google/wiki40b huggingface dataset:
Juris Dobelis

Izglītība

1958. gadā ar izcilību absolvējis Rīgas 35. vidusskolu. 1963. gadā pabeidzis Rīgas Politehniskā institūta Ķīmijas fakultāti, iegūstot inženiera tehnologa specialitāti.

Darba gaitas

Darba gaitas sācis 1963. gadā stikla rūpnīcā "Sarkandaugava". Pēc tam strādājis Rīgas Porcelāna un fajansa rūpnīcā, Koksnes ķīmijas institūtā, par ķīmijas skolotāju Rīgas 25. vidusskolā, Sintētiskās izolācijas speciālajā konstruktoru birojā, Olaines Praktiskās bioķīmijas institūtā un tehniskajā centrā "Laukceltnieks".

Politiskā darbība

Padomju gados J. Dobelis darbojās neformālos grupējumos, kas cīnījās par latviešu nacionālās pašapziņas saglabāšanu, modinot interesi par Latvijas vēstures un kultūras mantojuma saglabāšanu. Nodarbojies ar latviešu karavīru piemiņas vietu apzināšanu un sakopšanu.
Sākoties Atmodai iesaistījies Latvijas Tautas frontē un LNNK to pirmsākumos 1988. gadā. 1989. gadā piedalījies PSRS Tautas deputātu padomes vēlēšanās, bet nav ticis ievēlēts.
1990. gadā kā LTF kandidāts Saulkrastu vēlēšanu apgabalā tika ievēlēts Augstākajā Padomē. 4. maijā balsojis par deklarāciju "Par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu".
Atšķirībā no vairuma AP ievēlēto politiķu, bet tāpat kā valdības vadītājs Ivars Godmanis, pirms 1993. gadā 5. Saeimas vēlēšanām J. Dobelis nemainīja politisko piederību un neiesaistījās nevienā no jaunajām politiskajām partijām. Viņa pārstāvētā Latvijas Tautas fronte netika ievēlēta Saeimā, taču J. Dobelis kļuva par LNNK Saeimas deputāta Odiseja Kostandas palīgu.
1994. gadā J. Dobeli ievēlēja Rīgas domē no LNNK/LZP saraksta, bet 1995. gadā no šīs pašas apvienības arī 6. Saeimā. Pēc tam bijis arī visu nākamo Saeimu deputāts, ievēlēts jau no Tēvzemei un Brīvībai/LNNK: 7. Saeimā, 8. Saeimā (gan netika ievēlēts uzreiz, bet ieņēma vietu parlamentā vispirms Ģirtam Valdim Kristovskim, pēc tam Guntaram Krastam noliekot mandātus) un 9. Saeimā. J. Dobelis pazīstams kā aktīvākais un nepiekāpīgākais orators Latvijas parlamentā, vairākos sasaukumos viņš ir bijis visvairāk debatējušais parlamentārietis, vienlaikus ir daudz kritizēts par pārlieku agresīviem un nekorektiem izteikumiem no Saeimas tribīnes.
J. Dobelis ir apbalvots ar III šķiras Triju Zvaigžņu ordeni un 1991. gada barikāžu dalībnieka piemiņas zīmi.

Skandāli

2016. gadā uzņēmējs Jūlijs Krūmiņš izdeva memuārus "Iļģuciema pašpuikas stāsti", kuras vienā nodaļā apgalvoja, ka, lai netiktu slēgtas Krūmiņam piederošas noliktavas, TB/LNNK partijas pārstāvji viņam pieprasījuši mēnesī maksāt 10 000 dolāru, bet pēc Krūmiņa sarunas ar tā laika ministru prezidentu Vili Krištopānu summa samazināta līdz 300 latiem, kas katru mēnesi esot bijusi jāizmaksā partijas biedram Jurim Dobelim. Dobelis apstiprināja, ka šādu naudu tiešām saņēmis un par tās saņemšanu katru reizi parakstījies, taču noliedza Krūmiņa apgalvojumu par reketu, apgalvojot, ka tā esot bijusi alga par darbu, ko viņš darījis pie Krūmiņa un ka no 1993. līdz 1994. gadam, kad aprakstītais, visticamāk, norisinājies, viņš nemaz neesot bijis TB/LNNK biedrs.
Andris Bērziņš (aktieris)

