google/wiki40b huggingface dataset:
Veloorientēšanās

Ekipējums

Biežāk izmantotais velosipēdu veids ir kalnu velosipēds, kas paredzēts krosa (XC) disciplīnai, taču drīkst izmantot jebkura veida velosipēdus. Atkarībā no apvidus var tikt izvēlēts velosipēdi ar un bez amortizācijas. Daļa sportistu izmanto arī kontaktpedāļus ar speciāliem riteņbraukšanas apaviem, kas uzlabo efektivitāti un velosipēda kontroli. Sacensībās parasti obligāta ir aizsargķiveres lietošana.

Speciālais ekipējums

Veloorientēšanās tiek izmantots kartes turētājs, kas tiek stiprināts pie velosipēda stūres, vairums no to modeļiem ļauj rotēt karti. Šādus turētājus ražo uzņēmumi Mapdec, Miry, Devotech, Nordenmark, Autopilot, Windchill un citi. Daļa sportistu izmanto arī trosi ar ievilkšanas mehānismu, pie kā tiek stiprinātas elektroniskās kontrolpunktu atzīmēšanās iekārtas. Kompasu izmantošana ir atļauta, bet elektroniskās navigācijas iekārtas (piemēram, GPS sporta pulksteņi) ir aizliegtas. Dalībnieki sacensību distancē var ņemt līdzi remonta instrumentus un rezerves daļas.

Kartes

Kartes parasti izmanto mazāku mērogu (1:10 000 – 1:30 000) un detalizāciju kā ierastās orientēšanās kartes. Ceļi un takas kartēs tiek atzīmēti pēc to izbraukšanas sarežģītības ar četrām kategorijām: viegla, lēna, sarežģīta un neiespējama. Kartē tiek atzīmēti arī šķēršļi, kas prasa nokāpšanu no velosipēda.

Organizēšana un sacensības

MTB-O ir viens no četriem orientēšanās veidiem, ko pārvalda Starptautiskā orientēšanās federācija. Pirmais Pasaules čempionāts notika 2002. gadā Fontenblo, Francijā. Kopš 2004. gada tas notiek katru gadu. Eiropas čempionāti tiek rīkoti kopš 2006. gada katru gadu. Šis sporta veids vispopulārākais ir Eiropas valstīs un Austrālijā.
Imatinibs

Izmantošana medicīnā

Ar imatinibu ārstē hronisko mieloleikozi (HML), gastrointestinālos stromālos audzējus un dažas citas ļaundabīgās saslimšanas.

Hroniskā mieloleikoze

ASV Pārtikas un zāļu aģentūra (FDA) 2001. gadā apstiprināja imatinibu kā pirmās rindas zāles Filadelfijas hromosomas pozitīvos HML gadījumos pieaugušajiem un bērniem, tajā skaitā situācijās pēc cilmes šūnu transplantācijas, blastu krīzes gadījumā, kā arī nesen diagnosticētiem pacientiem.

Gastrointestinālie stromālie audzēji

FDA 2002. gadā apstiprināja imatiniba lietošanu vēlīno stadiju gastrointestinālo stromālo audzēju gadījumos. Vēlāk, 2012. gadā imatinibu apstiprināja lietošanai pēc KIT-pozitīvu audzēju izoperēšanas, lai palīdzētu novērst recidīvus. Šīs zāles ir apstiprinātas lietošanai arī neoperējamu KIT-pozitīvu gastrointestinālo stromālo audzēju gadījumos.

