google/wiki40b huggingface dataset:
Zāganas hercogiene Vilhelmīne

Dzīvesgājums

Dzimusi 1781. gadā Jelgavas pilī Kurzemes hercoga Pētera fon Bīrona un viņa sievas Dorotejas ģimenē.
Pēc Kurzemes un Zemgales hercogistes likvidācijas Bīronu ģimene, saņēmusi no Krievijas impērijas ķeizarienes Katrīnas II zināmu kompensāciju, pārcēlās uz dzīvi savos Silēzijas īpašumos. 1800. gadā princese Vilhelmīne mantoja Zāganas hercogisti. 1801. gada 13. janvārī viņa pēc romāna ar zviedru diplomātu Gustavu Armfeltu Hamburgā dzemdēja ārlaulības meitu, kuru atdeva audzināšanā viņas tēva radiniekiem. Lai glābtu savu reputāciju, viņa grūtniecības laikā 1800. gadā apprecējās ar franču emigrantu Luiju de Rohanu-Gemenē, pēc šķiršanās 1805. gadā ar krievu huzāru kņazu Vasīliju Trubeckoju, no kura šķīrās pēc Austerlicas kaujas 1806. gadā. No 1813. gada viņa bija Austrijas Valsts kanclera firsta Meterniha mīļākā.
Pēc Napoleona sakāves notikušā Vīnes kongresa laikā Zāganas hercogiene Vilhelmīne 1814. gadā Vīnes Palmu pilī (Palais Palm) izveidoja savu politisko salonu. Viņas jaunākā māsa Doroteja bija Francijas valstsvīra Taleirāna mīļākā, tādejādi abas māsas ietekmēja Vīnes kongresa norisi.
1819. gadā viņa apprecējās ar Kārli Rūdolfu fon der Šulenburgu. 1827. gadā viņa kopā ar jaunāko māsu Doroteju pārgāja katoļticībā. 
Tā kā Vilhelmīnei pašai bērnu nebija, dzīves otrajā pusē viņa daudz atbalstīja citu meiteņu izglītošanu. Viena no tām bija čehu literatūras klasiķe Božena Ņemcova, kura savā pazīstamākajā darbā "Vecmāmiņa" (Babička, čehu valodā izdota vairāk nekā 300 reizes), aprakstījusi Vilhelmīni kā sievietes ideālu. Viena no Boženas Ņemcovas izcelsmes leģendām ir tā, ka Božena bijusi Vilhelmīnes vai viņas māsas Dorotejas ārlaulības meita.
Mirusi 1839. gadā Vīnē, apglabāta Zagānas Krusta baznīcā.
Euronext

Vēsture

Euronext dibināta 2000. gada 22. septembrī, apvienojoties Amsterdamas fondu biržai, Briseles fondu biržai un Paris Bourse.
2001. gadā Euronext sāka kotēt savas akcijas, veicot akciju sākotnējo piedāvājumu.
2001. gada decembrī Euronext iegādājās fjūčeru biržu London International Financial Futures and Options Exchange (LIFFE) kapitāldaļas, izveidojot Euronext.LIFFE.
2002. gadā grupai pievienojās Portugāles fondu birža Bolsa de Valores de Lisboa e Porto (BVLP); tā pārdēvēta par Euronext Lisbon.
2006. gada 22. maijā Ņujorkas fondu biržas īpašnieks NYSE Group izteica piedāvājumu pirkt Euronext par 8 miljardiem eiro, pārsolot Deutsche Börse piedāvājumu. Savukārt 23. maijā Deutsche Börse izteica pretpiedāvājumu par 8,6 miljardiem eiro. Neņemot to vērā, NYSE Group un Euronext parakstīja apvienošanās līgumu. Deutsche Börse savu piedāvājumu atsauce 15. novembrī. NYSE Group akcijas tirgus cena pieauga. Konkurences regulēšanas institūcijas deva nepieciešamās atļaujas, un 19. decembrī Euronext akcionāri nobalsoja par apvienošanos, bet 20. decembrī to izdarīja NYSE Group akcionāri.
Apvienošanās stājās spēkā 2007. gada 4. aprīlī, dibinot uzņēmumu NYSE Euronext.
2008. un 2009. gadā Deutsche Börse izteica divus piedāvājumus apvienoties ar NYSE Euronext, bet tie tika noraidīti.
2011. gadā Deutsche Börse un NYSE Euronext paziņoja, ka plāno apvienoties. Ar šo apvienošanos tiktu izveidota lielākā birža vēsturē. Jūlijā apvienošanos apstiprināja abu uzņēmumu akcionāri. Decembrī apstiprinājumu deva ASV konkurences regulatori. 2012. gasa 1. februārī Eiropas Komisija bloķēja vienošanos, pamatojot ar to, ka jaunais uzņēmums veidos kvazi monopolu Eiropas finanšu derivātu tirgū.
2012. gadā izveidota Euronext London, lai piedāvātu kotēšanas iespējas Apvienotajā Karalistē.
2012. gada decembrī ASV finanšu pakalpojumu uzņēmums Intercontinental Exchange (ICE) paziņoja par nodomu iegādāties NYSE Euronext. Darījums pabeigts 2013. gada 13. novembrī.
2014. gada jūnijā sākotnējā publiskā piedāvājumā Euronext (bez LIFFE) tika atdalīts no ICE. Nedēļu pirms sākotnējā publiskā piedāvājuma Eiropas finanšu uzņēmumi (to skaitā Banco Espirito Santo, BNP Paribas, Société Générale и Euroclear) iegādājās 33 % Euronext kapitāldaļu.
Kokneses prospekts

