google/wiki40b huggingface dataset:
Fermā pēdējā teorēma

Fermā pēdējā teorēma, saukta arī par Fermā Lielo teorēmu, ir apgalvojums, ka vienādojumam a^n + b^n = c^n nav atrisinājumu naturālos skaitļos, ja n > 2. Šādu apgalvojumu izteica franču matemātiķis Pjērs Fermā 1637. gadā. Uz viņam piederošas matemātikas grāmatas malas ir atrasta piezīme, ka viņš šim apgalvojumam ir atradis "brīnišķīgu pierādījumu". Vēlāk šo teorēmu centās pierādīt daudzi matemātiķi, bet pilnībā tas izdevās tikai 1995. gadā. Tas, ka šī ilgi bija neatrisināta problēma, veicināja matemātikas un sevišķi algebriskās skaitļu teorijas attīstību 19. gadsimtā, kā arī modularitātes teorēmas pierādīšanu 20. gadsimtā. Šī teorēma ir viena no vispazīstamākajām teorēmām visā matemātikas vēsturē.

Vēsture

Nav zināms Fermā pierādījums visiem n > 2, bet ir zināms, ka Fermā teorēmu ir pierādījis gadījumam n = 4. Tādā gadījumā teorēmu ir pietiekoši pierādīt gadījumiem, kad kāpinātājs n ir pirmskaitlis. Nākamajos divos gadsimtos (1637 - 1839) teorēma tika pierādīta pirmskaitļiem 3, 5 un 7, kaut arī Sofija Žermēna pierādīja speciālu gadījumu visiem pirmskaitļiem, kas mazāki par 100. 19. gs. vidū Ernsts Kummers pierādīja teorēmu lielai pirmskaitļu klasei, ko sauc par regulāriem pirmskaitļiem. Balstoties uz Kummera darbu un izmantojot datorus, citi matemātiķi spēja pierādīt teorēmas pareizību visiem nepāra pirmskaitļiem, kas nepārsniedz četrus miljonus. Šīs teorēmas "brīnišķīgais pierādījums" mūsdienās aizņem 130 lapaspuses.
Pēteris Apkalns

Dzīvesgājums

Dzimis 1882. gadā Bērzaunē. 1910. gadā beidza Tērbatas Universitātes Teoloģijas fakultāti, 1913. gada 14. jūlijā kļuva par Cēsu lauku draudzes mācītāju. 
Pirmā pasaules kara laikā 1915. gadā kļuva par Daugavgrīvas latviešu strēlnieku bataljona mācītāju, no 1916. gada septembra līdz 1917. gada decembrim bija 2. latviešu strēlnieku brigādes pulku mācītājs, cīņu un svinību brīžos strēlnieku iemīļotais iedvesmotājs, par ko viņam piešķirts III šķiras Lāčplēša kara ordenis. 
1918. gadā viņš atgriezās Cēsīs un strādāja Cēsu Valsts vidusskolā par reliģijas skolotāju, no 1926. līdz 1929. gadam kalpoja Latgales divīzijā, no 1929. gada bija Cēsu un Valmieras garnizona, kā arī 10. Cēsu aizsargu pulka mācītājs, no 1935. līdz 1940. gadam Rīgas Māras draudzes un Rīgas garnizona mācītājs. Pēdējos neatkarības gados bija arī armijas štāba štatu sarakstā kā mācītājs. 
Otrā pasaules kara laikā izceļoja uz Vāciju, kur 1942. gadā mira Gotā, Tīringenes zemē.
FALCON (projekts)

Sākotnējā FALCON programma

FALCON programma tika paziņota 2003. gadā. Tā sastāvēja no divām daļām. Pirmās mērķis bija izveidot hiperskaņas ieroču sistēmu, bet otrās — attīstīt nelielu nesējraķeti, kura būtu spējīga paātrināt lidaparātu līdz nepieciešajam hiperskaņas ātrumam, kā arī varētu palaist Zemes orbītā nelielus pavadoņus.