Citas indikācijas

FDA atļauj imatinibu lietot pieaugušajiem ar relapsējušu vai rezistentu Filadelfijas hromosomas pozitīvo akūto limfoblastisko leikozi (Ph+ ALL), ar trombocītu augšanas faktora receptora gēnu pārgrupēšanos saistītām mielodisplastiskām/mieloproliferācijas slimībām, agresīvu sistēmisku mastocitozi bez / ar nezināmu D816V c-KIT mutāciju, hipereozinofilo sindromu (HES) un/vai hronisku eozinofilo leikozi (HEL), kam ir FIP1L1-PDGFRα hibrīdā kināze (CHIC2 alleles delēcija) vai FIP1L1-PDGFRα hibrīdās kināzes negatīva, vai nezināma, neoperējama, recidivējoša un/vai metastazējoša dermatofibrosarcoma protuberans. Savukārt 2013. gada 25. janvārī imatinibu apstiprināja lietošanai bērniem ar Ph+ ALL. Imatiniba spēja bloķēt c-KIT tirozīnkināzi ir devusi cerību, ka ar imatinibu varētu ārstēt progresējošu pleksiformo neirofibromu, kura ir saistīta ar I tipa neirofibromatozi.
Litorīnas jūra

Litorīnas jūra bija sājūdens jūras baseins Baltijas jūras ieplakā pirms aptuveni 7500—4500 gadiem, kad jūras transgresijas dēļ atjaunojās Ancilus ezera savienojums ar Atlantijas okeānu un caur tagadējo Kategatu tajā ieplūda sāļāks ūdens.
Litorīnas jūra pastāvēja atlantiskajā un subboreālajā klimatiskajos periodos un tās pastāvēšanas laika sākumā bija silts un mitrs klimats, bet beigās silts un samērā sauss klimats. No Litorīnas jūras vēlāk izveidojās Baltijas jūra. Jūras nosaukums veidojies no tur mītošā gliemeža Littorina littorea.

Paleontoloģiskais raksturojums

Jūras nogulumus raksturo jūras molusku fauna (Hydrobia ventrosa, Tellina baltica, Mytilus edulis, Littorina littorea u.c.). Nogulumu planktona formas sastāda jūras kramaļģu un savdabīgu foramenīferu kompleksi. Jūras piekrastes zonās ir sastopamas arī saldūdens kramaļģes. Bez kramaļģēm un foramenīferām nogulumos ir sastopami arī jūras gliemeņvēži (praktiski tās pašas sugas, kas dzīvo Baltijas jūrā arī pašlaik). Litorīnas jūras nogulumi liecina par divām jūras transgresijām. Litorīnas jūras nogulumus raksturo vairākas sporu-putekšņu zonas. Litorīnas jūras transgresijas sākumu pārstāv daļēji holocēna VII zonas, kā arī VI zonas sporu-putekšņu kompleksi. Jūras transgresijas maksimumu pārstāv V zonas sporu-putekšņu komplekss. Litorīnas jūras regresijas fāzi pārstāv IV zonas sporu-putekšņu komplekss. Litorīnas jūras otro transgresiju pārstāv III zonas sporu-putekšņu komplekss.

Hidroloģija

Litorīnas jūras transgresija notika divas reizes. Lielākā transgresija notika atlantiskajā periodā, bet otra, mazāka transgresija subboreālajā periodā. Pēc otras transgresijas Litorīnas jūra atkal atkāpās, izveidojot tagadējo Baltijas jūru. Jūrai atkāpjoties piekrastē izveidojās lagūnu virkne (Kuršu joma, Gdaņskas līcis u.c.). Lagūnām aizaugot Latvijas teritorijā ir izveidojušies vairāki lagūnu ezeri (Liepājas, Engures, Babītes ezeri). Regresijas fāzē Litorīnas jūras līmenis pazeminajās par 6 metriem. Rezultātā ir samazinajies arī jūras ūdens sāļums.
Fotogrāfija ar sievieti un mežakuili