Vēsture

Iela radusies 20. gs. pirmajos gados, kad bijusi galvenais ceļš uz Ķeizarmežu (tagadējo Mežaparku); nosaukta Livonijas ordeņa mestra, vēlākā Kurzemes un Zemgales hercoga Gotharda Ketlera vārdā (Ketlera prospekts). Sākotnēji ielas trase bija iezīmēta līdz Stokholmas ielai, pēc 1910. gada iela pagarināta līdz tagadējam Meža prospektam un kļuva par Mežaparka galveno ielu. 1923. gadā to pārdēvēja par Kokneses prospektu.

Ielas raksturojums

Kokneses prospekts ir 1,720 km garš vietējas nozīmes prospekts Mežaparka apkaimes dienvidos. Tā sākas krustojumā ar Ķīšezera ielu un virzās ziemeļu virzienā kā asfaltēts ceļš. Iela krustojas ar Mežezera, Ķelnes un Mirdzas Ķempes ielām. Pēc tam tā savienojas ar Glika ielu, nākamie krustojumi ielai ir ar Sudrabu Edžus, Vatsona, Hamburgas, Ščecinas un Annas Sakses ielām. Tad tā krustojas ar Stokholmas, Pēterupes ielām un Visbijas prospektu, ar Poruka ielu, ar Siguldas prospektu un beidzas krustojumā ar Meža prospektu.
Latvijas hokeja izlase 2016. gada Pasaules čempionātā

Latvijas hokeja izlasei 2016. gada Pasaules čempionāts bija 20. pēc kārtas Pasaules hokeja čempionāts augstākajā divīzijā.
Karolingu dinastija

