google/wiki40b huggingface dataset:
Venta

Nosaukuma cilme

Ventas nosaukums ir cēlies no līvu vārda vēna, kas nozīmē “upes ieteka jūrā”, “jūras šaurums” vai “osta”. Latīniskais nosaukums Winda pirmo reizi minēts Indriķa hronikas 1206. gada notikumu tekstā par vendiem.

Zivis

Ventā pārsvarā ir sastopamas šādas zivis: ālanti, asari, alates, karpas, karūsas, līdakas, plauži, sapali, foreles un zandarti.

Upes raksturojums un ekoloģija

No Lietuvas robežas līdz Alšiem Venta tek pa Vadakstes līdzenumu, tālāk - starp Rietumkursas un Austrumkursas augstienēm. Krasti pārsvarā aizauguši, peldvietu nav daudz. No Šķērveļa līdz Kuldīgai krastos ir dolomīta atsegumi (Gobdziņu klintis, Ātraiskalns, Straujaiskalns), upē krāčaini posmi (Griezes, Nīgrandes, Gobdziņu, Varkaļu, Elles, Skrundas krāce, Briežu brasls, Griķu brasls, Rimzātu brasls, Rumbiņas krāce un Zeļģu krāce) mainās ar mierīgiem un dziļiem posmiem, daudz saliņu. Pie Kuldīgas Venta no dolomīta gultnes pāriet smilšakmenī, veidojot Latvijā lielāko ūdenskritumu - Ventas rumbu. Lejpus Kuldīgas, Piejūras zemienē upe līkumaina, tecējums mierīgs, ir sarkanīga smilšakmens atsegumi (Sarkanā siena), krasti lēzeni. 50% baseina aizņem meži. Venta parasti aizsalst decembra beigās, ledus iešana sākas marta sākumā. Ventas ieleja no Kuldīgas līdz Abavas ietekai un Ventas un Šķērveļa ielejas posms ir kompleksie dabas liegumi.

Ūdenstūrismam vairāk piemērota ir Venta no Lietuvas robežas līdz rumbai Kuldīgā. Upes augšdaļa ir mazāk apdzīvota, ar ātrāku straumi.
European Hit Radio Top 40 Nr. 1 (2015)

European Hit Radio Top 40 ir Latvijas nacionālās apraides radiostacijas European Hit Radio  iknedēļas populārāko dziesmu saraksts, kas tiek veidots, apkopojot klausītāju balsojuma rezultātus EHR mājas lapā internetā vai e-pastā. Šajā rakstā ir apkopots to dziesmu saraksts, kas 2015. gadā Latvijas radiostacijas European Hit Radio iknedēļas populārāko 40 dziesmu sarakstā Top 40 ieguva 1. vietu.

Top 40 sastādīšanas princips

European Hit Radio Top 40 tiek sastādīts, pamatojoties uz klausītāju balsojuma rezultātiem, kas ik nedēļu tiek apkopoti raidījumā "European Hit Radio Top 40". Topa veidošanas procesā piedalās visas dziesmas, par kurām balsots European Hit Radio mājas lapā — sadaļās Top 9 un Top 40, Padomdevēju aptaujā un ar e-pasta starpniecību. Neatkarīgi no tā, kādā veidā par dziesmām ir balsots, visas balsis pēc noteikta algoritma tiek summētas, veidojot European Hit Radio klausītāju 40 populārāko dziesmu sarakstu, kas ēterā skan katru piektdienu plkst. 15.00.
Dzelzceļa līnija Rīga—Lugaži

Dzelzceļa līnija Rīga - Lugaži - valsts robeža jeb Rīga - Valga ir dzelzceļa līnija Latvijā un Igaunijā. Līnija ir 168 km gara, brauciens no Rīgas līdz Valgai ar dīzeļvilcienu ilgst 3 stundas un 17 minūtes.

