google/wiki40b huggingface dataset:
Nica

Vēsture

Pilsētu V gs. p.m.ē. dibināja grieķu kolonisti no netālās Masālijas (mūsdienu Marseļas). To nosauca par Nīkeju (Νικαία) par godu uzvaras dievietei un uzvarām pār ligūriešiem. Pilsēta kļuva par rosīgu tirdzniecības punktu.
VII gs. pilsēta iekļāvās Dženovas līgā. 729. gadā pilsēta atvairīja saracēņu uzbrukumus, tomēr 859. un 880. gadā tie izlaupīja pilsētu.
Viduslaikos Nica ir Pizas sabiedrotā cīņā ar Dženovu. XIII un XIV gs. Nica vairākas reizas reizes nonāca Provansas grāfu pakļautībā, bet 1388. gadā — Savojas grāfa aizbildniecībā.
Francijas karaļa Fransuā I un Svētās Romas impērijas imperatora Kārļa V savstarpējo cīņu laikā pilsēta tika smagi izpostīta, līdz 1538. gadā, pāvestam Paulam III darbojoties kā starpniekam, tika noslēgts miers starp abiem monarhiem. Tomēr 1543. gadā Nicu ieņēma Fransuā I un Frīdriha Barbarosas karaspēks un smagi nopostīja pilsētu, aizvezdams par gūstekņiem 2500 iedzīvotāju.
1600. gadā pilsēta nonāca Gīzu dzimtas pakļautībā. 1626. gadā Nica tika pasludināta par brīvostu, kas labvēlīgi ietekmēja tās ekonomiku.
Kopš 1696. gada pilsēta vairākkārt nokļuva no Francijas Savojā (vēlāk Sardīnijas karaliste), līdz 1860. gadā Sardīnijas (vēlākais Itālijas) karalis Viktors Emanuels II par atbalstu cīņā pret Austroungāriju piešķīra Nicu kopā ar Savoju Francijai.
XIX gadsimta beigās sākās Franču Rivjēras kā kūrorta rajona attīstība, kas mainīja pilsētas ekonomikas pamatus.
Gasteruption

Pieaugušo īpatņu barošanās

Pieaugušo īpatņu mutes aparāts ir ar tipisku uzbūvi kā citiem plēvspārņiem, kas barojas ar ziedu nektāru, tiem ir gara mēle (lat. glossae). Žokļi (lat. galea) ir plakani un lapveidīgi ar cietiem ķemmveidīgiem sariņiem no iekšējās malas, mēle ir labi attīstīta un apakšējas lūpas ārējas daivas (lat. paraglossae) ir reducētas. Pētot Gasteruption mutes aparātu, trešdaļai indivīdu atrod ziedputekšņus uz mutes orgāniem. Pieaugušie īpatņi apmeklē ziedus, kas izdala ziedputekšņus un nektāru, kas var nozīmēt, ka, iespējams, daži pārstāvji barojas kā ar ziedputekšņiem, tā arī ar nektāru.
Vilpulka

Vēsture

Apdzīvotā vieta izveidojusies padomju gados pie Vilpulku mājam kā kolhoza «Gaisma» un ciema padomes ciemats. Vilpulkā atrodas pagasta pārvalde, sākumskola, pasts, feldšeru punkts, veikals, estrāde.
Ludvigs Bledovs