Karolingu impērijas veidošanās

Kārļa Martela dēls mažordoms Pipins Īsais (741—768) tāpat kā tēvs izcēlās ar veiksmi karos pret arābiem un Suasonā tapa ievēlēts par franku ķēniņu.
Viņa dēls bija Kārlis Lielais, kas 43 valdīšanas gados pakļāva gandrīz vai visu kristīgo Eiropu. Tūlīt pēc kāpšanas tronī viņš apspieda sadumpojušos baskus un bretoņus. Tad sāka paplašināšanos uz sakšu zemēm (karš ar pārtraukumiem ilga 30 gadus). 772. gadā franki nopostīja sakšu zemes līdz Vezerai un nocirta to svēto ozolu Irminsulu. 774. gadā franki pakļāva langobardus, Kārlis sevi sāka dēvēt par "franku un langobardu valdnieku". Pāvests viņam piešķīra Romas valsts aizstāvja titulu. 776. gadā viņš apspieda sakšu un langobardu dumpjus. 778. gadā franki pārgāja Pirenejus, ieņēma Saragosu un visu teritoriju līdz Ebro upei. Atpakaļceļā notika slavenā Ronsevalas kauja ar baskiem. 
Kārlis vadīja karagājienus uz Istriju un Pannoniju, tad pret Brandenburgas ļutičiem, karu ar avāriem, sakšu sacelšanās apspiešanu. Avāriem atņemtajā teritorijā tika dibināta Ostmarka (vēlākā Austrija). Šādas markas tiek dibinātas visā robežjoslā kā nocietināti, militāri patstāvīgi apgabali markgrāfu pakļautībā. Frankiem sāka maksāt meslus Mēklenburgas obotriti, Brandenburgas ļutiči, Saksijas sorbi, Bohēmijas čehi.
800. gadā Romas pāvests Kārli kronēja par Romas imperatoru. 810. gadā notika karš ar dāņiem, franki pakļāva to sabiedrotos nordalbingus — pēdējo brīvo sakšu cilti. Franku valsts teritorija pletās no Ebro upes Spānijā līdz Rābas upei Pannonijā un no Eideras ziemeļos līdz Beneventei dienvidos.
806. gadā Kārlis Lielais sadalīja impēriju starp dēliem: Luijs kļuva par Akvitānijas un Burgundijas karali, Pipins par Itālijas un Vācijas karali, bet Kārlis par Neistrijas, Austrazijas un Vācijas ziemeļos no Donavas karali. 9. gs. otrā puse un liela daļa 10. gs. pagāja iekšējās jukās, cīņā par varu starp dažādām augstmaņu frakcijām un dinastijām, kā arī visai vāji organizētā aizsardzībā pret vikingu uzbrukumiem.
Piecas franku karaļvalstis Eiropā arvien vairāk zaudēja agrākās savstarpējās saites. Rietumfranku karalis Kārlis III, nespēdams atvairīt plašos jūras piekrastes reģionos nostiprinājušos vikingu uzbrukumus, bija spiests viņiem piešķirt teritoriju Sēnas ielejā. Šī teritorija vēlāk kļuva par mūsdienu Francijas provinci — Normandiju (franki vikingus sauca par normāņiem (normands), no tā arī cēlies šīs provinces nosaukums).
987. gadā Karolingu dinastija iznīka, franku valsts tronī to nomainīja Kapetingu dinastija.
Eposs

Eposs (sengrieķu: ἔπος — ‘vārds, vēstījums’) ir liroepikas paveids, varoņpoēma, kura vēstī par svarīgiem notikumiem tautas dzīvē un kuras centrā parasti ir dižens varonis, kas aizstāv tautas (cilts) intereses. Plašs saistītā valodā rakstīts darbs ar vēstījošu (episku) saturu — piemēram, par nozīmīgiem vēsturiskiem vai mitoloģiskiem, leģendāriem notikumiem, varoņiem u.tml.
Varoņeposs ir dievu, triksteru un varoņu mitoloģiskās darbības apdziedājums (piemēram, sengrieķu "Iliāda" un "Odiseja", par kuru autoru tiek uzskatīts Homērs, senindiešu "Mahābhārata", babiloniešu "Poēma par Gilgamešu"). Sengrieķu varoņeposa tradīcija turpinjās t.s. cikliskajās poēmās, kas parādījās 8. gadsimtā p.m.ē.
Didaktiskajam eposam ir raksturīgs tas, ka mazāk mitoloģiskā materiāla, toties dominē reālās dzīves attiecību tēlojums (žanra vienīgais zināmais pārstāvis ir Hēsiods) ("Teogonija" un "Darbi un dienas").
Muhameds Ikbāls

Biogrāfija

Muhameds Ikbāls ir dzimis Silkotā pārtikušā kašmīriešu izcelsmes ģimenē. Studējis filozofiju, angļu literatūru Valdības koledžas universitātē Lahorā. No 1907. gada studēja Lielbritānijā, Kembridžas universitātē. Studiju laikā iesaistījās indiešu musulmaņu politiskās organizācijās.
1908. gadā atgriezās Indijā, strādāja par juristu un pasniedzēju Lahorā. Kļuva par Muhameda Ali Džinnas tuvu sabiedroto un vienu no Musulmaņu līgas līderiem. 1930. gadā pirmais izvirzīja tēzi par to, ka Indijas musulmaņiem būtu vajadzīgs dibināt atsevišķu valsti. Pretēji Džinnam, kurš bija sekulāras valsts piekritējs, Ikbāls uzskatīja, ka valsti nepieciešams veidot uz islāma pamatiem. 1930. gadā publicēja lekciju sakopojumu The Reconstruction of Religious Thought in Islam (Reliģiskās domas rekonstrukcija islāmā), kurā pamatoja savus uzskatus.
Miris 1938. gadā, apglabāts mauzolejā Lahorā. Tiek godināts kā Pakistānas nacionālais dzejnieks. Muhameda Ikbāla dzimšanas diena - 9. novembris, Pakistānā ir valsts svētki.
11T. autobusu maršruts (Rīga)