Sižets

Caurstaigājamā daudzstāvu nama pagalmā nošauts jaunais fotogrāfs Rūdolfs Dimda, kas dzīvoja šeit komunālā dzīvoklī. Slepkavības izmeklēšanā uzmanības lokā nokļūst vairāki cilvēki, to skaitā noslepkavotā kaimiņš Kārlis Valders, kas no dienesta Afganistānā atgriezies kā invalīds. Pakāpeniski noskaidrojās, ka noslepkavotā šķirteņa dzīvesveids sagādājis Kārlim morālas ciešanas, it īpaši pēc jaunās skolotājas Judītes Žīrakas parādīšanās, kurai Kārļa jūtās jau agrāk bijusi īpaša loma. Judīte ir precējusies, taču viņas attiecības ar vīru ir visai sarežģītas. Tādēļ Kārļa atzīšanās slepkavībā izmeklētāju Konrādu Ulfu nepārliecina. Viņš turpina meklēt medību bisi, no kuras tika izdarīts liktenīgais šāviens, zinot, ka tā atklās arī īsto slepkavu.
Ingus Baušķenieks

Biogrāfija

Ingus ir gleznotāja Ausekļa Baušķenieka dēls. Absolvējis Rīgas Valsts 1. ģimnāziju. No 1974. līdz 1978. gadam studējis Rīgas Politehniskajā institūtā. No 1979. līdz 1986. gadam strādājis Latvijas televīzijā par operatoru. Sākot no 80. gadiem, darbojas arī kā aranžētājs un producents, raksta mūziku filmām un citiem darbiem, nodibinājis savu ierakstu firmu "Ingus Baušķenieka ieraksti"".
Ingus visvairāk ir pazīstams pēc darbības grupā Dzeltenie Pastnieki, kur sacer dziesmas un spēlē basģitāru. Pēc grupas darbības apsīkšanas 80. gadu beigās Ingus sāk solodarbību, kurā līdz deviņdesmito gadu sākumam nereti piedalās arī viņa sieva Edīte Baušķeniece. Viņu ievērojamākie kopdarbi ir "Mājas dzīves" hits "Guvernante - diversante", albums "Klusais okeāns" ar superhitu "Milzīte Ilzīte" (3. vieta 1990. gada "Mikrofona" aptaujā), kā arī divas 1993. gadā tapušās dziesmas "Lietus nomierina mani" un "Roņi", kas vēlāk iekļautas albumā "Burvju pusdienas". 1990. gadā Latvijas TV uzņem pusstundu garu videofilmu "Lidmašīnu parks", kurā līdzās intervijai ar Ingu ir arī video versijas dziesmām "Tu esi tik vājš", "Kafejnīca" un "Tik necilvēcīgs".
Sākot no 90. gadu vidus, Ingus rada mūziku viens. 1998. gadā par hitu kļūst "Digitālās ziemas" gabals "Čības", un Ingus ar mainīgiem panākumiem turpina solodarbību līdz pat šim laikam, 2009. gadā piedāvādams klausītājiem jaunu grāvēju "Zibens aptumsums", kā arī šad tad koncertēdams kopā ar Dzeltenajiem Pastniekiem. 2011. gada aprīlī iznāk albums "Čūska", 2015. gada augustā - "Sentiment et Mélancholie", kas ierakstīts ar analogo tehnoloģiju palīdzību Baušķenieka mājas studijā "Bicycle Systems". Pēdējos gados Baušķenieks savā "Bandcamp" profilā publiskojis vairākus iepriekš neizdotus ierakstus.
Ingus rakstījis arī mūziku animācijas filmām "Miega vilcieniņš" (1996), "Velna Fudži" (2008), "Pavasaris Vārnu ielā" (kopā ar Edgaru Šubrovski, 2009) un citām.
Tā dejo Latvijā

Sižets

Filma tika veidota Vispasaules izstādei Osakā, lai iepazīstinātu izstādes apmeklētājus ar latviešu dejām.
Aleksandrs Balodis

