google/wiki40b huggingface dataset:
Baltais sapals

Izplatība

Baltā sapala izplatības areāls Eiropas ziemeļdaļā aptver Ziemeļu, Baltijas, Baltās un Barenca jūras upju baseinus. Areāla dienvidu robeža ir Atlantijas okeāna Sēnas upju baseins, Vidusjūras baseins, sākot ar Ronu un beidzot ar Arkas baseinu Savojā, Melnās jūras Donavas un Dņepras upju baseini, Kaspijas jūras Volgas un Urālas baseini.

Latvijā

Latvijā baltais sapals sastopams daudzās upēs, daļā caurtekošu ezeru, kā arī jūrā upju grīvu rajonos.

Izskats

Baltais sapals ir vidēji liela saldūdens zivs. Tā garums sasniedz 40 cm, svars 1 kg, lai gan visbiežāk tas ir 16 cm garš un ļoti reti pārsniedz 30 cm. Latvijā baltais sapals aug līdz 27 cm, un tā masa ir apmēram 0,2 kg. Ķermenis sapalam slaids, šķērsgriezumā ieapaļš. Mute vērsta uz leju, augšžoklis nedaudz garāks par apakšžokli. Mugura zilganmelna vai zaļganmelna, sāni un vēders sudrabains. Pirms nārsta tēviņiem uz ķermeņa izveidojas nārsta kārpiņas. Krūšu spuras, vēdera spuras un anālā spura iesārta vai dzeltenīga. Anālajā spurā mazāk staru nekā vimbai. Sānu līnijā 40—52 zvīņas. Rīkles zobi divās rindās.

Uzvedība un barība

Baltais sapals ir sabiedrisks un uzturas baros, kas peld tuvu ūdens virsmai. Apdzīvo vidēji ātras un ātras upes ar akmeņainu un grantainu gultni. Ziemā tas ir mazaktīvs, lielāki bari koncentrējas ziemošanas bedrēs, kas atrodas attekās un citās lēni kustīgos līčos. Baltajam sapalam novērota līdz 120 km tāla migrācija. Ļoti bieži tas uz nārsta vietām migrē jau rudenī. Jaunās zivis ziemo bedrītēs gar krasta līniju. Barojas ar bentosu, nelieliem bezmugurkaulniekiem un ūdenī iekritušiem kukaiņiem.

Vairošanās

Dzimumgatavība baltajam sapalam  iestājas 2—5 gadu vecumā, sasniedzot 10—17 cm garumu. Dzīves laikā katram indivīdam nārsts notiek 1—2 reizes. Nārsto no marta līdz jūnijam, kad ūdens temperatūra ir 3—16° C, parasti ap 9° C. Nārsta vietas ir seklas ar ātru straumi un akmeņainu grunti, dziļums no 5 cm līdz 1,5 m. Katrs tēviņš nodibina nelielu teritoriju, kuru apsargā, un grantī izveido bedrīti ikru izlaišanaii. Baltajam sapalam raksturīgs vienlaicīgs nārsts, kas ilgst 2—18 dienas. Auglība 0,8—49,6 tūkst. ikru. Tie ir lipīgi, un ikri pielīp pie akmeņiem, augiem un cita substrāta. Attīstība ilgst 8—25 dienas, atkarībā no ūdens siltuma. Veido hibrīdus ar ālantu, vīķi un vimbu. Baltais sapals var sasniegt 15 gadu vecumu, Latvijā tas dzīvo līdz apmēram 8 gadiem.
Diena bez vakara

Sižets

Ārsts Egle lemts nāvei, jo ilgajos darba gados pie rentgenaparāta ieguvis staru slimību smagā formā. Savu personisko traģēdiju ārsts cenšas paturēt noslēpumā un intensīvi turpina darbu pie jauna ārstnieciska preparāta, kuru izmēģinājis pie sevis, lai pēc tam ar to ārstētu smagi slimus pacientus. Maskavas profesora Dubnova izdarītā operācija, sievas Hertas, kolēģu un bijušo slimnieku rūpes un gādība tā arī nespēj glābt Egli.
Mirnija (Arhangeļskas apgabals)

