google/wiki40b huggingface dataset:
C2P

Vēsture

Kāpurķēžu artilērijas vilcēju C2P konstruēja inženieri J.Lapuževskis un A. Šmidts. Šī bija uzlabota vilcēja C2T versija. Tas tika konstruēts uz tanketes TKS bāzes. Pirmā partija tika izgatavota 1937. gadā un tā sastāvēja no 196 mašīnām. Sakarā ar Otrā Pasaules kara sākšanos otrā partija pilnībā tā arī netika izgatavota.

Pielietojums

Vilcējs C2P visbiežāk tika lietots, lai pārvietotu vieglos lielgabalus (it īpaši Bofors wz. 36). Tāpat tas tika lietots arī munīcijas pārvadāšanai. 1938. gadā uz vilcēja tika novietots artilērijas lielgabals, kā rezultātā radās PAI TKS-D. Diemžēl, projekts tā arī netika pabeigts sakarā ar kara sākšanos.

Līdz mūsdienām saglabājušies

Līdz mūsdienām ir saglabājušies vairāki vilcēji. Tie atrodas muzejos Arlonē (Beļģija), Varšavā (Polija) un Obernē (ASV, Indiānas štatā).
2010. gada UCI Pasaules rangs

2010. gada UCI Pasaules rangs bija otrā sezona 2009. gadā UCI izveidotajai vērtējuma sistēmai. Sezona sākās ar Tour Down Under atklāšanas posmu 19. janvārī un sastāvēja no 13 vairāku dienu un 13 viendienas sacensībām, noslēdzoties ar Giro di Lombardia 16. oktobrī. ProTour seriālam un šim vērtējumam tika pievienotas divas jaunas sacensības, Grand Prix Cycliste de Québec un Grand Prix Cycliste de Montréal. Šīs divas Kanādas sacensības un Tour Down Under bija vienīgās sacesnības, kuras notika ārpus Eiropas.

Rezultāti

31. maijā UCI anulēja visus ranga līdera Alehandro Valverdes rezultātus un ranga punktus pēc tam, kad viņš tika diskvalificēts saistībā ar savu lomu Operación Puerto dopinga lietā. Divu gadu diskvalifikācija bija daļēji ar atpakaļejošu datumu, jo tās termiņš sākās 2010. gada 1. janvārī. Viņa iegūtie punkti tika atņemti arī komandu vērtējumā viņa pārstāvētajām Caisse d'Epargne un Spānijas izlasei. Abas šīs komandas iepriekš bija ranga līderes. Valverdes iegūtie punkti tika pārrēķināti un viņa iegūtie punkti dzēsti.
2012. gada februārī Alverto Kontadors tika diskvalificēts, visi viņa rezultāti kopš 2010. gada Tour de France tika anulēti un punkti vēlreiz pārrēķināti. Tā rezultātā Kontadors nokrita no otrās uz trīspadsmito vietu.
Teobromīns

Psihotropās īpašības

Teobromīnam ir viegli stimulējoša iedarbība, kas ir līdzīga kofeīna iedarbībai, bet ir vājāka un atstāj mazāku ietekmi uz centrālo nervu sistēmu. Neskatoties uz to, teobromīns mēdz stimulēt sirdi daudz vairāk nekā kofeīns. Teobromīns arī izraisa mazāku atkarību nekā kofeīns, tomēr bieži tiek asociēts ar šokolādes atkarības izveidošanos.

