google/wiki40b huggingface dataset:
Zlīna

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1322. gadā. Ilgu laiku apdzīvotā vieta atradās Habsburgu impērijas sastāvā. Līdz 19. gadsimta beigām pilsēta īpaši neizcēlās apkārtējo apdzīvoto vietu vidū. 1894. gadā Tomāšs Batja pilsētā nodibināja apavu ražošanas uzņēmumu. Pirmā pasaules kara laikā rūpnīca apgādāja ar apaviem Austroungārijas armiju. No 1918. gada pilsēta iekļāvās Čehoslovākijā. Batjas rūpniecības uzņēmumi strauji attīstījās, bet pats Tomāšs Batja 1923. gadā tika ievēlēts par Zlīnas mēru. Starp 1923. un 1932. gadu pilsētas iedzīvotāju skaits pieauga no 5 300 līdz 26 400 iedzīvotājiem. Tika celtas mājas un infrastruktūra Batjas uzņēmumu strādniekiem. Pilsētā tika ieviestas daudzas tolaik modernas arhitektūras idejas. Pēc Otrā pasaules kara Batjas rūpnīcas tika nacionalizētas. Kompānijas "Bata Shoes" galvenā mītne tika pārcelta uz Šveici. 1991. gadā Zlīnā atkal tika nodibināta "Bata Shoes" filiāle. Kopš 1993. gada pilsēta ir Čehijas sastāvā.

Sports

Pilsētā bāzēta 1928. gadā dibinātā Čehijas Ekstralīgas hokeja komanda PSG Zlín.

Cilvēki

Zlīna ir uzņēmēja Tomāša Batjas (Tomáš Baťa, 1876-1932), hokejista Petra Čajāneka (Petr Čajánek, 1975), hokejista Romana Čehmāneka (Roman Čechmánek, 1971), vieglatlēta Tomāša Dvoržāka (Tomáš Dvořák, 1972), hokejista Romana Hamrlīka (Roman Hamrlík, 1974), hokejista Karela Rahūneka (Karel Rachůnek, 1979—2011), britu dramaturga Toma Stoparda (Tom Stoppard, ) un Donalda Trampa sievas Ivanas (Ivana Trump, 1949) dzimtā pilsēta.
Pirms sporta karjeras sākuma Batjas rūpnīcā strādāja vieglatlēts Emils Zātopeks (Emil Zátopek, 1922-2000). Zlīnā strādājis animators Zdeneks Milers (Zdeněk Miler, 1921-2011).
Kokneses muiža

Kokneses muiža (vācu: Kokenhusen) bija muiža ar pili, kas līdz Pirmajam pasaules karam atradās Daugavas labajā krastā Koknesē. Muižas pils sabombardēta 1915. gadā, pēc kara vairs nav atjaunota. Kokneses muižas pārvaldnieka mājā tagadējā R. Blaumaņa ielā atrodas Vidusdaugavas mežsaimniecība. Muižas parks saglabājies kā Kokneses parks.

Vēsture

Kokneses muiža Kokneses draudzes novadā pieminēta Livonijas hercogistes 1591. gada un 1599. gada arklu revīzijās. Kokneses muižas Jaunā pils neorenesanses stilā celta 1894. gadā pēc tās īpašnieka Oto fon Lēvenšterna pasūtījuma (arhitekts K. Neiburgs).
1905. gada revolūcijas laikā revolucionāri sagūstīja Kokneses apkārtnes muižniekus un ieslodzīja muižas pilī. Revolūcijas apspiešanas laikā tā kļuva par soda ekspedīciju štābu.
Pirmā pasaules kara laikā Kokneses muižas pils vairākus gadus atradās piefrontes zonā un tika daļēji sagrauta. Pēc 1920. gada agrārās reformas Kokneses muiža ar Reiņu, Sofijas, Meža un Līdaces pusmuižām tika sadalīta 308 vienībās 3775,8 ha kopplatībā. Muižas pili vairs neatjaunoja un vēlāk nojauca.