Biogrāfija

Pēc profesijas bijis matemātikas skolotājs Ķelnes ģimnāzijā. No 1835. gada ticis uzskatīts par vienu no vadošajiem Vācijas šahistiem. 1842. gadā mačā uzvarējis Kārli Janišu, bet 1845. gadā - Ādolfu Andersenu ar 4:1. No 1836. gada vadījis Berlīnes šaha klubu un bijis Berlīnes plejādes dibinātājs. Starp viņa skolniekiem bijuši Kārlis Maiets, Pauls Rūdolfs fon Bilguers, Vilhelms Hanšteins un citi vēlāk vadošie Berlīnes šahisti. 1846. gadā nodibinājis pirmo Vācijas šaha žurnālu Deutsche Schachzeitung. No 1830. gada organizējis korespondencšaha mačus starp Berlīni un citām Vācijas pilsētām: Hamburgu, Breslavu, Magdeburgu, Pozeni. 1843. gadā publicējis pirmo vācu korespondencšaha partiju krājumu, kurā bijušas vairāk par 52 neklātienes spēlēm. Savas dzīves laikā savācis vērienīgu šaha grāmatu bibliotēku, kuru pēc Bledova nāves nopirkusi Berlīnes Karaliskā bibliotēka. Aizrāvies arī ar šaha kompozīciju, sevišķi ar šaha uzdevumu sastādīšanu. Savās partijās nereti lietojis arī latviešu gambītu.
Jurajs Lerincs

Šaha kompozīcija

Jurajs Lerincs sastāda, galvenokārt, pasaku šaha uzdevumus. Taču iemīļojis arī palīgmatus un tiešā mata uzdevumus. Viņš ir slavens ar savām zināšanām pasaku šaha žanrā un savu mājaslapu Chess Composition Microweb, kura pastāv kopš 1998. gada. Tur viņš ir organizējis jau 30 tematiskos konkursus un ievietojis un komentējis 396 savus uzdevumus. Pasaku šaha žanrā ieguvis godalgotas vietas vairākos pasaules čempionātos šaha kompozīcijā, vispirms 2. čempionātā bronzas, pēc tam 3. un 6. čempionātā sudraba medaļu.
2000. gadā viņam tika piešķirts starptautiskā tiesneša un 2010. gadā starptautiskā meistara tituls šaha kompozīcijā.
Gē-Lisaka likums

Gē-Lisaka likums ir viens no ideālās gāzes likumiem. Tas apgalvo, ka noslēgtā sistēmā dotajai gāzes masai, ja nemainās spiediens (tātad izobāriskā procesā) tilpums mainās tieši proporcionāli temperatūrai. Līkni, kas raksturo Gē-Lisaka likumu, sauc par izobāru. Likumu atklāja franču zinātnieks Žozefs Luijs Gē-Lisaks.
Boila—Mariota, Šarla un Gē-Lisaka likums kopā ar Avogadro likumu kopā veido ideālās gāzes likumu.
GE Money Bank (Latvija)

Vēsture

GE Money Bank savu darbu Latvijā sāka 2008. gada aprīļa beigās, apvienojot AS GE Money un AS Baltic Trust Bank (BTB).
Pēc Dienas Bizness aprēķiniem, līdz 2013. gadam GE Money Bank cieta 71,46 miljonu latu zaudējumus, kurus izraisīja 2011. gada finanšu krīze.
2013. gadā banku neveiksmīgi mēģināja pārdot Krievijas finanšu korporācijai Otkritie. Jūlijā paziņots par vairāku galveno bankas aktīvu nodošanu bankai Citadele. 23. septembrī pabeigta GE Money Bank privātpersonu un uzņēmumu klientu norēķinu kontu apkalpošanas, depozītu, krājkontu un kredītu pāreja uz banku Citadele.
2013. gada 28. oktobri Finanšu un kapitāla tirgus komisijas padome anulēja GE Money Bank izsniegto licenci kredītiestādes darbībai.

Pakalpojumi

Banka piedāvāja pakalpojumus gan privātpersonām, gan uzņēmumiem: kredītus, norēķinu karšu klāstu (VISA/MasterCard), dažādus depozītu produktus, kas ļauj uzkrājumus noguldīt gan uz noteiktu termiņu, gan beztermiņa, gan saņemt nopelnītos procentus regulāri vai noguldījuma termiņa beigās. 
GE Money Bank pakalpojumi klientiem bija pieejami 41 filiālēs un 83 bankas automātos visā Latvijā. GE Money Bank klienti ar norēķinu kartēm naudu bez maksas varēja izņemt arī SEB, Latvijas Krājbanka un Citadele banka bankomātos.