Pārdozēšana

Teobromīns ir cilvēkiem ir maztoksisks, to cilvēkam ir ļoti grūti pārdozēt, tomēr tas ir iespējams, ja tas tiek lietots hroniski vai ļoti lielos daudzumos akūti. Teobromīna pārdozēšana biežāk var būt vecāka gadagājuma cilvēkiem.
Teobromīns ir ļoti toksisks vairākiem dzīvniekiem, tostarp suņiem un kaķiem, jo tiem teobromīna metabolisms notiek lēnāk nekā cilvēkam. Nelielam sunim var iestāties teobromīna pārdozēšanas pazīmes pat no 50 gramiem šokolādes. Kaķi teobromīnu saturošus produktus parasti neēd, jo nav spējīgi sajust saldo garšu. Teobromīna pārdozēšana mājdzīvniekiem ļoti bieži var beigties letāli, lielākoties no teobromīna pārdozēšanas mirst suņi.
Teobromīna pārdozēšanas pazīmes ir nelabums, vemšana, caureja, pastiprināta urinēšana un slāpes; īpaši smagos gadījumos (galvenokārt saindējoties mājdzīvniekiem) var būt arī sirds aritmija, epilepsijas lēkmes, iekšējā asiņošana, sirdstrieka un arī nāve.
Teobromīna letālā deva (LD₅₀) žurkām ir 1265 mg/kg, cilvēkam — ~1000 mg/kg, suņiem — 300 mg/kg, kaķiem — 200 mg/kg.
Ičņa

Vēsture

Rakstos zināma no 14. gadsimta, kad atradās Lietuvas lielkņazistes, vēlāk Žečpospolitas sastāvā. 1654. gadā iekļāvās Hetmanščinā, kas bija Krievijas autonoms apgabals. Pēc Oktobra revolūcijas ietilpa Ukrainas PSR. Otrā pasaules kara laikā no 1941. gada 14. septembra līdz 1943. gada 15. septembrim atradās vācu okupācijā. 1957. gadā Ičņai tika piešķirtas pilsētas tiesības. No 1991. gada — neatkarīgās Ukrainas sastāvā.
Ičņā dzimis tēlnieks Ivans Martoss (Иван Петрович Мартос, 1754—1835).
Progress M-13M

Krava

Kopējā kravas masa starta brīdī bija 2648 kg. Īpašajās tvertnēs ietilpa degviela pašam kuģim (578 kg) un stacijas dzinējsistēmai (250 kg), skābeklis (50 kg), ūdens (420 kg). Hermētiskajā kravas telpā (pavisam 1350 kg) atradās iekārtas stacijas apkalpošanai un zinātniskajiem pētījumiem, pārtikas preces, apģērbs, higiēnas, medicīnas preces, tai skaitā 423 kg amerikāņu segmentam.

Lidojuma gaita

Progress M-13M startēja no Baikonuras kosmodroma 30.10.2011. 10:11:12 UTC ar nesējraķeti Sojuz-U. Kopā ar to palaists mikropavadonis Čibis-M.
Saslēgšanās ar SKS notika 2. novembrī 11:41:35 UTC pie Pirs moduļa automātiskā režīmā.
2012. gada 23. janvārī 22:09:35 UTC Progress M-13M atvienojās no SKS. Pēc tam, ar galvenā dzinēja palīdzību tika veikta kosmiskā aparāta orbītas paaugstināšana līdz aptuveni 500 km, optimāla mikropavadoņa izvēršanai. Pirmā iedarbināšāna notika 24. janvārī 01:35:13 UTC, bet otrā — 02:22:00 UTC. 24. janvārī 23:18:30 UTC no transportkuģa tika atdalīts mikropavadonis Čibis-M.
25. janvārī Progress M-13M tika novadīts no orbītas. 02:25:00 UTC uz 235,3 sekundēm bremzēšanas manevram tika iedarbināts kosmiskā aparāta dzinējs. Kosmosa kuģis nogāja no orbītas un sadega Zemes atmosfērā. Nesadegušās daļas aptuveni 03:18 UTC iekrita Klusā okeāna dienviddaļā (koordinātas 51,4° D un 12,2° R).
Železnice Srbije