Muižas ēkas un parks

Kokneses muižas pārvaldnieka mājā no 1885. līdz 1887. gadam dzīvoja Rūdolfs Blaumanis. Saglabājies laukakmeņu mūra stallis ar garu sarkano ķieģeļu lieveņa arkādi centrā. Kokneses vidusskolas akmens vārti ir bijušās muižas vārti.
Pēteris Draguns

Biogrāfija

P. Draguns uzaudzis Ogrē, apmeklējis tur mūzikas skolu. 20. gadsimta 90. gadu sākumā aizrāvies ar Austrumu reliģijām, iemācījies sanskritu. Uzstājies tautas mūzikas pasākumos, sacerējis dziesmas ar saviem un citu dzejnieku vārdiem. Desmitgades otrajā pusē spēlējis Rīgas neatkarīgajā psihodēliskā roka grupā Yulunga. 2000. gadā iestājās Latvijas Kultūras akadēmijas Kultūras teorijas, vēstures un vadzinības nodaļā, 2004. gadā ieguva bakalaura grādu. Vēlāk ieguvis arī psihologa izglītību. No 2001. līdz 2004. gadam bija Rīgas jauno literātu apvienības vadītājs.
Dzejas publikācijas kopš 1997. gada, dzeja publicēta antoloģijās "Dzejas diena" (2000, 2001, 2004) un "Asinsbalss" (2001). Izdoti divi dzejoļu krājumi.
P. Draguns atdzejojis Latvijas krievu tekstgrupas "Orbita" dalībnieku darbus: dzejnieku Sergeja Timofejeva, Semjona Haņina, Artura Puntes dzeju, atdzejojis Žorža Uaļļika dzejoļu krājumu "Redzu, dzirdu, klusēju" (2013), kā arī ukraiņu jaunās dzejnieces Oļesjas Mamčičas un baltkrievu jauno dzejnieku darbus. P. Draguna dzeja atdzejota angļu, krievu, baltkrievu, lietuviešu un ungāru valodā.
Krājums "Tumšā stundā" nominēts Literatūras gada balvai nominācijā "Labākais dzejoļu krājums", 2013. gadā tas ieguvis Dzintara Soduma balvu. Krājuma pirmais dzejolis izmantots par grupas "Instrumenti" dziesmas tekstu viņu otrajā albumā "Procrastination" (2013).
2015. gada sākumā P. Draguns sāka koncertēt kopā ar grupu "Zāle", viņš ir tās dziedātājs, dziesmu autors, spēlē ģitāru un harmoniju. Šīs grupas sastāvā ierakstījis albumus "Viņa" (2015) un "Viņš" (2016).
Ainažu pagasts

Upes

Blusupīte, Melnupe, Noriņa, Salaca, Vēverupe.

Purvi

Kalna purs, Ķeru purs, Seļja purs, Vīkšņu puriņš, Zilais purs

Vēsture

1935. gadā Ainažu pagasta platība bija 79,1 km² un tajā dzīvoja 1436 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Ainažu un Mērnieku ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. 1951. gadā Mērnieku ciemam pievienoja Ainažu ciemu. 1956. gadā Mērnieku ciemu pievienoja Ainažu pilsētai, izveidojot Ainažu pilsētas lauku teritoriju. 1977. gadā Ainažu lauku teritorijai pievienota daļa Salacgrīvas lauku teritorijas, bet daļa Ainažu lauku teritorijas pievienota Salacas ciemam. 2009. gadā Ainažu pilsēta ar lauku teritoriju iekļauta Salacgrīvas novadā, Ainažu lauku teritoriju izdalot atsevišķā administratīvā teritorijā. 2010. gadā Ainažu lauku teritorija pārdēvēta par Ainažu pagastu.

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas ir Mērnieki, Mailīšciems, Lampuži, Audrsils.
Eiropas komandu šaha čempionāts

Eiropas komandu šaha čempionāts ir Starptautiskās šaha federācijas (FIDE) organizētas Eiropas valstu komandu sacensības, kas notiek kopš 1957. gada.