VDK kartotēka

A. Bērziņa kartīte atrasta publiskotajā VDK savervēto aģentu kartotēkas daļā. Tajā apgalvots, ka viņš kā aģents "Marlo" savervēts 1983. gada decembrī. A. Bērziņš pastāstīja, ka pats piedāvājies kļūt par ziņotāju un garantēt Dailes teātra aktieru grupas "Mūžīgais unisons" atbilstošu uzvedību ārzemēs, ja viņus tādēļ uz tām laidīs. Viņus tomēr neizlaida, un tādēļ ne par ko ziņot Bērziņam neesot nācies.
Bauskas fogti

Bauskas fogti (vācu: Vogt von Bauske) bija Livonijas ordeņa Bauskas fogtejas pārvaldnieki līdz 1559. gadam.
Fogtejas administratīvais centrs un fogtu rezidence bija Bauskas pils starp Mēmeles un Mūsas upēm tagadējās Bauskas pilsētas teritorijā. Pils celtniecība uzsākta pirms 1443.gada, pēdējais Livonijas ordeņa mestrs Gothards Ketlers 1559. gadā pili ieķīlāja Polijas karalim. Pēc 1587. gada pārbūvētajā pilī atradās hercogistes kanceleja un Kurzemes hercoga galms. Lielā Ziemeļu kara laikā 1706. gadā pili saspridzināja krievu karaspēks, pēc tam pils vairs netika apdzīvota un pamazām pārvērtās drupās.
Maļorka

Etimoloģija

Maļorkas nosaukums cēlies no latīņu: insula maior ("lielākā sala").

Vēsture

Maļorkas salā ir saglabājušās megalītiski pieminekļi no aizvēsturiskiem laikiem. Savas pēdas tajā atstājušas daudzas antīkās pasaules civilizācijas, piemēram, feniķieši, grieķi, kartāgieši, romieši, vandaļi, bizantieši un arābi.
1229. gadā Aragonas karalis Haime I ieguva salu savā kontrolē un pievienoja Aragonai. Pēc viņa nāves to ieguva viņa dēls Haime II un sala kļuva par karaļvalsti. Tomēr tikai īsu laiku Maļorkai bija neatkarīga, jo 1343. gadā tā tika atkal pievienota Aragonai.

Tūrisms

Kopš 1950. gadiem ir sala ieguvusi pieaugošu interesi kā tūrisma galamērķis. To kā savu ceļojumu mērķi vai dzīvesvietu izvēlējušies daudzi mākslinieki un akadēmiķi. 1970. gados salu gadā apmeklēja ap 3 miljoniem tūristu, bet 2010. gadā to bija vairāk kā 6 miljoni.  2013. gadā Maļorku apmeklēja gandrīz 9,5 miljoni tūristu, bet Baleāru Salas kopumā 13 miljoni.
Maļorkas ekonomika ir lielā mērā atkarīga no tās tūrisma industrijas. Tos šeit piesaista siltais laiks, daudzās pludmales un augsta līmeņa tūrisma atracijas.
Portugāles karaliste