Maršruts

11T.autobusa maršruts kursē no Abrenes ielas pa Abrenes ielu, Dzirnavu ielu, Satekles ielu, Merķeļa ielu, Kr. Barona ielu, Matīsa ielu, Miera ielu, Brasas pārvadu, Gaujas ielu, Ķīšezera ielu, Kokneses prospektu, Meža prospektu, Ezermalas ielu līdz galapunktam “Saules dārzs”.
No galapunkta “Saules dārzs” pa Ezermalas ielu, Meža prospektu, Kokneses prospektu, Ķīšezera ielu, Gaujas ielu, Brasas pārvadu, Miera ielu, Matīsa ielu, Kr. Barona ielu, Raiņa bulvāri, Satekles ielu, Dzirnavu ielu, Abrenes ielu līdz galapunktam “Abrenes iela.
Himalaju brūnais lācis

Izskats

Himalaju brūnajam lācim tēviņi ir lielāki par mātītēm. Tēviņu ķermeņa garums ir apmēram 1,5—2,2 m, mātītēm 1,4—1,8 m. Tie ir lielākie dzīvnieki, kas apdzīvo attiecīgās kalnu teritorijas. Lielākie sver apmēram 160 kg. Uz skausta tiem ir izteikta muskuļu kumpa, to profils ir nedaudz ieliekts un priekškājām ir gari nagi. Nagi ir gaiši pelēki, dažreiz pat balti, to garums 8—10 cm.
Kažoka krāsa šiem lāčiem parasti ir gaišāka kā citiem brūnajiem lāčiem, tā ir smilšu brūna vai koši sarkanbrūna, tādēļ tos mēdz saukt arī par sarkanajiem lāčiem. Jauni lāči ir gaišāki par pieaugušajiem lačiem, mazuļiem reizēm ir balta apkakle. Pieaugušie tēviņi ir vistumšākie, bet ar laiku matojuma gali paliek balti, līdz ar to kažoks iegūst grizlilāča kažoka izskatu. Ziemas laikā Himalaju brūnajiem lāčiem uzaug biezs dubults kažoks, un tā akotspalva ir apmēram 175 mm gara.

Ieradumi

Himalaju brūnais lācis galvenokārt ir veģetārietis. Tas ēd dažādus augus, augļus, ogas, sēklas, saknes un gumus. Bet pie izdevības tas nomedī dažādus grauzējus: žurkas, peles, vāveres un murkšķus; ežus un zivis. Retu reizi lāči uzbrūk mājlopiem: liellopiem un aitām.
Himalaju brūnais lācis guļ ziemas miegu apmēram 5—7 mēnešus; no novembra līdz aprīlim. Miega laikā lāča ķermeņa temperatūra ir pazemināta, un sirds puksti ir retāki. Kā visi lāči arī Himalaju brūnais lācis ir vientuļnieks, un tikai mātes ar bērniem dzīvo ģimenēs. Riesta laikā no maija līdz jūnijam tēviņš ar mātīti pavada kopā apmēram 2 nedēļas. Mātīte pārojas tikai katru trešo vai ceturto gadu, šo intervālu iespaido arī augsto kalnu retinātais gaiss. Parasti piedzimst 2 mazuļi, lai gan var piedzimt arī trīs.
Zeltainā sviestbeka

Augšanas apstākļi

Lapegļu mikorizas sēne. Aug lapegļu tuvumā, visvairāk vecos parkos, arī mežos un dārzos, no jūlija līdz oktobrim. Tāpat kā dažas citas sviestbekas, tiek izmantota arī mežu atjaunošanā un piesārņotas vides metālu absorbcijas iespēju pētījumos.

