google/wiki40b huggingface dataset:
Antans Kavaļausks

Karjera

2003. gadā pārcēlies mācīties un spēlēt basketbolu uz ASV. Pārstāvējis Teksasas A&M universitātes basketbola komandu NCAA turnīrā. Pēc augstskolas beigām netika izvēlēts NBA draftā un arī spēlēs NBA vasaras līgā Hjūstonas "Rockets" sastāvā neizdevās iegūt līgumu ar NBA komandu.
Profesionāļa karjeru uzsācis 2007. gadā, kad vienu sezonu aizvadīja Grieķijas klubā Atēnu "Panionios". Arī nākamo sezonu spēlēja Grieķijā, šoreiz Kavala kluba sastāvā. 2009.—2010. gada sezonā A. Kavaļausks bija Itālijas kluba Juvecaserta Basket spēlētājs, savukārt 2010.—2011. gada sezonā — Società Veroli Basket.
2011. gadā parakstīja līgumu ar Latvijas klubu Rīgas VEF. Tā sastāvā 2012. gada pavasarī kļuva par LBL čempionu. Turpināja spēlēt VEF sastāvā arī nākamajā sezonā, vēlreiz uzvarot LBL un sekmīgi nospēlējot Eiropas kausa izcīņā. Pēc šīs sezonas A. Kavaļausks pārgāja uz Spānijas basketbola līgas klubu Bilbao "Bizkaia Basket", kur spēlēja kopā ar bijušo komandas biedru VEF sastāvā Dairi Bertānu. 2014. gada vasarā pievienojās Lietuvas klubam Viļņas "Lietuvos rytas", tādējādi pirmo reizi pārstāvot savas valsts klubu komandu. 2016. gadā pārgājis uz vadošo Lietuvas komandu Kauņas "Žalgiris".
2019. gada vasarā beidza profesionālā basketbola karjeru.

Nacionālā izlase

Spēlējis Lietuvas junioru izlasē. Lietuvas pieaugušo basketbola izlasē debitēja tikai 2012. gadā, kad komanda izjuta gara auguma spēlētāju deficītu. Nelielā konkurencē A. Kavaļauskam izdevās izcīnīt tiesības pārstāvēt Lietuvas izlasi 2012. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kur komanda ieņēma astoto vietu. Kopā ar Lietuvas izlasi izcīnīja sudraba medaļas 2015. gada Eiropas čempionātā.
Plazma

Plazma tehnikā un dabā

Plazmu plaši pielietota tehnikā, piemēram, to izmanto plazmatronos, plazmas displejos, jonu dzinējos. Tā ir darba viela kodolsintēzes eksperimentālajos reaktoros. Dabā tā veidojas zibens laikā, uguns liesmās, atmosfēras augšējos slāņos, īpaši jonosfērā, un citur. Ar plazmu saistīta un skaista dabas parādība ir Svētā Elma ugunis. Kosmiskajā telpā plazma ir visizplatītākais vielas agregātstāvoklis, jo no plazmas sastāv zvaigznes, arī mūsu Saule.
Andronovas kultūra

Andronovas kultūra bija bronzas laikmeta arheoloģiskā kultūra 2. gadu tūkstoša vidū p.m.ē. Tā savu nosaukumu ieguvusi no Andronovas ciema Krasnojarskas novadā, pie kura 1914. gada izrakumos pirmo reizi atrasti šai kultūrai raksturīgie priekšmeti.

Areāls

Vēlākie arheoloģiskie izrakumi apliecināja šīs kultūras dažādu variantu izplatību ļoti plašā stepju arālā mūsdienu Kazahstānas un Sibīrijas teritorijā starp Kaspijas jūru un Urāliem rietumos un Jeņisejas upi austrumos.   
Andronovas kultūrvēsturiskā kopība sastāv no divām galvenajām sastāvdaļām – Alakulas un Fjodorovas kultūras, kam ir dažāda izcelsme un dažāda tālākas attīstības ievirze.