Turnīra vēsture

Sākotnēji Eiropas komandu šaha čempionātu bija paredzēts organizēt ik pēc četriem gadiem, taču atšķirībā no šaha olimpiādēm turnīrs ne vienmēr notika paredzētajos laikos. Tikai kopš 1997. gada čempionāts regulāri notiek ik pēc diviem gadiem. Pirmie astoņi čempionāti tika aizvadīti divos posmos. Sākumā komandas sacentās priekšsacīkstēs, labākajām komandām iekļūstot finālā. Kopš 1989. gada čempionāti notiek pēc Šveices sistēmas. Dalībnieku skaits komandā kopš pirmajiem turnīriem ir pastāvīgi samazinājies. Ja pirmajos četros čempionātos komandā bija 10 dalībnieki, tad no 1973. gada to skaits tika samazināts līdz 8, no 1989. gada - līdz 6, bet no 1992. gada - līdz 4.
Lielais dalībnieku skaits pirmajos Eiropas komandu šaha čempionātos ļāva dominēt PSRS izlasei, kuras lielmeistaru sastāvam praktiski nebija nopietnu konkurentu. Pēc PSRS sabrukuma situācija ar čempionāta favorītiem kļuva neprognozējama un kopš 1992. gada nevienai izlasei nav izdevies uzvarēt divos čempionātos pēc kārtas.
Kopš 1992. gada paralēli ar vīriešu turnīru notiek arī Eiropas komandu šaha čempionāts sievietēm. Visi sieviešu turnīri ir notikuši pēc Šveices sistēmas. Pirmajos piecos sacensības notika pie diviem galdiņiem, bet kopš 2005. gada to skaitu divkāršoja.

Latvijas šahistu sasniegumi

Latvijas šahisti pēc neatkarības atgūšanas piedalījās četros Eiropas komandu čempionātos (1992, 1997, 1999, 2001), taču pēc tam finansiālu apstākļu dēļ iestājās pārtraukums, un tikai 2011. un 2015. gados vīriešu un sieviešu izlasēm izdevās atkal piedalīties sacensībās. Komandu vērtējumā Latvijas rezultāti bija pieticīgi, taču ir izdevies izcīnīt 3 individuālās sudraba medaļas: Tatjana Voronova - 1997. gadā, Normunds Miezis - 1999. gadā, Māris Krakops - 2001. gadā.
PSRS izlases sastāvā Mihails Tāls ir 6 reizes kļuvis par Eiropas komandu šaha čempionāta uzvarētāju komandu vērtējumā (1957-1961, 1970-1980), kā arī izcīnījis 3 zelta, sudraba un bronzas individuālās medaļas, bet Aivars Gipslis 1970. gadā izcīnīja zeltu komandu vērtējumā un sudrabu individuālajā vērtējumā. Tāpat PSRS izlases sastāvā Eiropas komandu šaha čempionātā ir piedalījušies šahisti, kas vēlāk pārstāvēja Latviju: Vladimirs Bagirovs (Latvijas sastāvā 1992. gadā) 1961. gadā izcīnīja zeltu komandu vērtējumā un sudrabu individuālajā vērtējumā, bet Jevgeņijs Svešņikovs (Latvijas sastāvā 2011. gadā) 1977. gadā kļuva par uzvarētāju gan komandu, gan individuālajā vērtējumā. Daniels Fridmans pārstāvēja Latviju 1997. gadā, bet 2011. gadā uzvarēja čempionātā Vācijas izlases sastāvā.
Latvijas Jūras spēki

Latvijas Republikas Jūras spēki

Latvijas Jūras spēkus sāka veidot 1992. gadā pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas. 1992. gada 11. aprīlī notika svinīga karoga pacelšana uz pirmā atjaunotās flotes karakuģa "Sams". Šis datums tiek uzskatīts par Latvijas Jūras spēku atdzimšanas dienu.
Kopš 1992. gada 20. maija panākta regulāra valsts jūras robežas kontrole, ko iesākumā veica trīs kuģi. Turpmākajos gados to skaits pakāpeniski palielinās. 1995. gada 11. aprīlī svinīgos apstākļos Jūras spēki atguva brīnumainā kārtā saglabājušos Pirmās Republikas Kara flotes karogu.
1998. gadā tika izveidota apvienota Igaunijas, Latvijas un Lietuvas karakuģu vienība BALTRON.