Vēsture

Apdzīvotā vieta radās 1957. gadā kā starpkontinentālā ballistisko raķešu bāze, kura vēlāk tika pārveidota par kosmodromu. Pirmais kosmiskais starts no Pļeseckas kosmodroma notika 1966. gadā.
Johans Rodenburgs

Dzīvesgājums

Cēlies no Flandrijas muižnieku dzimtas. Piedalījās Trīsdesmitgadu karā Nīderlandes pusē, bijis Krievijas cara Mihaila galvenais inženieris.
1632. gadā viņš vadīja Rostovas cietokšņa deviņu bastionu izbūvi, piedalījās poļu-krievu karā (1632—1634), kad 1633. gadā krievu karaspēks nespēja ieņemt Smoļenskas cietoksni. Pie robežas ar Nogaju ordu pēc viņa projekta krievi 1636. gadā stepē uzcēla 25 km garu zemes valni starp Kozlovas cietoksni un Čelnovajas upi (netālu no Tambovas). 
1637. gadā Rodenburgs iestājās Zviedrijas karalistes militārajā dienestā. No 1639. gada viņš vadīja Daugavgrīvas (Neimindes) skansts pārbūvi par holandiešu tipa cietoksni ar pieciem bastioniem un diviem vārtiem. Cietoksnī bija izvietoti 120 lielgabali un mortīras, zaldātu kazarmas, virsnieku dzīvokļi, garnizona baznīca, pārtikas un munīcijas noliktavas.
Pēc tam J. Rodenburgs ķērās arī pie Rīgas pils (1641) un pilsētas nocietinājumu sistēmas pārbūves plāna, 1643. gada plānā viņš ierosināja aiz priekšpilsētas nocietinājumu joslas pie Smilšu ceļa
augstākā pakalnā (Kubes kalnā) uzbūvēt skansti, no kuras varētu aizsargāt ne vien priekšpilsētu, bet arī pilsētu.
1652. gadā pilsētas nocietinājumu sistēmas pārbūves plānu apstiprināja Rīgas ģenerālgubernators Gustavs Horns. Gar priekšpilsētas ārējo robežu izraka kanālu pa tagadējās Dzirnavu ielas gaitu līdz tagadējai Marijas ielai, kas vēlāk ieguva Rodenburga grāvja nosaukumu (aizbērts 19. gadsimta otrajā pusē).
Uzskata, ka J. Rodenburgs miris 1660. gadā.
2008. gada vasaras olimpiskās spēles (2. diena)

Pekinas olimpisko spēļu otrajā dienā, 2008. gada 10. augustā, sacensības norisinājās 21 sporta veidā un tika sadalīti 14 medaļu komplekti.
Sacīkšu sākumu laiki doti pēc Latvijas laika
Kaboverdes administratīvais iedalījums

Kaboverdes administratīvo iedalījumu veido 22 pašvaldības (concelhos), kas sīkāk tiek iedalītas 32 pagastos (freguesias).
Senās Romas pilsētas

Pilsētas Senajā Romā bija tās saimnieciskais un sociālās infrastruktūras pamats. Bagātākās un lielākās pilsētas bija izvietotas gar Vidusjūras piekrasti, kā arī upju ielejās, kur pati Vidusjūra bija svarīgākā šīs infrastruktūras sastāvdaļa. 
Jūras ceļi, kas savienoja daudzās impērijas pilsētas nodrošināja aktīvu preču apmaiņu starp dažādiem reģioniem. Tas ļāva padziļināt atsevišķu reģionu specializāciju, attīstīja darba dalīšanu, veicināja aktīvu tirdzniecību. Savukārt sauszemes ceļi savienoja iekšzemes pilsētas un provinces, kā arī ar jūras piekrasti. Rezultātā Romas impērija veidojās par daudz lielākā mērā integrētu, daudzfunkcionālu saimniecisku sistēmu, ar nesalīdzināmi lielāku ekonomisko potenciālu nekā tas bija iespējams Senajā Grieķijā.