Raksturojums

Virkne Andronovas kultūras iezīmju ir līdzība ar citām bronzas laikmeta kultūrām Kaspijas jūras piekrastē: kurgānu apbedīšanas ieraša, akmens kastes un dobumi, kremācijas ieraša, ovālas bļodas, glazēta keramika, ugunsvietu paliktņi utt. Fjodorovas kultūras metālapstrādei ir līdzība ar vidējā bronzas laikmeta Melnās jūras ziemeļu piekrastes kultūras tradīcijām. 
Atrodamas arī līdzības ar Baktrijas-Margiānas arheoloģiskā kompleksa keramiku.

Saistība ar indoeiropiešu valodu migrāciju

Andronovas kultūras rašanās līdz šim nav guvusi apmierinošu skaidrojumu. Uzskata, ka to veidojušas indoeiropiešu pirmvalodās runājošas ciltis, kas migrējušas no Aizkaukāza-Priekšāzijas reģiona tagadējās Armēnijas un Kurdistānas teritorijā cauri Vidusāzijai uz ziemeļaustrumiem. 17. gadsimtā p.m.ē. pirmās indoeiropiešu valodās runājošās populācijas (ķelti) ieņēmušas stepju joslu līdz pat Altaja kalniem.
15. gadsimtā p.m.ē. pa to pašu maršrutu notikusi citas seneiropiešu grupas – baltu, slāvu un ģermāņu pirmvalodās runājoso cilšu migrācija, kas noveda pie Fjodorovas kultūras veidošanās no Irtišas upes līdz Urāliem, kas līdz ar Alakulas kultūru iekļaujas Andronovas kultūrvēsturiskajā kopībā. Vistālāk rietumos atrastie pieminekļi, kas sevī nes Fjodorovas kultūras iezīmes, ir zināmi Dņepras upes baseinā.
Seno indoeiropiešu migrāciju rezultātā ziemeļos no Kaspijas jūras izveidojies areāls, kurā notikusi agrāk nošķirtu seneiropiešu valodu tuvināšanās. Šīs migrācijas gaitā senajās indoeiropiešu valodās runājošie ir pastāvīgi mijiedarbojušies cits ar citu un ar vietējām somugru, altajiešu, irāņu un tohāru valodās runajošām ciltīm, tās daļēji iekļaujot savā sastāvā.
Jauno ienācēju vilnis nonācis mijiedarbībā ar agrākas migrācijas plūsmas pārstāvjiem un atspiedis tos uz rietumiem. Plašā areālā no Altaja līdz Pievolgai 16.-15. gadsimtā p.m.ē. noritējusi nemitīga iedzīvotāju aizplūde uz rietumiem. Tā ir bijusi visai sarežģīta norise, kurā līdz ar straujām migrācijām ievērojamos attālumos ir bijušas pakāpeniskas nelielu grupu pārvietošanās. Tāpēc Eiropas kultūrās ir sastopamas gan agrīnākas, tieši Seiminas vai Fjodorovas kompleksiem piemītošas iezīmes, gan arī uz to pamata veidojušos saliktu, sinkrētisku veidojumu iezīmes.
Mikolajiva

Vēsture

Pilsētu kā kuģubūvētavu 1788. gadā Inhulas upes grīvā sāka būvēt pēc kņaza Potjomkina rīkojuma. Savu nosaukumu pilsēta ieguva 1789. gadā par godu turku Očakivas cietokšņa ieņemšanai jūrnieku aizbildņa Svētā Nikolaja dienā. 1862. gadā pilsētā tika atvērta tirdzniecības osta un pilsētā ļāva apmesties ārzemniekiem, kas ļāva attīstīties tirdzniecībai un komercijai. Padomju laikā Mikolajiva bija valsts lielākais kuģubūves centrs, kur darbojās trīs kuģubūves rūpnīcas. Attīstīta arī mašīnbūve, krāsainā metalurģija un citas nozares.
Šķeltkājvēži