Meitas uzņēmumi

Latvijā darbojās divi GE Money Bank meitas uzņēmumi: AS GE Money atklātais pensiju fonds un ieguldījumu pārvaldes sabiedrība GE Money Asset Management. GE Money atklātais pensiju fonds uzturēja divus 2. pensiju līmeņa fondus “Džezs” un “Blūzs” kā arī piedāvāja klientiem divus 3. pensiju līmeņa fondus “Rumba” un “Tvists”. GE Money Asset Management, kas dibināts 2003. gadā kā Baltic Trust Bank meitas uzņēmums BTB Asset Management, pārvaldīja pensiju fondu piesaistītos aktīvus. Abi fondi 2013. gadā pārgāja Citadele grupas uzņēmumam IPAS Citadele Asset Management.
Banka dibināja un atbalstīja neatkarīgu, sabiedriskā labuma organizāciju “Naudas plānošanas centrs”.
Artūrs Dimiters

Biogrāfija

Artūrs Dimiters piedzima Pirmā pasaules kara laikā 1915. gada 17. aprīlī Vitebskā. Mācījies Latvijā drāmas aktieru kursos (1933). No 1935. līdz 1940. gadam ar pārtraukumiem strādā Valmieras teātrī (tad — Ziemeļlatvijas teātrī). 1936. un 1937. gada teātra sezonas nostrādāja Liepājas teātrī. Kopš 1940. gada Dimiters bija J.Raiņa Latvijas PSR Valsts Akadēmiskā Dailes teātra aktieris.
Latvijas teātra darbinieku savienības biedrs no 1950. gada, Latvijas PSR Nopelniem bagātais skatuves mākslinieks (1955), Latvijas PSR Tautas skatuves mākslinieks (1983). Saņēmis nacionālās teātra balvas: Andreja Pumpura balvu (1981) un Eduarda Smiļģa balvu (1986).
Miris 1986. gada 1. novembrī Rīgā, apbedīts Raiņa kapos.
Oleksandrs Bortniks

Biogrāfija

Šahu iemācījies spēlēt trīs gadu vecumā. 2001. gadā pirmo reizi piedalījies šaha turnīros. Kopš 2002. gada ir šaha trenera Romana Hajecka audzēknis.
Daudzkārtējais Ukrainas jauniešu šaha čempionātu laureāts dažādās vecuma grupās, kuros izcīnījis deviņas medaļas: septiņas zelta (2003. un 2004. gadā — U8 vecuma grupā, 2008. gadā — U12 un U14 vecuma grupās, 2009. un 2010. gadā — U14 vecuma grupā, 2011. gadā — U16 vecuma grupā), sudraba (2012. gadā — U18 vecuma grupā) un bronzas (2011. gadā — U18 vecuma grupā).
Sekmīgi pārstāvējis Ukrainu Eiropas un pasaules jauniešu šaha čempionātos. Divas reizes pēc kārtas uzvarējis Eiropas jauniešu šaha čempionātos: U14 vecuma grupā (2010) un U16 vecuma grupā (2011). 2013. gadā bijis otrais, bet 2014. gadā uzvarējis Pasaules jauniešu šaha čempionāta U18 vecuma grupā.
Par panākumiem turnīros FIDE 2013. gadā Bortnikam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2015. gadā — starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.
1938. gada Eiropas čempionāts cīņas sportā

1938. gada Eiropas čempionāts cīņas sportā notika no 1938. gada 24. līdz 27. aprīlim Igaunijas galvaspilsētā Tallinā teātrī Estonia. Sacensības notika tikai grieķu-romiešu cīņā. Čempionātā piedalījās 72 cīkstoņi no 13 valstīm.
Hēlijs-3

Hēlijs-3 ir vieglākais no hēlija stabilajiem izotopiem. Atšķirībā no daudz vairāk izplatītā hēlija-4, kura kodols satur 2 protonus un 2 neitronus, hēlija-3 kodols (helions) sastāv no diviem protoniem un viena neitrona (tā masas skaitlis ir 3).