Portugāles karaliste pastāvēja no 1139. līdz 1910. gadam. Pēc 1248. gada oficiāli saukta par Portugāles un Algarves karalisti. No 1815. līdz 1822. gadam Portugāles, Brazīlijas un Algarves apvienotā karaliste. Kopš 15. gadsimta neformāli zināma arī kā Portugāles impērija. Līdz 1822. gadam valstī pastāvēja absolūtā monarhija, bet pēc 1834. gada nostiprinājās konstitucionālās monarhijas modelis. Monarhija sabruka 1910. gada 5. oktobrī, kad pasludināja Portugāles Pirmo Republiku.
Valsts aizsākumi meklējami 9. gadsimtā, kad Rekonkistas laikā izveidojas Portugāles grāfiste, kas atradās Astūrijas karalistes pakļautībā. 1097. gadā Portugāles grāfiste iekļāvās Leonas karalistē. 
1139. gada 26. jūlijā Alfonso I pasludināja sevi par karali. 1143. gadā viņa karaļa titulu atzina Leonas karaliste. 1179. gadā Portugāles karalistes neatkarību atzina arī Romas pāvests. Līdz 1385. gadam valdīja Alfonsu dinastija, kurai sekoja tai radniecīgā Avisu dinastija. No 1580. līdz 1640. gadam Portugāle zaudēja neatkarību, atrodoties personālūnijā ar Spāniju. Pēc neatkarības atgūšanas, Portugālē valdīja Bragansas dinastija. Valsts starptautiskā ietekme šajā laikā bija zaudēta, taču tai joprojām piederēja vērtīgā Brazīlijas kolonija. Pēc Brazīlijas Impērijas neatkarības pasludināšanas, Portugāle 19. gadsimtā centās atgūt koloniālo varenību, paplašinot savas kolonijas Angolā un Mozambikā.
Alfrēds Nurža

Dzīves gājums

Dzimis 1905. gadā Rīgā. 1925. gadā pabeidza Rīgas amatnieku skolu. 1930. gadā iestājies nelegālajā Latvijas Komunistiskajā partijā, bijis Centrālkomitejas loceklis (1940). Trīs reizes apcietināts un cietumā pavadījis vairāk kā četrus gadus. 
Pēc Latvijas okupācijas 1940. gada 21. jūnijā atbrīvots no cietuma.
Pēc Latvijas inkorporācijas Padomju Savienībā iecelts par Latvijas PSR sociālās apdrošināšanas tautas komisāru (1940—1941).
Piedalījies Otrā pasaules kara kaujās kā Sarkanās armijas politdarbinieks, kritis 1943. gada 7. janvārī kaujā pie Staraja Rusas.
Laura Reinika diskogrāfija

Šī ir latviešu mūziķa Laura Reinika diskogrāfija. Lauris Reiniks kopumā ir izdevis 4 studijas albumus latviešu valodā un 1 angļu valodā. 2003. gadā tika izdots albums kopā ar Eirovīzijas projektu "F.L.Y." "Never Look Back".
Vainava

Vēsture

Pieturas punkts Vainava tika atvērts 1931. gadā. Pēc piepilsētas vilciena Rēzekne-Daugavpils atcelšanas 1999. gadā, pieturas punkts ir neizmantots.
Fašisms

Fašisms (itāļu: fascismo) bija autoritāra politiskā kustība, kas no 1922. līdz 1943. gadam bija valdošā Itālijā ar līderi Benito Musolīni.
Lai arī termins galvenokārt tiek attiecināts uz Musolini vadīto Itāliju, tas bieži tiek izmantots, lai raksturotu līdzīgas politiskās kustības, kas laikā starp Pirmo un Otro pasaules karu bija plaši izplatītas Eiropā — Ungārijā, Rumānijā, Spānijā un citur —, tai skaitā Vācijā valdošo nacionālsociālismu.
Fašisma ideoloģiju raksturo spēcīga centrālā vara, kas nepieļauj opozīcijas izveidošanos, autoritārs vadonis un iejaukšanās pilsoņu privātajā dzīvē, militarizācija, agresīva ārpolitika, radikāls nacionālisms, represijas pret politiskajiem pretiniekiem.
Fašisms sevi pretstatīja gan liberālajam kapitālismam, gan marksismam un komunismam, un proponēja spēcīgas valsts primaritāti pret personību un korporatīvu valsti un šķiru sadarbību šķiru cīņas vietā. Plaši izmantoja propagandu un populismu savu mērķu sasniegšanai.