Small Launch Vehicle

2003. gadā DARPA izsludināja konkursu par nelielas nesējraķetes izstrādi. 2003. gada novembrī noslēdzās pirmā kārta, un deviņas kompānijas saņēma pasūtījumu 350 000 — 540 000 USD apjomā, lai turpinātu sava piedāvājuma sīkāku izstrādi. Starp pirmās fāzes uzvarētājiem bija AirLaunch LLC, Andrews Space Inc., Exquadrum Inc., KT Engineering, Lockheed Martin Corp., Microcosm Inc., Orbital Sciences Corp., Schafer Corp. un Space Exploration Technologies. 
Otrajā fāzē uzvarēja Air Launch LLC, ar kuru 2005. gadā tika noslēgts līgums 17,8 miljonu USD apjomā, lai turpinātu tās no gaisakuģa izmetamas nesējraķetes konstruēšanu un izmēģināšanu.
Papildu otrajai fāzei DARPA par 6 miljoniem USD kompānijai Space Exploration Technologies (SpaceX) pasūtīja nesējraķetes Falcon 1 lidojumus, kura tajā laikā jau tika piedāvāta komerctirgū. Lai gan raķetes un programmas nosaukumi ir saskanīgi, tomēr SpaceX Falcon raķetes nosaukums tika dots jau 2002. gadā, vēl pirms DARPA programmas.

Hypersonic Weapon System

Hiperskaņas ieroču sistēmas Hypersonic Weapon System (HWS) izstrādei 2003. gadā tika izvēlēti trīs kompānijas, kuras saņēma pasūtījumu 1,2 — 1,5 miljonu dolāru apjomā: Andrews Space Inc., Lockheed Martin Aeronautics Co. (Lockheed Martin Corp.) un Air Combat Systems (Northrop Grumman Corp.). 
Otrajā fāzē 2004. gadā uzvarēja Lockheed Martin.

HTV-2

DARPA paredzēja divu lidaparātu HTV-2 izstrādi un izmēģinājumu lidojumus 2010. un 2011. gadā. Katrs tiktu palaists ar Minotaur IV Lite raķeti. Oficiāli tika paziņots, ka šie lidojumi paredzēti karstumaizsardzības sistēmas un aerodinamiskās kontrōles demonstrēšanai.
Pirmais lidaparāts HTV-2a tika palaists ar Minotaur IV no Vandenberga Gaisa spēku bāzes 2010. gada 22. aprīlī. Bija paredzēts, ka HTV-2 lidos 7700 km pāri Klusajam okeānam uz Kvadželeinu ar 20 mahu ātrumu. Lai gan lidaparāts veiksmīgi atdalījās no nesējraķetes, pēc deviņām minūtēm signāla saņemšana no tā pārtrūka. Novembra vidū DARPA atklāja, ka lidojums beidzās, kad datorizētais borta sistēma konstatēja "nevēlamu un nedrošu lidojumu" un deva komandu sasvērties, lai nolaistos okeānā. Lidaparāts sāka spēcīgi kūleņot. 
Otrais lidojums notika 2011. gada 11. augustā. Lidaparāts veiksmīgi atdalījās no Minotaur IV. Sakari ar to tika zaudēti devītajā minūtē plānoto 30 minūšu vietā.
Ekumenisms

Ekumenisms (sengrieķu: οἰκουμένη (oikoumene) — 'apdzīvotā pasaule') ir kustība kristietībā, kas vērsta uz vēsturiskās sašķeltības pārvarēšanu un visu konfesiju apvienošanos. Dažreiz šo vārdu attiecina arī uz citām reliģijām.
Plašākā nozīmē ar ekumenismu dažreiz apzīmē Ābrama reliģiju — kristietības, jūdaisma un islāma vienotību.

Ekumenisms kristietībā

Pirmais, kurš lietoja vārdu "ekumenisms" mūsdienu nozīmē, bija vācu luterāņu muižnieks grāfs Nikolass Ludvigs fon Cincendorfs 18. gadsimta vidū. 19. gadsimta vidū radās vairākas kristiešu organizācijas ar mērķi veicināt dažādu konfesiju sadarbību. 1895. gadā tika nodibināta Pasaules kristīgo studentu federācija.

Katolicisms—pareizticība

Sākot no 20. gadsimta vidus, Romas Katoļu baznīca ir spērusi vairākus soļus, lai pārvarētu šķelšanos starp katoļu un pareizticīgo baznīcām. 1965. gadā Romas pāvests Pāvils VI un Konstantinopoles patriarhs Atenagors I formāli atcēla 1054. gadā notikušo abpusējo ekskomunikāciju. 1999. gadā pāvests Jānis Pāvils II pēc Rumānijas Pareizticīgās Baznīcas patriarha ielūguma apmeklēja šo valsti, kļūstot par pirmo pāvestu, kurš pēc šķelšanās apmeklējis pareizticīgu valsti.