Vēsture

Hēlija-3 eksistenci paredzēja austrāliešu zinātnieks Marks Olifants 1934. gadā, bet praktiski šo izotopu atklāja Luiss Alvaress un Roberts Kornogs 1939. gadā. Šķidru hēliju-3 izdevās iegūt tikai 1943. gadā, bet tā supraplūstamību atklāja 1972. gadā.
2003. gadā Aleksejs Abrikosovs, Vitālijs Ginzburgs un Entonijs Legeti saņēma Nobela prēmiju fizikā par supravadītspējas un supraplūstamības teorijas izstrādi, ietverot arī šķidrā hēlija-3 supraplūstamības teoriju.

Atrašanās dabā

Zemes atmosfērā atrodamais hēlijs satur tikai 0,00014% hēlija-3 un kopējie hēlija-3 krājumi atmosfērā ir aptuveni 4000 tonnu. Abi hēlija izotopi pamazām izgaist no atmosfēras, jo Zemes pievilkšanas spēks hēlija vieglos atomus nespēj ilgstoši noturēt. Tomēr hēlija-4 krājumi nemitīgi atjaunojas urāna, torija un citu smago radioaktīvo elementu alfa sabrukšanas rezultātā, tādēļ tā saturs atmosfērā ir pastāvīgs. Turpretī hēlijs-3 uz Zemes praktiski neveidojas (tas var rasties kosmiskās izcelsmes tritija sabrukšanas procesā, alfa daļiņām un kosmiskajiem stariem iedarbojoties uz litija kodoliem, kā arī no Saules vēja). Lielākā daļa hēlija-3 ir saglabājusies uz Zemes no tās izveidošanās laika un Zemes mantijā hēlija-3 attiecība pret hēliju-4 ir ap 100 reižu lielāka nekā atmosfērā. Tomēr tiek novērtēts, ka no mantijas caur garozas lūzumiem un vulkāniem atmosfērā izdalās tikai daži kilogrami hēlija-3 gadā. Saules sastāvā un milzu planētu atmosfērās ir būtiski lielāks hēlija-3 saturs. Uz Mēness virsmas regolītā miljardiem gadu ilgā laikā Saules vēja iedarbībā ir radušies ievērojami hēlija-3 krājumi - tonna Mēness grunts satur 28 g hēlija-4 un 0,01 g hēlija-3 (hēlija-3 saturs sasniedz 0,04%, kas ir būtiski vairāk, nekā Zemes atmosfērā).

Iegūšana

Pašlaik (21. gadsimta sākumā) hēliju-3 iegūst tikai mākslīgi - tritija radioaktīvās sabrukšanas rezultātā. Grams hēlija-3 maksā apmēram 1500 dolāru un pasaulē gadā tiek iegūti daži desmiti gramu šī izotopa. Tā kā uz Mēness var būt līdz 10 miljoniem tonnu hēlija-3, tiek apsvērta iespēja nākotnē iegūt to no Mēness regolīta. Lai iegūtu 1 g hēlija-3, būtu jāpārstrādā vismaz 100 tonnas Mēness grunts.

Fiziskās īpašības

Tīra hēlija-3 fiziskās īpašības jūtami atšķiras no "parastā" hēlija īpašībām, jo to atommasas ir stipri dažādas. Hēlija-3 viršanas temperatūra ir tikai 3,19 K (hēlijam-4 tā ir 4,22 K) un blīvums viršanas temperatūrā un normālā spiedienā ir 59 kg/m³ (divreiz vairāk nekā hēlijam-4). Arī īpatnējais iztvaikošanas siltums hēlijam-3 ir vairākas reizes lielāks nekā hēlijam-4. Hēlijs-3, atšķirībā no hēlija-4, pāriet supraplūstošā stāvoklī tikai ārkārtīgi zemā, absolūtajai nullei ļoti tuvā temperatūrā zem 0,0026 K.
Johanness Minkvics