Mīnu meklēšana

Atbilstoši Nacionālo bruņoto spēku likumam, viens no svarīgākajiem Jūras spēku flotiles (JSF) uzdevumiem ir meklēt un iznīcināt jūrā sprādzienbīstamus priekšmetus.
Lai uzlabotu mīnu meklēšanas spējas, katru gadu noteikts skaits kuģu piedalās mīnu meklēšanas un iznīcināšanas mācībās un operācijās Baltijas jūrā. Nozīmīgākās no tām: “Mcoplat”, „Open Spirit”. Mācībās un operācijās piedalās arī kaimiņvalstu: Lietuvas un Igaunijas Jūras spēku mīnu kuģi un citu valstu vienības.
Pēc aptuveniem datiem, Baltijas jūras dzelme sevī slēpj aptuveni 80 000 sprādzienbīstamu objektu, kas saglabājušies no I un II Pasaules kara. Kopš JSF dibināšanas (1992.gads) no sprādzienbīstamiem objektiem ir attīrītas 828 kvadrātjūdzes Baltijas jūras- Irbes jūras šauruma un Rīgas jūras līča apgabali. Pavisam atrasti un iznīcināti 813 objekti: gruntsmīnas, dziļuma lādiņi, torpēdas, bumbas, enkurmīnas. No tām 339 Rīgas jūras līcī, bet 468 Irbes jūras šaurumā.

Modernizācija

Latvijas jūras spēki plāno papildināt savu sastāvu ar 5 "Skrunda" klases kuģiem. Šiem kuģiem tiks doti nosaukumi, kuri simbolizē nozīmīgākās brīvības cīņu norises vietas Latvijas vēsturiskajos reģionos: Skrunda, Cēsis, Viesīte, Jelgava un Rēzekne. Ar šiem pieciem kuģiem ir plānots aizstāt līdz šim izmantotos 9 Jūras spēku patruļkuģus. Process jau ir sācies, pats pirmais kuģis "Skrunda" 2011. gada aprīlī tika nodots Aizsardzības ministrijai. Jau pēc pāris dienām Aizsardzības ministrija no Jūras spēkiem nodeva pārstrādei Polijas dāvināto "A-18 Pērkons" un Norvēģijas dāvināto "Storm" klases patruļkuģi "P-04 Bulta". Katrs patruļkuģis izmaksā aptuveni 7,8 miljonus latu. Tiek plānots, ka pēdējais kuģis tiks nodots līdz 2014. gadam.
Kurts Vorners

Karjera

1994. gadā kā nedraftētais brīvais aģents parakstīja līgumu ar Grīnbejas "Packers". Pēc tam spēlēja Aiovas "Barnstormers" kluba sastāvā līdz 1997. gadam, 1998. gadā spēlējis arī Eiropā — Amsterdamas "Admirals" sastāvā. 1998. gadā debitējis NFL kluba Sentluisas "Rams" sastāvā. 2004. gadā spēlēja Ņujorkas "Giants" vienībā, savukārt no 2005. līdz 2009. gadam bija Arizonas "Cardinals" spēlētājs.
K. Vorners četras reizes piedalījies NFL Visu zvaigžņu spēlē, divas reizes ticis iekļauts līgas simboliskajā pirmajā izlasē un divas reizes AP vērtējumā tikā atzīts par līgas vērtīgāko spēlētāju. "Rams" sastāvā guva uzvaru Super Bowl XXXIV izcīņā (2000. gads), pats spēlētājs tika atzīts par spēles MVP. "Cardinals" sastāvā sasniedza Super Bowl XLIII, kas bija līdz tam augstākais kluba sasniegums.
2010. gada 29. janvārī K. Vorners paziņoja par karjeras beigšanu.
Kino Citadele