Termins

Vārds "fašisms" ir atvasinājums no latīņu vārda fascio — ‘saišķis, fascija’. Tas Senās Romas periodā bija augstāko ierēdņu, konsulu un pretoru varas simbols, ko nesa viņiem ienākot sapulču vietās. 1919. gada martā Musolīni šo vārdu izmantoja savu "kaujas vienību" (itāļu: fasci di combattimento) nosaukšanai. To sākotnēji lietoja Itālijas Fašistu partija, kas Benito Musolīni vadībā valdīja Itālijā no 1922. līdz 1943. gadam. Vēlāk, lai arī nekad nav pastāvējusi precīza "fašisma" definīcija, tas kļuva par daudz vispārīgāku apzīmējumu, kuru lietoja attiecībā uz veselu virkni autoritāru politisko ideoloģiju, partiju un politisko sistēmu.
Valdības un partijas, kas visbiežāk, papildu Itālijas Musolīni vadītajiem fašistiem, tiek sauktas par fašistiskām, ir Ādolfa Hitlera vadītā Nacistu partija, Falangisti un Fransisko Franko Spānijā, Salazara izveidotā Jaunā valsts (Estado Novo) Portugālē, Ungārijas Bultu krusta partija, Rumānijas Dzelzs Gvarde u.c.
Fašismu politiski atbalstīja plašas iedzīvotāju masas: lielie biznesmeņi, zemnieki un zemes īpašnieki, nacionālisti, reakcionāri, Pirmā pasaules kara veterāni, intelektuāļi un strādnieki, kuriem tika solīts darbs un maize. Rumānijā un Ungārijā fašismam bija liels atbalsts proletāriešu un ļoti nabadzīgo zemnieku vidū.
Alfrēds Jānis Sīpols

Dzīves gājums

Dzimis 1950. gada 14. augustā Belinghemā, Vašingtonas štatā ASV latviešu bēgļu ģimenē. Studēja Oregonas Valsts Universitātes (Oregon State University) Bioķīmijas un biofizikas departamentā (1977-1982), ko beidza ar bakalaura grādu (B.S.) bioķīmijā un biofizikā. 
Doktorantūras studijas Vašingtonas Universitātē (University of Washington), PhD kandidāts (Ph.C.) medicīnas fizioloģijā un psiholoģijā (1987). Līdztekus studēja arī Vašingtonas Universitātes Medicīnas departamentā, 1991. gadā vienlaicīgi ieguva Medicīnas doktora (M.D.) un Filozofijas doktora (Ph.D.) grādu medicīnas fizioloģijā un psiholoģijā.
Bija rezidentūrā Vašingtonas Universitātes Medicīnas departamentā un Sietlas Veterānu pārvaldes medicīnas centrā endokrinoloģijā un metabolismā (1991-1994). No 1988. gada bija Sietlas Humanitāro zinātņu universitātes (Seattle Pacific University) docents (1988-1994), tad profesors medicīniskā psiholoģijā un no 1995. gada Vašingtonas Universitātes vecākais pētnieks neiroendokrinoloģijā.
1994. gadā pārcēlās uz dzīvi Latvijā, bet turpināja zinātniskos pētījumus ASV. No 1999. gada strādā par vadošo pētnieku Latvijas Eksperimentālās un klīniskās medicīnas institūtā, bija tā direktors (2001-2004). LU Medicīnas fakultātes asociētais profesors (2001), profesors (2013).
Siltumnīcas gāze

Siltumnīcas gāzes ir gāzes atmosfērā, kuras laiž cauri redzamo gaismu un tuvo infrasarkano starojumu, kas nāk no Saules, bet absorbē tālā diapazona infrasarkano starojumu, kuru izstaro Zemes virsma. Šis process izraisa tā saucamo siltumnīcas efektu, jo siltumnīcas gāzes darbojas kā savdabīgs siltumizolators. Siltumnīcas gāzes būtiski ietekmē Zemes atmosfēras temperatūru; bez tam planēta būtu auksta un uz tās neeksistētu dzīvība. Saules sistēmā izteikti daudz siltumnīcas gāzu ir arī Veneras un Titāna atmosfērās.
Polandball