Katolicisms—protestantisms

1999. gadā Augsburgā Romas katoļu baznīca un Pasaules luterāņu federācija pieņēma kopēju paziņojumu par Attaisnošanas mācību, kas atrisināja gadsimtiem ilgas domstarpības šajā jautājumā katoļu un luterāņu starpā. 2006. gadā šim paziņojumam pievienojās Pasaules metodistu padome.

Protestantisms

Plašāka ekumeniskā kustība protestantismā iesākās 1910. gadā, kad Edinburgā tika sasaukta pirmā Pasaules misionāru konference. 1948. gadā Amsterdamā tika nodibināta Pasaules baznīcu padome, kas apvieno 340 nacionālās baznīcas (galvenokārt protestantu un pareizticīgo).

Ekumenisms Latvijā

Viens no pirmajiem ekumeniskās kustības aizsācējiem Latvijā bija luterāņu teologs Edgars Rumba 20. gs. 30. gados. Šobrīd Latvijā vērojama laba sadarbība starp tradicionālajām konfesijām. Nozīmīgos valsts svētkos vienmēr notiek ekumeniskie dievkalpojumi. 2013. gada 18. janvārī konsekrēta pirmā ekumeniskā baznīca Latvijā — Igates Svētā Jāņa Kristītāja un Svētās Marijas Magdalēnas baznīca.
Malienas pagasts

Daba

Atrodas Alūksnes augstienes Malienas paugurainē. Augstākā vieta pagastā atrodas ziemeļu daļā — 203,3 m vjl.

Upes

Pededze, Dambīte, Ievedne un Svarīte

Purvi

Maira purvs

Vēsture

Pēc 1920. gada agrārās reformas Mālupes muižu 1131 ha platībā sadalīja 88 vienībās, bijušajā kungu mājā iekārtoja pagasta valdi. Ērmaņu muižu 314 ha platībā sadalīja 145 vienībās.
1945. gadā Valkas apriņķa Mālupes pagastā izveidoja Malienas ciema padomi. Malienas ciems ietilpis Alūksnes apriņķī (1946-1949) un Alūksnes (1949-1962; pēc 1967. gada) un Gulbenes (1962-1967) rajonos. Malienas ciemam 1961. gadā pievienoja likvidētā Alūksnes ciema kolhoza «Maliena» teritoriju. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Malienas pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Alūksnes novadā.

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas ir Brenci (Maliena) (pagasta centrs), Kaķi, Naglas, Sebežnieki, Pūriņi, Proņkas.
Ēriks Škapars

Biogrāfija

Absolvējis Rīgas 1. vidusskolu un Rīgas Politehnisko institūtu, ieguvis maģistra grādu ekonomikā Banku augstskolā. 
Strādājis Rīgas Tramvaju un trolejbusu pārvaldē, bijis Rīgas 10. arodvidusskolas direktora vietnieks un direktors. No 1992. līdz 2002.gadam IU “Riks” īpašnieks, 2002. gadā - Latvijas Mazo un vidējo uzņēmumu konsultatīvās padomes priekšsēdētājs, Latvijas Tirgotāju asociācijas valdes loceklis.

Politiskā karjera

Pildījis 8. Saeimas deputāta pienākumus uz laiku, kamēr deputāta mandātus nolikuši valdības ministri no partijas "Jaunais laiks", bijis Finanšu ministrijas parlamentārais sekretārs un īpašu uzdevumu ministra elektroniskās pārvaldes lietās parlamentārais sekretārs. 2005. gada ievēlēts par Rīgas domes deputātu un iecelts par Rīgas izpilddirektoru, tādēļ nolicis Rīgas domes deputāta mandātu.
Partijas "Jaunais laiks" valde 2007. gadā Ēriku Škaparu ievēlējusi par partijas ģenerālsekretāru. Pašlaik ir partijas "Vienotība" biedrs.