"Kino Citadele" ir Latvijas daudzzāļu kinoteātris Rīgā, kas atrodas tirdzniecības kompleksā Stockmann 13. janvāra ielā 8. Kinoteātra operators ir Igaunijas uzņēmuma Forum Cinemas OÜ filiāle Latvijā. Forum Cinemas kapitāldaļas pieder Somijas uzņēmumam Finnkino Oy, kas ietilpst ASV kinoteātru tīklā AMC Theatres.
"Kino Citadele" ir 14 auditorijas, kopā ir 2856 skatītāju vietas. Kinoteātra SCAPE auditorijas (602 vietas) ekrāna izmērs ir 242 m², tas ir platākais ekrāns Ziemeļeiropā. Kinoteātris ir aprīkots ar Dolby Digital skaņu sistēmu (SCAPE auditorijā — Dolby Atmos), Barco un Christie 3D digitālajiem projektoriem un Barco Laser3D, Dolby 3D un XpanD 3D sistēmām.

Vēsture

Kinoteātra projektu izstrādāja arhitektu birojs "Postform Projekts Rīga" sadarbībā ar Somijas arhitektu biroju Atkkitehtikonttori Petri Pussinen Oy. Ēkas pamati tika ielikti 2002. gada 19. jūnijā, skatītājiem kinoteātris ir atvēris durvis 2003. gadā 31. oktobrī.
Līdz 2008. gada 1. novembrim kinoteātra nosaukums bija "Coca Cola Plaza", bet līdz 2010. gada 16. septembrim - "Parex Plaza".

Slepkavība kinoteātrī

2011. gadā 19. februārī, filmas "Melnais gulbis" seansa laikā izvērsies konflikts par nepieklājīgu uzvedību. Konflikta rezultātā, jurisprudences doktorants Nikolajs Zikovs ar 4 šāvieniem no personīgā ieroča nogalināja bankas darbinieku Aigaru Egli.
Reaģējot uz negadījumu, "Kino Citadele" ieviesa iespēju skatītājiem ziņot kinoteātra personālam par nekārtībām zālē, sūtot bezmaksas īsziņu uz numuru 1189.
Jūlijs Celms

Biogrāfija

Jūlijs Celms piedzima Valkas apriņķa Lugažu pagastā 1879. gada 29. septembrī. Pabeidza Kuldīgas Skolotāju semināru, strādāja par pedagogu.
1905. gada revolūcijas laikā pameta valsti. Bija žurnālists laikrakstos "Pēterburgas Avīzes" un "Dienas Lapa", kā arī bija laikraksta "Laika Balss" faktiskais redaktors. Absolvēja Maskavas Komercinstitūtu. Pirmā pasaules kara laikā krita Austroungārijas karaspēka gūstā. Pēc atbrīvošanas iestājās Latvijas armijā, piedalījās Brīvības cīņās. Par cīņām pret Bermonta armiju Celmu apbalvoja ar Lāčplēša Kara ordeni.
Bija Latvijas Sociāldemokrātiskās strādnieku partijas biedrs, kā viens no tās pārstāvjiem piedalījās Latvijas Republikas pagaidu likumdevējvaras — Tautas padomes darbā. Vēlāk ievēlēts Satversmes sapulcē (1920), 1. Saeimā (1922) un 2. Saeimā (1925), 3. Saeimā (1928) un 4. Saeimā (1931). Tika uzskatīts par vienu no mērenākajiem sociāldemokrātiem.
Bijis Rīgas Diskonta bankas direktors, vēlāk — Latvijas Bankas padomes priekšsēdētājs.
1935. gada aprīlī viņu ievietoja Rīgas 1. slimnīcā ar apendicītu. Miris 1935. gada 9. maijā no komplikācijām, kas radušās pēc aklās zarnas operācijas.
Soču olimpiskais stadions