Dzīves gājums

Dzimis 1897. gada vasaras saulgriežos lauksaimnieka ģimenē pie Krustpils. Pēc pirmskolas beidza ģimnāziju un iestājās karaskolā. Piedalījās Pirmajā pasaules karā kā Krievijas impērijas armijas virsnieks. Krievijas pilsoņu kara laikā pārgāja Baltās kustības pusē, vēlāk veica Francijas izlūkdienesta uzdevumus Krievijā un Baltijas valstīs diplomātiskās pārstāvniecības darbinieka statusā.
Pēc 1921. gada A. Balodis atgriezās Latvijā, 1923. gadā piedalījās filmas uzņemšanā par pulkvedi Frīdrihu Briedi. Vēlāk nodevās ezotēriskām nodarbēm, īpaši auras pētīšanai. Bija precējies ar Latvijas Parapsiholoģijas biedrības vadītāju Emmu Apari, kas izdeva literāri-zinātnisku un filosofiski-ētisku žurnālu "Zvani" (1926-1928). 1930. gadā viņš kopā ar Emmu Apari nodibināja Latvijas Garīgo zinātņu biedrību un sāka izdot "Vaiņags". Nolasīja vairāk kā 50 lekciju Latvijas Kosmosofijas biedrībā. Pēc Ulmaņa apvērsuma 1935. gadā kopā ar sievu publicēja grāmatu "Kosmosofija", tomēr tā drīz tika iekļauta aizliegto grāmatu sarakstā. A. Balodis bija spiests atstāt Latviju, dzīvoja Somijā.
1939. gadā atgriezies Latvijā, pēc Latvijas okupācijas esot organizējis slepenu pretošanās kustību, bet pēc tās sagrāves viņam kā vācbaltietim izdevies repatriēties uz Vāciju. Vācu okupācijas laikā atkal atgriezies Latvijā un strādājis par kāda uzņēmuma direktoru. Pēc kara beigām organizējis latviešu bēgļu nometnes ASV okupācijas zonā Vācijā. Īslaicīgi apcietināts kā "augsta ranga nacistu virsnieks", bet jau pēc piecām dienām atbrīvots. Pēc tam izceļoja uz Franciju, kur miris 1961. gada rudens saulgriežos.
1950. gada pasaules čempionāts cīņas sportā

1950. gada pasaules čempionāts grieķu-romiešu cīņā notika no 20. līdz 23. martam Stokholmā (Zviedrija).
Horki

Vēsture

Rakstos no 1544. gada kā Lietuvas lielkņazistes apdzīvotā vieta. Iekļauta Krievijas impērijā pēc Polijas pirmās dalīšanas 1772. gadā. 1836. gadā šeit tika nodibināta Gorigorku zemkopības skola, kas mūsdienās izveidojusies par Baltkrievijas Lauksaimniecības akadēmiju. Otrā pasaules kara laikā no 1941. gada vidus līdz 1944. gada 26. jūnijam atradās vācu okupācijā.

Cilvēki

No 1860. līdz 1864. gadam Horku zemkopības skolas (Горыгорецкая земледельческая школа) rektors bija jelgavnieks Ernests Rūdolfs fon Trautfeters.
Dažādos laikos Horku zemkopības skolā mācījušies Fricis Brīvzemnieks, Hugo Celmiņš, Pēteris Delle, Augusts Kalniņš, Roberts Kļaviņš, Valdis Lesiņš, Pēteris Sauleskalns, Paulis Zolts.
20. gadsimta trīsdesmito gadu sākumā Horku ķieģeļrūpnīcā strādāja nākamais PSRS maršals Ivans Jakubovskis (Иван Игнатьевич Якубовский, 1912—1976).
Springa rags

Springa rags (franču: Cap Spring, angļu: Spring Point, spāņu: Cabo Spring vai Punta Spring) ir zemesrags pie Brialmona līča ieejas dienvidu gala Danko krastā Antarktīdā.
Zemesragu 1898. gada janvārī atklāja Beļģijas Antarktiskā ekspedīcija Adriena de Žerlaša vadībā un nosauca to par godu Lježas universitātes ķīmijas profesoram, Beļģijas Karaliskās akadēmijas loceklim un ekspedīcijas komisijas loceklim Valteram Viktoram Springam (Walthère-Victor Spring). Līdz 1980. gadam par Springa ragu vai Primaveras ragu reizēm kļūdaini sauca Sjervas ragu 17 km uz ziemeļaustrumiem.
1973. gadā zemesragā tika ierīkots Čīles patvērums Springa (Refugio Spring), tagad Federiko Puga (Federico Puga).
Gada reportāža