Pilsētu aizsākums

Vēl pirms Senās Romas izveidošanās pilsētbūvniecībai zināmajā pasaulē jau bija vairāku gadu tūkstošu ilga vēsture. Tā Senā Grieķija faktiski sastāvēja no pilsētvalstīm. Tādēļ romiešu pilsētbūvniecībā pamatā dominēja grieķu celtniecības tehnika un arhitektūra, it īpaši sabiedrisko ēku celtniecībā. Grieķu celtniecības stils bija īsta māksla. Tomēr romieši pilsētbūvniecībā 3. gs. p.m.ē. ienesa revolucionāras izmaiņas. Tās bija saistītas ar betona izgudrošanu. Betona izmantošana celtniecībā ļāva būvēt arkveida ēku elementus, ko nepazina grieķi. Rezultātā kļuva iespējams būvēt lielas un plašas celtnes, sarežģītus būvju kompleksus.

Pilsētas ārpus Itālijas un Grieķijas

Turpretī citi Romas impērijas reģioni, piemēram, Gallija vai Britānija pilsētbūvniecību tās pilnā vārda nozīmē vēl nepazina. Šajos reģionos vietējo cilšu centri parasti bija pilskalni. Tādēļ urbanizācijas process šādos reģionos bija dramatisks — tas pilnībā mainīja līdzšinējo cilšu un tautu dzīvesveidu. Plaši izpletās arī galvaspilsēta — Romas iedzīvotāju skaits pēc daudzu speciālistu domām Jūlija Cēzara laikā varēja būt ap 1 miljonu.
Bukultu muiža

Bukultu muiža (vācu: Bellenhof) ir bijusī Akmeņsalas draudzes novada muiža uz Akmeņsalas. Mūsdienās šīs muižas ēku vietā Daugavas kreisajā krastā atrodas Bellu mājas Ķekavas novada Katlakalnā.

Vēsture

Sākotnēji bijusi 1259. gadā dibinātās Mazjumpravas muižas īpašums Daugavas pretējā pusē. 16. gadsimta beigās to savā īpašumā ieguva Rīgas jezuīti, un tai pievienoja plašu teritoriju līdz Ķīšezeram, kā arī zemes Pārdaugavā līdz pat Torņakalnam. Kad zviedri ieņēma Vidzemi un jezuīti to atstāja, 1627. gadā Gustavs II Ādolfs muižu piešķīra Rīgas monētu kaltuves meistaram Martinam Vulfam.
Pēc Hupela apraksta 1631. gadā Mazjumpravas muižas īpašnieks Martins Vulfs muižu atdāvinājis Vitmahera dzimtai, kas iecelti dižciltīgo kārtā ar uzvārdu Palmštrauhi.
Kad 19. gadsimta beigās Olektes sānteka aizsērēja, muižas zemes īpašumi uz Akmeņsalas pilnīgi saplūda ar Daugavas kreiso krastu.
Andrejs Mamikins

Biogrāfija

Vispārīgo izglītību ieguvis Rīgas 88. vidusskolā, absolvējis Latvijas Universitātes Filoloģijas fakultāti krievu valodas un literatūras specialitātē. 1996. gadā uzsācis darba gaitas avīzē SM kā žurnālists, pēc tam strādājis laikrakstā Čas, Subbota. 2002. gadā sāka strādāt TV5, kur vadījis raidījumu "Bez cenzūras", kas 2013. gadā viņam uzteica darbu. Laikā no 2006. līdz 2008. gadam bijis Radio SWH+ ziņu dienesta darbinieks, no 2009. līdz 2010. gadam bijis Krievijas hitu radio ziņu dienesta vadītājs. 2013. gadā viņš uzsāka vadīt raidījumu "Bez cenzūras" Ren TV Baltija televīzijas kanālā.