Vēsture

Dzelzceļa līnijas Rīga—Pleskava būvniecība tika sākta 1886. gadā un tā tika atklāta 1889. gada 22. jūlijā. Pirmā pasaules kara laikā 1918. gadā vācu armija līnijas Rīgas-Ieriķu posmu pielāgoja normālplatumam. 1919. gadā kontroli pār līniju pārņēma Dzelzceļu virsvalde, atjaunojot sliežu ceļu 1524 mm platumā. Līdz ar valsts robežas demarkāciju tika noteikts, ka līnijas Valkas jeb Valgas platsliežu stacija atrodas Igaunijas teritorijā. Latvijas teritorijā tuvākā stacija Saule bija 14 km attālumā no robežas. Lai vilcieni varētu pieturēt Latvijas pusē un būtu iespējams pilnvērtīgi veikt ar robežas šķērsošanu saistītās procedūrās, 1920. gadā no sākotnējās Pleskavas - Rīgas dzelzceļa līnijas tika uzbūvēti divi platsliežu atzarojumi (pa vienam, attiecīgi, no Latvijas un Igaunijas puses) uz Valkas—Rūjienas—Pērnavas šaursliežu dzelzceļa līnijas gala staciju. Saistībā ar šo obligāto vilcienu iegriešanos Valkas stacijā, ceļa garums līdz Igaunijai palielinājās par 2 kilometriem. Līnijas kopgarums no Zemitāniem līdz valsts robežai bija 164 kilometri. Otrā pasaules kara gados šai dzelzceļa līnijai bija īpaša nozīme. Tā kalpoja Vācijas armijai kā galvenā Ļeņingradas frontes apgādes artērija. 1980. gados iecirknī Rīga - Sigulda (izņemot posmu Krievupe - Vangaži) pabeidza otrā sliežu ceļa būvi. Divi ceļi uzbūvēti arī stāvākajā līnijas posmā starp Cēsu un Jāņamuižas staciju.
UK garage

UK garage ir elektroniskās deju mūzikas apakšžanrs, kas radās Apvienotajā Karalistē 1990. gadu sākumā un vidū.
Berta Karlika

Biogrāfija

Berta Karlika dzimusi 1904. gadā Vīnē, Austroungārijā. Sākumizglītību apguvusi mājās, iemācījusies franču, angļu un nīderlandiešu valodu, kā arī klavierspēli. No 1919. līdz 1923. gadam mācījusies ģimnāzijā, pēc tam 1927. gadā pabeigusi Vīnes Universitāti (specialitātē fizika un matemātika).
Mācoties universitātē, iesaistījās zviedru fiziķa Hansa Petersona pētnieku grupā Rādija institūtā, strādāja ar scintilāciju skaitītāju. Pēc tam Karlika saņēma stipendiju mācībām no Starptautiskās federācijas sievietēm ar augstāko izglītību. Pēc zinātniskā grāda iegūšanas fizikā strādāja ģimnāzijā, kurā agrāk pati bija mācījusies.

Zinātniskā darbība

1930. gadā Karlika sāka strādāt Viljama Henrija Brega vadītajā laboratorijā Londonā. Veica pētījumus kristalogrāfijā, izmantojot rentgendifraktometrijas metodes. Kopā ar vēl divām kolēģēm izveidoja sieviešu kristalogrāfijas zinātnieču grupu. Karlika apmeklēja Marijas Sklodovskas-Kirī Rādija institūtu Parīzē. Vēlāk savas dzīves laikā Karlika uzturēja zinātniskos sakarus un sarakstījās ar vairākām zinātniecēm sievietēm, tai skaitā ar pazīstamo austriešu fiziķi Līzi Meitneri.
1931. gadā Karlika sāka strādāt Rādija pētniecības institūtā Vīnē (Institut für Radiumforschung). No 1937. gada viņai tika atļauts lasīt lekcijas. Pamazām viņas karjera institūtā attīstījās.
Vienlaicīgi ar darbu institūtā Karlika pievienojās jūras ūdens pētniecības grupai, ko vadīja Hanss Petersons. Viņa nodarbojās ar jūras ūdens urāna piesārņojuma bioloģiskajiem jautājumiem.
Otrā pasaules kara laikā Karlika veica savus nozīmīgākos atklājumus. Viņa atrada 1940. gadā atklātā 85. ķīmiskā elementa astata klātbūtni dabiskās sabrukšanas procesu produktos. Par savu atklājumu  Karlika 1947. gadā saņēma Austrijas Zinātņu akadēmijas dibināto Haitingera balvu ķīmijā. 1954. gadā Karlika tika apbalvota ar Vilhelma Eksnera medaļu.
1945. gadā Karlika kļuva par Vīnes Rādija pētniecības institūta pagaidu direktori, bet no 1947. gada — par direktori. Šajā amatā viņa nostrādāja līdz 1974. gadam. 1950. gadā Karlika tika apstiprināta par Vīnes Universitātes asociēto profesori, bet 1956. gadā kļuva par pirmo sievieti Vīnes Universitātē, kas ieguvusi profesora vietu (ordentliche Professur). 1974. gadā Karlika devās pensijā, tomēr turpināja strādāt institūtā līdz savai nāvei 1990. gadā.
Saules zeme