Vēsture

Pirmā dzelzceļa līnija mūsdienu Serbijas teritorijā atklāta 1854. gada 20. augustā starp Lisavu, Oravicu un Bazijašu. Sākotnēji vagonus vilka zirgi, bet 1856. gadā tos nomainīja tvaika lokomotīves. Serbijas dzelzceļa uzņēmuma pirmsākumi datējami ar 1881. gadu, kad karalis Milans I dibināja Serbijas nacionālo dzelzceļu. Pirmais vilciens no Belgradas uz Nišu devās 1884. gada 23. augustā.
No 1920. gadiem dzelzceļa sistēma Jugoslovenske železnice (JŽ) bija vienota visā Dienvidslāvijas teritorijā.
1970. gadā sākta dzelzceļa elektrifikācija. 2003. gadā Dienvidslāvija tika pārveidota Serbijas un Melnkalnes Savienībā, un beidzās JŽ ēra. 2006. gadā no Savienības atdalījās Melnkalne, un uz Serbijas teritorijā palikušā dzelzceļa bāzes tika izveidots valsts uzņēmums Železnice Srbije. 2011. gadā tas reorganizēts par akciju sabiedrību.
ŽS uzņemts Starptautiskajā dzelzceļa savienībā, piešķirot bijušā Dienvidslāvijas dzelzceļa kodu 0072. 2015. gadā šis kods piešķirts ŽS infrastruktūras meitas uzņēmumam Infrastruktura Železnice Srbije.
Vikipēdija franču valodā

Vikipēdija franču valodā (franču: Wikipédia francophone, Wikipédia en français) ir bezmaksas tīmekļa enciklopēdijas Vikipēdijas franču valodas versija. Tā darbojas kopš 2001. gada 23. marta. 2012. gada jūnijā rakstu skaits tajā pārsniedza 1,257 miljonus. Pilnīgākajiem un kvalitatīvākajiem rakstiem tiek piešķirts vērtīga vai laba raksta statuss. Laikā no 2011. gada aprīļa līdz 2012. gada martam 79,3% labojumu ir tikuši veikti no Francijas, 5,9% — Beļģijas un 4,9% — Kanādas. Šī bija trešā Vikipēdija, kuras rakstu skaits pārsniedza vienu miljonu. Tāpat tā pašlaik ir viena no lielākajām Vikipēdijām.
Roalds Amundsens

Biogrāfija

Roalds Amundsens ir dzimis 1872. gada 16. jūlijā Norvēģijas pilsētiņā Borgē netālu no Oslo. Viņš īslaicīgi studēja medicīnu, bet tad aizrāvās ar kuģniecību. 1897. gadā, 25 gadu vecumā, viņš kā pirmais kapteiņa palīgs piedalījās beļģu ekspedīcijā ar kuģi Belgica uz Antarktīdu, kad tur valda ziema. Tā bija pirmā šāda veida ekspedīcija vēsturē. Laikā no 1903. līdz 1906. gadam viņš kļuva par pirmo, kas šķērsojis Ziemeļrietumu jūrasceļu starp Atlantijas okeānu un Kluso okeānu. Vēlāk viņš vadīja Antarktīdas ekspedīciju (1910—1912), kas bija pirmā ekspedīcija, kas sasniegusi Dienvidpolu. Sacensībā ar britu Robertu Skotu Roalds Amundsens uzsāka ceļu uz Dienvidpolu 1911. gadā. Viņš sasniedza galamērķi 14. decembrī, apsteidzot Skotu par 35 dienām. Viņš bija arī pirmais cilvēks, kas sasniedza abus zemes ģeogrāfiskos polus — gan Dienvidpolu, gan Ziemeļpolu. 1926. gadā kopā ar Umberto Nobili un Linkolnu Elsvērtu pārlidoja pāri Ziemeļpolam ar dirižabli. Amundsens 1928. gadā ar savu hidroplānu Latham 47 devās Barenca jūrā meklēt Umberto Nobiles vadīto gaisa kuģi Italia, kas bija iekļuvis vētrā un avarējis, bet tas viņam neizdevās un pats pazuda bez pēdām. Viņa mirstīgās atliekas nav atrastas.
Februāris

Nosaukums

Latīņu nosaukums saistīts ar Luperkālijām , kas norisinājās senajā Romā katru gadu 15. februārī. Latviešu mēneša senais nosaukums ir sveču mēnesis, savukārt lietuviešu senie nosaukumi ir ragutis vai kovinis mėnuo, bet mūsdienās — vasaris.
Naktssargs un veļasmazgātāja

Sižets

Pēc šķietama atraidījuma Māris apprec meiteni, kuru nejauši saticis tajā pašā vakarā, kad ticis atraidīts. Bēgšana no jūtām lēnām pārtop jaunā mīlestībā.
Susāju pagasts

Upes

Bušma, Meirupīte, Sūcene, Tutinova, Vārniene, Vjada.