Politiskā darbība

2014. gadā kandidējis Eiropas Parlamenta vēlēšanās no partijas "Saskaņa" saraksta. Viņš ieguva vienu no astoņiem Latvijai atvēlētajiem mandātiem Eiropas Parlamentā.
2016. gada decembrī kopā ar Krievijas Federācijas un vēl diviem citiem Eiropas Parlamenta deputātiem apmeklējis Sīriju, kur ticies ar valsts galvu Bašāru al Asadu un apmeklējis Krievijas militāro bāzi.
2018. gada aprīlī paziņoja par izstāšanos no partijas "Saskaņa". Kandidēja 13. Saeimas vēlēšanās no Latvijas Krievu savienības saraksta, nebūdams tās biedrs, taču partija neguva pietiekošu vēlētāju atbalstu, lai būtu pārstāvēta parlamentā. Tāpat pārstāvēja LKS arī 2019. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās, taču netika ievēlēts.
7. februāris

7. februāris ir gada 38. diena pēc Gregora kalendāra. Līdz gada beigām ir atlikušas 327 (328 garajā gadā) dienas.
Johans Gotfrīds Ageluts

Dzīvesgājums

Dzimis Domskolas skolotāja ģimenē 1763.gada 13. novembrī Rīgā. Studēja Frīdriha kolēģijā Kēnigsbergā un teoloģiju Vitenbergas (1781) un Jēnas (1783) universitātēs. Strādāja par mājskolotāju Ēvelē. Vēlāk - luterāņu mācītājs Mālpilī. No 1836. gada - Konsistorijas padomnieks. Miris 1848.gada 24. maijā Vitē (mūsdienās Mālpils novadā).
Bioloģiskie pigmenti

Bioloģiskie pigmenti jeb biohromi (no grieķu: βίος, bios — 'dzīvība' un χρῶμα, hromos — 'krāsa') ir tādi dzīvo organismu audos dabīgi esoši organiskie savienojumi, kuriem piemīt selektīva krāsu absorbācija.

Augu pigmenti

Augiem piemīt spēja saistīt gaismas enerģiju, jo tie sintezē piemērotus pigmentus. Pastāv četras pigmentu grupas: hlorofili, karotinoīdi, fikobilīni un antociāni. Pigmentiem ir ļoti svarīga loma fotosintēzes norisē. Hloroplasti ir visnozīmīgākās plastīdas augu šūnā. Pigmenti veido apmēram 10% no hloroplastu sausnas.
Bolehiva

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1371. gadā. Kopš 14. gadsimta - Polijas sastāvā. 1546. gadā pilsētā tika izveidots pirmais sāls ieguves uzņēmums. Pēc Polijas Pirmās dalīšanas 1772. gadā pilsēta iekļāvās Austrijas impērijā (Austroungārijā) un bija tur līdz Pirmā pasaules kara beigām. 19. gadsimta beigās 75% no pilsētas iedzīvotājiem bija ebreji.
Pēc Pirmā pasaules kara Bolehiva iekļāvās jaunizveidotajā Polijas valstī. 1939. gadā, pamatojoties uz Molotova-Ribentropa paktu, PSRS iebruka Polijā, un Bolehiva tika iekļauta Ukrainas PSR. No 1941. gada līdz 1944. gada 7. augustam atradās vācu okupācijā. Vācu okupācijas laikā pilsētas ebreji tika iznīcināti. Pēc kara pilsētas poļu iedzīvotāji tika pārcelti uz Poliju. No 1991. gada - neatkarīgās Ukrainas sastāvā.
Javoriva