Saules zeme (latīņu: terra Sauleorum) jeb Saulene (vācu: Schaulen) bija seno zemgaļu apdzīvotās teritorijas dienvidu daļā, kas robežojās ar Žemaitiju. Netālu no Šauļiem atrodas sens zemgaļu pilskalns ar svētnīcu, kas mūsdienās ir pazīstams ar nosaukumu Krusta kalns.
Mariona Mota-Makgrata

Biogrāfija

No 1960. gadu beigām līdz 1980. gadu vidum bijusi viena no vadošajām Austrālijas šahistēm. 1966. gadā pirmo reizi uzvarējusi Austrālijas sieviešu šaha čempionātā, bet 1980. gadā atkārtojusi šo panākumu ceturto reizi. Piedalījusies 1967. gada pretendentu turnīrā šahā sievietēm Suboticā, kurā ierindojusies 16. vietā (uzvarēja Alla Kušnira). Sešas reizes pārstāvējusi Austrāliju sieviešu šaha olimpiādēs (1972, 1976, 1978, 1980, 1984, 1986).
Karēlijas Republika

Vēsture

Karēlijas Repblika aizņem lielāko daļu no vēsturiskās Karēlijas teritorijas. Mūsdienās daļa no Karēlijas atrodas Ļeņingradas apgabalā (Karēlijas šaurums), bet daļa — Somijas teritorijā.
Līdz 13. gadsimtam Karēlija bijusi Novgorodas republikas ietekmē. No 13. gadsimta to pamazām ieņēma Zviedrija, līdz daļu no tās zaudēja Krievijai 1721. gada Nīštates miera līguma, bet 1743. gadā visa Karēlija nokļuva Krievijas impērijas sastāvā. Pēc Krievijas impērijas sabrukuma 1917. gadā Karēlijas Republikas austrumu daļa iekļāvās Somijā, bet rietumu daļā 1920. gadā nodibinājās Karēlijas Darba komūna, kas 1923. gadā tika pārveidota par Karēlijas APSR KPFSR sastāvā.
Ziemas kara laikā Padomju Savienības okupētajā Somijas Republikas daļā un līdz tam eksistējušās Karēlijas APSR teritorijā 1940. gadā nodibināja Karēļu-somu PSR. 1956. gada 16. jūlijā PSRS Augstākā padome, lai destaļinizācijas ietvaros uzlabotu attiecības ar Somiju, nolēma to likvidēt un atkal pārdēvēt par Karēlijas APSR. Pēc PSRS sabrukuma Karēlijas APSR pārdēvēja par Karēlijas Republiku.
Jēkabs Voldemārs Timma

Bērnība un jaunība

Jēkabs Voldemārs Timma dzimis Rīgā trīs bērnu ģimenē Biķerniekos, strādājis kādā no Rīgas fabrikām. 1915. gada vasarā, Pirmajam pasaules karam sasniedzot Latvijas teritoriju, Timma pieredz Kurzemes bēgļu ierašanos Rīgā.