Ezeri

Nastrovas ezers, Tepenīcas ezers, Viļakas ezers.

Vēsture

1945. gadā Abrenes apriņķa Viļakas pagastā izveidoja Susāju ciema padomi. Susāju ciems ietilpis Viļakas apriņķī (1945-1949) un Abrenes (1949-1959) un Balvu (pēc 1959. gada) rajonos. Susāju ciemam 1951. gadā pievienoja likvidēto Viļakas ciemu, 1959. gadā — daļu likvidētā Kupravas ciema. 1974. gadā Kupravai tika piešķirts pilsētciemata statuss un tās teritorija tika atdalīta no Susāju ciema. 1977. gadā daļu Susāju ciema teritorijas pievienoja Vecumu ciemam. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Susāju pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Viļakas novadā.

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas ir Brāslava, Čabatrova, Egļava, Eržepole, Garstērdele, Gailova, Gruzdova, Ilziņi, Irikava, Karigova, Keiši, Klāni, Kravaļi, Krustacelms, Kulpene, Meirova, Mežarija, Mucukalns, Sils, Skockova, Stompaki, Susāji, Svilpova, Tutinova,Tepenīca, Vēdenieši. Pagasta pārvalde atrodas Viļakā.
Karkuses pils

Karkuses pils (igauņu: Karksi ordulinnus, latīņu: Carthusen, vācu: Ordensburg Karkus, Schloss Karkus) bija viduslaiku pils Sakalas, vēlāk Livonijas ordeņa valsts teritorijā mūsdienu Igaunijā. Līdz mūsdienām saglabājušās pilsdrupas pie Karksi-Nuijas pilsētas Vīlandes apriņķī.

Vēsture

Livonijas krusta karu laikā 1248. gadā pirmo reizi rakstos pieminēts Sakalas zemē uzceltās Livonijas ordeņa Karkuses pils fogts, kuram bija pakļauta arī Rūjienas pils. Livonijas pilsoņu kara laikā 1298. gadā Lietuvas dižkunigaitis Vītenis atkārtoti iebruka Livonijā un kopā ar Rīgas pilsētas karaspēku devās uz ordeņa galveno pili Vīlandē, tomēr apmierinājās ar ordeņa Karkuses pils (Carthusen) nopostīšanu. Ap 1329. gadu lietuvieši atkārtoti nodedzināja Karkuses koka pili un tika nolemts sākt mūra pils būvēšanu.
Mūra pils celtniecību pabeidza ordeņa mestrs Gosvins fon Hērike 1357. gadā. Zināms, ka 1442. gadā pilī atradās divas akmeņu metamās ierīces un astoņi lielgabali. 
Karksi fogti bija pakļauti Cēsu komturiem, bet 16. gadsimtā Karkuses pils ietilpa tieši Livonijas ordeņa mestram pakļautajā teritorijā.
Livonijas kara laikā 1560. gadā pili ieņēma Lietuvas dižkunigaitijas karaspēks, 1563. gadā Zviedrijas karaspēks, no 1573. līdz 1578. gadam tā nokļuva Livonijas karaļa Magnusa pakļautībā. 1582. gadā Karkuses fogteja kā stārastija tika iekļauta Livonijas Pārdaugavas hercogistes Pērnavas prezidiāta sastāvā. Pili  dzimtas īpašumā ieguva Jirgens fon Fārensbahs, kas vēlāk kļuva par Cēsu vaivadu (1598-1602).
Poļu-zviedru kara sākumā 1601. gadā pili iekaroja Zviedrijas karaspēks.
Lielā Ziemeļu kara laikā 1708. gadā pili sagrāva un tā vairs netika atjaunota.
Modelēšana

Modelēšana ir izziņas objektu izpēte balstoties uz to modeļiem; reāli eksistējošo priekšmetu, procesu vai parādību modeļu izbūve un izpēte ar mērķi saņemt šo parādību skaidrojumus, kā arī zinātnieku interesējošās parādības pareģošanai.

