google/wiki40b huggingface dataset:
Raflēziju dzimta

Izplatība

Dzimtas blīvākais izplatības apgabals ir ekvatoriālās joslas salas Filipīnās, Indonēzijā, kā arī Borneo gan Malaizijas, gan Indonēzijas teritorijā. Areāls tāpat ietver Malakas pussalas dienvidus, Kambodžu, Vjetnamu, Indijas ziemeļaustrumus, daļu Ķīnas.
Tie ir reti mitro, mežaino apgabalu augi, kuru ziedēšanas ilgums ir dažas dienas, bet atrašanai nepieciešams zinošs pavadonis un veiksme.

Apraksts

Ziedi pacieti, gaļīgi, veidojas pa vienam, ar apziedņa daivām, kuras dēvē par perikonu. Raflēzijām ziedi ir piecdaivu, saprijām — desmitdaivu, auklraflēziju ziedam ir līdz sešpadsmit daivām ar gariem auklveida pagarinājumiem galā. Visām trijām ģintīm ziedi plaukst pēc mēnešiem ilga attīstības perioda pumpurā un nozied strauji. Lielākajām sugām pumpurs sasniedz volejbola bumbas lielumu. Zieda centrā ir logs, caur kuru apputeksnētāji kukaiņi iekļūst kolonnveida diskā, kur atrodas putekšņlapas un augļlapas.
Parazitē pamatā uz Tetrastigma ģints liānām no vīnkoku dzimtas. Augu veģetatīvās daļas ir liānu iekšienē un redzamas tikai ziedēšanas laikā.
Vismazākās ir saprijas, kuras bieži dēvē par "mazajām raflēzijām". To atvēries zieds ir 8–15 cm, auklraflēzijām — ap 20 cm plats, raflēzijām, atkarībā no sugas ir 30–105 cm plati ziedi. Raflēziju un safriju ziedi ir oranži, sarkani ar baltiem plankumiem, pat dzelteni un melni, auklraflēziju — brūnsārti vai brūndzelteni. Par viskrāšņāko dzimtas sugu bieži uzskata Paisa raflēziju (Rafflesia pricei) to karmīnsarkanās krāsas un daudzo balto kārpveida izaugumu dēļ. Zied laiku pa laikam visa gada garumā, biežāk lietus sezonā no novembra līdz februārim. Sugām piemīt asa puvušas gaļas smarža, kas pievilina mušas.
Mīkstais auglis satur lielu daudzumu sēklas. No augļiem pārtiek un to sēklas izplata skaistās vāveres (Callosciurus) un tupajas (Tupaia). Augu plašāku areālu veidošanos varētu veicināt arī ziloņi, meža cūkas, tapīri, grauzēji.
Margita Gūtmane

Biogrāfija

1944. gadā Gūtmane gada vecumā kopā ar mātes māsu pēdējā kursējošajā vilcienā dodas bēgļu gaitās uz Vāciju. Viņas māte paliek Jelgavā un pēc kara tiek represēta, tāpēc Gūtmane uzaug šķirti no vecākiem. Viņa beigusi Minsteres latviešu ģimnāziju. No 1966. gada Stokholmas Universitātē studējusi baltu valodas. No 1969. gada Hamburgā studējusi literatūrzinātni un teātra vēsturi. Dzīvojusi Hamburgā, Latviju viņa pirmo reizi atkal apciemo 1988. gadā, bet 1996. gadā pārceļas uz dzīvi Latvijā. Latvijas Rakstnieku savienības biedre kopš 1992. gada.
Pirmā nozīmīgākā literārā publikācija ir dzejoļu kopa žurnāla "Jaunā Gaita" 71. numurā 1968. gadā. Par prozas grāmatas "Tā pati diena" manuskriptu saņēmusi J. Jaunsudrabiņa balvu (1984), par grāmatu "Vēstules mātei" PBLA Kultūras fonda balvu (1998), par Veronikai Strēlertei veltīto grāmatu "Dzīve ir viens vella izgudrojums" saņēmusi Literatūras gada balvas speciālo balvu (2012). Atdzejojusi vācu valodā Māra Čaklā grāmatas "Blūzs alejas galā" (2000) un "Desmit mīlas dziesmas Rīgai" (2001), Aleksandra Čaka, Vizmas Belševicas, Imanta Ziedoņa, Veronikas Strēlertes, Amandas Aizpurietes, Ulža Bērziņa un citu latviešu autoru darbus.
Johans Daniels Felsko