Morfoloģija

Žokļkrūtis (atšķirībā no citiem augstākajiem vēžiem) sastāv no galvas žokļu nodalījuma un trijiem brīvajiem krūšu segmentiem. Žokļkrūšu cilindrveida karapakss pārsedz aizmugurējos brīvos krūšu segmentus. Visas krūšu kājas ir divzarainas un labi attīstītas. Kā žokļkājas var funkcionēt tikai pirmais krūšu kāju pāris. Pārējās ir pielāgotas peldēšanai. Vēdera kājas ir vāji attīstītas. Acis tiem ir periskopiskas. Šķeltkājiem ir sastopami hromatofori, bet uz sestā vēdera kāju pāra endopodīta līdzsvara orgāni (statocisti).

Attīstība

Šķeltkāji attīstās bez pārvēršanās perējamā kamerā, kuru veido divu pēdējo krūšu kāju pāru četri plātnīšveida izaugumi — epipodīti. Kopulācija parasti notiek naktī. Tēviņš ievada spermu mātītes perējamajā kamerā. Pēc tam mātīte iedēj tur olas. Olu skaits (apm. 10-150) ir atkarīgs no mātītes vecuma un citiem faktoriem. Olas attīstās perējamajā kamerā, turklāt kameras epipodīti kustās tā, ka kamerā pastāvīgi pieplūst svaigs ūdens. Izšķīlušies mazuļi vēl kādu laiku paliek mātītes perējamajā kamerā, kamēr paaugās un kļūst patstāvīgi. Olu un embriju iznēsāšanas laiks dažādām sugām ir ļoti atšķirīgs: no 4 dienām tropiskajās jūrās, līdz 6-7 mēnešiem arktiskajās jūrās. Arī mazuļu augšanas ātrums ir atkarīgs no ūdens temperatūras. Dzīves ilgums ir no 10 mēnešiem siltajās jūrās līdz 3 gadiem arktiskajās jūrās.

Ekoloģija

Šķeltkāji apdzīvo atklātas jūras, kur tos sastop kā virsējā slānī, tā arī dziļumā (līdz pat 7 kilometriem). Vesela virkne Mysidae dzimtas sugu pārceļo no jūrām uz upēm. Šķeltkāju sugas, kas sastopamas Kaspijas jūrā, iepeld arī tajā ieplūstošajās upēs — Volgā, Urālā, Embā, šo upju pietekās un ūdenskrātuvēs. No turienes šķeltkāji tika introducēti arī Latvijas saldūdeņos. Starp šķeltkājiem ir arī tipiski saldūdens pārstāvji. Piemēram, Eiropas un Ziemeļamerikas lielo ziemeļu ezeru apdzīvotāja Mysis relicta, mīt arī dažos Latvijas ezeros. Šī suga pie mums ir saglabājusies no ledus laikmeta. Vēl ir atsevišķas specifiskas sugas, kuras tika atklātas pazemes ūdeņos (piem. Troglomysis vjeternicensis) Vetreņicas alā, Hercegovinā).
Šķeltkājiem ir raksturīgas dažāda veida migrācijas. Rīgas jūras līcī ziemā tie koncentrējas dziļumā, bet pavasarī pāriet uz dzīvi seklumā. Turklāt siltummīlošā Neomysis vulgaris dzīvo dziļumā līdz 15 metriem, dziļumā no 15 līdz 25 metriem pārsvarā ir (Mysis mixta), bet dziļāk mājo aukstummīlošā Mysis relicta). Migrējošās sugas var veidot lielus barus līdz 1 kilometram garumā un vairākiem metriem platumā. Šķeltkājiem ir raksturīgas arī vertikālās migrācijas. Daudzas sugas dienā dzīvo uz grunts, bet naktī tie paceļas augšējos ūdens slāņos. Kaspijas jūras mizīdas dienā dzīvo 600-750m. dziļumā, bet naktī pazeļas uz 50m. dziļumu.
Šķeltkāji pārtiek no mikroorganismu (kramaļģu un citu aļģu) paliekām dūņās, kā arī no sīkiem vēžveidīgajiem (Copepoda u.c.). Paši tie kalpo par nozīmīgu zivju barību.
Klīze