Biogrāfija

Pirmā vācu šaha žurnāla Deutsche Schachzeitung ilggadējs redaktors (1865—1876, 1879—1886). Tāpat bijis šaha nodaļas redaktors Leipcigas laikrakstā Leipziger Illustrirte Zeitung. Sarakstījis vairākas grāmatas par šahu: "Šaha spēles ABC" (Leipciga 1879. gadā, vācu: Das ABC des Schachspiels), "Humors šaha spēlē" (Leipciga 1885. gadā, vācu: Humor in Schachspiel), "Mazais šaha karalis" (Leipciga 1889. gadā, vācu: Der kleine Schachkönig). Vairāku šaha uzdevumu autors.
Sekmīgi piedalījies vairākos nacionālos šaha turnīros. 1869. gadā bijis otrais Barmenē, 1871. gadā dalījis pirmo vietu Krēfeldē, bet 1880. gadā ieņēmis otro vietu Grācā. Piedalījies Vācijas šaha savienības kongresos, kuros 1881. gadā Berlīnē dalījis 7.—8. vietu, bet 1885. gadā Hamburgā ieņēmis 10. vietu.
Mūža beigās cietis no garīgas slimības. Gājis bojā, metoties zem tramvaja. Negadījuma rezultātā zaudējis abas rokas un pēc trim dienām nomiris.
Āzijas melnais lācis

Izskats

Āzijas melnais lācis ir vidēja auguma lāču dzimtā, tas ir mazāks par garlūpu lāci (Melursus ursinus), bet lielāks par saules lāci (Helarctos malayanus). Tā ķermeņa garums ir 130—190 cm, svars 100—218 kg tēviņiem, 50—125 kg mātītēm, astes garums 8—10 cm. Kakls Āzijas melnajiem lāčiem ir masīvi veidots, un tā ausis ir proporcionāli lielas. Nagi ir īsi un spēcīgi, labi piemēroti kāpšanai kokos. To kažoks ir biezs un melns ar bāli dzeltenu, mēness formas laukumu uz krūtīm, tādēļ to mēdz saukt arī par mēness lāci. Purns ir brūns vai ruds ar gaišu pazodi.

Ieradumi

Āzijas melnais lācis ir nakts dzīvnieks, dienu pavadot guļot alā vai koka dobumā, tomēr ir reģioni, kuros šie lāči ir aktīvi dienas laikā. Ziemeļu rajonu Āzijas melnie lāči dodas ziemas miegā.
Āzijas melnais lācis ir diezgan agresīvs pret cilvēkiem. Ir reģistrēti vairāki uzbrukumu gadījumi, kuros ir savainoti vai nogalināti cilvēki. Šim lācim dabā ir pavisam nedaudz ienaidnieku, dažreiz tam uzbrūk Sibīrijas tīģeris, lai gan tīģeri to saplēš daudz retāk nekā brūno lāci, pateicoties spējām veikli uzkāpt kokā. Tomēr tā galvenais ienaidnieks ir cilvēks, kas to medī, lai iegūtu žulti, kuru izmanto Ķīnas tradicionālajā medicīnā.

Barība

Āzijas melnais lācis ir visēdājs, un tas ēd visu, ko var atrast. Rudenī tie barojas ar zīlēm, kastaņiem, valriekstiem un dažādām citām sēklām. Lācis gan rāpjas kokos, lai ievāktu sēklas, gan uzlasa tās no zemes. Pavasarī Āzijas melnais lācis barojas ar dažādiem dzinumiem: bambusiem, avenēm, hortenzijām un citiem augiem. Tas ne tikai reižu pa reizēm nomedī grauzējus, bet arī iztukšo grauzēju sēklu noliktavas. Vasarā lāči lasa dažādas ogas, kā avenes, ķiršus un citas ogas. Āzijas melnais lācis uzlasa kukaiņus, īpaši skudras. Tas ēd arī maitu un reizēm uzbrūk mājlopiem, kā arī medī dažādus mazus savvaļas dzīvniekus, zivis un putnus. Lai arī pastāv uzskats, ka Āzijas melnais lācis ir plēsīgāks par Amerikas melno lāci, tomēr gaļa tā diētā sastāda pavisam nelielu procentu.