Dzīvesgājums

Johans Daniels Felsko ir dzimis Rīgā 1813. gada 30. oktobrī (18. oktobrī pēc vecā stila) mūrnieka Johana Jakoba Felsko (Johann Jakob Felskau, 1779—1853) un Terēzes Luīzes, dzimušas Heidemanes (Therese Luise Heydemann, 1773—1868), ģimenē. Tēvs bija ieceļojis no Austrumprūsijas, bet māte bija cēlusies no Bārbeles muižas pie Skaistkalnes.
Johans Daniels Felsko mācījās mūrnieka amatu pie Rīgas pilsētas būvmeistara Johana Daniela Gotfrīda (Johann Daniel Gottfriedt, 1768—1831). 1832.—1835. gadā Felsko kā mūrnieku zellis apmeklēja Kēnigsbergu, Varšavu, Poznaņu, Berlīni, Lībeku un Kopenhāgenu. 1935.—1840. gadā viņš studēja arhitektūru Dānijas Karaliskajā Daiļo mākslu akadēmijā Kopenhāgenā. 1851. gadā Felsko ieguva mākslinieka grādu būvmākslas specialitātē Sanktpēterburgas Ķeizariskajā Mākslas akadēmijā. 1842. gadā Johans Daniels Felsko Rīgas Domā salaulājās ar Georgīni Vilhelmīni Grosu (Georgine Wilhelmine Grooss, 1823—1901) un viņu ģimenē izauga pieci dēli un divas meitas. 1843. gadā Felsko kļuva par Rīgas būvmeistara Jakoba Grēna (Jakob Graen, 1779—1844) asistentu, bet 1844. gadā viņu iecēla par Rīgas pilsētas būvmeistaru, kuru kopš 1851. gada godāja arī par pilsētas arhitektu.
Johana Daniela Felsko pirmais lielais projekts bija Rīgas Rātes (tag. Rīgas Domes) nama pārbūve (1848—1850), simtgadīgajai ēkai uzbūvējot trešo stāvu.
1856—1857. gadā Felsko kopā ar Oto Dīci izstrādāja jauno Rīgas plāna projektu, kuru realizējot tika izveidots pilsētas centra ansamblis. Pēc Felsko projekta būvēts Sv. Jāņa baznīcas tornis Rīgā, Sv. Annas baznīca Piņķos. Rīgā Felsko cēla un pārbūvēja Sv. Mārtiņa baznīcu, Veco Sv. Ģertrūdes baznīcu, Anglikāņu baznīcu, Sv. Trīsvienības baznīcu, Mazās ģildes ēku un Rīgas centra skolas.
Felsko projektētās ēkas galvenokārt celtas neogotikas, neorenesanses un apaļloka stila (Rundbogenstil) formās.
Johans Daniels Felsko miris Rīgā 1902. gada 7. oktobrī (24. septembrī pēc vecā stila) un apglabāts Lielajos kapos.
Margarīnskābe