Klīze ir kuģa ierīce, kura paredzēta pietauvošanās galu, enkurķēžu un buksēšanas tauvas izvadīšanai aiz borta. Tā ietilpst enkura ierīcēs, pietauvošanās ierīcēs un buksēšanas ierīcēs.
Enkura ierīcēs ietilpst divu veidu klīzes: enkurklīze un enkurķēdes klīze. Enkurklīze ir caurule caur kuru enkurķēdi izvada no klāja, uz kura atrodas enkurspilve, aiz borta. Enkurķēdes klīze ir caurule pa kuru enkurķēdi no klāja, uz kura atrodas enkurspilve, novada ķēžu kastē.
Pietauvošanās galu izlaišanai no kuģa uz krastu (otru kuģi), margsienā ierīko klīzes — apaļus vai ovālus izgriezumus ar noapaļotām malām. Tajās vietās, kur nav margsienas, ierīko klāja klīzes (Panamas klīzes). Ar Panamas klīzēm jābūt aprīkotiem kuģiem, kuri iet cauri Panamas kanālam. Panamas klīzēs darba virsmas izliekuma rādijs daudz lielāks nekā parastajām, tādēļ tās parocīgas darbam ar liela diametra tauvām. Pašlaik arvien plašāk pielieto universālās pietauvošanās klīzes (angļu: Swivel fairlead) ar grozāmu rāmi un vadveltni un automātiskās klīzes (Roller fairlead). Šāda tipa klīzes pasargā galus no ātras to pārrīvēšanas. Sentlorensas ūdensceļa iestādes apstiprinātas automātiskās klīzes angļu valodā dēvē arī par St. Lawrence fairlead.
Uz velkoņiem bīstamas sānsveres novēršanai trosei nostiepjoties, buksēšanas tauva no āķa iet caur pakaļgala buksēšanas klīzi. Pakaļgala buksēšanas klīzes var būt slēgtās, atveramās un ar vadveltņiem. Atveramajai klīzei un klīzei ar vadveltņiem ir atveramā plāksnīte. Klīzei ar vadveltņiem ir horizontālais vadveltnis un divi vertikālie vadveltņi.
Garā iela (Rīga)

Vēsture

Garā iela pirmoreiz Rīgas adrešu grāmatā minēta 19. gadsimta beigās ar savu tagadējo nosaukumu, kuru tā saglabājusi līdz pat mūsdienām.

Ielas raksturojums

Garā iela ir aptuveni 640 metrus gara iela Iļģuciema apkaimes centrā un tās rietumu daļā. Tā sākas kā piebrauktuve tirdzniecības centra "Mego" piegādes zonai un iet rietumu virzienā. Pēc 100 metriem tā nepāra numuru pusē krustojas ar Lidoņu ielu, bet pāra numuru pusē - divreiz ar Dzirciema ielu (attālums starp abiem krustojumiem - 50 metri). Iela nelielā posmā, no iekšpagalma ceļa līdz Palangas ielai, ir gājēju celiņš. Garā iela beidzas krustojumā ar Buļļu ielu.
1998.—1999. gada NBA lokauts

1998.—1999. gada NBA lokauts bija trešais lokauts Nacionālās basketbola asociācijas vēsturē. Tas ilga no 1998. gada 1. jūlija līdz 1999. gada 20. janvārim un samazināja 1998.—1999. gada NBA sezonu līdz 50 spēlēm katrai komandai. Lokauts izcēlās nesaskaņu dēļ starp NBA vadību un spēlētāju asociāciju. Līgas vadība vēlējās ieviest izmaiņas NBA algu griestu noteikumos.
7. jūnijs

7. jūnijs ir gada 158. diena pēc Gregora kalendāra (159. garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 207 dienas.
Burčela zebra