Vairošanās

Apmēram 4 gadu vecumā Āzijas melnais lācis sasniedz dzimumbriedumu. Grūsnības periods ilgst 7—8 mēnešus, lai gan lācene spēj grūsnību ievilkt. Parasti piedzimst 2—4 mazuļi. Mazuļi paliek kopā ar māti apmēram 2 gadus, līdz nākamajam metienam. Tā dzīves garums ir 25—30 gadi savvaļā.
2019. gada Tour de France

Pirmssacensību favorīti

Iepriekšējā gada tūres uzvarētājs Geraints Tomass (Team Ineos) atgriezās aizstāvēt titulu. Sezonu iesācis ar svaru visrs optimālā, Tomass sezonas gaitā uzlaboja rezultātus, ieņemot trešo vietu Tour de Romandie. Viņš startēja arī Tour de Suisse, bet izstājās pēc kritiena 4. posmā, kas radīja šaubu ēnu par sniegumu tūrē.
Iepriekšējā gada otrās un trešās vietas ieguvēji Toms Dimulēns (Team Sunweb) un Kriss Frūms (Team Ineos) nepiedalījās. Frūms nestartēja Critérium du Dauphiné gūtās traumas dēļ. Dimulēns turpināja ārstēt ceļgala savainojumu, kas viņam lika izstāties no Giro d'Italia. Frūma prombūtnē vairāki komandu vadītāji prognozēja atvērtāku sacensību.
Bez Tomasa par kopvērtējuma favorītiem tika uzskatīti Romēns Bardē (AG2R La Mondiale), Egans Bernals (Team Ineos), Jakobs Fūglsangs (Astana), Stevens Kreijsveiks (Jumbo–Visma), Mikels Landa (Movistar Team), Vinčenco Nibali (Bahrain–Merida), Tibo Pino (Groupama–FDJ), Nairo Kintana (Movistar Team) un Ādams Jeitss (Mitchelton–Scott). Bardē divreiz bija finišējis uz tūres pjedestāla, bijis otrais 2016. un trešais 2017. gadā. Pirms tūres sacensībās viņš nebija izcēlies, bet viņa pieredze un stabilais sniegums iepriekšējās tūrēs (šī bija viņa septītā tūre) bija pietiekoši, lai uzskatītu viņu par nopietnu pretendentu. Tomasa komandas biedrs Bernals uzvarēja gan Parīze—Nica, gan Tour de Suisse un, saskaņā ar komandas vadības pausto, tika uzskatīts par komandas līderi kopā ar Tomasu. Fūglsangam bija panākumiem bagātas pavasara sacensības, ieskaitot uzvaru prestižajās viendienas sacensībās Ljēža—Bastoņa—Ljēža, kā arī daudzdienu sacensību kopvērtējumā Vuelta a Andalucía un Dauphiné, kas tiek uzskatīta par svarīgākajām sagatavošanās sacensībām tūrei. Fūglsangam bija pieejams arī spēcīgas komandas atbalsts. Tomēr tika izteiktas šaubas par Fūglsanga spējām uzrādīt vienmērīgu rezultātu triju nedēļu sacensībās. Landas gatavību bija grūtāk novērtēt, jo viņš nebija startējis pēc Giro, kur finišēja tūlīt aiz pjedestāla. Viņa labākais sniegums tūrē bija 2017. gadā, kad Landa finišēja ceturtais, braucot kā Frūma gregari. Tika uzskatīts, ka Pino ir lieliskā formā pēc piektās vietas Dauphiné un uzvaras Tour de l'Ain un Tour du Haut Var kopvērtējumā. Tomēr tika prognozēts, ka viņu varētu negatīvi ietekmēt spiediens kā mājinieku favorītam un prognozētais karstais laiks. Viņa iepriekšējie rezultāti tūrē bija atšķirīgi: pēc trešās vietas 2014. gadā viņš sekojošajos gados divreiz izstājās. Jeitss atgriezās sacensībās pēc 29. vietas iepriekšējā gadā. Lai arī viņš pāris nedēļas iepriekš izstājās no Dauphiné slimības dēļ, labo sezonas sākuma rezultātu dēļ tika uzskatīts, ka viņš ir labā formā.
Citi braucēji, no kuriem tika gaidītas augstas vietas kopvērtējumā vai tika minēti kā "tumšie zirdziņi" bija  Emanuels Buhmans (Bora–Hansgrohe), Denjels Mārtins (UAE Team Emirates), Enriks Mass (Deceuninck–Quick-Step), Ričijs Ports (Trek–Segafredo), Rigoberto Urans un Tīdžejs van Garderens (abi EF Education First Pro Cycling), Alehandro Valverde (Movistar Team) un Iļnurs Zakarins (Katusha–Alpecin).
Melnezers (Smārdes pagasts)