Sižets

Filma izveidota par godu padomju varas atjaunošanai Latvijā un šī notikuma 25. gadadienai.
Korkule

Korkuļu ūdensrijējs

Korkules ūdensrijēji  atrodas Daugavas kreisā krasta pietekas Lauces upītes tuvumā, netālu no autoceļa P87 iepretim Aizkraukles pilsētai. Tas kopā ar sausgultni ir rets ģeoloģisks un hidroloģisks objekts. Latvijas Petroglifu centrs Korkules ūdensrijēju ir izraudzījis par 2014. gada ģeoloģisko objektu.
Sperma

Sperma (grieķu: σπέρμα, spérma — "sēkla") ir viskozs, duļķains, opalescējošs šķidrums, kas ejakulācijas laikā izdalās caur dzimumlocekli. Sperma sastāv no sēklinieku izstrādātiem spermatozoīdiem, kuri ir spējīgi apaugļot sievišķās olšūnas, un no sēklas šķidruma (spermas jeb sēklas plazmas). Šķidruma uzdevums ir saglabāt spermatozoīdu dzīvotspēju, līdz tie apaugļo sievišķās dzimumšūnas. Sēklas šķidrums sastāv no priekšdziedzera un sēklas pūslīšu sekrēta.
Mana zeme, manas mīlestības pasaule

Sižets

Filma veidota kā īsmetrāžas variants pilnmetrāžas filmai ar tādu pašu nosaukumu. Filmā tika izmantoti materiāli no dažādām PSRS kinostudijām. "Mana zeme, manas mīlestības pasaule" ir kā poēma par mīlestību mūsu laikiem un Latvijas zemi.
Mihals Krčmāržs

Karjera

2012. gadā Kontiolahti izcīnīja sudraba medaļu stafetē Pasaules čempionātā junioriem. Pasaules kausa sacensībās debitēja 2011.—2012. gada sezonā. Pirmo reizi vietu uz goda pjedestāla pasaules kausā izcīnīja 2017. gada 15. janvārī Rūpoldingas posmā, iegūstot 3. vietu iedzīšanā.
Piedalījies 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Sočos, kur ieguvis 11. vietu stafetē, bet individuālajā distancē ierindojies 60. vietā.
2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Phjončhanā izcīnīja sudraba medaļu sprintā, uzvarētājam Arndam Peiferam zaudējot 4,4 sekundes.
Zelts

Zelta īpašības

Dabā zelts ir sastopams galvenokārt brīvā veidā, jo tas ir ķīmiski inerts. Zelts ir salīdzinoši mīksts, dzeltenas krāsas metāls ar ļoti labu korozijas izturību, augstu elektrovadītspēju. 
Zelta īpatnējā dzeltenā, citiem metāliem maz raksturīgā, krāsa izskaidrojama ar mazo enerģētisko atšķirību starp zelta atoma pilnīgi aizpildītajām 5d orbitālēm un pusaizpildīto 6s orbitāli. Tādēļ zelta atomi absorbē gaismu jau redzamajā diapazonā (zilajā spektra daļā, sākot no 500 nm), savukārt fotonus ar mazāku enerģiju (lielāku viļņa garumu), kas nespēj pārnest elektronu no 5d orbitāles uz brīvo 6s orbitāli, zelts atstaro, līdz ar to baltā gaismā izskatās spilgti dzeltens. Enerģiju starpība starp 6s un 5d orbitālēm samazinās relatīvistisko efektu dēļ — zelta atoma kodola spēcīgajā elektriskajā laukā elektroni kodola tuvumā kustas ar ātrumu, kas tuvojas gaismas ātrumam, bet tieši s orbitālēm kodola tuvumā ir vislielākais elektronu mākoņa blīvums, atšķirībā no p, d un f orbitālēm, kam kodola tuvumā elektronu mākoņa blīvums tuvojas nullei.  Bez tam s orbitāļu relatīvistiskā saspiešanās ekranē atoma kodolu un samazina pārējo orbitāļu elektronu pievilkšanās spēku kodolam. Tādējādi 6s orbitāles enerģijas līmenis samazinās, bet 5d — pieaug.
Zelta savienojumi ir visai nestabili. Savienojumos zeltam var būt vērtība +1 un +3, piemēram, zelta(III) oksīds Au₂O₃. Ekstremālos apstākļos var veidoties arī savienojumi, kur zeltam ir vērtība +5 (zelta pentafluorīds) vai -1 (cēzija aurīds). Negatīvas vērtības ir metāliem ļoti netipiskas.
Atšķirībā no vairuma metālu, zelts vairāk veido kompleksos savienojumus nekā vienkāršos savienojumus. Zelta savienojumiem galvenokārt raksturīga violeta un brūna nokrāsa.