Piemiņa

Timmas un pārējo pirmo kritušo izvadīšana tiek izsludināta latviskajā Rīgas presē, uz to ierodas simtiem ļaužu. Svinīgais gājiens dodas no Latviešu biedrības nama uz Meža kapiem, kur baltos šķirstus gulda zemes klēpī, vēlāk, pievienojoties jauniem kritušajiem, tur izveidojas Rīgas Brāļu kapi. Pēc nāves Timmu apbalvo ar IV šķiras Svētā Jura krustu un paaugstina par jefreitoru.
Jēkabam Voldemāram Timmam dzejnieks Aleksandrs Čaks veltījis dzejoli no "Mūžības skarto" cikla "Vēlais viesis".
Molekulu masa

Atsevišķu molekulu masas ir ļoti mazas. Piemēram, 1 g ūdens satur  molekulas. Tāpēc vienas ūdens molekulas masa .
Apmēram tādas pašas masas ir citu vielu molekulām, izņemot milzīgas organisko vielu molekulas, kuras satur tūkstošiem atomu.
Digitālā filozofija

Digitālā filozofija, arī digitālā fizika ir strīdīgs mūsdienu novirziens filozofijā, kosmoloģijā un teorētiskajā fizikā. Šo terminu ap 1992. gadu ieviesa Masačūsetsas Tehnoloģiju institūta informācijas teorijas pētnieks un fiziķis Edvards Fredkins. Vācu inženieris un izgudrotājs Konrāds Cūze 1969. gadā, šķiet, bija pirmais, kurš aprakstīja digitālo fiziku. Reizēm tiek lietots termins digitālā mehānika.

Pārskats

Digitālās filozofijas pētnieki interpretē vācu matemātiķa Godfrīda Leibnica monismu metafizikā kopā ar vairākiem apgalvojumiem kvantu mehānikā, kā arī šūnu automāta un informācijas teorijās. Visums, telpa, laiks, apziņa, viss esot ap Planka konstantes līmeni viengabalains un digitāls kā Tjūringa mašīna vai kā kvantu dators.  Realitāte esot apziņa un pamatā informācija, kā dators pats vai kā datora simulācija.

Vēsture

Leibnics noliedza materiālismu un ieviesa terminu ideālisms. Leibnica sekotājs apgaismības filozofs un matemātiķis Kristiāns Volfs ieviesa terminus kosmoloģija un monisms. Monisms, pretstatā duālismam un plurālismam, ir apziņas teorija, kas atzīst tikai vienu esamības pirmcēloni.  "Neitrālo monismu" mūsdienās skaidrojis angļu filozofs un matemātiķis Bērtrands Rasels.
Kvanta jēdzienu izvirzīja un aprēķināja vācu fiziķis Maksis Planks 1900. gadā. Kvants raksturo atziņu, ka matērija ir diskrēta un eksistē kāds mazākais iespējamais enerģijas, laika un telpas daudzums, kas mijiedarbojās fizikālās sistēmās.  Planka konstante ir tas lielums ap kuru telpa kļūstot viengabalaina. Tas esot tas pats, kā "nonākt līdz pikseļu līmenim." Arī laiks kļūstot "granulārs." Digitālie teorētiķi apšauba kontinuitāti un bezgalību. Spinu un citas īpašības kvantu mehānikā Fredkins un citi esot apstiprinājuši ar dažādu informācijas teorijas metodiku un matemātiku.
Alberta Einšteina vienotā lauka teorija fiziķim Tomasam Kempbelam ir speciālgadījums un mazā teorija, jo neietver apziņu un ko apzīmē par paranormālo. Einšteins arī esot spriedis, ka augstākā līmenī ir jābūt kaut kam, kas izskaidros un apvienos kvantu un relativitātes teorijas. Einšteins nepiekrīta tā sauktajai "Kopenhāgenas interpretācijai", jo tā paredzēja uz varbūtību balstītu un nevizualizējamu fizikas norišu aprakstu.
Modernais "kosmoloģiskais princips" pieņem, ka matērijas izplatība Visumā ir homogēna un izotropiska. Visums esot homogēns lielos mērogos, jo apgalvots, ka fizisko spēku likumi Visumā, fizikālās konstantes iedarbojās vienmērīgi. Tādēļ nevajadzētu rasties novērojamas novirzes (neregularitātes) lielo mērogu veidojumos matērijas lauku evolūcijas gaitā un Visums jebkad esot tikpat homogēns, cik esot bijis Lielo sprādzienu sākumā.