Celtniecība

Fišta olimpisko stadionu projektēja kompānija Populous un Apvienotās Karalistes dizaina konsultantu uzņēmums BuroHappold Engineering. Stadiona jumts celtniecībā izmantots apmēram 36 500 m² etilēna tetrafluroetilēns (ETFE) un tas projektēts tā, lai atgādinātu sniegotu kalna virsotni. No stadiona jumta atvēruma ziemeļu virzienā paveras skats Krasnajas Poļanas kalniem, bet no augšējās rindas dienvidu virzienā redzama Melnā jūra.
Stadions atklāts 2013. gadā un tā celtniecība izmaksāja 779 miljonus ASV dolāru. Mūsdienās stadions ir Krievijas futbola izlases treniņu un mājas spēļu vieta. Tajā norisinājās 2017. gada FIFA Konfederāciju kausa spēles un paredzēts 2018. gada FIFA Pasaules kauss.
Stadionā un FIFA kausa laiku tā atvērtajos galos tiks izvietotas papildus sēdvietas, palielinot sēdvietu skaitu līdz 47 000, sēdvietu skaits pēc spēlēm tiks samazināts uz sākotnējo.
Starptautiskā rekonstrukcijas un attīstības banka

Vēsture

Starptautiskā Rekonstrukcijas un Attīstības Banka ir vislielākā attīstības banka pasaulē, kas atbalsta Pasaules Bankas misiju - sniegt aizdevumus, garantijas, riska pārvaldības produktus un konsultāciju pakalpojumus zema ienākuma līmeņa un kredītspējīgām valstīm. Starptautiskā Rekonstrukcijas un Attīstības Banka tikai izveidota 1944. gadā, pēc Otrā pasaules kara, ar misiju finansēt Eiropas rekonstrukciju.

Finansējums

Lai gan dalībnieki iegulda kapitālu IBRD, Banka galvenokārt iegūst līdzekļus, aizņemoties starptautiskos kapitāla tirgos, emitējot obligācijas. 2011.gadā Banka piesaistīja kapitālu 29 miljardu ASV dolāru vērtībā no 26 dažādās valūtās emitētām obligācijām. Kopš 1946. gada, IBRD ir sniedzis aizdevumus 500 miljardu ASV dolāru apmērā, lai atvieglotu nabadzību visā pasaulē.
IBRD kopš 1959. gada ir saglabājis trīskāršu - A reitingu, kurš ļauj aizņemties ar zemām izmaksām un piedāvāt jaunattīstības valstīm labvēlīgos apstākļos piekļūt kapitālam, palīdzot nodrošināt ilgtspējīgāku attīstības projektu attīstību, bieži papildinot vai katalizējot privāto finansējumu.
Katru gadu IBRD katru gadu gūst ienākumus no pašu kapitāla atdeves un no nelielās rezerves, ko tā piešķir aizdevumiem. Tas maksā par Pasaules Bankas darbības izdevumiem, iekļaujas rezervēs, lai stiprinātu bilanci, un katru gadu nodod līdzekļus IDA - nabadzīgāko valstu fondam.
Entonijs Stjuarts

Spēlētāja karjera

Pēc vairākām OHL kluba Kingstonas "Frontenacs" rindās aizvadītām sezonām profesionāļa karjeru Stjuarts sāka 2004.—05. gada sezonā, kad debitēja Amerikas hokeja līgas vienībā Sanantonio "Rampage". 2005.—06. gada sezonā hokejists debitēja arī NHL, aizvadot desmit spēles Floridas "Panthers" sastāvā. Traumas dēļ lielāko sezonas daļu viņš izlaida, savukārt 2006.—07. gada sezonas lielāko daļu aizvadīja AHL vienībā Ročesteras "Americans".
2008.—09. gada sezona bija pirmā pilnā sezonas, ko uzbrucējs aizvadīja Floridas "Panthers" sastāvā. Vasarā viņš noslēdza līgumu ar Atlantas "Thrashers", nākamo sezonu pilnībā aizvadot tās AHL fārmklubā Čikāgas "Wolves". 2010.—11. gada sezonā Stjuarts izcīnīja vietu "Thrashers" sastāvā, taču 2011.—12. gada sezonu viņš aizvadīja Karolīnas "Hurricanes" sastāvā.
Pēc 2012.—13. gada sezonas uzbrucējs pārcēlās uz Eiropu. 2013.—14. gada sezonu viņš uzsāka KHL vienībā Jekaterinburgas "Avtomobilist", taču sezonas turpinājumā pārcēlās uz Šveices hokeja līgas klubiem HC Fribourg-Gotteron un HK Rapersvīla. 2014.—15. gada sezonā spēlēja KHL vienībā Zagrebas "Medveščak", taču tad, aizvadot vēl sezonu LNAH čempionātā, 2016. gadā noslēdza karjeru.
Plēsējsomaiņu dzimta