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1376. gadā. 1569. gadā tai tika piešķirtas Magdeburgas tiesības. No 14. gadsimta otrās puses ietilpa Polijā, vēlāk - Žečpospoļitā.
Pēc Polijas pirmās dalīšanas 1772. gadā pilsēta iekļāvās Austrijas impērijā.
Pēc Pirmā pasaules kara Javoriva tika iekļauta jaunizveidotajā Polijas valstī. Sākoties Otrajam pasaules karam, pamatojoties uz Molotova-Ribentropa paktu, Javorivu ieņēma PSRS karaspēks. Pēc Vācijas uzbrukuma PSRS Javorivu ieņēma vācieši.
Pēc Otrā pasaules kara lielākā daļa atlikušie poļu iedzīvotāji pārcēlās vai tika padzīti uz dzīvi Polijā, sevišķi uz tās rietumu apgabaliem, no kuriem savukārt tika padzīti vācieši. Līdz 1991. gadam Javoriva atradās Ukrainas PSR sastāvā.
UBAKUSAT

Lidojuma gaita

UBAKUSAT tika palaists 2018. gada 2. aprīlī 20:30 UTC ar nesējraķeti Falcon 9 Full Thrust no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas starta laukuma SLC-40. Tas atradās kravas kuģa Dragon SpaceX CRS-14 hermētiskajā kravas telpā. Kravas kuģis Starptautisko kosmosa staciju sasniedza 4. aprīlī.
11. maijā UBAKUSAT tika palaists brīvā lidojumā no Kibo moduļa; operāciju veica Japānas kosmonauts Norišige Kanai.
Desava

Vēsture

Pilsēta rakstos pirmoreiz minēta 1213. gadā. Nozīmīga pilsēta kopš 1570. gada, kad tā kļuva par Anhaltes galvaspilsētu. 1603. gadā Anhalte tika sadalīta un Desava kļuva par Anhaltes-Desavas galvaspilsētu. 1863. gadā Anhalte atkal apvienojās vienotā valstī un Desava kļuva par tās galvaspilsētu līdz pat 1918. gadam.
Starp pasaules kariem Desava kļuva slavena kā arhitektūras un mākslas skolas Bauhauss centrs. Bauhauss 1925. gadā pārcēlās uz Desavu no Veimāras. Šeit darbojās daudzi izcili 20. gadsimta arhitekti un mākslinieki, citu starpā Valters Gropiuss, Pauls Klē un Vasilijs Kandinskis. 1931. gadā nacisti skolu slēdza.
Otrā pasaules kara laikā Desavu gandrīz pilnīgi nopostīja aviācijas uzlidojumos. Pēc kara tā atradās VDR, un tika atjaunota ar tā laika standartapbūvi. 1986. gadā tika atjaunota Bauhauss. Pēc Vācijas apvienošanās tika atjaunotas vairākas vēsturiskās celtnes.
Mitelverka

Mitelverka (vācu: Mittelwerk - "vidus rūpnīca") bija Vācijas pazemes rūpnīca Otrā Pasaules kara laikā, kas bija izvietota tuneļos Konštaina kalnā netālu no Nordhauzenas.
Laikā no 1943. līdz 1945. gadam Mitelverkā tika ražotas un uzglabātas raķetes V-2. Šeit arī tika izgatavotas V-1 lidojošās bumbas un citi raķešu un aviācijas izstrādājumi.
Mitelverkā piespiedu darbu strādāja aptuveni 20 000 ieslodzīto, kuri bija izmitināti Doras koncentrācijas nometnē. Daudzi no viņiem mira smago apstākļu (aukstuma un mitruma) dēļ. Kad 1945. gada 11. aprīlī amerikāņu karavīri atbrīvoja Doru, tika atrasti 6000 līķu.
Pēc kara rūpnīca atradās padomju okupācijas zonā, un tur tika atjaunota raķešu ražošana. 1948. gada vasarā Padomju armija demontēja iekārtas un sagrāva ieejas tuneļu sistēmā, lai vācieši to nevarētu izmantot. 1995. gadā publiskai apskatei tika atvērta daļa no tuneļiem. Lielākā daļa tuneļu sistēmas ir applūdusi vai sagruvusi.
Aleksandrs III Romanovs