Zelts Latvijā

Arī Latvijā ir atrasti daži zelta gabaliņi smilšu grauda lielumā sanesumu iežos - morēnās, tāpēc, visticamāk, ka tie ir atnesti no Skandināvijas (kur arī atrodas tuvākās zelta raktuves). Zelta putekļi ir atrasti arī 100-200 m dziļurbumos, kur zelta koncentrācija ir 0,008 g uz tonnu iežu, kas padara šī zelta iegūšanu rūpnieciski neizdevīgu.
Benni Andešons

Dzīve un karjera

Bērnībā Benni tēvs un vectēvs viņam iemācīja spēlēt akordeonu un dažādas zviedru tautasdziesmas. Desmit gadu vecumā Benni pašmācības ceļā iemācījās spēlēt klavieres un piecus gadus vēlāk pameta skolu, lai muzicētu jauniešu klubos. Šajā laikā viņš iepazina Kristīnu Grunvallu, kas vēlāk kļuva par viņa divu bērnu, Pītera (dzimis 1963. gadā) un Helēnas (dzimusi 1965. gadā), māti. 1964. gadā Benni pievienojās zviedru rokmūzikas grupai Hep Stars, kas kļuva par vienu no Zviedrijas populārākajām grupām 1960. gados. Šajā laikā viņš iepazina Bjērnu Ulveusu, kas darbojās citā populārā grupā — The Hootenany Singers. Abas grupas nereti sastapās koncerttūrēs, tādēļ abi mūziķi izlēma pamēģināt kopīgi sarakstīt dziesmas.
1970. gadā duets izdeva albumu Lycka ("Laime"), ierakstu sesijās pieaicinot Bjērna draudzeni Angnētu Feltskūgu un Benni draudzeni Anni Fridu Lingstadi. 1960. gadu nogalē un 1970. gadu sākumā šie mākslinieki nereti piedalījās cits cita albumu veidošanā, piemēram, Angnētas albuma När en vacker tanke blir en sång producents bija Bjērns, Frīda dziedāja fona vokālu vairākās dziesmās, bet Benni dažās spēlēja taustiņinstrumentus. Pēc Hep Stars un The Hootenany Singers darbības pārtraukšanas komponistu duets turpināja veidot mūziku, kā arī kopīgi producēt mūziku Polar mūzikas studijas klientiem. 1972. gadā četrotne nodibināja grupu ABBA, kas kļuva par vienu no pasaules komerciāli veiksmīgākajām mūzikas grupām, pārdodot vairāk nekā 300 miljonus ierakstu kopiju. 1978. gadā Benni apprecējās ar Anni Fridu, bet 1981. gadā pāris izšķīrās.
1981. gadā Benni apprecējās ar Monu Nērklitu un gadu vēlāk piedzima viņu dēls Ludvigs. Grupas darbības nogalē Benni ar Bjērnu izlēma pievērsties mūzikla radīšanai. Mūziķi satikās ar mūzikla "Jēzus Kristus Superzvaigzne" (Jesus Christ Superstar, 1970) un "Evita" (1976) vārdu autoru Timu Raisu. Mākslinieku kopīgās darbības rezultātā radās mūzikls "Šahs". 1985. gadā Benni un Bjērns sadarbojās ar Karinu un Andešu Glenmarkiem, lai veidotu dueta debijas albumu. Glenmarku duets tika pārsaukts par Gemini. Benni un Bjērns arī piedalījās dueta otrā albuma izveidē, no kura dziesma Mio My Mio kļuva par hitu.
Starp 1987. un 1998. gadu Benni izdeva 2 solo albumus un 3 albumus kopā ar folkmūzikas grupu Orsa Spelmän. 2001. gadā viņš dibināja savu orķestri Benny Anderssons Orkester (saīsināti — BAO), ar ko ir izdevis 8 albumus, jaunāko — Mitt hjärta klappar för dig — 2016. gadā.
Lembits Olls