Privātā dzīve

Precējies, ir divi dēli.
Daniēla grāmata

Daniēla grāmata ir viena no grāmatām Vecajā Derībā un Tanahā. Tā ir vienīgā apokalipse Vecajā Derībā, par vēl vienu apokalipsi tiek uzskatīta Jaunās Derības Jāņa atklāsmes grāmata.
Grāmatas pirmajā daļā tiek aprakstīti Daniēla un viņa draugu stāsti, kad ir valdījis Nebukadnecars II, Belsacars, Dārijs I un Kīrs II, savukārt otrajā daļā — Daniēla četras vīzijas un debesu vēstnešu skaidrojums. Pirmā daļa galvenokārt rakstīta trešajā personā, otrā daļa — pirmajā personā. Daniēla grāmata galvenokārt tikusi rakstīta ebreju valodā, tomēr daļa (2:4–7:28) ir bijusi aramiešu valodā.
Rafaels Diass

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Diass uzsāka 2003.—04. gada sezonā, debitējot Šveices hokeja līgas kluba HK Cuga rindās. Kluba rindās Diass spēlēja līdz pat 2011. gada vasarai, kad noslēdza līgumu ar Nacionālās hokeja līgas klubu Monreālas "Canadiens". "Canadiens" hokejists spēlēja līdz 2014. gada 3. februārim, kad tika aizmainīts uz Vankūveras "Canucks", taču vien mēnesi vēlāk Diass nonāca jau Ņujorkas "Rangers" rindās. 2013.—14. gada sezonā kopā ar "Rangers" sasniedza Stenlija kausa finālu, tajā gan piekāpjoties Losandželosas "Kings" hokejistiem.
2014. gada oktobrī Diass pievienojās Kalgari "Flames" rindām, tās rindās aizvadot 56 spēles. Nākamajā sezona aizvadīja 36 spēles AHL komandā Hartfordas "Wolf Pack". 2015. gada decembrī noslēdza piecu gadu līgumu ar EV Zug, komandai pievienojoties vien pēc sezonas beigām. Pēc 2016.—17. gada sezonas noslēguma tika iecelts par komandas kapteini.
Šveices hokeja izlases rindās izcīnījis sudraba medaļas 2013. gada Pasaules čempionātā. Diess spēlējis arī 2010.un 2014. gada olimpisko spēļu turnīros, kā arī 2008. un 2011. gada Pasaules čempionātos.
Rīgas 63. vidusskola

Izglītības programmas

2018. gadā skolā tiek īstenotaPamatizglītības mazākumtautību programma (21011121) un Vispārējās vidējās izglītības vispārizglītojošā virziena mazākumtautību programma (31011021) un Vispārējās vidējās izglītības matemātikas, dabaszinātņu un tehnikas virziena mazākumtautību programma (31011021).

Vēsture

Juglas apkaimē kopš 1840. gada darbojās Strazdumuižas pamatskola, kuras ēkā 1919. gadā noslēdza Strazdumuižas pamieru. Vēlāk skolu pārdēvēja par Rīgas 6. pamatskolu un Juglas pamatskolu. Ievērojams skolas absolvents bija latviešu tēlnieks Burkards Dzenis. 1946. gadā atklāja Juglas 6. nepilna laika vidusskolas ēku.
1970. gadā Baltezera ielā 6 tika atklāta Rīgas 63. vidusskola ar krievu valodu kā apmācības valodu. Kopš 1998. gada skola realizē bilingvālās (krievu un latviešu) izglītības programmu.Latvijas skolu reformas gaitā pēc Rīgas 16. vidusskolas pievienošanas no 2010. gada Rīgas 63. vidusskolas darbība tiek organizēta divās ēkās: Baltezera ielā 6 un Pāles ielā 9.
Ņemot vērā nepietiekamo skolēnu skaitu un obligāto centralizēto eksāmenu (OCE) indeksu Juglas skolās, 2017. gadā ierosināja 63. vidusskolu (OCE indekss 49,6%, vidusskolēnu skaits 87) reorganizēt par pamatskolu, vidusskolēnus virzot uz Juglas vidusskolu (OCE indekss 58,9%, 133 skolēni).
Citokīni