Polandball (tulkojumā: "Polijas bumba"), arī karogbumbas, ir interneta lietotāju radīts fenomens. Šis interneta fenomens izpaužas kā zīmējumu sērija jeb komikss, kuros galvenie varoņi ir bumbas, kas iekrāsotas dažādu valstu karogu krāsās, simbolizējot šīs valstis, un tās izspēlē kādu kariķētu starpvalstu attiecību situāciju. Pirmoreiz šādi zīmējumi parādījās 2009. gada otrajā pusē interneta vietnē krautchan.net, un tajās galvenais varonis allaž bija bumba, kas simbolizēja Poliju (iekrāsota Polijas karoga krāsās). Vēlāk, kad fenomens ieguva lielāku popularitāti, parādījās arī zīmējumi, kuros galvenās lomas spēlēja arī citu valstu karogbumbas.
Marks Aurēlijs

Dzīvesgājums

Jaunībā ieguva labu izglītību. Imperators Adriāns augstu vērtēja Marka Aurēlija krietno raksturu, tāpēc adoptēdams un ar to izraudzīdams par troņa mantinieku Aurēliju Antonīnu, vēlāko Antonīnu Piju, viņš 138. gadā uzdeva viņam savukārt adoptēt Marku Aurēliju, A. Antonīnu un Lūciju Vēru.
Marku Aurēliju imperators Antonīns Pijs apprecināja ar savu meitu Faustīnu un piešķīra viņam cēzara titulu, tā noteikdams viņu par troņa mantinieku. Pēc A. Pija M. Aurēlijs pieņēma L. Vēru par līdzvaldnieku. Tad Romā pirmo reizi bija divi imperatori ar pilnīgi vienādām tiesībām, tomēr īstais valdnieks bija Marks Aurēlijs, jo L. Vērs labprātīgi atzina sava adopcijas brāļa pārākumu. M. Aurēlijs valdīja labā saskaņā ar senātu, kura autoritāti viņš mēģināja vairot. Pavalstnieku labklājība bija imperatora darbības cēlais mērķis, bet viņa valdības gadi bija aizēnoti ar praktiski nemitīgu karadarbību. Viņa vadībā impērijas karaspēks sakāva atdzimušo Partas valsti Persijā. Eiropā karoja ar Sarmatiem un daudzām ģermāņu ciltīm kā arī veiksmīgi noslēdza t.s. Markomāņu karus. Tomēr neskatoties uz to, ģermāņu ciltis sāka sagādāt aizvien lielākas problēmas impērijas robežām.
170.gadu sākumā kopā ar sievu apceļoja impērijas austrumu provinces. Apmeklēja arī Atēnas kur pasludināja sevi par filozofijas aizstāvi. Tomēr jau 174. gadā atkal devās militārā kampaņā pie Donavas kur arī pavadīja atlikušos dzīves gadus. 180. gadā saslimis un 17. martā miris karaspēka nometnē Vindobonas pilsētā (mūsdienu Vīnē).
2016. gada vasaras olimpiskās un paraolimpisko spēļu arēnas

Šajā uzskaitījumā apkopotas visas arēnas un vietas, kur notika 2016. gada olimpisko spēļu sporta veidi. 2016. gada vasaras olimpiskās spēles (XXXI Olimpiskās spēles) (5. augusts — 21. augusts) un 2016. gada vasaras paraolimpiskās spēles (7. septembris — 18. septembris) notiek Brazīlijas pilsētā Riodežaneiro.
2016. gada Vasaras Olimpiskās spēkes un Paraolimpiskās spēles 37 arēnās (norises vietās). No šīm ēkām 18 ēkas jau iepriekš bija uzceltas (8 notika atjaunošanas/rekonstrukcijas darbi), 9 arēnas tika celtas no jaunas priekš Olimpsikajām spēkēm, savukārt 7 arēnas tika ierīkotas, kā pagaidu arēnas. Katrs no sporta viediem notiks vienā no četriem izolētajām Olimpiskajām daļām: Barrā, Kopakabanā, Deodoro un Marakanā. Šajās pašās vietās notika arī 2007. gada Panamerikas spēles. Vairākas no arēnām atradīsies pie Baras Olimpiskā parka. Lielākā Olimpisko spēļu arēna sēdvietu ziņā ir Estádio do Maracanã (Marakanas stadions), oficiāli pazīstams kā Žurnālista Mario Filju stadions, kur var uzturēties 78 639 skatītāju. Šis stadions būs arī oficiālais Olimpisko spēļu stadions, kur notiks atklāšanas un noslēguma ceremonijas, kā arī futbola turnīrs. Turklāt piecās vietās ārpus Riodežaneiro notiks oficiālās futbola spēles (grupu turnīri un cetrudaļfināli). Šīs vietas būs Brazīlijas pilsētas — Brazilja (Brazīlijas galvaspilsēta), Beluorizonti, Manausa, Salvadora un Sanpaulu.
Pirmo reizi kopš 1900. gada vasaras olimpiskajām spēlēm Parīzē Olimpisko spēļu atklāšanas un noslēguma ceremonijas nenotiks vienā un tajā pašā arēnā, kur vieglatlētikas sacensības.
Nemaņa Bjelica