Vēsture

Nosaukumu "margarīnskābe" (grieķu: margaron — 'pērle') pirmais sāka lietot franču ķīmiķis Mišels Ežēns Ševrels 1813. gadā. Pārziepojot cūkas speķi, Ševrels ieguva taukskābi, kuras pilieniņi mirdzēja kā pērles un nosauca to par margarīnskābi. Tā kā Ševrels bija pazīstams ķīmiķis, profesors ar lielu autoritāti, viņa darbu ilgu laiku neviens neapšaubīja. Taču 1857. gadā vācu ķīmiķis Haincs taukskābi ar 17 oglekļa atomiem ieguva mākslīgi sarežģītas daudzu ciklu sintēzes ceļā. Katrs cikls pagarināja oglekļa atomu ķēdi par vienu vienību un sastāvēja no 5 stadijām, kur galvenā bija reakcija R–I + KCN → R–CN + KI (R — ogļūdeņraža radikālis). Iztērējis lielu daudzumu laika un ciānkālija, Haincs no etanola (2 oglekļa atomi) pēc 15 cikliem ieguva karbonskābi ar 17 oglekļa atomiem. Pēc diviem gadiem šo pašu skābi sintezēja cits vācu ķīmiķis — Krafts, vienkāršā četru stadiju sintēzē saīsinot par vienu atomu stearīnskābes molekulu. Haincs un Krafts konstatēja, ka mākslīgi iegūtā heptadekānskābe atšķiras no Ševrela margarīnskābes, kura, kā izrādījās, bija palmitīnskābes un stearīnskābes maisījums ar vidējo formulu C₁₇H₃₄O₂, un termins "margarīnskābe" uz laiku vispār pazuda no ķīmiskās literatūras. 19. gadsimta beigās 17 atomu piesātināto karbonskābi tomēr it kā atklāja dabiskā avotā — velnābola (Datura stramonium) sēklu eļļā — un nosauca par daturīnskābi. Rūpīgāki pētījumi tomēr liecināja, ka "daturas eļļā" šādas skābes nav. Ilgu laiku tika uzskatīts, ka nepāra taukskābes dabā nav sastopamas. 1947. gadā grupa amerikāņu ķīmiķu savāca frizētavās 45 kg matu un ieguva no tiem 5 g margarīnskābes estera. 1957. gadā margarīnskābe tika izolēta no sviesta taukiem.
Supernova (konkurss)

Supernova 2017

Supernova 2017 aizkulišu sērijas, kuras tika pārraidītas LTV-1 kanālā, jau norisinājās 22. janvārī, kad iepazīstināja ar žūrijas darbu atlasē, un 29. janvārī, kad iepazīstināja ar šova dalībniekiem — šogad to bija 22, lai gan pagājušajos 2 gados startēja tikai 20.

Supernova 2018

Latvijas pārstāvi arī 2018. gada Eirovīzijas dziesmu konkursam izvēlēsies raidījumā "Supernova". No šī gada drīkst piedalīties arī ārvalstu komponisti, teksta autori, mūziķi, solisti un grupas. Pieteikšanās konkursam sākās 2017. gada 6. septembrī.
2018. gada 25. janvārī un 1. februārī kanālā LTV1 tika pārraidīti konkursa ievadraidījumi, kas atklāja, kā top tehniski sarežģītākais TV projekts Latvijā. Raidījumā tika izklāstītas izmaiņas konkursa formātā un piedāvāts ieskats dziesmu rakstīšanas nometnes aizkulisēs, uzzinot, kā notiek dziesmu radīšanas process. Šogad konkursā piedalīsies 21 dalībnieks.

Pusfināli

Šajā sezonā, atšķirībā no iepriekšējiem gadiem bja trīs pusfināli un fināls. No katra pusfināla finālā iekļuva 2 dalībnieki. Vēl finālā iekļuva viens žūrijas un skatītāju izvēlētais dalībnieks.

Pirmais pusfināls

Tas notika 2018. gada 3. februārī. Tajā bija 7 priekšnesumi. 2 dalībnieki ieguva visvairāk punktu un piedalīsies konkursa finālā, tā bija Liene Greifāne un Edgars Kreilis.

Otrais pusfināls

Tas notika 2018. gada 10. februārī. Tajā bija 7 priekšnesumi. 2 dalībnieki ieguva visvairāk punktu un piedalīsies konkursa finālā, tā bija MADARA un Ritvars, bet vēlāk tika paziņots, ka finālā piedalīsies arī Markus Riva, jo bija notikusi kļūme interneta balsošanas laikā.