Barības vērtība

Ēdama bez iepriekšējas novārīšanas. Pirms gatavošanas vai jau tūlīt pēc ievākšanas jānoņem lipīgā virsmiziņa. Ātri bojājas.

Līdzīgās sugas

Purva sviestbeka ir mazāka un bāli dzeltena, aug zem priedēm. Lipīgā sviestbeka aug pie lapeglēm, bet tās cepurīte ir olīvbrūna vai pelēcīga, stobriņu atveres pelēkbrūnas, iespiedumu vietās kļūst olīvzaļas. Sajaukšanai ar šīm sugām nav īpašas kulināras nozīmes, tās ir vienādi gatavojamas.
Rīgas 46. vidusskola

Vēsture

Rīgas 46. vidusskola dibināta 1954. gadā, atdalot no bilingvālās Rīgas 31. vidusskolas klases ar krievu valodas mācību valodu. Sākumā skola atradās Baltāsbaznīcas ielā 14, bet 1966. gadā to pārcēla uz jaunuzcelto skolas ēku Skuju ielā 28. 2001. gadā skola iesaistījās projektā "Bilingvālās izglītības situācija un iespējas Rīgas skolās". Skola bijusi festivāla „Krievu klasika Latvijā” laureāte.
Kad 2019. gadā Rīgas dome pieņēma lēmumu par Rīgas 29. vidusskolas likvidāciju, Rīgas 46. vidusskola pārņēma tās izglītības programmu īstenošanu.

Izglītības programmas

Pamatizglītības mazākumtautību programma (21011121), Vispārējās vidējās izglītības vispārizglītojošā virziena mazākumtautību programma (31011021), Vispārējās vidējās izglītības matemātikas, dabaszinību un tehnikas virziena mazākumtautību programma (31013021).
BMS Megapolis

Mazumtidzniecība

Kompānijai pieder 15 "BMS Megapolis" datortehnikas veikalu Lietuvā, kas atrodas Viļņā, Kauņā, Klaipēdā, Tauraģē, Paņevežā, Šauļos, Mažeiķos un Ķēdaiņos.
Pirmais "BMS Megapolis" veikals Latvijā tika atvērts Rīgā, 2006. gada 24. augustā tirdzniecības centrā Galerija Azur. Otrais "BMS Megapolis" veikals tika atvērts 2007. gada 26. oktobrī iepirkšanās centrā Olympia, kas bija Baltijas valstīs pirmais jaunās koncepcijas BMS Megapolis veikals.

Ražošana

Atestētā BMS darbstaciju, galda un pārnēsājamo datoru ražošanas bāze var saražot līdz 200 datoriem dienā. Ražošanas procesā datori tiek testēti ne mazāk par 3 stundām, bet darbstacijas un cita sarežģītāka datortehnika arī ilgāk.

Vairumtirdzniecība

BMS Lietuvas tirgum piedāvā jaunus, taču visā pasaulē labi zināmu firmu preču zīmju un kvalitatīvus produktus. Šajā jomā BMS veido plašu sortimenta piedāvājumu jebkuram mājas un biroja tehnikas pārdevējam, tāpat uzņēmums organizē loģistiku, pārdodamo preču uzraudzību un cenu kontroli.

Publiskie iepirkumi

BMS aktīvi piedalās valsts iestāžu un privāto sabiedrību, Lietuvas un ārvalstu kapitāla uzņēmumu publiskajos konkursos par datortehnikas iegādi, Lietuvas, Eiropas Savienības fondu vai Pasaules Bankas atbalstītajos projektos.

Finanšu rādītāji

Pēdējā laikā BMS pārdevumi ir auguši daudz straujāk nekā kopējais Lietuvas IT tirgus — 2001. gadā BMS apgrozījums palielinājās par 37 procentiem, 2002. gadā par 77 procentiem, 2003. gadā par 21 procentu, 2004. gadā par 56 procentiem, 2005. gadā par 27 procentiem.
No pašas BMS sabiedrības dibināšanas 1993. gadā BMS orientējās uz mājas lietotāju un mazo biroju segmentu, kurā BMS jau ir kļuvis par vienu no IT tirgus līderiem. No 2004. gada sākuma BMS aktīvi cenšas iziet uz lielu biznesa klientu un valsts institūciju apkalpošanu.
Priluki