Šahista karjera

Tallinas sporta internātskolas audzēknis. 1982. gadā kļuvis par jaunāko čempionu Igaunijas šaha čempionātu vēsturē. 1982. gadā viņam piešķirts PSRS sporta meistara nosaukums šahā, bet 1983. gadā Olls kļuvis par FIDE starptautisko meistaru. 1987. gadā dalījis 2.-3. vietu PSRS jauno meistaru turnīrā. Pēc Igaunijas neatkarības atgūšanas 1990. gados nacionālās izlases sastāvā piedalījies Pasaules šaha olimpādēs (1992, 1994, 1996, 1998) un Eiropas komandu šaha čempionātos (1997), turklāt 1994. un 1998. gadā šajās sacensībās viņš bija Igaunijas izlases pirmais numurs. 1995. gadā pārliecinoši uzvarējis FIDE Baltijas zonas turnīrā Rīgā. 1997. gadā piedalījies Pasaules šaha čempiona nosaukuma izcīņā Groningenā, kur aizkļuvis līdz 3. raundam. Savā pēdējā šaha turnīrā 1999. gadā, Novagoricā, Olls dalīja 2. vietu.

Pašnāvība

Olls beidzamos dzīves gadus sirga ar depresiju. Tā vēl vairāk pastiprinājās pēc šķiršanās no sievas. Nespējot rast risinājumu personīgajām problēmām, Olls izdarīja pašnāvību, izlecot no savas mājas piektā stāva loga. Savas pašnāvības brīdī viņš pēc Starptautiskās šaha federācijas FIDE ranga bija 42. šahists pasaulē. Olls ir apglabāts Metsakalmistu kapsētā Tallinā, netālu no slavenākā Igaunijas šahista Paula Keresa.
Turīna

Vēsture

Senatnē Turīnas apkārtnē dzīvoja ķeltu taurīnu (Taurini) cilts, bet pilsētas nosaukums cēlies no ķeltu Tau (Kalni). Ap 28. gadu p.m.ē. romieši nodibina militāru nometni — Castra Taurinorum.
Pēc Romas krišanas pilsētu ieņem langobardi, pēc tam franki, pēc tam to pārvalda arhibīskapi. 13. gadsimta beigās Turīnu anektē Savojas grāfiste, un 1563. gadā Turīna kļūst par Savojas galvaspilsētu. 1706. gadā franči aplenc pilsētu. Aplenkums ilgst 117 dienas, bet pilsētu ieņemt neizdodas. 1720. gadā Turīna kļūst par Sardīnijas karalistes galvaspilsētu.
19. gadsimtā Sardīnijas karaliste ir valsts, kuras darbības rezultātā radās mūsdienu apvienotā Itālija. 1861. gadā Turīna kļūst par apvienotās Itālijas galvaspilsētu, tomēr 1865. gadā galvaspilsētu pārceļ uz Florenci (no 1870. gada tā ir Roma).
1899. gadā tiek dibināta FIAT rūpnīca. 20. gadsimtā Turīna ir ievērojams strādnieku kustības centrs.
Sadzīves žanrs

Sadzīves žanrs ir tēlotājas mākslas žanrs, kas attēlo cilvēkus un stāsta viņu stāstos to sadzīvē. Žanra nosaukums radies 18. gadsimtā, sākotnēji žanra mērķis bija pilsoņu izklaidēšana, darbos nav tikuši attēloti vēsturiskie notikumi, ainavas, alegorijas, klusā daba.
Sadzīves žanra paveids ir pastorāle.