Trešais pusfināls

Tas notiks 2018. gada 17. februārī Tajā bija 7 priekšnesumi. 2 dalībnieki ieguva visvairāk punktu un piedalīsies konkursa finālā, tā bija Laura Rizoto un Lauris Valters.
Populācija

Populācijas lielums

Populācijas lielumu ietekmē jaunu indivīdu dzimstība un mirstība, kā arī organismu migrācija — ieceļošana un izceļošana. Dabiskās un migrācijas pieauguma summa ir populācijas kopējais pieaugums, kas nosaka tās lieluma un blīvuma izmaiņas.

Populācijas struktūra

Populācijas veidojas no kvalitatīvi atšķirīgiem īpatņiem un tās var sadalīt grupās atkarībā no vecuma, dzimuma, izturēšanās utt. Šādu sadalījumu grupās sauc par populācijas struktūru.

Īpatņu sadalījums teritorijā

Īpatņu sadalījums teritorijā izdala nometniekus un klejotājus. Nometnieku dzīvesveida priekšrocības: mazāks enerģijas patēriņš barības ieguvē, lielākas iespējas paslēpties briesmu gadījumos, jo teritorija ir apgūta un labi zināma. Nometnieku dzīvesveids var veicināt vides resursu izsmelšanu, ja palielinās populācijas blīvums. Klejotāji pārvietojas barības meklējumos, parasti atgriežoties vecajās barošanās vietās, kad tur atjaunojusies barības bāze. Klejojumi patērē vairāk enerģijas, populācija ir mazāk aizsargāta.

Populācijas dzimumstruktūra

Populācijas dzimumstruktūru izsaka vīriešu un sieviešu kārtas īpatņu skaita attiecība. No dzimumstruktūras atkarīga dzimstība. Īpatņu proporcija pēc dzimumstruktūras un sievišķo īpatņu spēja radīt pēcnācējus ļauj populācijai uzturēt noteiktu īpatņu skaitu.

Populācijas vecumstruktūra

Populācijas vecumstruktūra parāda tās īpatņu sadalījumu pa vecuma grupām un tā ir atkarīga no dzimstības un mirstības dažādās vecmumgrupās un vidējā dzīves ilguma.

Populācijas ģenētiskā struktūra

Populācijas ģenētisko struktūru nosaka katra organisma individuālās pazīmes, kas atkarīgas no tā iedzimtības, t.i. spēja nodot savas pazīmes un attīstības īpatnības pēcnācējiem (ģenētiskā informācija). Organismiem piemīt spēja atšķirties no citiem savas sugas īpatņiem un, ja šo atšķirību iemesls ir izmaiņas organismu gēnos, tad ar iedzimtību tās var nodot pēcnācējam. Tas nozīmē, ka mainoties paaudzēm, iedzimtība nodrošina ne tikai organismu līdzību, bet arī rodas atšķirības.
Boeing 727

Boeing 727

Tā dizainēšana sākās 1956. gadā, kaut arī jaunā lidmašīna nebūtu uzbūvēta, sakarā ar "Boeing" finansiālo situāciju, jo tieši šajā laikā sāka kristies Boeing 707 pārdošanas rādītāji. Tomēr "Boeing" neatkāpās un Boeing 727 masveida piegādāšana sākās 1959. gada jūnijā. Ražošana bija sākusies balstoties uz absolūti drošiem pasūtītājiem - 80 lidmašīnas priekš "Eastern airlines" un "United airlines" 1960. gadā.
Trīs dzinēji nodrošināja labāku pacelšanos, nekā divu dzinēju lidmašīnām un to ekonomiskums bija lielāks, nekā 4 dzinēju lidaparātiem. Tas saglabāja Boeing 707 šasiju, bet tā tika saīsināta, jo īsajos lidojumos, kurus veica šis laineris nebija nepieciešamība pārvadāt tik daudz bagāžas. Boeing 727 tiek pielietotas daudz detaļu no 707 un 720.
Pirmais lidojums notika 1963. gada 9. februārī, atļauja pasažieru pārvadāšanai tika saņemta tajā pat gadā. Pasažieru pārvadāšanu tas sāka 9. februārī, tikai gadu vēlāk.
Boeing 727 piegādes sastāvēja no standarta modeļa 727-100C - ar pārveidojamu sēdekļu iespēju un 727-200QC ātras pārveidošanas no pasažieru lidmašīnas uz kravas lidmašīnu iespēju ar lielām durvīm kravai, labajā lidmašīnas pusē. Izstieptais Boeing 727-200 ir aprakstīts atsevišķi.
Ražošana tika pārtraukta 1973. gadā, bet Boeing 727-100 tika aprīkoti ar Rolls Royce dzinējiem, kas ļāva samazināt degvielas patēriņu un, kas ir vissvarīgākais, sasniegt 3. līmeni skaņas prasību ievērošanas likumā.