Vēsturiskās dinamikas matemātiskā modelēšana

Pēdējā laikā intensīvi attīstās matemātiskā vēsturiskās dinamikas modelēšana (kliodinamika). Patlaban par galvenajiem kliodinamikas sasniegumiem var uzskatīt matemātisko „simtgades” sociāldemogrāfisko ciklu  modeļu izstrādi un salīdzinoši sekmīgo matemātiskās modelēšanas ilgtermiņa attīstību Sistēmas-Pasaule .
Ņikita Mihalkovs

Ģimene, izcelšanās

Dzimis 1945. gada 21. oktobrī Maskavā padomju literātu ģimenē. Viņa tēvs bija bērnu rakstnieks Sergejs Mihalkovs (1913-2009), kurš bija gan Padomju Savienības himnas, gan Krievijas himnas vārdu autors (dažādos valsts vēsturiskajos posmos sarakstījis vārdus vienas melodijas himnai trīs versijās). Māte Natālija Končalovska (1903-1988) bija dzejniece, rakstniece un tulkotāja. Tēvs Sergejs piederēja pie Mihalkovu, Goļicinu, Uhtomsku dzimtām (senas Krievijas muižniecības dzimtas), māte Natālija bija avangarda mākslinieka Pjotra Končalovska meita un slavenā krievu gleznotāja Vasilija Surikova (1848-1916) mazmeita. Ņikitas Mihalkova brālis ir pazīstamais krievu režisors Andrejs Mihalkovs-Končalovskis.

Karjeras sākums

Mihalkovs sāka filmēties kino 14 gadu vecumā. Kļuva plaši pazīstams 18 gadu vecumā pēc filmēšanās vienā no galvenajām lomā Georgija Danelijas filmā "Es soļoju pa Maskavu" (1963). 1963. gadā iestājās B.Ščukina vārdā nosauktajā Teātra institūtā, bet 1966. gadā tika atskaitīts par filmēšanos, kas tajā laikā studentiem nebija atļauta. Pārgāja uz režisoru fakultāti Vissavienības Valsts kinematogrāfijas institūtā (ВГИК), mācījās pie Mihaila Romma. 1971. gadā pabeidza institūtu, bet tika iesaukts armijā un dienēja flotē, Kamčatkā (1972-1973).

Režisors un aktieris

Pirmo savu filmu "Savējais starp svešiem, svešs starp savējiem" Mihalkovs uzņēma 1974. gadā. Tam sekoja plašu ievērību ieguvušas filmas "Mīlas verdzene" (1976), "Nepabeigts skaņdarbs mehāniskajām klavierēm" (1977), "Pieci vakari" (1979), "Oblomovs" (1979), "Radinieki" (1983), "Bez liecniekiem" (1983). 1987. gadā Mihalkovs uzņēma filmu "Melnās acis"  ar itāļu aktieri Marčello Mastrojāni galvenajā lomā.
Mihalkovs piedalījies kā aktieris gan savās, gan citu režisoru filmās filmās. Viņš tēlojis nozīmīgas lomas Andreja Mihalkova-Končalovska filmā "Sibiriāde" (1979), Eldara Rjazanova filmās "Stacija diviem" (1982) un "Cietsirdīgā romance" (1984), kā arī piedalījies Igora Masļeņikova slavenajā TV filmā "Bāskervillu suns" (1981).
Mihalkovs kļuva starptautiski pazīstams jau sākot ar savu otro režisēto filmu "Mīlas verdzene", viņa filmas bieži saņēma balvas dažādos kinofestivālos. Viņa 1991. gadā uzņemtā filma "Urga – mīlestības teritorija" ieguva balvu "Zelta lauva" Venēcijas kinofestivālā, kā arī tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai "Labākā filma svešvalodā". Līdzīgus panākumus guva arī viņa 2007. gada filma "12" - Venēcijas kinofestivāla balvu un "Oskara" nomināciju. Bet līdz šim vislielāko ievērību ieguvusi Mihalkova 1994. gada filma "Saules nogurdinātie", kas apbalvota gan ar Kannu kinofestivāla lielo balvu Grand Prix, gan arī ar Amerikas Kinoakadēmijas balvu "Labākā filma svešvalodā". Izmantojot gūtos panākumus, Mihalkovs nodrošināja līdzekļus jaunam projektam un 1998. gadā uzņēma lielbudžeta filmu "Sibīrijas bārddzinis" (ar Krievijā līdz tam lielāko budžetu). Par šo filmu tās veidotājiem tika piešķirta Krievijas Federācijas valsts prēmija literatūras un mākslas jomā.
Veselības pratība