Citokīni ir mazmolekulāras olbaltumvielas (~5—20 kDa), un tām ir liela nozīme šūnu savstarpējā komunikācijā. Pie citokīniem pieskaita hemokinīnus, interferonus, interleikīnus, limfokīnīnus un tumora nekrozes faktorus. Citokīni tiek izdalīti gan no imūnajām šūnām, gan endoteliocītiem, gan arī fibroblastiem un stromālajām šūnām. Viena veida citokīns var tikt izdalīts no dažādiem šūnu tipiem. Citokīnu darbība atvieglo homeostāzi, tiem ir arī liela nozīme hipersensibilizācijas un iekaisuma attīstībā. Tie var iedarboties uz to pašu šūnu, kas tos ir sintezējusi (autokrīni), vai uz citu šūnu (parakrīni), kā arī dažiem citokīniem ir sistēmiska darbība (endokrīni). Citokīni iedarbojas, savienojoties ar specifisko receptoru uz mērķšūnas.
Indijas jakāns

Izplatība

Indijas jakāns sastopams visā Dienvidāzijas teritorijā, no Indijas rietumos līdz Sumatras un Javas salām austrumos. Tas dzīvo stāvoša ūdens saldūdens ezeros, purvos un dīķos ar atbilstošu veģetāciju (augi ar peldošām lapām), kā arī uzpludinātos rīsa laukos.

Izskats un ieradumi

Indijas jakānam kā visiem jakāniem ir garas kājas ar gariem pirkstiem un nagiem, kas ļauj tam pārvietoties pa peldošu ūdensaugu lapām. Ķermenis ir vidēji liels, apmēram 29 cm. Mātītes ievērojami lielākas par tēviņiem. Apspalvojums ķermenim ir melns, ar koši zilu, metālisku spīdumu, spārni bronzas krāsā ar melnām lidspalvām. Uz melnās galvas izceļas baltas, šauras uzacis. Kājas dzeltenīgi pelēkas, knābis dzeltens, tā pamatne pagarinās uz pieres, veidojot kaut ko līdzīgu vairogam. Vairogs gaiši zilā krāsā. Aste tumši violeta. Jaunajiem putniem mugurpuse brūna, apakšdaļa balta ar dzeltenīgām krūtīm.
Indijas jakāns barojas ar kukaiņiem, gliemjiem, sīkām zivtiņām un ūdensaugu sēklām, jebko, ko var atrast uz un ap ūdensaugiem. Tas ne tikai uzlasu visu, kas atrodams uz lapām, bet mēdz lapas apgriezt riņķī un pārmeklēt arī otru pusi. Jakāns ir lielisks peldētājs un nirējs. Var pārpeldēt brīvus ūdens klajumus no vienas lapu "salas" līdz nākamai.

Reprodukcija

Mātītēm ir savas teritorijas, un riesta laikā tās sapārojas ar vienu vai vārākiem tēviņiem, vidēji 1,9 tēviņi uz vienu mātīti. Jo lielāka mātīte, jo tai ir lielāks harēms. Tēviņš uz ūdens iekārto peldošu ligzdu, kurā mātīte iedēj 4 melni iesvītrotas, brūnas olas. Pērēšanas rūpes uzņemas tēviņš, kā arī tas aizsargā ligzdu no ienaidniekiem. Ja ligzda sāk grimt un olām draud briesmas, tēviņš tās paņem zem spārniem un pārnes uz jaunu, drošu vietu. Kamēr tēviņš perē olas, mātīte dodas pie nākamā tēviņa. Rūpes par cāļu audzināšanu mātītes neuzņemas. Galvenie ienaidnieki, kas izēd olas no ligzdas ir grauzēji un citi putni. Ja tēviņš ir zaudējis olas, mātīte atkal izdēj jaunas olas. Inkubācijas periods ilgst 22—24 dienas. Cālēni ir ligzdbēgļi. Jau drīz pēc izšķilšanās jakānu cāļi sāk skriet. Tēvs tos audzina un apmāca kā atrast kukaiņus, gliemjus, tārpus, mazus krabīšus un zivis, kā arī augu sēklas. Briesmu gadījumā tēvs cāļus pārnes zem spārniem.
Artura līcis

Artura līcis (angļu: Arthur Harbour, spāņu: Bahía Arthur) ir ap 2,5 km plats un līdz 1,8 km garš līcis Anveras salas piekrastē Antarktīdā. Izvietojies starp Bonaparta un Norsela zemesragiem. Līcī atrodas vairākas nelielas salas. Līci pirmā apmeklēja FIDS ekspedīcija 1955. gada 28. februārī un nosauca par godu tā laika Folklenda Salu gubernatoram seram Reinoram Arturam (Sir Oswald Raynor Arthur).
Līča piekrastē tagadējā Amsleru salā no 1955. līdz 1958. gadam darbojās britu polārstacija Bāze N. 1964. gadā tai līdzās tika izbūvēta ASV Pālmeras pagaidu stacija, bet 1968. gadā Gemedža ragā — tagadējā Pālmeras stacija.
Iegarenās smadzenes