Boeing 727-200

Aptuveni pēc gada, kopš Boeing 727-100 bija saņēmis atļauju un jau pārvadāja pasažierus, "Boeing" sāka nopietni apsvērt pagarināta, lielākas ietilpības modeļa dizainēšanu.
Rezultātā 1965. gada augustā tika prezentēts jaunais Boeing 727-200. Lielas izmaiņas netika veiktas, galvenais bija par 6,10 metriem pagarināta šasija, kas ļāva palielināt vietu skaitu līdz 189 pasažieru vietām. 727-100 un 727-200 palika vienādi dzinēji, degvielas tvertnes tilpums un tāds pats maksimāli pieļaujamais pacelšanās svars.
Pirmais Boeing 727-200 lidojums notika 1967. gada 27. jūlijā un atļauja pārvadāt pasažierus tika apstiprināta tā paša gada novembra beigās. Pasažieru pārvadāšanā, pirmā Boeing 727-200, sāka izmantot aviokompānija "NorthEast airlines" (vēlāk pārdēvēta par "Delta"). Kopā abu modeļu pasūtījumi jau sasniedza 500 lidaparātus.
Boeing 727-200 paliek populārs ar pārvadājamo pasažieru skaitu un pilotu atsauksmēm, bet nesasniedz skaņas likuma 3. līmeņa prasības. Tomēr prasības tika sasniegtas ieviešot JT8D-217 modeļa dzinējus un veicot uzlabojumus centra dzinējā.
Pēters Gulāči

Klubu karjera

2007. gadā MTK Budapest izīrēja Gulāči Anglijas klubam Liverpool FC uz vienu gadu. Pats spēlētājs gan spēlēja tikai rezerves komandā, kas uzvarēja rezervistu līgā. Liverpūles komandai bija iespēja izpirkt spēlētāja līgumu, ko viņi arī izdarīja pēdējā transfēru termiņa dienā — 2008. gada 1. septembrī.
2009. gada janvārī viņš tika izīrēts Hereford United klubam, kura sastāvā debitēja Anglijas līgā, taču ceturtajā pēc spēka. Gulāči tur aizvadīja 18 spēles.
2010. gada 16. maijā Gulāči pievienojās Tranmere Rovers, kad viņu izīrēja uz septiņām dienām. Jau nākamajā dienā viņš debitēja vienībā. Īres ilgums tika pagarināts vēl par divām nedēļām. Vēlāk tika izīrēts citam Anglijas klubam Hull City.
No 2013. līdz 2015. gadam pārstāvēja Austrijas klubu Red Bull Salzburg. 2015. gada jūlijā pārgāja uz Vācijas klubu RB Leipzig.

Karjera izlasē

Kopā ar Ungārijas U-20 vecuma grupas valstsvienību viņš ieguvis trešo vietu pasaules meistarsacīkstēs. Ungārijas izlasē debitēja 2014. gada 22. maijā pret Dānijas izlasi. Tika iekļauts komandas sastāvā 2016. gada Eiropas čempionātā, taču laukumā neizgāja.
Alkilēšana