Vēsture

Rakstiskajos avotos pirmoreiz minēta 1085. gadā kā cietoksnis uz Kijevas Krievzemes robežas. 1239. gadā nopostīja mongoļu karaspēks. Pilsētu 15. gadsimtā atjaunoja kņazi Gļinski (minēta 1459. gada hronikās), bet to 1482. gadā nopostīja Krimas hana karaspēks. 1569. gadā Priluki nonāk Žečpospoļitas sastāvā un 1582. gadā tai piešķirtas Magdeburgas tiesības. No 1648. gada līdz 1781. gada Priluku kazaku pulka centrs, vēlāk apriņķa pilsēta Poltavas guberņā. Mūsdienās naftas un gāzes iekārtu, mašīnbūves, ķīmiskās, tabakas un pārtikas rūpniecības centrs.
Prilukos dzimis padomju partizāns Oļegs Koševojs (Олег Васильoвич Кошoвий, 1926—1943).
Ukraiņu šerifi

Sižets

Steidzoties uz kārtējo izsaukumu, pa Starazburivkas ciemu Dienvidukrainā brauc divi šerifi. Austrumukrainā notiek karš, bet ciemā sāk plosīties šķeltnieki. Ciema galva nezaudē ticību līdzpilsoņos. Arī šerifi nepadodas.
Korka

Vēsture

Tradīcija vēsta, ka Korku nodibināja Sv.Finbārs 7. gadsimtā, izveidodams šeit abatiju, kura pastāvēja 250 gadu un bija slavena visā toreizējā Eiropā. Tomēr ap 820. gadu abatijai uzbruka vikingi, nopostīja to un nodibināja savu pilsētu. Kaut arī 1024. gadā īri sakāva normāņus, tie palika uz dzīvi pilsētā. 1176. gadā sakās normāņu (angļu) iebrukums Īrijā.
Tāpat kā Dublina, Korka kļuva par tipisku viduslaiku pilsētu. Tomēr drīz pilsētas raksturs mainījās, kas ļauj pilsētas pašreizējiem iedzīvotājiem apgalvot, ka Korka ir īstā Īrijas galvaspilsēta. Ja Dublina pamazām kļuva par angļu priekšposteni Īrijā, tad Korkas grāfiste tika saukta par dumpinieku grāfisti, bet Korka iesaistījās visos nemieros pret angļu varu.
Lielā kartupeļu bada laikā (1845-1852) no Korkas tūkstošiem īru, glābjoties no bada, devās pāri okeānam uz ASV. Īrijas neatkarības kara laikā (1919-1921) angļu paramilitāristi t.s. melnie-dzeltenbrūnie izposta pilsētu. Arī Īrijas pilsoņu kara laikā (1922-1923) Korka kādu laiku bija republikāņu rokās.
Korka bija 2005. gada Eiropas kultūras galvaspilsēta.
Pēteris Kalve

Biogrāfija

Pēteris Kalve dzimis Trepes pagasta Andrānu Kaļvos 1882. gada 1. martā zemnieku ģimenē. Glezniecības pamatus apguvis pie brāļa Kārļa Kalves. Profesionālo izglītību ieguvis Venjamiņa Blūma mākslas skolā Rīgā (1899—1902, kā arī paralēli studijām apmeklējis gleznotāja Vilhelma Purvīša studiju. Privāti studējis pie baltvācu gleznotāja Jūlija Klevera, kur galvenokārt nodarbojies ar skolotāja darbu kopēšanu. Papildinājies Berlīnē pie V. Leistikova ainavu glezniecībā un pie L. Korinta portretu glezniecībā. Darbojies Pēterburgas muzejos, kopējot meistaru darbus. Miris 1913. gada 11. februārī Rīgā, apbedīts Dreimaņu kapsētā pie Krustpils.

Mākslinieciskā darbība

Regulāri strādājis ainavu glezniecībā, viens no pirmajiem aizsācis spalvas zīmējuma attīstību un popularizēšanu Latvijā. Ļoti daudz kopējis dažādu meistaru darbus, to starp sava skolotāja J. Kleveru, pārdodams vairāk kā 200 viņa darbu kopijas ar savu parakstu.