Iegarenās smadzenes (latīņu: myelencephalon s. medulla oblongata s. bulbus) — galvas smadzeņu daļa. Iegarenās smadzenes ir tiešais muguras smadzeņu turpinājums, tāpēc lielākoties iegareno smadzeņu uzbūvē, atšķirībā no citām galvas smadzeņu daļām, izpaužas īpašības, kas līdzīgas muguras smadzenēm. Iegareno smadzeņu augšējais paplašinātais gals robežojas ar apakšējo tilta malu, bet apakšējais gals ar I pāra muguras smadzeņu kakla daļas nervu saknīšu izejvietu.
Roberts Žanis Briesma-Briesme

Biogrāfija

Roberts Žanis Briesma-Briesme dzimis 1891. gada 7.septembrī Tukumā. Līdz Pirmajam pasaules karam bijis jūrnieks. 1915. gadā iesaukts Krievijas impērijas karaspēkā. No 1916.g. aprīļa dienēja 4. Vidzemes latviešu strēlnieku bataljonā. Pēc austrumu frontes sabrukuma devās līdz strēlnieku lielākajai daļai uz Krieviju. 1918.g. janvārī pameta dienestu un atgriezās Latvijā. Novembrī sācis organizēt pirmās pašaizsardzības vienības. Piedalījies Latvijas Brīvības cīņās un pēc to noslēguma palicis aktīvajā dienestā.
1924. gadā apbalvots ar Lāčplēša kara ordeni par 1916. gada decembra kaujām Ložmetējkalnā un pie Skangaļiem. Dienējis armijas komandiera štābā. Vēlāk bijis bataljona komandieris 4. Valmieras un 9. Rēzeknes kājnieku pulkā. 1939. gadā paaugstināts par pulkvedi un iecelts par 5. Cēsu kājnieku pulka komandieri. Apbalvots ar Triju Zvaigžņu ordeņa IV šķiru.
Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā no armijas atvaļināts. Strādājis Rīgas rūpnīcā Stars par grāmatveža palīgu. 1941. gada janvārī apcietināts sakarā ar dalību patriotiskā organizācijā Latvijas Nacionālais leģions. 1941. gada jūnijā pārvests uz Astrahaņas cietumu. 1941. gada oktobrī Robertam Briesmam-Briesmem tika piespriests nāvessods. Spriedums izpildīts Astrahaņas cietumā 1941. gada 9. decembrī.
Gāršas samtenis

Morfoloģija

Gāršas samtenis ir vidēji liels dienas tauriņš, kura spārnu plētums ir 42—52 mm. Tā spārni gan no virspuses, gan apakšpuses ir brūni vai pelēkbrūni, ar dekoratīvām, samērā lielām, gredzenveida actiņām un gaišu maliņu. Virspusē gredzens ir dzeltens vai oranždzeltens ar melnu aci vidū. No apakšas aizmugurējo spārnu acis ir īpaši lielas un to vidū ir vēl balts punkts. Skaitā tās ir 5—6 uz katra spārna un izvietotas rindā gar spārnu malām. No apakšas gan uz priekšspārniem, gan aizmugurējiem spārniem ir arī krēmbalts laukums, kas atdala actiņas no pārējās spārnu daļas. Kāpurs ir gaiši zaļš ar baltu garenjoslu katrā sānā ķermeņa apakšdaļā, arī uz muguras ir vairākas blāvas garenjoslas. Ķermeni un galvu sedz īss, rets matojums.