Alkilēšana ir alkilradikāļu ievadīšana organiskos savienojumos. Alkilēšanai parasti izmanto alkilhalogenīdus, alkēnus, epoksīdus, spirtus, retāk aldehīdus, ketonus, ēterus, diazoalkānus. Alkilēšanai kā katalizatorus izmanto neorganiskās skābes un Lūisa skābes, kā arī ceolītus. Alkilēšanas reakcijas plaši izmanto ķīmiskajā rūpniecībā, it sevišķi naftas pārstrādē.
Saksijas Koburgas un Gotas dzimta

Saksijas Koburgas un Gotas dzimta (vācu: Haus Sachsen-Coburg und Gotha, angļu: House of Saxe-Coburg and Gotha) ir Eiropas valdnieku dzimta (Vetinas dzimtas atzars), kas cēlusies no Saksijas Koburgas un Gotas hercogiem un kļuvusi par Beļģijas (no 1830), Portugāles (1853–1910), Bulgārijas (1887–1946) un Apvienotās Karalistes (no 1901) valdniekiem.
Ņikita Gusevs

Spēlētāja karjera

Savu spēlētāja karjeru uzsācis Maskavas "CSKA" kluba sistēmā, 2010.—11. sezonā debitējot arī Kontinentālajā hokeja līgā, aizvadot kluba sastāvā 18 spēles.
2012.—13. gada KHL sezonas gaitā tika aizmainīts uz Habarovskas "Amur" vienību, taču 2013.—14. gada sezonu sāka Hantimansijskas "Jugra" sastāvā. 2015. gada oktobrī tika aizmainīts uz Sanktpēterburgas SKA. 2017.—18. gada sezonā Gusevs tika iekļauts līgas simboliskajā izlase, taču gadu vēlāk bija visas līgas rezultatīvākais spēlētājs.
2019. gada aprīlī Gusevs noslēdza viena gada līgumu ar NHL klubu Vegasas "Golden Knights", taču, neaizvadot tās rindās nevienu spēli, vasarā tika aizmainīts uz Ņūdžersijas "Devils".
Krievijas izlases rindās spēlējis 2012. gada Pasaules čempionātā junioriem, tajā izcīnot sudraba medaļas un turnīru noslēdzot kā viens no tā rezultatīvākajiem spēlētājiem.
Dāvids Pšepjurka

Biogrāfija

Piedzimis turīga uzņēmēja ģimenē. Kopš bērnības aizrāvies ar šahu un matemātiku, uzrādot abās jomās lieliskus rezultātus. No 1903. līdz 1905. gadam studējis matemātiku Varšavas universitātē. No 1905. līdz 1914. gadam dzīvojis Vācijā, kur turpinājis studijas Getingenes un Minhenes universitātēs. 1904. gadā turnīrā Koburgā (Vācija) ieguvis šaha meistara nosaukumu. Pirmā pasaules kara laikā dzīvojis Šveicē.
Pēc Pirmā pasaules kara kļuvis par vienu no spēcīgākajiem Polijas šahistiem. 1926. gadā uzvarējis pirmajā Polijas šaha čempionātā, 1928. gadā bijis otrais Pasaules amatieru šaha čempionātā aiz uzvarētāja Makša Eives, bet apsteidzot Hermani Matisonu.  1930. gadā Hamburgā Polijas komandas sastāvā uzvarējis Pasaules šaha olimpiādē, bet 1931. gada olimpiādē komandas sastāvā kļuvis par olimpiādes vicečempionu.
1895. gadā publicējis savu pirmo šaha uzdevumu - divvilci. Vēlākajos gados publicējis vairāk nekā 200 šaha uzdevumus un etīdes, kuri izdoti atsevišķās grāmatās (1911, 1932).
Vēlākajos gados vairāk pievērsies Polijas šaha dzīves organizācijai. No 1926. līdz 1933. gadam bijis šaha laikraksta Świat szachowy galvenais redaktors. Šajā laikā bijis arī Polijas šaha federācijas viceprezidents. Daudz pūļu un līdzekļu ieguldījis 1935. gada šaha olimpiādē, kas noritēja Varšavā. Savā villā ierīkojis Varšavas šaha klubu un populāru šaha kafejnīcu.
Nacistu okupācijas laikā arestēts un 1940. gada aprīlī nošauts Palmiru ciemā Čosnovas gminā (tagad Novi Dvoras apriņķis Mazovijā).
Pēc nāves ievēlēts par FIDE goda biedru. Pēc Otrā pasaules kara Polijā notikuši trīs Pšepjurkas atceres turnīri (1950, 1957, 1983).
Mazaalai