Nosaukums

Par Melnezera nosaukuma izcelsmi vēsta vairākas vietējās teikas. Tā, piemēram, pastāv viedokļi, ka tā nosaukums ir cēlies no ezera melnā lāsmojuma, kā arī, iespējams, no zalkšiem, kas ezerā un tā apkārtnē ir sastopami pietiekoši lielā daudzumā.

Infrastruktūra un apkārtne

Melnezers atrodas pilnīgā meža ielokā pie Tukuma un Engures novada robežas. Tā kā ezers atrodas relatīvi tuvu Tukumam, to galvenokārt tieši apmeklē vietējie pilsētas iedzīvotāji, uz kuru no pilsētas teritorijas ved asfaltēts ceļš — Melnezera iela.
Ezera apkārtnē atrodas neliela autostāvvieta, vairāki soliņi, pārģērbtuve, šūpoles, vingrošanas stieņi un glābēju būda, kas galvenokārt atrodas ezera ziemeļu krastā. Tāpat ezera apkārtnē ir iespējams uzspēlēt volejbolu, basketbolu, kā arī pludmales futbolu.
Ezera krastos ir izbūvētas četras laipas, no kurām trīs ir atvēlētas apmeklētājiem un viena — glābējiem. Tāpat ir iespēja iznomāt katamarānu.

Nelaimes gadījumi

Melnezers ir salīdzinoši bīstams ezers peldētājiem, jo tajā nemitīgi ieplūst pazemes avotu ūdeņi, veidojot atvarus un aukstas ūdens straumes. 2019. gada 15. jūnijā tika ziņots, ka meklēšanas pasākumos, kurus veica apmēram 30 brīvprātīgo cilvēku grupa, ezerā tika uzietas 8. jūnijā noslīkuša jauna vīrieša mirstīgās atliekas, kuras izdevās atrast izmantojot ultraskaņas aparatūru un zemūdens robotu ar sonoru.
1979. gada pasaules čempionāts cīņas sportā

1979. gada Pasaules čempionāts cīņas sportā notika no 21. līdz 28. augustam Sandiego (ASV).
Viesnīca "Pēterburga" (Rīga)

Rīgas viesnīca "Sanktpēterburga" (franču: Hôtel de St. Petersburg, krievu: гостиница Санкт-Петербург) pēc 1914. gada viesnīca "Pēterpils" (krievu: гостиница Петроград) bija viena no pirmajām Rīgas viesnīcām, kas atradās Pils laukumā Vecrīgā, iepretī Rīgas pilij. Bijušās viesnīcas ēka Pils laukumā 4 ir valsts nozīmes arhitektūras piemineklis.