Pirmsākumi

Pirmie tēlojumi ar sadzīves ainām parādījās Eiropas ziemeļu zemēs, atspoguļojot vairāk realitāti nekā idealizāciju. 15. gadsimta darbos redzami nodokļu iekasētāji un naudas mijēji, nākamajā gadsimtā — bordeļu, krogu (Jans van Hemesens), tirgus un ēdiena gatavošanas ainas (Joahims Bekelārs, Pīters Ārtsens), kā arī nabadzīgu cilvēku un zemnieku sadzīve (Pīters Brēgels Vecākais), kuros parādās arī etnogrāfisks un alegorisks raksturs.

Raksturīgais darbos

Sadzīves žanram, kurš kalpo izklaidei un pamācībām, saglabājas radniecība ar vēsturisko žanru, jo abos žanros darbos attēlotajiem personāžiem tiek izmantota mīmikas un žestu valoda, redzami kostīmi un dekorācijas. Sadzīves žanra mākslas darbos attēlotās personas parasti ir redzamas līdz viduklim vai pilnā augumā, laikmetīgos tērpos. Krāsu gammā pamatā tiek saglabāta raksturīgā krāsu palete, krāszieda tonalitāte visai tumša. Darbos ar nozīmīgu vidi vai attēlotām daudzām personām tiek izmantoti lieli formāti.

Vēlme pamācīt

Bez laika kavēkļa lomas sadzīves žanram piemīt arī morālo un sadzīvisko vērtību vērtētāja loma, kas īpaši aktualizējas 18. gadsimtā, kad žanrs tiek tuvināts tajā laikā populārajai literārajai modei, tas ir, drāmai un pilsoniskajai komēdijai (Viljams Hogārts un Žans Batists Grēzs). Viljams Hogārts savos darbos ironiski uzlūko aristokrātus un politiķus, lai nosodītu viņu netikumus. Darbu kompozīcijas līdzinās teātra ainām, kas stāsta par varoņu dzīvi no priecīgām jaunības dienām līdz vēlākajam pagrimumam. Savukārt, Žana Batista Grēza darbiem piemīt satīrisks tonis ar noslieci uz moralizēšanu — darbos parādās pilsētieku vai zemnieku sabiedrības ainas, kurās vienmēr uzvar labais, bet ļaunums un paviršība tiek sodīta.

Uzdzīves un intimitātes slavinājums

17. gadsimta pirmajā pusē parādās darbi ar uzdzīves ainām — tās bija tavernu ainas, kas stāstīja par naivu un jaunu cilvēku izputināšanu (Žoržs de Latūrs). Cits sižets parādās Luija, Antuāna un Matjē Lenēna darbos — zemnieku sadzīves ainas, kurās redzami cienīgi, atturīgās pozās sastinguši sēdoši vai kājās stāvoši zemnieki piedienīgās un vienkāršās drānās. Holandes sadzīves žanra darbos parādās uzdzīves ainas ar viltus ārstiem, šarlatāniem, ceļojošiem pārdevējiem, izlaidīgām kompānijām, kā arī zemnieku svētki un klases telpas, kurās tiek pērti nepaklausīgi skolnieki (Gabriels Metsi, Jans Stēns, Gerits Dou), kā arī mājas dzīves kluso prieku slavināšanas ainas (Jans Vermērs), kurās ir redzamas interjeros sapņainas jaunas sievietes, veicot ikdienas soli, kas atgādina rituālu.