Izmiršana un atdzimšana

Kādreiz Āfrikas savannā bija tūkstošiem Burčela zebru, bet ap 1910. gadu situācija mainījās. Intensīvas zebru medības un lauksaimniecības attīstība noveda pie situācijas, ka zebru skaits krasi samazinājās. Ilgstoši valdīja uzskats, ka 1918. gadā Berlīnes zoodārzā nomira pēdējā Burčela zebra. Tomēr Āfrikas pētnieki Grovs un Bells savā 2004. gada publikācijā paziņoja, ka Burčela zebra joprojām dzīvo savvaļā. Autori, pētot afrikāņu nomedīto dzīvnieku ādas, to vidū atklāja arī tipiskās gaišās Burčela zebru ādas. Padziļināti izpētot un salīdzinot Burčela zebru un Damāras zebru (Equus quagga antiquorum), zinātnieki secināja, ka faktiski tās ir viena un tā pati pasuga.

Izskats

Zebru tēviņi un mātītes ir līdzīgi augumā un svarā. To augstums skaustā ir 1,3—1,4 m, svars 290—340 kg. Zebru ērzeļiem parasti ir masīvāks kakls nekā ķēvēm. Burčela zebrām ir raksturīgas brūnganas svītras starp melni-baltajām svītrām. Svītru raksts var būt ļoti dažāds, bet uz kājām un vēdera tas var izzust. Ķermeņa pamatkrāsa ir krēmīgi balta, reizēm var būt viegli rūsgana.

Uzvedība

Burčela zebras uzturas klajās un īsas zāles savannu teritorijās, bet tās mēdz ieklīst arī teritorijās ar garu zāli un mežos. Zebras parasti ir pirmās, kas apgūst jaunas ganību vietas, tad tām seko gnu un gazeles. Tuvojoties naktij, zebras cenšas atgriezties vietās, kur zāle ir īsa un kur var tālu redzēt. Tās var noiet pat 17 km, lai atgrieztos drošākā vietā. Barā, kamēr lielākā daļa zebru guļ, neliela grupa paliek nomodā un uzrauga teritoriju, vai tai netuvojas plēsīgie dzīvnieki. Nakts laikā sargu grupa nomainās.
Burčela zebras ir ļoti sabiedriskas. Tās dzīvo nelielās ģimenēs, kas sastāv no ērzeļa un dažām ķēvēm ar jaunākajiem kumeļiem. Starp harēma ķēvēm ir stingra hierarhija. Ērzelis sargā savu harēmu no citiem ērzeļiem un plēsīgajiem zvēriem. Kad ģimene dodas meklēt jaunas ganību vietas vai ūdeni, ceļu izvēlas un grupu vada alfa ķēve. Gājienu noslēdz ērzelis, uzraugot apkārtni pret briesmām. Ganoties harēmi bieži apvienojas lielākos baros gan savā starpā, gan ar antilopēm gnu.

Vairošanās

Ķēves dzimumbriedumu sasniedz apmēram 3 gadu vecumā, bet ērzeļi 6 vai pat vairāk gadu vecumā. Kad jauna zebru ķēve pirmo reizi meklē partneri, par viņu savā starpā cīnīties var līdz pat 18 ērzeļu.
Ķēves grūsnības periods ilgst apmēram 12 mēnešus. Parasti katru gadu piedzimst viens kumeļš. Kumeļi Burčela zebrām var piedzimt jebkurā gadalaikā, bet visvairāk tie dzimst lietus sezonā, decembrī un janvārī. Māte vairākas dienas sargā jaundzimušo, turot to atsevišķi no bara, kamēr mazais kumeļš iemācās atpazīt savu māti pēc smaržas, izskata un balss. Tieši šajā laikā, kamēr kumeļš nav bara aizsargāts, mirst visvairāk jauno zebrēnu, kas tiek lauvu un hiēnu nomedīti.
Nokia 6131

Versijas

Ziemeļamerikas tirgum izlaista versija Nokia 6126 (paredzēta operatoriem AT&T un Fido Solutions).
Uz 6131 bāzes izveidota modifikācija Nokia 6133. Tai bija sudraba krāsas tastatūra (pretstatā melnajai), FM radiouztvērējs, nedaudz savādāks kameras objektīva un ārējā ekrāna izvietojums. Parfedzēts operatoram T-Mobile.
Marta Grigale