Vēsture

Senākā viesnīca pie Rīgas pils uzcelta 1764. gadā Krievijas impērijas ķeizarienes Katrīnas II vizītes laikā Rīgā. 
1789. gadā pārbūvētajā Pēterburgas viesnīcā apmetās krievu rakstnieks un vēsturnieks Nikolajs Karamzins.
Viesnīcu atjaunoja un pārbūvēja 1852. un 1874. gadā.
Latvijas brīvības cīņu laikā 1919. gada 27. septembrī viesnīcā notika sarunas starp Ziemeļrietumu frontes komandieri ģenerāli Judeniču un Bermonta sūtni Česnokovu (Чесноков), kuru laikā viņš atteicās pakļauties Judeničam un piedalīties uzbrukumā Pleskavai. 
Latvijas—Krievijas miera līguma sarunu laikā viesnīcā "Pēterpils" 1920. gada 15. jūlijā apmetās Krievijas delegācija piecu locekļu un 29 ekspertu sastāvā, aizņemot 30 numurus.
Savukārt gatavojoties Rīgas miera līguma sarunām, 1920. gada 13. septembrī viesnīcā apmetās apvienotā Padomju Krievijas un Padomju Ukrainas delegācija 44 cilvēku sastāvā ar Ādolfu Joffi priekšgalā. 
Kad 1939. gada aprīlī Itālija okupēja Albāniju, tās karalis Ahmeds Zogu ar trim meitām un ministru svītu ilgāku laiku uzturējās Pēterburgas viesnīcā Rīgā.
Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā viesnīcu nacionalizēja un tajā iekārtoja valsts iestādes. 
1979. gadā ēku rekonstruēja pēc arhitekta Ilgoņa Stukmaņa projekta. Mūsdienās tajā atrodas restorāns un uzņēmumu biroji.
4. decembris

4. decembris ir gada 338. diena pēc Gregora kalendāra (339. garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 27 dienas.
Igors Kurnosovs

Biogrāfija

Šahu iemācījies spēlēt četru gadu vecumā. Daudzkārtējais Krievijas junioru šaha čempionātu dalībnieks. 2003. gadā uzvarējis Krievijas junioru šaha čempionāta U18 vecuma kategorijā. Divas reizes pārstāvējis Krieviju Pasaules junioru šaha čempionātos: 2003. gadā U18 vecuma grupā un 2005. gadā U20 vecuma grupā.
Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts, tajā skaitā uzvarējis vai dalījis pirmo vietu turnīros Aluštā (2002, kopā ar Ernesto Inarkijevu), Serpuhovā (2002), Čeļabinskā (2004), Bavārijas atklātajā čempionātā (2004), Minskā (2006), Maskavas festivāla Aeroflot Open turnīrā A2 (2006), Trumsē (2008), Hastingsā (Anglija, 2009), Odišā (2009), Oslo Politiken Cup (2011), Bīlē (2012, kopā ar Sergeju Movsisjanu), Nahičevaņā (Azerbaidžāna, 2013).
Par panākumiem turnīros FIDE 2003. gadā Kurnosovam piešķīrusi starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.
Traģiski gājis bojā ceļu satiksmes negadījumā.
Ekspress-AM44

Lidojuma gaita

Ekspress-AM44 palaists 2009. gada 11. februārī 00:03 UTC ar nesējraķeti Proton-M/Briz-M no Baikonuras kosmodroma 200. laukuma 39. palaišanas iekārtas. Kopā ar to palaists Krievijas sakaru pavadonis Ekspress-MD1.
Ekspress-AM44 izvietots ģeostacionārajā orbītā punktā 11° rietumu garuma, kur tas aizvietoja resursus iztērējušo Ekspress-A3. 
2009. gada 30. aprīlī Ekspress-AM44 pabeigta izmēģinājumu un pārbaužu fāze. 6. maijā tas tika nodots ekspluatācijā.