Pētnieku uzskaitījums (nepilns)

Edvards Fredkins, Gregorijs Čeitins (Gregory Chaitin), Stīvens Volframs, Konrāds Cūze Karls Svozils, Ričards Fainmens, Franks Vilčeks (Frank Wilczek),
Alekss Visners-Gross (Alex Wissner-Gross)  Lee Smolin Tomass Kempbels
Juris Hlevickis

Biogrāfija

Juris Hlevickis piedzima 1956. gada 21. aprīlī. 1974. gadā beidzis Rīgas 3. vidusskolu, bet 1980. gadā absolvējis Rīgas Medicīnas institūtu.
1997. gadā kļuvis par Slokas slimnīcas galveno ārstu. Tajā pašā gadā kandidējis Jūrmalas domes vēlēšanās no Demokrātiskās partijas "Saimnieks" saraksta, nav ticis ievēlēts. 2001. gadā ticis ievēlēts Jūrmalas domē no Latvijas Sociāldemokrātiskās strādnieku partijas (LSDSP) saraksta. 2003. gada maijā Hlevickis piedalījies Jūrmalas mēra, partijas biedra Daiņa Urbanoviča gāšanā un kļuva par jauno Jūrmalas domes priekšsēdētāju. Tā paša gada augustā pametis LSDSP un pievienojies Latvijas Pirmajai partijai (LPP).
2005. gadā kandidējis Jūrmalas domes vēlēšanās no LPP saraksta, ticis ievēlēts. Martā notikušajā jaunā sasaukuma pirmajā sēdē par jauno domes priekšsēdētāju tika ievēlēta Inese Aizstrauta. Drīz pēc tam tika paziņots, ka Korupcijas novēršanas un apkarošanas birojs (KNAB) ir ierosinājis krimināllietu par 20 000 eiro kukuļdošanu Jūrmalas domes priekšsēdētāja vēlēšanās. Hlevickis lietā bija viens no apsūdzētajiem, 2007. gada martā viņam tika piespriests piecu gadu cietumsods ar mantas konfiskāciju.
2010. gada augustā Juris Hlevickis tika atbrīvots pirms termiņa. 2011. gadā kļuva par Jūrmalas domes priekšsēdētāja Gata Trukšņa padomnieku.
Nextrom

Vēsture

Uzņēmuma pirmsākumi ir meklējami 1900. gadā, kad Šveices uzņēmējs Charles-Louis Maillefer atvēra darbnīcu Romainmôtier ciemā. Sākotnēji tā ražoja vīļu izgatavošanas iekārtas.
1920. gadā biznesam pievienojās otrs brālis Charles-Albert un tika izveidots uzņēmums Charles Maillefer. Pēc trīs gadiem vīļu iekārtu ražošana pārdota; uzņēmums turpināja izgatavot dažādus produktus: nažu asināmos, gāzes spiediena mērītājus, skrūvspīles, traktoru riteņus u.c.
Pirmais pasūtījums kabeļu ražošanas iekārtas izgatavošanai tika iegūts 1925. gadā. Kopš tā laika paplašinājās kabeļu iekārtu ražošana.
1973. gadā Ecublens, netālu no Lozannas tika atklāta jauna rūpnīca, un uzņēmums pārcēlās uz to. 1982. gadā sākta optisko kabeļu ražošanas iekārtu izgatavošana.
1987. gadā Maillefer apvienojās ar Somijas uzņēmumu Nokia; jaunais uzņēmums nosaukts par Nokia-Maillefer. 1995. gadā uzņēmuma akcijas sāktas kotēt Šveices SWX biržā; Nokia palika lielākais kapitāldaļu turētājs.
1998. gadā uzņēmums pārdēvēts par Nextrom Holding SA.
2000. gadā no Nextrom nolēma turpmāk koncentrēties uz optisko kabeļu iekārtām, tāpēc metālisko kabeļu un cauruļu iekārtu bizness atdalīts atsevišķā uzņēmumā Maillefer Extrusion.
Nākamie gadi Nextrom Holding nesa zaudējumus.
2005. gada janvārī Nokia pārdeva savas Nextrom Holding 80 % kapitāldaļas Austrijas Knill Gruppe. 2005. gada septembrī Knill pārdeva mātes uzņēmumu Nextrom Holding SA Šveices uzņēmumam CommCept AG. 2006. gadā Nextrom Holding pārdēvēts par Spirt Avert AG (vēlāk Mindset) un pievērsās elektromobiļu ražošanai.
Pēc Nextrom Holding SA mātes uzņēmuma pārdošanas Knill grupai palika optisko kabeļu iekārtu ražotnes, kuras turpināja darbību kā Nextrom Oy ar galveno biroju Somijā.
Nātrija karbonāts

Atrašanās dabā

Na₂CO₃ ir sastopams dabā dažu ezeru ūdenī (piemēram, Natrona ezerā Tanzānijā), kā arī augu, it sevišķi jūras aļģu, pelnos.