Izskats un īpašības

Lielākā daļa plēsējsomaiņu ir peles lielumā, bet dažas sugas ir krietni lielākas. Mazākā suga dzimtā ir garastainais peļsomainis (Planigale ingrami), kura ķermeņa garums var būt tikai 55 mm, svars 4,2 g. Lielākais ir Tasmanijas velns (Sarcophilus harrisii), kura ķermeņa garums ir 52—80 cm, svars līdz 12 kg. Apmēram tikpat liels ir arī plankumainais caunsomainis (Dasyurus maculatus), kura ķermeņa garums ir 38—76 cm, svars 7 kg. Mazā auguma plēsējsomaoņi ārēji atgādina peles un ciršļus, raksurīga ir gara aste un smails purniņš. Lielākā auguma sugas atgādina mangustus un caunas. 
Daudzas plesējsomaiņu sugas ir ļoti primitīvas, kurām ir daudz kopīgu īpašību ar aizvēsturiskajiem somaiņiem, no kuriem evolūcijas gaitā attīstījās arī ķenguri un bandikuti. Plēsējsomaiņiem visi pirksti ir katrs par sevi atsevišķi, toties daudziem citiem mūsdienu somaiņiem otrais un trešais pirksts ir saauguši kopā. Daudzām sugām ir arī primitīva, neattīstīta vēdera soma. Tā bieži ir tikai vienkārša ādas kroka, kas apņem zīdekļus.

Bioloģija

Plēsējsomaiņi galvenokārt ir kukaiņēdāji, bet tie barojas arī ar ķirzakām, augļiem un ziediem. Viens no dzimtas izņēmumiem ir Tasmanijas velns, kurš barojas ar mugurkaulnieku maitas gaļu.
Grūsnības periods ilgst 12—16 dienas, un atkarībā no sugas piedzimst 2—12 mazuļi. Mazā auguma sugas vairojas vismaz divas reizes gadā, bet lielākā auguma sugas parasti vairojas tikai vienu reizi gadā. Mazās sugas dzimumbriedumu sasniedz apmēram gada vecumā, lielākās nobriest apmēram divos gados. Pieaugušie īpatņi parasti ir vienpatņi.
Pols Pīrss

NBA

Vienu sezonu ar labiem panākumiem nospēlējis prestižajā Kanzasas universitātē NCAA P. Pīrss pieteicās 1998. gada NBA draftam, kur pirmajā kārtā ar kopējo 10. numuru viņu izraudzīja Bostonas "Celtics". Karjeras laikā astoņas reizes piedalījies Visu Zvaigžņu spēlēs, četras reizes iekļauts līgas simboliskajā sezonas pieciniekā un bija savas komandas līderis 2008. un 2010. gada NBA finālsērijā. 2008. gada finālsērijā, kur "Celtics" uzvarēja, viņu atzina par finālsērijas labāko spēlētāju. P. Pīrss ir viens no tikai trim spēlētājiem, kas guvuši 20 000 punktu, pārstāvot Bostonas "Celtics" (arī Lerijs Bērds un Džons Havličeks).
2013.—2014. gada sezonu aizvadīja Bruklinas "Nets", pēc kuras pievienojās Vašingtonas "Wizards". 2015. gada vasarā kā brīvais aģents noslēdza līgumu ar Losandželosas "Clippers".

ASV izlase

Kopā ar ASV basketbola izlasi P. Pīrss ir piedalījies 2002. gada Pasaules čempionātā, kur tika ieņemta pieticīgā 6. vieta. Viņš bija iekļauts arī ASV izlases sastāvā 2006. gada Pasaules čempionātam, taču nespēlēja traumas dēļ.
Liturģiskā valoda

Liturģiskā valoda vai svētā valoda ir valoda, kuru cilvēki asociē ar kādu konkrētu konfesiju un izmanto reliģisko rituālu veikšanai, ikdienā pārsvarā lietojot citu valodu.