Karjera

Pēc sezonām Austrijas un Serbijas klubos N. Bjelica nokļuva Spānijas ACB līgas komandā Vitorijas "Saski Baskonia". Eiropas basketbolā lielākos panākumus guva ar Stambulas "Fenerbahçe", kļūstot par Turcijas čempionu un Eirolīgas MVP (2014).

NBA

N. Bjelicu 2010. gada NBA drafta otrajā kārtā ar kopējo 35. numuru izvēlējās Vašingtonas "Wizards", taču drafta tiesības tika aizmainītas uz Minesotas "Timberwolves". 2015. gada jūlijā noslēdza līgumu ar NBA klubu un 28. oktobrī debitēja līgā. 2018. gada vasarā N. Bjelica kā brīvais aģents plānoja noslēgt līgumu uz vienu gadu ar Filadelfijas "76ers", tomēr pārdomāja par labu karjerai Eiropā, taču jau drīz viņš noslēdza 3 gadu līgumu ar Sakramento "Kings" (komandas ģenerālmenedžeris ir serbs Vlade Divacs) par summu 20,5 miljoni dolāru.

Nacionālā izlase

2009. gadā N. Bjelica Serbijas basketbola izlases sastāvā kļuva par Eiropas čempionāta sudraba medaļas ieguvēju un kopš šī laika ir regulārs valstsvienības dalībnieks. 2014. gada Pasaules kausā, kas notika Spānijā, izcīnīja sudraba medaļas. 2019. gada Pasaules kausā, kas notika Ķīnā, Serbijas izlase ar N. Bjelicu sastāvā negaidīti zaudēja ceturtdaļfinālā Argentīnas izlasei.
TV NET

Vēsture

2000. gada 11. aprīlī dibināts uzņēmums SIA Grafton Entertainment, lai uzturētu tajā pašā gadā izveidoto portālu tvnet.lv. Tas piederēja Britu Virdžīnās reģistrētam uzņēmumam Kingfisher Universal Limited.
2006. gadā uzņēmums pārdēvēts par SIA TV NET.
2008. gadā izveidots sociālais tīkls Orb.lv, kura pamatjoma bija blogi un pilsoniskā žurnālistika.
2011. gada 15. martā paziņots, ka SIA TV NET pārdots Schibsted Baltics, kurš ir Norvēģijas uzņēmuma Schibsted ASA meitas uzņēmums Igaunijā. Schibsted Baltics savukārt ietilpst mediju holdingā AS Eesti Meedia, kura lielākais akcionārs ir Schibsted ASA. Uzņēmuma pārdošanas procesu veica investīciju bankas pakalpojumu un finanšu konsultāciju sniedzēja Prudentia.
2011. gada novembrī TV NET iegādājās Latvijā trešo lielāko krievu valodā strādājošo ziņu portālu NovoNews.lv, kas piederēja Valērija Belokoņa holdinga uzņēmumam AS Belokon Holdings. NovoNews.lv tika integrēts portālā rus.tvnet.lv.
2012. gadā izveidots jauns dzīvesstila portāls sejas.lv.
2012. gada 8. augustā likvidēts TV NET piederošais sociālais tīkls Orb.lv.
2012. gada decembrī no SIA Nerealitāte nopirkts jauniešu portāls spoki.lv, kurš tajā laikā ierindojās desmitajā vietā starp apmeklētākajiem Latvijas interneta resursiem.
2013. gada septembrī paziņots, ka Schibsted pārdod tai piederošo Eesti Media jaunam uzņēmumam, kuru izveidojusi Eesti Media vadība. Pārdodamā uzņēmuma vērtība bija 30 miljoni eiro.
2014. gada 28. martā paziņots, ka TV NET no Somijas plašsaziņas līdzekļu grupas Sanoma iegādājies interneta ziņu un izklaides portālu Apollo. Līdz ar to TV NET ieguva vislielāko ziņu portālu lietotāju skaitu Latvijā.
Beladonna