Iekšpolitika

Pēc teroristu organizācijas "Tautas griba" (Народная воля) sarīkotā atentāta tika apturētas Aleksandra II ieplānotās parlamentārās reformas. 1881. gada 29. aprīlī tika publicēts imperatora manifests (Манифест о незыблемости самодержавия), aicinot tautu mobilizēties ap monarhiju, stiprināties ticības un morāles vērtībās. Liberāli noskaņotajiem ministriem (Loris-Meļikovs, Miļutins u. c.) nācās demisionēt.
1881. gada 14. augusta "Rīkojums par kārtības valstī, sabiedriskā miera saglabāšanu un pastiprinātas drošības ieviešanu noteiktos reģionos" (Распоряжение о мерах к сохранению государственного порядка и общественного спокойствия и проведение определенных местностей в состояние усиленной охраны) atļāva 10 impērijas guberņu politiskajai policijai darboties, nepakļaujoties vietējai tiesu un administratīvajai varai. Bez tiesas sprieduma varēja izsūtīt "nevēlamas personas", slēgt avīzes un žurnālus, mācību iestādes utt.
1882.-1884. gados tika pieņemta virkne tiesību aktu, kas ievērojami pastiprināja cenzūru (it kā "pagaidu", taču bija spēkā līdz 1905.g.).
1889.-1892. gados notika provinces pašvaldību un pilsētu pašvaldību reorganizācija. Izdeva "Likumu par muižnieku īpašumu" (закон о дворянских выморочных имуществах, 1883), kas palielināja lauku muižniecības privilēģijas. "Muižnieku zemes bankas" izveidošana 1885. gadā.
1884. gada "Augstskolu nolikums" likvidēja augstskolu pašpārvaldi, kara ģimnāzijas pārveidoja par kadetu korpusiem. 1887. gada 1. jūlijā tika publicēts slavenais apkārtraksts-rīkojums "Par ķēkšu bērniem" (Циркуляр о кухаркиных детях), kurā izglītības iestāžu vadībai ieteikts izvairīties uzņemt skolās "kučieru, kalpu, pavāru, veļasmazgātāju, sīktirgotāju un tamlīdzīgu ļaužu bērnus kuriem, izņemot atsevišķus apveltītus īpašām spējām, nav ieteicams izrauties no vides, kurā tie dzimuši".
80.-90. gados notika masveida ebreju izraidīšana aiz t. s. "nometinājuma joslas" (черта оседлости). No Maskavas vien izraidīja aptuveni 20 000 cilvēku. Noteica ebreju kvotas vispirms vidējās, pēc tam augstākajās mācību iestādēs (nometinājuma joslā to skaits studējošo vidū nedrīkstēja pārsniegt 10%, ārpus joslas — 5%, galvaspilsētā — 3%).

Ekonomika

Izteikts merkantilisms un protekcionisms. Ievērojami pieauga ievedmuitas maksājumi, netiešie maksājumi. Auga cenas, iedzīvotāju pirktspējai nepalielinoties.
1881.-1884. gados samazināja zemniekiem zemes izpirkuma maksu, nodibināja valsts "Zemnieku banku" (Крестьянский поземельный банк, 1882), kas bija domāta no dzimtbūšanas atbrīvoto zemnieku kreditēšanai. Palielināja mantojuma un dividenžu peļņas nodokļus. Ieviesa dzīvokļu nodokli. Ierobežoja bērnu nodarbināšanu (1882), pusaudžu un sieviešu darba laiku fabrikās naktīs (1885) Pieņemti likumi par dzīvesvietas maiņas brīvību (1889), par zemnieku zemes neatsavinātību (1894), par strādnieku darba laika regulēšanu fabrikās (1886, 1897).
Intensificēja valsts dzelzceļu tīkla būvniecību.
Lauksaimniecība pēc dzimtbūšanas atcelšanas bija ļoti vāja, neražas gados zemnieki cieta badu.
1959. gada pasaules čempionāts cīņas sportā

1959. gada pasaules čempionāts brīvā cīņā notika no 1. līdz 4. oktobrim Teherānā (Irāna).
Staicele