Veselības pratības nepieciešamība

Mūsdienās krasi ir attīstījušās informāciju un komunikāciju tehnoloģijas, kas sniedz sabiedrībai iespēju viegli iegūt dažāda veida informāciju un dalīties ar to. Izmantojot jaunās digitālās tehnoloģijas, piemēram, datoru, viedtālruni, planšetdatoru, ir iespējams viegli iegūt informāciju, kas saistīta ar veselību, medikamentiem un dažādām ārstniecības metodēm. Medijos publicētā informācija, kas saistās ar veselību, ir zemas kvalitātes un ticamības, bieži vien ir manāmas pseidoziņas . Lai nepatiesa veselības informācija, kas tiek publicēta gan masu medijos, gan sociālajos medijos, negatīvi neietekmētu sabiedrību, ir nepieciešams nodrošināt sabiedrībai piekļuvi ticamai un kvalitatīvai informācijai. Veselības pratības zināšanas ir nepieciešamas, lai spētu atrast šo informāciju un pareizi to interpretēt. Cilvēku veselības pratību var ietekmēt kultūra un sabiedrība, kādā viņš atrodas, veselības sistēma, mācību sistēma. Nespēja iegūt patiesu informāciju vai nespēja izprast sniegto informāciju var negatīvi ietekmēt personas veselības stāvokli vai radīt veselības traucējumus, tāpat tas atspoguļojas lielās veselības izmaksās. Attīstīta veselības pratība efektīvi uzlabotu pacientu veselības līmeni (22%) un ārstēšanu (16%).

Veselības pratība Eiropā

Māstrihtas Universitātes vadītā Eiropas Veselības pratības projekta rezultātā, kas tika īstenots no 2009. līdz 2012. gadam, tika izveidota Eiropas Veselības pratības aptauja (VPA-ES). Aptaujā tika mērīta veselības pratība astoņās valstīs un tika konstatēts, ka Eiropā zema veselības pratība ir plaši izplatīta, bet dažādās valstīs situācija atšķiras. Tika noskaidrots, ka 70% respondentu pauž pozitīvu attieksmi pret akupunktūras terapijām un dziedniecību, kuras laikā slimnieku spēj izdziedināt ar plaukstu kustībām.

Veselības pratības uzlabošana

Lai veiksmīgi varētu attīstīt veselības pratību ir jāattīsta kognitīvās spējas. Veselības pratība ir cieši saistīta ar kognitīvajām spējām. Tā kā veselības pratība ir spēja piekļūt, saprast un lietot veselības aprūpes  informāciju, tad būtiska nozīme veselības jomā ir kritiskajai domāšanai, kas palīdz novērtēt ar veselību saistīto informāciju. Cilvēkiem jāpilnveido gan savas kognitīvās spējas, pievēršot pastiprinātu uzmanību kritiskajai domāšanai, gan veselības pratībai, lai spētu orientēties lielajā informācijas klāstā, kādu mūsdienās sniedz mediji. Ziņas saistībā ar veselības uzlabošanu ir manāmas visu veidu medijos, tāpēc spējas atšķirt zinātniski pārbaudītu informāciju no pseidozinātniskas ir atkarīgas no katra cilvēka individuālā zināšanu līmeņa un domāšanas stila, kas sevī ietver spriešanas spējas, kritisko domāšanu.
Liepnas pagasts

Upes

Bērzupīte, Liepna, Medņusala, Pērdeja, Saidupe, Vārupka, Voroža.

Ezeri

Liepnicas ezers, Lielais Jūdiņu ezers, Mazais Jūdiņu ezers, Rutku ezers, Apses ezers.

