ASV vēsture

ASV vēsture tiek fiksēta no pirmajiem eiropiešu kolonizācijas laikiem, kaut gan teritorija tika apdzīvota jau iepriekš un valsts kā neatkarīga republika izveidojās tikai 1776. gadā.

Amerika pirms kolonizācijas

Tiek uzskatīts, ka pirmie cilvēki mūsdienu ASV teritorijā apmetās pirms 20 000 gadiem, ienākot Ziemeļamerikā no Āzijas pa tolaik pastāvošu zemes šaurumu, kas savienoja abus kontinentus. Līdz 15. gadsimtam, kad ieradās eiropieši, indiāņi bija izplatījušies visā Amerikā un bija izveidojušās dažādas kultūras. Zemkopība parādījās mūsdienu ASV austrumos apmēram 2500 gadus pirms mūsu ēras, audzēja kukurūzu, saulespuķes un ķirbjus.

Ekonomika

Pēc pilsoņu kara, īpaši ziemeļu štatos, sākās strauja industrializācija. Lai gan tika veikti dažādi izgudrojumi un pieauga produktivitāte, algu samazināšanās daudzviet izraisīja dumpjus. ASV pamazām no izteikti agrāras valsts pārtapa par daļēji industrializētu valsti. Sāk pretendēt uz lielvalsts lomu Amerikas kontinentā. Rūpniecībā dominē smagā rūpniecība - dzelzs un tērauda ražošana. Sāka veidoties tresti. Lauksaimniecība sāka kļūt par biznesu (kvieši, kukurūza, kokvilna). Sairuss MakKorniks 1832. gadā patentē pļaujmašīnu un sāk tās masveida ražošanu. Palielinās lielo fermu skaits. 1862. gada Homstera akts - katram gribētājam 65 ha zemes. Ievieš selekcijas un izmēģinājumu stacijas. Tresti monopolizē atsevišķas nozares kā, piemēram, tēraudliešanu, lauksaimniecības mašīnu ražošanu, gaļas pārstrādi u.c. Sākās nebijis imigrācijas vilnis, kas deva jaunu darbaspēku un palīdzēja radīt plašas kopienas agrāk neattīstītos apgabalos.

Iekšpolitika

1887. gada Douza akts paredzēja atņemt indiāņiem lauksaimniecībai derīgās vai izrakteņiem bagātās teritorijas.
Iekšpolitikā pamatproblēma bija dzelzceļa tarifi un muitas tarifi. Valdības nāca un gāja, atkarībā no savas politikas šajos jautājumos. Demokrāti (Klivlends) uzskatīja, ka jāaizsargā vietējos ražotājus. Lauksaimniecības pārprodukcijas krīze ietekmē finanšu sistēmu, pie varas nāca republikāņi (Makinlijs) - Aļaskas zelta drudzis. Vispārēja korupcija - valsti pārvaldīja tresti. Pieņēma Šernera prettrestu likumu, kas tomēr bija vājš un īsti sāka darboties tikai 20. gadsimta sākumā. Krafts ieviesa apdrošināšanu un 8 stundu darba dienu, Vilsons turpināja sociālo politiku.
Progresistu kustība (1890.-1914.) - inteliģence masveidā uzstājās pret korupciju un monopoliem, par progresu sabiedrībā.

Imperiālisms

1893. gadā Havaju salās dzīvojoši amerikāņu uzņēmēji gāza Havajas Karalistes vietējo iedzīvotāju monarhiju un 1898. gadā Savienotās Valstis anektēja Havaju arhipelāgu.
1898. gadā, kā ieganstu izmantojot Spānijas represīvo politiku pret Kubas neatkarības cīnītājiem, ASV uzsāka karu ar Spāniju. Drīz vien Kuba nonāca Savienoto Valstu rokās. Uzvara jūras kaujā Manilas līcī nostiprināja amerikāņu kontroli pār Filipīnām un augustā tika noslēgts miera līgums, saskaņā ar kuru ASV ieguva Kubu, Guamu, Puertoriko un Filipīnas. 1902. gadā ASV atstāja Kubu, bet saglabāja intervences tiesības.
Diezgan aktīva ārpolitika Klusajā okeānā - kā vidutājs starp Rietumvalstīm un Ķīnu pēc bokseru dumpja (t.s. Atvērto durvju politika - visām valstīm vienādas iespējas izmantot Ķīnu).
1903. gadā ASV no Kolumbijas iznomāja zemes strēli, kas kļuva par Panamas kanāla zonu, un pēc tam noorganizēja vietēja rakstura sacelšanos, lai izveidotu Panamas valsti. Panamas kanālu uzbūvēja laikā no 1904. līdz 1914. gadam.

Ārpolitika

1917. gada aprīlī ASV iesaistās 1. Pasaules karā Antantes pusē.