Bērnība

Marta Grigale dzimusi 1990. gada 3. februārī Rīgā. Pirmās muzikālās gaitas sākusi jau 3 gadu vecumā, dziedot bērnu ansambļos un piedaloties vokālajos konkursos. 6 gadu vecumā uzsākusi mācības P. Jurjāna mūzikas skolā, kur apguvusi klavierspēli un solfedžo no 1996. līdz 2004. gadam. Vēlāk mācījusies arī Rīgas Doma kora skolā un Rīgas Franču licejā.

Karjera

2009. gadā Marta iestājusies Rietumlondonas Universitātes Mūzikas koledžā, lai studētu muzikālā teātra aktiermeistarību. Universitāti pabeigusi un bakalaura grādu ieguvusi 2012. gadā. Drīz pēc tam atgriezusies Latvijā un piedalījusies vairākās latviešu profesionālā teātra izrādēs. Pirmo singlu "Ziemassvētku valsis" izdevusi 2015. gada nogalē, bet 2016. gadā ar savu dziesmu "Choices" iekļuvusi šova "Supernova" pusfinālā. 2017. gadā, sadarbojoties ar mūziķi un producentu Reini Sējānu, izdevusi debijas EP - "Pai pai". 2018. gadā izdevusi divus DJ Rudd producētus singlus: "Manās rokās visi ziedi novīst" un "Rokas stiepienā". 
Kopš 2014. gada pavasara ir Latvijas Radio 5 raidījumu vadītāja. 2018. gada nogalē kopā ar kolēģiem Tomu Grēviņu un Magnusu Eriņu piedalījusies labdarības maratonā "Dod pieci!".
EUTELSAT 117 West B

Lidojuma gaita

EUTELSAT 117 West B kopā ar pavadoni ABS-2A palaists 2016. gada 14. jūnijā 14:29 UTC ar nesējraķeti Falcon 9 v1.2 no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas starta laukuma SLC-40. 30 minūtes pēc starta pavadonis tika ievadīts ģeostacionārajā pārejas orbītā.
Ģeostacionāro orbītu EUTELSAT 117 West B sasniedza ar saviem dzinējiem. To izvietoja punktā 116,8° austrumu garuma, blakus EUTELSAT 117 West A.
EXperiments

Konkursa norise

Erudīcijas konkursā piedalās Latvijas Republikas skolu 8. un 9. klašu skolēni. Dalība notiek komandā, kuras sastāvā ir 6 skolēni un viens skolotājs-konsultants.
Konkurss norit trīs kārtās – neklātienes kārta www.experiments.lv, pusfināli sešos Latvijas reģionos un fināla spēle televīzijas raidījumā kanālā LNT. Neklātienes kārtā komandas risina dažādus ekspertu uzdevumus, piedalās “eksperimentālajā izaicinājumā”, izdomājot paši savu uzdevumu un risinot citu komandu izveidotos uzdevumus. Piecas labākās komandas no katra Latvijas reģiona – Kurzemes, Zemgales, Vidzemes, Latgales, Rīgas reģiona un Rīgas pilsētas – kvalificējas vienam no pusfināliem kādā no Latvijas pilsētām.
Finālā nokļūst labākā komanda no katra reģiona, kur cīnās par uzvarētāja titulu un galveno balvu – izglītojošu ceļojumu uz siltajām zemēm.