Vēsture

Liepnas pagasts izveidots 1919. gadā no Viļakas pagasta Liepnas, Franciskopoles (Francipoles), Katlešu un Kūdupes muižu teritorijām. 
Pēc 1920. gada agrārās reformas Liepnas muižu 1674 ha platībā sadalīja 157 vienībās, Franciskopoles muižu 1695 ha platībā sadalīja 97 vienībās, Katlešu muižu 1529 ha platībā sadalīja 90 vienībās. Kūdupes-Liepājas muižu 239 ha platībā sadalīja 11 vienībās, Kūdupes-Ozolu muižu 774 ha platībā sadalīja 77 vienībās, bet Kudupes centru 426 ha platībā sadalīja 37 vienībās. Pagasta iedzīvotāji piederēja pie Liepnas, Kupravas un Kūdupes katoļu draudzēm, kā arī pie Liepnas pareizticīgo un Liepnas luterāņu draudzēm.  
1935. gadā Jaunlatgales apriņķa Liepnas pagasta platība bija 324,45 km² un tajā dzīvoja 4768 iedzīvotāji. 
1945. gadā pagastā izveidoja Bērziņu, Doktu, Kupravas, Liepnas un Surikovas ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Liepnas ciems ietilpa Viļakas apriņķī un Abrenes (1949-1959), Alūksnes (1959-1962; pēc 1967. gada) un Balvu (1962-1967) rajonos. 1951. gadā Liepnas ciemam pievienoja likvidētos Bērziņu un Surikovas ciemus, 1954. gadā — likvidēto Doktu ciemu. 1959. gadā pievienoja likvidētā Kupravas ciema kolhoza «Pobeda» teritoriju, kuru gan 1960. gadā pievienoja Nikolajevas ciemam. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Liepnas pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Alūksnes novadā.

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas ir Liepna (pagasta centrs), Adamova, Aizgārša, Aizupe, Bērzupe, Briežudārzs, Demšas, Doktas, Gornasti, Kalvene, Kruti, Kudinava, Mežarija, Polsas, Prēduļeva, Purnava, Saides, Sils, Sprinduļi, Strauti, Surikava.
Tamga

Tamga (Tamga, tamgha, тамга) ir tjurku, mongoļu u.c. Eirāzijas stepes klejotāju tautu (kušanu, sarmatu, skitu, hazāru, alānu, tatāru), Kaukāza tautu (abhāzu), senkrievu, kumānu, ungāru, lietuviešu, irāņu u.c. kultūrās indivīda, dzimtas, klana radniecīgās vai mantiskās piederības zīme, emblēma, kas bieži kalpoja kā ģerbonis. Tamgu pamatā ir ģeometriskas figūras (aplis, kvadrāts, trijstūris, leņķis u.c.), sakrālās piktogrammas, dzīvnieku, sadzīves priekšmetu, ieroču stilizēti attēli, rūnas, arī alfabētu burti.
Pats apzīmējums "tamga" ir tjurku-mongoļu izcelsmes, un burtiski nozīmē "zīme", "zīmogs". Viduslaikos Mongoļu impērijā, pēc tam Juaņu impērijā (un tās vasaļzemēs) ar šo jēdzienu apzīmēja arī "dokumentu ar hana zīmogu" (t.i. caurlaides, pilnvaras, statusa diplomus utt.).

Līdzība ar citām zīmēm

Vizuāli un pēc lietojuma tamgas ir līdzīgas arī latviešu piederības zīmēm.
Klāra Farago

Biogrāfija

Piedzimusi daudzbērnu ģimenē, kas pārcēlusies uz Ungāriju no Transilvānijas. Gadu mācījusies Grācas universitātē, pēc tam beigusi Budapeštas universitātes Tieslietu fakultāti un strādājusi Ungārijas ceļu departamentā.
1920. un 1930. gados bijusi viena no Ungārijas vadošajām šahistēm. Budapeštas šaha kluba biedre, meistara Ārpāda Vajdas skolniece. 1926. gadā piedalījusies neoficiālās šaha olimpiādes dāmu turnīrā, kur astoņu dalībnieču konkurencē izcīnījusi 4. vietu. 1936. gadā starptautiskajā sieviešu šaha turnīrā Austrijas pilsētā Zemmeringā ieņēmusi 10. vietu. Tā paša gada oktobrī nospēlējusi maču ar Austrijas šahisti Gīzelu Harumu, kurā zaudējusi ar 1:3. Piedalījusies 1937. gada Pasaules čempionātā šahā sievietēm Stokholmā, kurā dalījusi 10.—16. vietu.
Traģiski gājusi bojā Otrā pasaules kara laikā.
Šelfa ledājs