Vēsture

Staiceles vietā 19. gadsimta sākumā bijis tikai krogs, zirgu stallis un pārcēlāja mājiņa Salacas krastā. Ap 1846. gadu krogu un pārcēlāja māju apvienoja pusmuižā. Pēc nostāstiem, vietas nosaukums cēlies no krodzinieces zviedrietes Berklundes, kas bijusi gara un tieva un saukta par Stazeli. 1887. gadā Rozēnu un Unguru muižu īpašnieki likuši celt pār Salacu tiltu, ko nosaukuši par Zaļo tiltu, jo bijis krāsots zaļā krāsā.
Apdzīvotā vieta intensīvi sāka attīstīties pēc 1897. gada, kad ar Baltijas papīru un papes akciju sabiedrības finansiālu atbalstu uzbūvēja papīrfabriku. Celtniecību pabeidz 1898. gadā. Sākumā fabrikā strādāja 100 cilvēku, 1935. gadā — 225, 1943. gadā — 234. 1913. gadā fabrikas vajadzībām izbūvēja šaursliežu dzelzceļa līniju no Pāles. Ar papīru piekrautos vagonus uz Pāli pa sliežu ceļu vilka zirgi. 1925. gadā Rozēnu pagasta centram Staicelei piešķīra biezi apdzīvotas vietas (ciema) statusu, 1950. gadā — strādnieku ciemata (no 1961. gada — pilsētciemata) statusu. 1958. gadā Staicelei pievienoja likvidētos Rozēnu un Vīķu ciemus, izveidojot Staiceles lauku teritoriju. 1992. gadā Staicelei piešķīra pilsētas tiesības. 2009. gadā Staiceli ar lauku teritoriju iekļāva Alojas novadā, lauku teritoriju atdalot kā atsevišķu administratīvo vienību — Staiceles pagastu.

Infrastruktūra

Staicelē atrodas pilsētas un pagasta pārvalde (Lielajā ielā 4), vidusskola, mūzikas un mākslas skola, kultūras nams, bibliotēka, lībiešu muzejs "Pivālind", Vidzemes jaunatnes futbola centrs "Staicele", Alojas novada interešu izglītības centrs "Krustpunkti", dienas aprūpes centrs, tūrisma informācijas centrs, luterāņu baznīca.
Monro doktrīna

Monro doktrīna (angļu: Monroe Doctrine) bija ASV ārpolitikas princips attiecībā uz Latīņamerikas valstīm. Tas bija ārpolitikas stūrakmens, ko 1823. gada 2. decembrī ASV 5. prezidents Džeimss Monro deklarēja savā gadskārtējā uzrunā Kongresam (State of the Union Address). Pats nosaukums "Monro doktrīna" tika izveidots 1850. gadā.
Doktrīnā tika noteikts, ka ASV neiejauksies Eiropas valstu savstarpējās attiecībās (tai skaitā karos), bet jebkuras Eiropas valsts mēģinājums veidot ietekmes sfēru Dienvidamerikā vai Ziemeļamerikā tiks uzskatīts par agresijas aktu pret ASV. Vēl tika noteikts, ka ASV atzīs esošās Eiropas valstu kolonijas Amerikā.
2013. gada novembrī ASV valsts sekretārs Džons Kerijs atcēla šo doktrīnu, paziņojot, ka tā bijusi kļūda.
Radīšanas grāmata

Radīšanas grāmata, arī 1. Mozus grāmata (ivritā: בְּרֵאשִׁית‎, Berešīt, latīņu: Genesis, grieķu: Γένεσις), ir pirmā no piecām Mozus grāmatām, kā arī kristiešu Bībeles Vecās Derības un ebreju Toras pirmā grāmata. Grāmata stāsta par pasaules radīšanu. Tajā ir patriarhu (Ābrams, Īzaks, Jēkabs) un Jāzepa dzīves stāsti.
Jūdaisma teoloģijā grāmatas centrālie notikumi ir attiecības, kas izveidojās starp Dievu, Ābrama ģimeni un pēcnācējiem un Apsolīto zemi.