2009./2010. mācību gads

2010.gada konkursā pieteicās 185 komandas jeb 925 skolēni. Šajā gadā komandas sastāvā bija pieci dalībnieki. Pēc neklātienes kārtas 21 labākā komanda iekļuva klātienes kārtā pusfinālā spēlēs televīzijā. Finālā iekļuva septiņas televīzijas spēlēs visveiksmīgāk startējušās skolēnu komandas no Auces, Balviem, Bauskas, Gulbenes, Madonas, Rīgas un Ropažiem. Uzvaru guva komanda „Epsilons 4” no Madonas Valsts ģimnāzijas. Kā galveno balvu jaunieši ieguva neaizmirstamu ceļojumu uz Antāliju.
21. jūnijs

21. jūnijs ir gada 172. diena pēc Gregora kalendāra (173. garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 193 dienas.
Elsterberga

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1198. gadā.
Otokārs II Pšemisls

Dzīvesgājums

Dzimis kā otrais dēls Bohēmijas karaļa Vāclava I ģimenē. Tika gatavots baznīcas amatam, tomēr pēc vecākā brāļa nāves 1247. gadā kļuva par troņmantnieku. 1248. gadā neveiksmīgi sacēlās pret tēvu, tomēr abi salaba. 1251. gadā Otokārs II kļuva par Austrijas hercogu, apprecoties ar 26 gadus vecāko Austrijas troņmantnieci Bābenbergu Margarētu. 1253. gadā pēc Vāclava I nāves kļuva par Bohēmijas karali.
1254.-1255. gada ziemā karalis Otokārs liela krustnešu karaspēka priekšgalā devās uz Prūsiju, pie Breslavas viņam pievienojās Brandenburgas markgrāfa Oto pulki. Piedaloties vairākiem bīskapiem (Olmicas Brūno, Kulmas Indriķim, Vārmas Anselmam), apvienotais krustnešu karaspēks ielauzās Sembā, nopostīja Medanavu, ieņēma Rudavas pili un piespieda sembjus kristīties. Pēc tam zem krustnešu lielā pārspēka labprātīgi padevās Kvēdenavas, Valdavas, Kaimes un Tapjavas prūši. Pēc prūšu uzvarēšanas karalis ar saviem pavadoņiem atgriezās Vācu ordeņa galvenā miteklī Marienburgā.
Pamazām pārņemot valdījumā Štīriju, Karintiju un Krainu, Otokārs sastapās ar Ungārijas pretdarbību, kurus 1260. gadā sakāva Kresenbrunnas kaujā. 1273. gadā par Svētās Romas impērijas imperatoru ievēlēja Rūdolfu I, kuru Otokārs II neatzina. 1276. gadā Rūdolfs I aplenca Vīni un piespieda Otokāru II atteikties no austriešu zemēm, atstājot viņam Bohēmiju un Morāviju. 1278. gadā Otokārs II, savācot lielu armiju, centās atgūt savus Austrijas īpašumus ar varu, tomēr 1278. gada 26. augustā krita Dirnkrutas kaujā.
Baņutas iela (Rīga)

Vēsture

Pirms Berģu iekļaušanas Rīgas teritorijā, 1974. gadā, iela saucās Lejas iela. Pēc iekļaušanas pilsētas teritorijā iela pārsaukta tās pašreizējā nosaukumā.
Tilžas luterāņu baznīca

Tilžas evaņģēliski luteriskā baznīca ir viena Latgales luterāņu baznīcām, kas atrodas Tilžas pagasta Mežarejās. Vietējās nozīmes kultūras piemineklis.

Vēsture

Sākotnēji Kokorevas pagasta luterāņu dievkalpojumi notika 1908. — 1911. gadā celtajā skolā, 1920. gadā nodibināja atsevišķu Kokorevas luterāņu draudzi. 1926. gada oktobrī prāvests Kārlis Irbe iesvētīja jaunceļamās luterāņu baznīcas pamatakmeni, bet pabeigto baznīcas ēku 1930. gada 12. oktobrī iesvētīja arhibīskaps Teodors Grīnbergs.  
Tilžas luterāņu baznīcas mācītāji bija J. Kundziņš, J. Bīlmanis, G. Kness-Kņezinskis, M. Ķemers, M. Bļodnieks, L. Taivans, Ž. Dambis, J. Baumanis, J. Kovals, Einārs Alpe, Mārtiņš Vaickovskis.
Sultāne Handana