Lietojums

Visu augu daļu sastāvā ir alkaloīdi — hiosciamīns, atropīns, skopolamīns. Auga preparātus plaši izmanto medicīnā kā pretspazmu un sāpes mazinošus līdzekļus.
Auga ogas ir bīstamas bērniem, jo izskatās pievilcīgas un pēc garšas ir saldenas. 2—5 ogu apēšana bērnam (pieaugušam 10—20 ogas) var beigties nāvējoši.
273. Ludzas policijas bataljons

Izveidošana

273. Ludzas bataljonu saformēja kapteinis Erihs Ezernieks 1942. gada jūlija sākumā Ludzā no Latgales reģiona brīvprātīgajiem, no 13. jūlija vadību pārņēma pulkvežleitnants Jānis Birzulis. Bataljonā bija 12 virsnieki, 17 instruktori un 146 kareivji.

Dienesta gaitas

Pēc izveidošanas 273. bataljons tika iesaistīts plašā partizānu apkarošanas akcijā Baltkrievijas teritorijas Begomļas—Pļeščeņicu rajonā, pēc atgriešanās Latvijā 1942. gada jūlija beigās pildīja sardžu pienākumus Ludzas apkaimē un Latvijas pierobežā.
1943. gada februārī 273. bataljonu iesaistīja plašā partizānu apkarošanas operācijā ap Osvejas ezeru, pazīstamā kā Ziemas burvība (vācu: Winterzauber) jeb vienkārši "Osvejas akcija". Operācijā piedalījās vēl 6 latviešu policijas bataljoni, kā arī vairākas vācu, lietuviešu un ukraiņu vienības SS ģenerāļa Jekelna vadībā vadībā, vienības bija sadalītas divās grupās, pulkveža Knehta un policijas ģenerāļa Šrēdera, kurā ietilpa 273. bataljons. Operācija ilga 6 nedēļas, līdz marta beigām, tajā tika iznīcināti 3904 partizāni vai par to atbalstīšanu aizdomās turētie, vācu vienībām zaudējot 30 kritušos. 1. aprīlī bataljons atgriezās Latvijas teritorijā un turpināja pildīt sardžu pienākumus Ludzas apriņķī. 15. jūlijā 273. Ludzas bataljonu pievienoja 276. Kuldīgas policijas bataljonam ar pulkvežleitnantu Birzuli kā komandieri.
Ronijs Brūers

Karjera

Brūers basketbola ekspertu uzmanību pievērsa jau koledžā, kur vidēji guva 18,4 punktus, izcīnīja 4,8 atlēkušās bumbas, atdeva 3,3 rezultatīvas piespēles, pārtvēra 2,6 pretinieku piespēles, kā arī grozā raidīja 51 no 151 izpildītā trīspunktu metiena. Basketbolista precizitāte no soda metiena līnijas bija 75%.
2006. gada NBA draftā Brūeru ar kopējo 14. numuru izvēlējās Jūtas "Jazz". Tiesa, uzbrūkošais aizsargs īpaši daudz pie spēlēšanas savā debijas sezonā netika, piedaloties vien 56 mačos. Taču pēc smaga darba pirms 2007.—2008. gada sezonas Brūers nostiprinājās "Jazz" pamatsastāvā. 2009. gada 28. februārī Brūers sasniedz karjeras rekordu, gūstot 26 punktus pret Sakramento "Kings".
2010. gada 18. februārī viņš tika aizmainīts uz Memfisas "Grizzlies" pret nākotnes pirmās kārtas izvēles tiesībām draftā. "Grizzlies" sastāvā Brūers nebija īpaši veiksmīgs, ko veicināja iedzīvošanās savainojumā. Starpsezonā basketbolists kā brīvais aģents piekrita Čikāgas "Bulls" piedāvājumam. Čikāgas kluba sastāvā aizvadīja divas sezonas. 2012.—2013. gada sezonu uzsāka Ņujorkas "Knicks" sastāvā, taču sezonas vidū pārgāja uz Oklahomasitijas "Thunder".
Latvijas Gada balva sportā 2008