Koncepcija

Kad kāda valoda tiek asociēta ar reliģisku kultu, ticīgie tiecas šai valodai piedēvēt tādas īpašības, kādas netiek piedēvētas ikdienas valodai. Liturģiskajai valodai tiek piešķirts svinīgums un cieņa, kā nav ikdienas valodai. Tā rezultātā garīdzniecības apmācība un liturģiju valodu lietošana kļūst par svarīgu kulturālu ieguldījumu. Tiek uzskatīts, ka šo valodu lietošana ļauj piekļūt tādiem zināšanu kopumiem, kuri vienkāršajiem ir liegti. Viduslaiku Eiropā prasme lasīt tekstus latīņu valodā bija priesteru prioritāte un lasītprasmes etalons.
Sakarā ar to, ka uz liturģiskajām valodām tiek attiecinātas ikdienas valodai nepiemītošas īpašības, tās parasti saglabā tādas valodas iezīmes, kas zūd valodai attīstoties. Vairākos gadījumos liturģiskā valoda ir mirusi valoda. Citos gadījumos tā ataino mūsdienu valodas arhaisko formu. Piemēram, pareizticīgo dievkalpojumi notiek baznīcslāvu valodā, kas ir krievu valodas arhaiskā forma un bez pienācīgas apmācības tā draudzes locekļiem var būt nesaprotama vai grūti saprotama.
Daudzos gadījumos liturģiskā valoda var būt pilnīgi sveša vietējiem iedzīvotājiem, kā tas ir gadījumos, kad ticība tiek ienesta ar misionāru vai svētceļnieku starpniecību.
Svēto valodu koncepcija atšķiras no dievišķajām valodām, kas parasti ir valodas, kuras piedēvē dievišķām būtnēm un tās var arī nebūt dabīgas valodas. Koncepcijas atsevišķos gadījumos var pārklāties, kā tas ir ar devanāgarī rakstību, kā nosaukums nozīmē "pilsētas dievību (raksts)".
Irānas karogs

Dizains

Irānas karogā ir trīs joslas: zaļa, balta un sarkana. Baltās joslas vidū atrodas Irānas ģerbonis. Vietā, kur zaļā josla saskaras ar balto joslu, uz zaļās joslas baltā krāsā kūfiskajā rakstā 11 reižu rakstīts Allāh Akbar jeb Dievs ir visvarens. Tieši tāds pats uzraksts 11 reižu baltiem burtiem rakstīts uz sarkanās joslas vietā, kur tā saskaras ar balto joslu. Uzraksts simbolizē Allāh Akbar saucienus 1979. gada 11. februārī, kad nacionālais radio paziņoja: „No Teherānas Irānas Islāma Republikas balss,” — kas bija neoficiālais Islāma Republikas sākums.

Krāsas

Zaļā, baltā un sarkanā krāsa Irānas karogā ir kopš 19. gs. beigām.
Zaļā krāsa simbolizē dabu, izaugsmi un laimi, kā arī ir tradicionāla persiešu valodu simbolizējoša krāsa. Trijstūrveida zaļš un balts karogs ir vēsturiskais persiešu karogs. Baltā krāsa simbolizē brīvību. Sarkanā krāsa ir mocekļu krāsa. Trijstūrveida zaļš un sarkans karogs ir vēsturiskais mīdiešu karogs.
Aprūpes ciems

Aprūpes ciems ir ciemu klasifikācijas tips Latvijā. Parasti pie aprūpes ciemiem tiek attiecināti ciemi, kuros atrodas pansionāti, internātskolas, rehabilitācijas centri, sanatorijas un tam līdzīgas iestādes un kuru lielākā daļa iedzīvotāju ir aprūpes iestādēs dzīvojošie un strādājošie.
Finstervalde

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1282. gadā. Pilsētas tiesības no 1336. gada. Pēc Otrā pasaules kara tā atradās VDR sastāvā. Pilsētas pievārtē atradās PSRS aviācijas bāze.

Ekonomika

Pilsētas pievārtē atrodas viena no pasaulē lielākajām saules elektrostacijām - Solarpark Finsterwalde.