Biogrāfija

Handana bija kalpone Rumēlijas beilerbeja, Džerraha Mehmeda Pašā, mājās. Viņš bija precējies ar Sultāni Dževherhanu, Selima II meitu, Murada III māsu un tanti Mehmedam III. Mehmeds Pašā agrāk bija ķirurgs, kurš veica apgraizīšanas ceremoniju princim Mehmedam (1582). 1583. gadā sultāne Dževherhana un Mehmeds Pašā pasniedza Handanu kā dāvanu princim Mehmedam, kad tas tika nozīmēts par Saruhanas sandžakbeju. 1595. gadā Handana pārcēlās uz Stambulu, tā kā Mehmeds kāpa tronī.

Sultāne Māte

Kad pēc Mehmeda III nāves Ahmeds 1603. gada 22. decembrī kāpa tronī, Handana kļuva par sultāni Māti. Kā jaunā sultāne Māte viņa saņēma tikai 1000 akčes dienā. 9. janvārī bijusī sultāne Māte Safije kopā ar princi Mustafu (nākotnē Mustafu I) tika nosūtīti uz Veco Pili. Drīz pēc kāpšanas tronī Ahmeds vēlējās izteikt savu pateicību Mehmedam Pašā un sultānei Dževherhanai par to, ka tie saveda kopā viņa vecākus. Bet ap to laiku Džerrahs Mehmeds Pašā jau bija vecs un nomira 1604. gada 9. janvārī, tādēļ Ahmeds godināja nelaiķa Pašā sievu, nosaucot vienu no savām meitām par Dževherhanu.
Kā līdzreģents Handana bija aktīvi iesaistīta dinastijas lietās kopā ar Ahmeda skolotāju Mustafas kungu (miris 1608. vai 1609. gadā). Liekas, ka Handana un Mustafas kungs ieteica Ahmedam, kā uzvesties, lai radītu publisku iespaidu, ka viņš ir spējīgs valdīt valsti. Ahmeds arī sāka daudz laika pavadīt ārpus pils, medījot vai pētot apkārtni, neskatoties uz laika apstākļiem. Handana ātri saprata, ka dēlu vajag uzmanīgi pieskatīt.
Viņa priviliģēja savas dzimtenes bosniešus dēla galmā. Handana pārliecināja Ahmedu nozīmēt Javuzu Ali Pašā par lielvezīru un uzturēja ar viņu ciešas attiecības, it īpaši kritiskajos Ahmeda valdīšanas pirmajos mēnešos. 1604. gada pavasarī Handana un Mustafas kungs deva Ali Pašā komandu Ungārijā. 1604. gada augustā Ahmeds pavēlēja ar nāvi sodīt lielvezīra vietnieku Kasimu Pašā un pēc tam arī nākamo vietnieku Sirički Mustafu Pašā. Šos lēmumus atzina un iedrošināja gan Handana, gan Mustafas kungs, kuri mēģināja attīrīt galmu no sultānes Safijes aģentiem.
Ilzeskalna kapela

Vēsture

Ilzeskalna kapelu izveidoja 1995. gadā dzīvojamā ēkā  un iesvētīja tajā pašā gadā. Sakarā ar to, ka kapela bija izveidota vecā ēkā, tai bija nepieciešams remonts - jānomaina grīda un jumta segums. Tāpēc 2008. gadā draudze uzsāka ziedojumu vākšanu ēkas remontam. 2009. gada martā kapelā sākās remontdarbi, kurus veica Ēriks Dančs un Jānis Skudriņš Pētera Zvidra vadībā. Tika izjaukta vecā grīda, tās vietā tika izlieta cementa grīda un izklāts linolejs, kā arī nokrāsoti griesti un sienas nošūtas ar dēlīšiem.

Draudze

Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Rēzeknes-Aglonas diecēzē. Draudzi apkalpo prāvests Juris Kravalis. Draudze izveidojās, nodaloties no Nautrēnu draudzes, kurai sākotnēji piederēja arī Ilzeskalna kapela.