Latvijas Gada balvas sportā 2008 ceremonija notika Dailes teātrī 2008. gada 6. decembrī. Balvas tika pasniegtas 13 nominācijās.
Bendera

Vēsture

Pilsēta ir pirmoreiz minēta 1408. gadā kā cietoksnis Moldāvijas vojevodas Aleksandru I laikā. Dokuments bija rakstīts senslāvu valodā un cietokšņa nosaukums bija Tjagjanakača (Тягянакача). Kopš XV gadsimta otrās puses pilsēta pazīstama ar mūsdienu nosaukumu. 1538. gadā osmaņu sultāns Sulejmans Lieliskais ieņēma pilsētu un nosauca par to Benderiem (Bender), šis nosaukums ieviesies krievu valodā.
Lielā Ziemeļu kara laikā 1713. gadā Benderas cietoksnis bija sadursmju vieta starp bijušajiem sabiedrotajiem Zviedrijas karali Kārli XII un Ukrainas hetmani Ivanu Mazepu.
Krievu-turku karu laikā Tigina vairākkārt nonāca krievu rokās, līdz 1812. gadā Krievija līdz ar visu Besarābiju to anektēja.
Starp pasaules kariem un 2.pasaules kara laikā pilsēta bija Rumānijas teritorijā. Piedņestras konflikta laikā Tiginā tās stratēģiskā novietojuma dēļ notika sīvas kaujas.
Marija Terēza de Filipisa

Biogrāfija

Marija Terēza de Filipisa piedzima Neapolē 1926. gada 11. novembrī. Viņa uzsāka autosacīkšu karjeru 22 gadu vecumā, kad viņa, brāļu izaicināta, piedalījās braucienā ar Fiat 500 automašīnu. 1954. gadā de Filipisa izcīnīja 2. vietu Itālijas sporta auto čempionātā un kļuva par Maserati rūpnīcas komandas piloti.
Maserati bija sekmīga komanda Formula 1 pasaules čempionātā 20. gadsimta 50. gadu sākumā. 1957. gadā Maserati komandas pārstāvis Huans Manuels Fanhio kļuva par pasaules čempionu. Komanda sezonas noslēgumā pārtrauca dalību čempionātā, taču ar Maserati mašīnām turpināja braukt privātie dalībnieki. 1958. gada maijā de Filipisa mēģināja kvalificēties Monako Grand Prix braucot ar Maserati šasiju. Jūnijā viņa piedalījās Beļģijas Grand Prix, kļūstot par pirmo sievieti, kas ir piedalījusies Formula 1 pasaules čempionāta sacīkstē. De Filipisa pabeidza sacīksti 10. vietā. Viņa piedalījās vēl divās sezonas sacīkstēs un mēģināja piedalīties Francijas Grand Prix, kur viņas dzimuma dēļ viņu sacīkstei nepielaida viens no organizatoriem. De Filipisa nesekmīgi centās kvalificēties 1959. gada Monako Grand Prix.
Pēc vairāku kolēģu nāves, De Filipisa 1959. gada beigās noslēdza savu autosacīkšu karjeru. Viņa 1960. gadā apprecējās un izveidoja ģimeni. Viņa vairākus gadus attālinājās no autosporta, līdz 1979. gadā iestājās Starptautiskajā bijušo Formula 1 Grand Prix pilotu klubā (angļu: International Club of Former F1 Grand Prix Drivers). 1997. gadā viņa kļuva par kluba viceprezidenti. De Filipisa bija arī Maserati kluba prezidente.
Marija Terēza de Filipisa nomira 2016. gada 8. janvārī.