Arābu īpašvārdu atveidošana

Arābu valodas īpašvārdu atveidošana latviešu valodas vidē tiek veikta pēc fonētiskās transliterācijas principa, ievērojot latviešu valodas tradīcijas arābu īpašvārdu atveidošanā. Arābu valodas nosaukumi tiek pārlikti latviešu valodas ortogrāfijā, pakļaujot šos vārdus gramatizācijai.
Pēc šiem noteikumiem atveido arābu personvārdus, kā arī ģeogrāfiskos nosaukumus tām Ziemeļāfrikas un Tuvo austrumu valstīm, kur arābu valoda ir galvenā valsts valoda un ikdienas sadzīves valoda. Atveidojot citu pasaules reģionu arābu izcelsmes vai islāmticīgu personu vārdus, jāņem vērā šajā zemē pieņemtā izrunas prakse.

Vienkāršā un pilnā rakstība

Ikdienā arābu valodā izmanto tā saucamo nepilno vai vienkāršo rakstību, kurā lieto 28 pamatalfabēta burtus, hamza, modificētos burtus (alif maddah, ’alif maqṣūrah, tā’ marbūṭah) un vispārpieņemtās ligatūras. Reģionāli lieto arī vairākas dialektu burtu modifikācijas vai burtus tikai dialektam raksturīgo fonēmu atveidošanai. Nepilnajā rakstībā tiek apzīmēti līdzskaņi un garie patskaņi, bet īsie patskaņi netiek apzīmēti. Alfabēta burtos izmantotās zīmes virs vai zem burtiem dažādu līdzskaņu atšķiršanai i‘jām (إِعْجَام) netiek uzskatītas par diakritiskajām zīmēm, bet par burta daļu
Īsos patskaņus, kā arī līdzskaņu kvantitāti apzīmē pilnajā jeb vokalizētajā rakstībā, kur tiek lietota speciāla diakritisko zīmju sistēma tashkīl (تَشْكِيل). Tā tiek lietota Korānā, mācību grāmatās, bērnu grāmatās, vārdnīcās, grāmatās cittautiešiem un citur, kur nepieciešams zināt precīzu izrunu. Atsevišķos gadījumos, lai novērstu iespējamās interpretācijas, teškīla zīmes tiek lietotas arī ikdienas nepilnajā rakstībā.

Hamza

Hamza (همزة‎‎, hamzah) ir papildburts arābu rakstu sistēmā, ar ko apzīmē glotālo slēdzeni [ʔ]. Tiek lietots gan kā atsevišķs burts (ء), gan arī kā diakritiskā zīme virs vai zem ’alif (أ, إ), virs wāw (ؤ) un yā’ (ئ).

Ligatūras

Lai arī arābu rakstu sistēmā ligatūru lietošana ir diezgan izplatīta, tikai viena no tām ir obligāta — lām un ’alif savienojums — šo burtu kombināciju savādāk neattēlo. Ligatūras izolētā un vārda sākuma forma ir ﻻ (خولان, Khawlān), vidus un beigu forma — ﻼ (المكلا, Al Mukallā).
Unicode iekļautas vairāk kā 300 divburtu arābu rakstības ligatūras, vairāk kā 100 — trīsburtu, kā arī vairākas veselus vārdus apzīmējošas ligatūras, no kurām plaši lietotajos šriftos gan ir iekļautas tikai dažas, galvenokārt الله (Allāhs). Unicode standartā eksistē arī speciāla ligatūra ﷺ frāzes ṣallā llahu ʿalayhi wa sallam attēlošanai.

Nestandarta burti

Arābu rakstu valodā dažkārt tiek lietotas nestandarta rakstu zīmes. Izšķir reģionālās alfabēta variācijas, kad kādu vēsturisku iemeslu dēļ dažās valstīs standarta arābu grafēmas dažkārt tiek aizstātas ar citām, kā arī no citām arābu alfabētā rakstošām valodām aizgūtus burtus specifisku, arābu literārajai valodai neraksturīgu, fonēmu attēlošanai.

Transliterācija

Arābu valodas transliterācijai pastāv vairākas pieejas un metodes, kas atšķiras pēc to pieejas rakstītās un runātās valodas pārlikšanai latīņu alfabētā. Tā kā arābu alfabēta rakstu sistēma arābu valodai ievērojami atšķiras no latīņu alfabēta, lielākā daļa pielietoto transliterācijas metožu faktiski miksē transliterāciju un transkripciju, latīņu alfabēta burtiem pārceļot nevis teksta grafēmisko sastāvu, bet gan tā fonemātisko sastāvu (izrunu).
Lielākā daļa plašāk izmantoto transliterācijas sistēmu izmanto arābu valodas pilno rakstību. Tā kā šī rakstība atspoguļo arābu literārās valodas fonēmu sastāvu, šāda transliterācija praktiski sakrīt ar fonemātisko transkripciju. Šādas transliterācijas sistēmas lieto zinātniskos (valodnieciskos, vēstures, ģeogrāfijas, etnogrāfijas) darbos, kartēs, ieskaitot galvenos tīmekļa karšu pārlūkus, enciklopēdijās, gazetīros un citur.
Plašsaziņas līdzekļos un publikācijas lielākoties tiek lietotas šo transliterācijas sistēmu vienkāršotās versijas, atmetot diakritiskās zīmes.

Patskaņi

Arābu literārajā valodā ir sešas patskaņu fonēmas — trīs īsie un trīs garie patskaņi: /a/, /i/, /u/ un /aː/, /iː/, /uː/. Dialektos sastopami arī patskaņi  /e/, /eː/, /o/, /oː/.