Iekšpolitika

Pēc Pirmā pasaules kara ASV sākās ekonomikas uzplaukums. Lai gan algas kritās, ražošanā peļņa auga. Ekonomiskā buma pamatā bija kreditēšana un inflācija akciju tirgū.
1929. gada rudenī sākās ekonomiskā krīze, kuru ievadīja Ņujorkas biržas krahs. Miljoni amerikāņu bija iegādājušies akcijas, bet tagad to cenas kritās - sevišķi smagi cieta un bankrotēja tās bankas, kuras piedalījās akciju pirkšanā un pārdošanā. Cilvēki steidzās izņemt savus noguldījumus, bankām pietrūka naudas līdzekļu, tās nevarēja kreditēt ne rūpniecības uzņēmumus, ne lauksaimniekus. Daudzi uzņēmumi tika slēgti, valstī sākās milzīgs bezdarbs, iedzīvotāju pirktspēja samazinājās, kritās pārtikas cenas, kas izputināja lauksaimniekus. Situāciju lauksaimniecībā vēl vairāk pastiprināja lielais sausums un putekļu vētras 1933.-1935. gados.
Valstī sākās streiki un demonstrācijas, 1933. gadā par valsts prezidentu no demokrātu partijas tika ievēlēts Franklins Rūzvelts. Viņš izstrādāja programmu Jaunais kurss, ar kuras palīdzību bija plānots pārvarēt ekonomisko krīzi. "Jaunais kurss" paredzēja stabilizēt ražošanu un saglabāt vai palielināt algas, nodarbināt bezdarbniekus, noteikt kompensācijas fermeriem, kas labprātīgi samazinātu ražošanu, piešķirt dažādus pabalstus, reformēt nodokļu sistēmu un iejaukšanos banku darbībā. Jaunā kursa rezultātā, dažu gadu laikā, ievērojami paplašinājās federālās valdības uzdevumu loks un ASV kļuva par daudz centralizētāku valsti.

Otrais pasaules karš

ASV iesaistījās karā pēc Japānas uzbrukuma Pērlhārborai 1941. gada decembrī. Četras dienas pēc uzbrukuma Pērlahārborai Vācija pieteica ASV karu. ASV nolēma koncentrēt savus spēkus cīņai ar Vāciju. ASV izvietoja gaisa spēkus Vācijas bombardēšanai Lielbritānijā. Pirmās kaujas uz zemes, kurās ASV iesaistījās kopā ar Lielbritāniju un Austrāliju, notika Ziemeļāfrikā, kuru rezultātā sabiedrotie 1943. gadā ieguva kontroli pār Suecas kanālu, kas bija Lielbritānija nozīmīgs tirdzniecības ceļš. 1944. gada jūnijā sabiedrotie uzsāka desantu Normandijā, kas pēc sešām nedēļām beidzās ar sabiedroto uzvaru. 1945. gadā maijā Vācija tika uzvarēta. Tā kā ASV spēki bija koncentrēti Eiropā karā ar Japānu tā cīnījās aizsardzībā. Japānai izdevās gūt vairākas ātras uzvaras, tomēr 1942. gada jūnijā ASV ieguva japāņu sazināšanās kodus un sakāva Japānas floti. Pēc tam ASV sāka cīnīties par Ķīnu, kur izvietoja gaisa spēkus Japānas bombardēšanai. Karš ar Japānu beidzās 1945. gada augustā pēc atombumbu nomešanas uz Japānas pilsētām Hirosimas un Nagasaki.

Aukstais karš

Pēc Otrā pasaules kara ASV kļuva par vadošo Rietumu lielvaru un iesaistījās Aukstajā karā ar PSRS. Pēc tam, kad 1961. gadā Padomju Savienība veica pirmo kosmisko lidojumu ar cilvēku, prezidents Džons F. Kenedijs izteica vēlmi, lai Savienotās Valstis būtu pirmās, kuras varētu aizvest "cilvēku uz Mēnesi". Tas tika sasniegts 1969. gadā. Bruņošanās un kosmiskā sacensība noveda pie valdības atbalsta zinātnei un matemātikai. Piecdesmitajos gados daudzi ASV iedzīvotāji bija pārcēlušies uz pilsētām, pieauga plaša patēriņa preču noiets un notika ekonomikas attīstība. Sākās cīņa pret rasu segregāciju un diskrimināciju, ko vadīja afroamerikāņi Roza Pārksa un Martins Luters Kings, Sešdesmitajos gados tā noveda pie rasu diskriminējošu ierobežojumu atcelšanas. 1964. gadā prezidents Lindons B. Džonsons pieņēma Pilsoņu tiesību likumu, kas liedza diskrimināciju sabiedriskās iestādēs un meklējot darbu. 1965. gadā tika pieņemts Balsstiesību likums, kurš pirmoreiz ļāva afroamerikāņiem piedalīties federālajās vēlēšanās.

Iekšpolitika

No 1991. gada marta līdz 2001. gada martam prezidenta Bila Klintona administrācijas darbības laikā ASV piedzīvoja ilgstošāko izaugsmi ASV vēsturē. 1998. gadā civilā tiesas prāva un seksa skandāls izraisīja Klintona impīčmentu, bet viņš savu amatu saglabāja. 2000. gada ASV prezidenta vēlēšanu rezultāti tika apstrīdēti, taču ASV Augstākās Tiesas lēmums apturēja mēģinājumu panākt balsu skaitīšanas pārbaudi Floridā un par prezidentu kļuva Džordža H.V. Buša dēls Džordžs V. Bušs.

Ārpolitika

Pēc PSRS sabrukuma ASV kļūst par vienīgo globāla mēroga lielvalsti pasaulē, nenoliedzamu līderi ekonomiskajā, politiskajā un militārajā ziņā. Ārpolitikā uzsāka aktīvu t.s. karsto punktu nomierināšanas stratēģiju, Rietumu demokrātijām naidīgu politisku režīmu iegrožošanu vai pat likvidēšanu t.s. trešās pasaules valstīs un bijušajās PSRS satelītvalstīs.