Iegūšana

Senāk sodu ieguva galvenokārt no ūdensaugu pelniem.
Vēlāk tika izstrādātas 3 galvenās sodas iegūšanas metodes.

Hou metode

Šo paņēmienu izstrādājis ķīniešu ķīmiķis Hou Debangs (Hou Debang) 1930. gados. Tā ir modificēta Solveja metode, kurā neizmanto kalcija karbonātu, bet amonija hlorīdu atdala no šķīduma, to atdzesējot līdz 10 °C.

Īpašības

Karsējot nātrija karbonātu, tas sadalās par nātrija oksīdu un ogļskābo gāzi. Ūdens šķīdumos, reaģējot ar oglekļa dioksīdu, nātrija karbonāts veido nātrija hidrogēnkarbonātu NaHCO₃.

Izmantošana

Nātrija karbonāts ir viena no stikla pamatizejvielām. To lieto arī ziepju un sintētisko mazgāšanas līdzekļu ražošanā. Izmanto ūdens mīkstināšanai tehnikā (tvaika katlos) un sadzīvē, metālu attaukošanai, čuguna desulfatēšanai domnās. No sodas iegūst nātrija hidroksīdu, boraku, nātrija hidrogēnfosfātu. Pārtikas rūpniecībā to izmanto kā skābuma regulētāju, irdinātāju un pretsalipes vielu (E500).
Sodu izmanto dzelzi saturošu metāla virsmu un detaļu papildus apstrādei pēc iedarbības ar smilšu, skrošu vai citu abrazīvu strūklu. No atmosfēras brīvā mitruma, tam savienojoties ar atmosfērā esošo oglekļa dioksīdu, veidojas ogļskābe, kas veicina dzelzs oksidēšanos jeb rūsēšanu. Izmantojot apstrādi ar sodu, tā veido skābes neitralizējošu slāni līdz brīdim, kad virsma tiek nomazgāta.
Lejasnormandija

Vēsture

Vairākās vietās arheoloģiskie izrakumos ir atklātas Romas impērijas celtnes. Tajā laikā šeit atradās vairākas pilsētvalstis. 5. gadsimtā to iekaroja franki, bet 9. gadsimtā normāņi.
Otrā pasaules kara laikā no 1940. līdz 1944. gadam Normandija bija vācu okupēta. 1944. gada 6. jūnijā sākās sabiedroto valstu militārā akcija "Operation Overlord" ar izcelšanos Lejasnormandijas piekrastē.
Dubultu prospekts

Sabiedriskais transports

Pa Dubultu prospektu kursē 3. un 4. autobuss, kā arī 5. mikroautobuss. Līdz 2018. gada 12. februārim pa Dubultu prospektu kursēja 7., 10., 10a. un 11. mikroautobuss.
Fjodors Bondarčuks

Biogrāfija

Fjodors Bondarčuks piedzima 1967. gada 9. maijā Maskavā, aktrises Irinas Skobcevas un režisora Sergeja Bondarčuka ģimenē. Kad viņš piedzima tēvam bija 46 gadi, bet mātei 39 gadi. Viņu audzināja vecmāte Jūlija.
Pēc skolas iestājās Vissavienības Valsts kinematogrāfijas institūta (ВГИК) režisoru fakultātē. Pēc institūta beigšanas 1991. gadā kopā ar Stepanu Mihalkovu izveidoja producentu kompāniju Art Pictures Group. 2005. gadā izveidoja kinokompāniju Art Pictures Studio. Nodarbojās ar producēšanu, filmu, muzikālo klipu un reklāmas rullīšu režisēšanu, kā arī darbojās kā aktieris. Vadījis vairākus raidījumus televīzijā. Krievijas prezidenta kultūras un mākslas padomnieks.
Fjodors Bondarčuks divas reizes saņēmis Krievijas nacionālo kinobalvu "Zelta ērglis" (Золотой орёл) kā aktieris - par lomām filmās Два дня (2011) un Призрак (2015). Bondarčuks bija režisors un viens no producentiem filmai "9. rota" (2005), kas ieguva Krievijas nacionālo kinematogrāfijas balvu "Nika" (Ника) kā labākā spēlfilma.