Ekoloģija

Gāršas samteņi sastopami zāļainās, ar graudzālēm bagātās mežmalās līdz 1500 metriem virs jūras līmeņa. Pieaugušiem tauriņiem barošanās ieradumi atkarībā no dzimuma ir atšķirīgi. Tēviņi barojas pa vienam vai nelielās grupās, izvēloties minerālvielām bagātas, mitras augsnes, izsīkušas, bet joprojām mitras upju gultnes, dubļus, arī augsni, kas piesūkusies ar kūts vircu. Mātītes ir tramīgākas un parasti uzturas pa vienai. Tās barojas ar laputu izdalījumiem uz augu lapām vai pumpuriem dažādos kokos. Kāpuri barojas ar dažādām graudzālēm un grīšļiem, bet to iecienītīe augi var būt dažādi atkarībā no izplatības areāla. Piemēram, Zviedrijā 85% no barībai izvēlētajiem augiem ir kalnu grīšļi (Carex montana).
Gāršas samteņu tauriņus lidojam var novērot jūnijā un jūlijā. Mātīte olas izdēj uz graudzāļu lapām, izvēloties noēnotas vietas zem krūmiem vai kokiem. Kāpuri izšķiļas jūlija vidū. Tie līdz rudenim barojas un tad ieņem piemērotu vietu, lai pārziemotu. Pavasarī, kad paliek silts, tie atmostas un atsāk baroties, iekūņojoties maija beigās.
Paslepas bāka (priekšējā vaduguns)

Raksturojums

Bākas augstums ir 10 m. Bāku veido apaļš, cilindrisks betona tornis ar galeriju un laternu. Tornis ir baltā krāsā. Gaismas elements atrodas 10 m virs jūras līmeņa. Gaisma sarkana (0,5 s deg, 0,5 s pārtraukums). Gaismas signāls redzams 6 jūras jūdžu attālumā. Bāka darbojas visu gadu, diennakts tumšajā laikā.
Lazda

Raksturojums

Vasarzaļš, 1 — 7 metrus augsts koks. Jaunie zari ir pelēki, kaili, vai tāpat, kā lapu kāti — ar dziedzermatiņiem. Vecākie dzinumi dzelteni brūni, ar matiņiem, zvīņām un dziedzermatiņiem. Pumpuri apaļi, vai olveida, no sāniemmazliet sapacināti, zvīņas ieapaļas, gar malu ar matiņiem. Lapas pie tievajie zariem akārtotas divās rindās, pie resnakajiem — visapkārt. Tās ir augšpusē tumšākas, bet apakšpusē gaši zaļas,6 — 12 cm garas, 5 — 9 cm platas. Lapu plātnes ieapaļas, vai ovālas, kailas, vai ar izklaidus matiņiem, pamats asimetriski sirdsveidīgs, gals nosmailots, mala nevienādi divkārtaini zobaina. Dzīslojums ir plūksnains, dzīslas ar matiņiem. Pielapes olveida, strupas, diez gan agri nobirst. Vīrišķo ziedu spurdzes līdz 5 cm garas, parasti 2 — 4 kopā. Vīrišķie ziedi bez apziedņa, pa vienam olveida seglapu žāklēs, kas biezi segtas ar matiņiem. Pieziedlapas ir divas saaugušas ar seglapu. Putekšņlapas ir 4, šķeltas, tādēļ izskatās, ka 8. Putekšnīcām galā ir matiņu pušķis. Sievišķās ziedkopas sēdošas, nelielas, apmēram, 0,5 cm garas, parasti ar 2 — 5 ziediem, neizplaukušas līdzīgas lapu pumpuriem. Apziednis ir neuzkrītošs, saaudzis pie pamata ar sēklotni, mala brīva. Ziedi atrodas nobirstošu, ar matiņiem klātu seglapu žāklēs. Ir divas drīksnas, pavedienveida, purpursarkanas. Augļa vīkals zvanveida, augšdaļā vaļējs, nekārtni šķelts, tikpat garš, vai garāks, nekā auglis. Auglis — rieksts, gandrīz apaļš vai iegareni ovāls, brūni dzeltens, 1,5 — 2 cm garš. Zied martā, aprīlī, pirms lapu plaukšanas. Rieksti nogatavojas septembrī.

Saimnieciskā nozīme

Rieksti ir ēdami, satur ap 60% riekstu eļļas, kas pieder pie labākajām augu eļļām. Riekstu eļļu lieto arī parfimērijā. Balto, vieglo, labi plīstošo koksni izmanto galdniecībā. No zariem iegūst labu materiālu groziem. Tiek kultivētas ap 20 lazdu šķirnēm. Agro ziedu dēļ augs ir izmantojams biškopībā. Lazdas ir ļoti labi pavairojamas, it sevišķi ar celmu atvasēm un sakņu pumpuriem. Tās var pavairot ar noliekteņiem, spraudeņiem un sēklām.