Izstādes

Izstādēs piedalījies no 1904. gada, izstāžu darbībā piedalījies regulāri. Pēc gleznotāja nāves Rīgā Latviešu mākslas veicināšanas biedrība sarīkoja mākslinieka atceres izstādi, ko atklāja Kalves bēru dienā ar pārstāvētām 446 gleznām un 60 spalvas zīmējumiem. Atceres izstādes māksliniekam un viņa brālim Kārlim Kalvei tika sarīkota 1982. gadā Jēkabpilī, vēlāk Rīgā tajā pašā gadā.
Revanšisms

Revanšisms (franču: revanchisme no revanche 'atriebība') ir vēlme, prasība atgūt valsts kādreiz zaudētās teritorijas.
Pirmo reizi šis termins parādījās 19. gadsimta 70. gados, kad pēc Francijas zaudējuma Francijas-Prūsijas karā Elzasas-Lotringas apgabals, kurā dzīvoja gan vācieši, gan franči, pārgāja Vācijas impērijas rokās. Sabiedrībā un tālāk arī politiķu vidū radās prasība atgūt šīs teritorijas. Revanšisms ir populārs starp patriotiski noskaņotiem cilvēkiem, nacionālistiem, irrendistiem. Revanšistu pausto ideju popularitāte sabiedrībā var būt par iemeslu karam, kā arī kalpot par ieganstu tam.
Revanšisti savus uzskatus bieži pamato ar vēsturiskām tiesībām uz atsevišķām teritorijām. Tāpat par pamatu var kalpot tās pašas tautas dzīvošana zaudētājā teritorijā. Revanšisms, kas radās Francijā pēc Elzasas-Lotringas zaudēšanas nostādīja to pret Vācijas impēriju un atstāja ietekmi gan uz tās iesaistīšanos Antantē, gan Versaļas miera līgumu.
Arī mūsdienās revanšisms ir saskatāms, piemēram, Serbijas attieksmē pret Kosovu, kura savulaik bija tās sastāvdaļa, bet tagad ir kļuvusi par patstāvīgu valsti.
Rolands Pakss

Dzīvesgājums

Dzimis 1956. gadā Telšos Fēliksa Paksa un viņa sievas Elenas ģimenē. Mācījās Telšu Žemaites vidusskolā, studēja Viļņas Civilo inženieru institūtā (tagad Viļņas Ģedimina Tehniskā universitāte), pēc tam Ļeņingradas Civilās aviācijas akadēmijā. Bija sporta lidotājs, 1980. gados kļuva par aerobātikas čempionu. Pēc PSRS sabrukuma vadīja savu uzņēmumu Restako (1992-1997). 1997. gadā tika ievēlēts Viļņas pilsētas domē, kļuva par domes priekšsēdētāju. 1999. gada maijā pirmoreiz ievēlēts par Lietuvas premjerministru, taču pēc pieciem mēnešiem atkāpās. 2000. gada nogalē atkal ievēlēts par premjerministru, šoreiz amatā pavadot septiņus mēnešus.
2002. gadā R. Pakss kandidēja Lietuvas prezidenta vēlēšanās, kurās arī uzvarēja. 2004. gada sākumā tika uzsākts impīčments pret viņu, kā rezultātā R. Pakss atkāpās. Viņš kļuva par pirmo Eiropas valsts vadītāju, kas atkāpies pēc impīčmenta. Eiropas Parlamenta deputāts (2009—2014).
Elektriskā strāva

Elektriskā strāva ir elektrisko lādiņu (lādiņnesēju) orientēta plūsma. Elektriskā strāva vielā var plūst tikai tad, ja tajā pietiekamā koncentrācijā eksistē brīvi lādiņnesēji, kas var pārvietoties makroskopiskā attālumā. Par šādām vielām saka, ka tās labi vada elektrisko strāvu jeb tie ir vadītāji. Lai strāva plūstu, vadītājā jāpastāv elektriskajam laukam, kuru rada elektroenerģijas avots. Elektriskā lauka spēks izraisa lādiņnesēju kustību. Lādiņnesēji var būt gan brīvie elektroni metālā, pozitīvie un negatīvie joni gāzēs, šķidrumos un plazmā.
Lai būtu elektriskā strāva, jāveido noslēgta elektriskā ķēde, kurā ir strāvas avots. Strāvas avots nodrošina spriegumu, kā rezultātā ķēdē plūst elektriskā strāva ar noteiktu strāvas stiprumu.