Ģimene

Fjodora tēvs ir slavenais padomju aktieris un režisors Sergejs Bondarčuks, māte aktrise Irina Skobceva. Māsa aktrise Jeļena Bondarčuka. Pusmāsa aktrise un kinorežisore Natālija Bondarčuka.
Sieva Svetlana Bondarčuka (dzimusi Rudskaja) — televīzijas raidījumu vadītāja, žurnālu HELLO! un Icon galvenā redaktore, aktrise. 1991. gadā viņiem piedzima dēls Sergejs un 2001. gadā meita Varvara.
Peļķe

Peļķe ir neliels šķidruma (parasti ūdens) uzkrājums uz Zemes virsas vai arī uz ceļiem, trotuāriem, lieliem priekšmetiem, u.c. Lielākajā daļā gadījumu peļķes veidojas, lietus laikā sakrājoties ūdenim, kurš uzreiz nevar iesūkties zemē, vai kūstot sniegam. Ūdens peļķē saglabājas tikmēr, kamēr tas iesūcas zemē vai iztvaiko. Tomēr ir arī peļķes, kuras ir pastāvīgas un atrodas ielejās, kur nav noteces. Peļķes izmēri var būt ļoti dažādi - no dažiem centimetriem līdz desmitiem metru diametrā. 
Peļķes uz ielām un ceļiem rada grūtības gājēju un transporta kustībai, tāpēc ceļu būves kompānijas cenšas pēc iespējas izlīdzināt visus nelīdzenumus asfaltā vai noasfaltēt ceļu. Arī zālājos pacēlumus un pazeminājumus cilvēki cenšas izlīdzināt, tomēr mazi bērni peļķēs labprāt spēlējas un izklaidējas.
Peļķe ir pati mazākā ūdenskrātuve, tā ir mazāka par ezeru un mākslīgu ūdenskrātuvi. Peļķēm ir liela nozīme dzīvniekiem, kuri tās var izmantot kā peldvietu, var dzert ūdeni. Kukaiņiem peļķes ir patīkamas lielā mitruma dēļ, tur ir vēsāks un ir ūdens. Daži putni peļķes slapjo mālu izmanto savas ligzdas vīšanai. Daudzi dzīvnieki, piemēram, mežacūkas dzer ūdeni no peļķes, ja tuvumā nav ne upju, ne ezeru.
88. Kinoakadēmijas balva

Nominācijas

2016. gada 14. janvārī Semjuela Goldvina teātrī Beverlihilsā, Kalifornijā, tika paziņoti 88. Kinoakadēmijas balvas nominanti. Nominantus paziņoja kinorežisori Giljermo del Toro un Li Aņs, Kinoakadēmijas prezidente Šerila Būna Aizeksa un aktieris Džons Krazinskis. Filma "Cilvēks, kurš izdzīvoja" kopsummā ir izvirzīta balvai 12 nominācijās, bet "Trakais Makss: Skarbais ceļš" — 10 nominācijās. Jau otro gadu pēc kārtas Alehandro Gonsalesa Injaritu režisētā filma ir saņēmusi visvairāk nomināciju.