Šelfa ledājs ir bieza, peldoša ledus platforma, kas veidojas, ledājam vai ledus vairogam noplūstot okeānā. Šelfa ledāji sastopami tikai Antarktīdā, Grenlandē un Kanādā. Šelfa ledāju biezums variējas no 100 līdz 1000 m.
Salīdzinājumam, jūras ledus sega veidojas ūdenī tam sasalstot un parasti nav biezāks par 3 m. Jūras ledus pamatā veidojas Ziemeļu ledus okeānā un nelielos apmēros okeānā un jūrās ap Antarktīdu.
Šelfa ledāji galvenokārt veidojas lielām ledus masām gravitācijas ietekmē noplūstot piekrastē un caur šļūdoņiem un ledus straumēm ieplūstot okeāna līčos (Ronnes šelfa ledājs, Eimerija šelfa ledājs), starpsalu šaurumos (Geca šelfa ledājs) vai uz sekla šelfa (Rietumu šelfa ledājs). Apmēram 300 m dziļumā ledus masa nokļūst peldošā stāvoklī. Pie pamatnes ledāja biezums var sasniegt 1000 m. Šelfa ledāja sairšana notiek gar tā saucamo ledāja fronti kalvinga rezultātā. Ledāja mēle izdēdē vairāku faktoru ietekmē, galvenie no kuriem ir kušana no apakšas un nokrišņi no augšas, kā rezultātā izmainās ledus masas balanss un ledājs "aplūzt". Rezultātā ledāju frontes biezums reti pārsniedz 180 m un tā paceļas virs ūdens līmeņa par 20-30 m.
Terminu «šelfa ledājs» pirmais piedāvāja zviedru polārpētnieks Oto Nordenšelds 1909. gadā pēc Larsena šelfa ledāja izpētes.
RA-140 DS

RA-140 DS jeb Raisu ir Somijas spriguļu tipa atmīnēšanas mašīna, kas paredzēta mīnām līdz 10 kg TNT (prettanku, kājnieku mīnām). To 1994. gadā izstrādājis uzņēmums Sisu Auto un 1996. gadā tā ražošanu pārņēmis Patria.
Raisu darbojas, ar rotējošām ķēdēm apstrādājot zemes virsmu (līdz 37 cm dziļumam) un izraisot tur atrodošos mīnu detonāciju. Kaujas apstākļos paredzēts eju veidošanai mīnu laukos. Miera laikā to izmanto mīnu lauku attīrīšanai.
Izveidots uz Sisu paaugstinātas pārgājamības divu ašu kravas mašīnas bāzes, kuras kabīne ir aizsargāta ar bruņām. Aizmugurē atrodas 3,4 m plata rotējošu ķēžu platforma. Apgādāts ar 192 ZS turbopūtes dīzeļdzinēju Deutz BF 6L 913 C / 4 T. Darba ātrums ir 6 km/h, uz ceļa tas spēj pārvietoties līdz 70 km/h.
Senlaiku biškopības muzejs

Senlaiku biškopības muzejs (lietuviešu: Senovinės bitininkystės muziejus) ir agronoma Broņus Kazla (Bronius Kazlas) 1984. gadā izveidots biškopības muzejs Stripeiķos (Stripeikiai), Aukštaitijas nacionālajā parkā. Tas ir vienīgais šāda veida muzejs Lietuvā.
Senās biškopības muzejs aizņem trīs hektārus, un tajā atrodas četras muzeja ēkas, 500 eksponāti un 25 skulptūras, kurās atainoti lietuviešu bišu dievi Bubils un Austēja, kā arī citi lietuviešu, indiešu, ēģiptiešu un Amerikas indiāņu mīti. Muzejā atrodas arī Ukrainas prezidenta Viktora Juščenko Lietuvas prezidentam Valdam Adamkum dāvinātās trīs bišu saimes. 15. augustā muzejā ik gadu notiek Medus noņemšanas svētki (Medkopio šventė).