Strāvas virziens

Par elektriskās strāvas virzienu pieņemts uzskatīt pozitīvo lādiņnesēju kustības virzienu. Tāpēc, ja strāva ir negatīvu elektronu plūsma (kā, piemēram, metālos), tad strāvas virziens ir pretējs elektronu orientētās kustības virzienam.
Barbara Radzivila

Biogrāfija

Barbaras Radzivilas dzimšanas datums nav precīzi zināms, domājams, ka viņa dzimusi 1520. gada 6. decembrī Viļņā. Bija jaunākais bērns Lietuvas dižkunigaitijas hetmaņa Jura Radzivila (1480–1541) un viņa sievas Barbaras, dzimušas Kolas, ģimenē. Viņas māte bija no Mazpolijas Stulpu dzimtes. Augusi Viļņā, muižā, kas atradās Neres krastā. Labi mācējusi poļu valodu, nav bijusi pārāk dievbijīga, iecietīgi raudzījusies uz reformāciju.
1536. gadā viņas tēvs Rodūnē noslēdza līgumu ar Goštautu ģimeni, pēc kura viņai bija jāapprecas ar Alberta Goštauta dēlu Novogrudokas un Traķu vaivadu Staņislavu Goštautu. Precības notika 1537. gada 17. maijā Geranēnos. 1540. gadā nomira viņas tēvs, bet 1542. gadā pēc īsas slimības pēkšņi nomira arī viņas vīrs. Pēc vīra nāves Barbara ar māti apmetās Geranēnos (netālu no Viļņas, tagad Baltkrievijā).
Vēsturnieki domā, ka Sigismunda II Augusta un Barbaras Radzivilas romāns sākās 1543. gadā, valdnieka dēlam apmeklējot Geranēnus. Sigismunda II Augusta sievai Elizabetei 1545. gadā mirstot, Barbaras brālis Nikolajs Radzivils (Rudais) un brālēns Nikolajs Radzivils (Melnais) panāca Sigismunda II Augusta solījumu apprecēties ar Barbaru Radzivilu un 1547. gadā paslepus notika viņu laulības. Pēc laulībām pāris dzīvoja šķirti, līdz 1548. gadā Sigismunds II Augusts, pārņemot Polijas troni, pasludināja par savām laulībām. Barbara Radzivila kronēta 1550. gada 7. maijā.
Pēc kronēšanas Barbara smagi saslima. Pēc zinātniskiem pētījumiem, Radzivila varēja sasirgt ar vēzi. Otra Radzivilas nāves versija ir, ka viņu noindēja Sigismunda Augusta māte Bona Sforca.
Vladimirs Nikonovs

Izglītība

Izglītību ieguvis Rēzeknes 2. vidusskolā (1972), Rīgas Politehniskajā institūtā (specialitāte inženieris mehāniķis; 1977). Pēc studijām strādājis vairākos uzņēmumos Rēzeknē. Bijis mākslinieks restaurators Latgales Kultūrvēstures muzejā, kopš 1999. gada ir Rēzeknes vecticībnieku kopienas priekšsēdētājs.

Politiskā darbība

2005. gadā ticis ievēlēts Rēzeknes domē no Tautas Saskaņas partijas, kur darbojās kā komitejas priekšsēdētājs. Arī 2009. gadā ievēlēts Rēzeknes pilsētas pašvaldībā, jau no "Saskaņas Centra" saraksta. 
2010. gadā kandidēja 10. Saeimas vēlēšanās no apvienības "Saskaņas Centrs" saraksta un tika ievēlēts 10. Saeimā. Tāpat 2011. gadā tika ievēlēts arī 11. Saeimā.
Pētnieciskās žurnālistikas centra Re:Baltica veiktajā pētījumā par 12. Saeimas deputātu uzstāšanos tribīnē un ziņojumu gatavošanu atzīts par vienu no 12 "nerunīgajiem deputātiem", jo 12. Saeimā 44 pavadītajos mēnešos Nikonovs tikai divas reizes runājis no tribīnes un ne reizi nav gatavojis ziņojumu par kādu likumprojektu.
2018. gada rudenī V. Nikonovs tika ievēlēts 13. Saeimā.