Informācija par ceremoniju

Pēc kritiskām atsauksmēm par 87. Kinoakadēmijas balvas pasniegšanas ceremoniju Nīls Merons un Kreigs Zeidans paziņoja, ka neproducēs nākamo ceremoniju, kas būtu jau ceturtā pēc kārtas. Neilgi pēc tam aktieris Nīls Patriks Heriss paziņoja, ka nevēlētos vēl kādreiz vadīt balvas pasniegšanas ceremoniju. Atkārtoti ievēlētā Amerikas Kinoakadēmijas prezidente Šerila Būna Aizeksa, 2015. gada septembrī nolīga Deividu Hillu un Redžinaldu Hadlinu nākamās ceremonijas producēšanai. Dienu vēlāk kā viņi tika nolīgti par producentiem, Hills paziņoja, ka ceremonijai būs divi vadītāji. Tomēr 2015. gada oktobrī, par vienīgo 88. Kinoakadēmijas ceremonijas vadītāju tika pieteikts aktieris un komiķis Kriss Roks.
Digrāfs

Par digrāfu sauc burtu pāri, ar ko apzīmē vienu fonēmu vai fonēmu sekvenci, kas neatbilst šo burtu parastajai skaniskajai vērtībai. Parasti (bet ne vienmēr) tā ir skaņa, ko dotās valodas ortogrāfijā nav iespējams apzīmēt ar vienu burtu. Parasti terminu "digrāfs" lieto grafēmām, kuru izruna gandrīz vienmēr ir viena un tā pati.
Gadījumos, kad digrāfs neapzīmē speciālu skaņu, tas var būt agrāko laiku relikts, kad valodai bija atšķirīga izruna, vai arī attēlo atsevišķu dialektu atšķirības, kā tas ir gadījumā ar digrafu wh angļu valodā.
Dažu valodu ortogrāfijās digrafi tiek uzskatīti par atsevišķiem burtiem ar savu vietu alfabētā, kā piemēram ch svahili valodā, vai ij nīderlandiešu valodā. Šādos gadījumos digrāfi nav dalāmi pa atsevišķiem burtiem kārtojot pēc alfabēta, pārnesot vai saīsinot. Citos gadījumos, kā piemēram, angļu valodā, tam nav nozīmes.
Hjūstona

Vēsture

Pilsēta radās, kad 1836. gada augustā brāļi Džims Kirbijs (John Kirby) un Augusts Čapmens Alleni (Augustus Chapman Allen) nopirka zemi un izveidoja apbūves gabalus. Pilsētiņa tika nosaukta Sema Hjūstona vārdā. XIX gadsimta otrajā pusē Hjūstona attīstījās kā kokvilnas tirdzniecības centrs. Amerikas pilsoņu kara laikā Hjūstonā bāzējās konfederātu karaspēks. 1901. gadā Hjūstonas apkārtnē tika atklātas naftas atradnes. 1961. gadā NASA pilsētā izvietoja kosmisko vadības centru. XX gadsimta 70. gados pilsēta piedzīvoja uzplaukumu, lielā mērā pateicoties Arābu valstu naftas embargo, tomēr tālākajos gados pilsētas ekonomika piedzīvoja recesiju. 2001. gadā bankrotēja Hjūstonas kompānija Enron. 2005. gadā, tuvojoties viesuļvētrai Rita, evakuējās 2,5 miljoni Hjūstonas un apkārtnes iedzīvotāju, kas ir lielākā evakuācijas operācija ASV vēsturē.
Lukta

Lukta jeb kori (gr. χορός — koris) ir arhitektūrā augšējā vaļējā galerija vai balkons baznīcas iekšpusē (parasti otrā stāva līmenī), parādes zālē u.c. Rietumeiropas dievnamu luktās parasti izvietoti muzikanti, dziedātāji vai ērģeles. Pareizticīgajās baznīcās tām ir daudz plašāks pielietojums. Tajās var atrasties kā kliross, tā arī pereklēsijas vai citas palīgtelpas. Luktas dievnamos izvietotas altārim pretējā pusē (parasti rietumos) vai arī apjož centrālo jomu no trim pusēm. Pēc speciālistu domām, par koru izcelsmi ir vairākas versijas. Vieni uzskata, ka sākotnēji (agrajos viduslaikos) kori bija paredzēti dižciltīgo dzimtu pārstāvjiem un augstākajiem sabiedrības slāņiem. Pēc citas versijas sievietēm un katehumeniem. Pēc trešās versijas koriem nebija speciālu funkciju, un tie bija pašpietiekami arhitektūras fenomeni. Nevajadzētu jaukt korus ar horu — telpu agrīnās kristietības un Rietumeiropas dievnamos, kas atrodas galvenās telpas līmenī.