Lidojuma gaita

GhanaSat-1 tika palaists 2017. gada 3. jūnijā 21:07:38 UTC ar nesējraķeti Falcon 9 v1.2 no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas kravas kuģa SpaceX CRS-11 hermētiskajā nodalījumā kopā ar citiem  nanopavadoņiem TOKI, GhanaSat-1, BRAC Onnesha un Nigeria EduSat-1. Kravas kuģis SKS sasniedza 5. jūnijā. 
GhanaSat-1 palaists orbītā brīvā lidojumā 7. jūlijā 08:50 UTC no nanopavadoņu palaišanas iekārtas J-SSOD Nr. 7 reizē ar pavadoņiem TOKI un GhanaSat-1.
Filips Larsens

Spēlētāja karjera

2005.—06. gada sezonā Larsens debitēja Allsvenskan līgas kluba Rögle BK rindās. Nākamās trīs sezonas hokejists aizvadīja Zviedrijas Elitsērijas kluba Frölunda HC sastāvā, komandas rindās gan nostiprinoties vien 2008.—09. gada sezonā. 2009.—10. gada sezonu uzsāka Ziemeļamerikā, aizvadot divas spēles NHL kluba Dalasas "Stars" rindās, taču tad līdz sezonas beigām tika izīrēts Frölunda HC vienībai.
2010.—11. gada sezonu Larsens aizvadīja AHL klubā Teksasas "Stars", NHL aizvadot vien sešas spēles. 2011.—12. gada sezonā hokejists Dalasā aizvadīja jau 55 spēles, taču vēl pēc gada bija nostiprinājies komandas rindās. 2013.—14. gada sezonā aizvadīja 30 spēlēs Edmontonas "Oilers" rindās, pārējo sezonu pavadot tās AHL fārmklubā Oklahomsitijas "Barons".
2014. gada maija nogalē noslēdza viena gada līgumu ar KHL klubu Hantimansijskas "Jugra", tad sezonu aizvadīja Helsinku "Jokerit", bet 2016. gada vasarā atgriezās NHL, noslēdzot viena gada līgumu ar Vankūveras "Canucks". "Canucks" rindās Larsens nākamajā sezonā aizvadīja 26 spēles.
Baltie zvani

Sižets

Maza meitenīte vienatnē staigā pa pilsētu, meklēdama baltos zvaniņus, kas tai iepatikušies puķu veikala logā.
Kultūrrelatīvisms

Kultūrrelatīvisms ir viens no mūsdienu antropoloģijas metodoloģiskajiem pamatprincipiem - sabiedrības tiek studētas bez iepriekš pieņemtiem aizspriedumiem, tās tiek pētītas un salīdzinātas, nevērtējot to atbilstību kādiem vispārpieņemtiem morāles kritērijiem un racionalitātes standartiem. Relatīvisma pieeju sabiedrību pētīšanai aizsāka un popularizēja antropologs Franss Boass.
Treienbrīcene

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1217. gadā. 1537. gadā pilsētā sludināt ieradās Mārtiņš Luters. Tā kā pieeja baznīcai tika bloķēta, viņš esot noturējis zem liepas pilsētā, kurš līdz mūsdienām saglabājis nosaukumu Lutera liepa. 19. gadsimtā pilsētas apkaimē darbojās vairākas tekstilrūpnīcas. Otrā pasaules kara beigās pilsētas apkaimē notika sīvas kaujas. Kad Treienbrīceni ieņēma Sarkanā armija tika sarīkots civiliedzīvotāju slaktiņš. Pēc Otrā pasaules kara pilsēta atradās VDR.
Ivančice

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1221. gadā. 16. gadsimtā Ivančice bija ievērojams Bohēmijas brāļu centrs. Ilgu laiku pilsēta atradās Habsburgu impērijas sastāvā. No 1918. gada — Čehoslovākijā. Kopš 1993. gada — Čehijā.
Ambeļu baznīca

Vēsture

Par baznīcas celšanu noteiktu ziņu nav, bet ir saglabājusies ziņa, dominikāņu provinciāls A. Šoļuha 1782. gada 17. decembrī, apmeklējot Aglonas baziliku, uzdevis rūpīgāk apkalpot Ambeļu baznīcu, kas pierāda, ka 1782. gadā baznīca ir jau bijusi. Baznīcu cēlis Z. Plāters kā kapu kapliču, sākotnēji tā ir bijusi neliela, ar apaļiem logiem, kas ir vēl saskatāmi baznīcas vecajā daļā. Kapliča bija veltīta Svētā Jura godam, to izmantoja arī draudzes vajadzībām. 1888. gadā kapliču pārbūvēja par baznīcu, piebūvējot presbitēriju un priekštelpas, kā arī pagarinot to.

Draudze

Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Rēzeknes-Aglonas diecēzē. Par patstāvīgu draudzi Ambeļi kļuva tikai pēc Pirmā Pasaules kara. Draudzi apkalpo prāvests Andrejs Aglonietis. Draudzei ir viena — Ambeļu kapsēta.

Draudzes lielākie svētki

Draudzes lielākie svētki ir Svētā Jura svētki, Svētā Pētera un Pāvila diena un Porciunkula atlaidas.

Tehniska informācija

Ambeļu baznīca ir 13 metrus gara un 8 metrus plata koka celtne ar šīfera jumtu, uz kura ir neliels tornītis ar krustu. Baznīcas pamats ir būvēts no akmeņiem. Baznīcā ir cementa grīda, solos var novietoties 50 cilvēki. Dievnama griesti ir nedaudz velvēti.

Interjers

Baznīcā ir viens altāris, kurā ir Jaunavas Marijas glezna. Altāris ir veidots baroka stilā, rotāts ar mākslinieciski augstvērtīgiem un īpatnējiem kokgriezumiem. Baznīcā ir saglabājušies vairāki mākslas priekšmeti. Nozīmīgs Latgales baroka koktēlniecības paraugs ir 18. gadsimtā veidotais altāra rentabls. Redzamas ir vairāku anonīmu profesionāli mākslinieku 18. gadsimta otrās puses gleznas —"Svētais Jans Nepomuks", "Svētais Francisks Ksaverijs", "Svētais Ignācijs Lojola", ka arī 18. gadsimta beigu darbs "Golgāta". Daļa baznīcas gleznu un amatniecības darbu glabājas Rundāles pils muzejā.
Kriss Holts

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru sāka 2005. gadā, bet jau iepriekš - 2003. gada NHL draftā viņu izraudzījās Ņujorkas "Rangers" ar kopējo 180. kārtas numuru. Ir spēlējis NHL klubu Otavas "Senators", Ņujorkas "Rangers" un Sentluisas "Blues", AHL kluba Binghemtonas "Senators" (Otavas "Senators" fārmklubs) sastāvos.
2010. gada jūnijā viņš parakstīja līgumu ar KHL klubu Rīgas "Dinamo" uz divām sezonām. Holts piedalījās arī 2012 gada KHL Zvaigžņu spēlē.
2012.—13. gada KHL sezonu hokejists uzsāka Jekaterinburgas "Avtomobilist" sastāvā, taču janvārī tika aizmainīts uz Doņeckas "Donbass" rindām. 2013.—14. gada sezonu hokejists aizvadīja Doņeckas "Donbass" rindās. Vasarā klubs pameta KHL, savukārt Holts pievienojās Itālijas hokeja līgas klubam Ritten/Renon. Sezonas gaitā vārtsargs pārcēlās uz Austrijas hokeja līgas klubu Znojmo "Orli". 2015.—16. gada sezonā spēlēja Lielbritānijas hokeja līgā, pēc sezonas beigām paziņojot par karjeras beigšanu.