Saturs

Grāmatā aprakstīti daži no Bībeles visslavenākajiem un labāk zināmajiem notikumiem: Visuma radīšana, Ādama un Ievas izdzīšana no Ēdenes dārza, Kaina un Ābela strīds, Grēku plūdi un Noasa šķirsts, Bābeles torņa celtniecība, Ābrama derība ar Dievu, Sodomas un Gomoras iznīcināšanu, Jāzepa pārdošana verdzībā un viņa radinieku pārcelšanās no Apsolītās zemes uz Ēģipti.
Dievs izveido pasauli sešās dienās. Septītajā dienā viņš esot atpūties, un tāpēc tā ir kļuvusi par svēto dienu sabatu. Dievs izveidoja arī Ēdenes dārzu, kurā dzīvoja pirmais cilvēks Ādams un vēlāk arī pirmā sieviete Ieva. Ādams un Ieva pārkāpa noteikumus, ko Dievs bija uzstādījis, un viņi tika izraidīti no Ēdenes dārza. Vēlāk Ādamam un Ievai ir trīs dēli: Kains, Ābels un Sets. Kains greizsirdības dēļ nogalina Ābelu. Grāmata stāsta arī par Noasu un viņa šķirstu, kā arī par Bābeles torni un par Ābramu, kuru Dievs esot izvēlējies par "tautu tēvu", kura uzdevums bija vest savu tautu uz Apsolīto zemi Kanānu.
Oki — okeāna vidū

Sižets

Robs, bijušais nekustamo īpašumu brokeris, kopā ar istabas biedreni Villiju uzsāk sekošanu Oki, japāņu sievietei, kura regulāri maina dzīvesvietu. Drīz vien abi sekotāji iepazīstas ar Oki pagātni un lāstu, tādā veidā sākot pārvērtēt arī savas pagātnes.
Luijs VI Resnais

Biogrāfija

Par Resno iesaukts sava varenā un tuklā auguma dēļ. Skolojies klosterī. Karojis ar vasaļiem - "baroniem laupītājiem", lai nosargātu karaļa tiesības, baznīcas un sabiedrisko kārtību Parīzes apkārtnē un ar Anglijas karali par tā tīkojumiem Normandijā. Sargājot baznīcas intereses 1101.gadā samierināja Sendenī abatiju ar baronu Bušāru de Monmaransī. 1111. gadā Luijs VI ieņēma Hugo de Puizē pili, par to, ka tas laupīja un postīja klosterus un pilis.
1119. gadā pie Brenevilas cieta smagu sakāvi kaujā ar Anglijas karali Henriju I, taču Luijam VI izdevās nosargāt strīdīgās teritorijas. Tā kā Luijs VI aktīvi pabalstīja Romas pāvestu Kalikstu II, 1124. gadā sākās karš ar Romas impēriju. Pateicoties vasaļu atbalstam, Luijs VI piespieda imperatoru Heinrihu V atkāpties.
Miris 1137.gada 1. augustā Betī-San-Pjēras pilī no dizentērijas. Apglabāts Sen Denī Bazilikā.
Džimijs Hauards

Spēlētāja karjera

Pēc trim NCAA čempionātā aizvadītām sezonām, profesionāļa karjeru Hauards uzsāka 2005.—06. gada sezonā, spēlējot Amerikas hokeja līgas klubā Grandreipidsas "Griffins". Sezonas gaitā hokejists aizvadīja četras spēles arī NHL kluba Detroitas "Red Wings" sastāvā. Nākamajās sezonās Hauards turpināja spēlēt "Griffins" rindās, epizodiski iegūstot vietu arī "Red Wings" sastāvā.
Par "Red Wings" pamatvārtsargu hokejists kļuva 2009.—10. gada NHL sezonā. Balsojumā par Kaldera balvas ieguvēju Hauards bija otrais aiz Tailera Maijersa. 2012. gadā piedalījās līgas Visu Zvaigžņu spēlē.
ASV hokeja izlases rindās spēlējis 2012. gada Pasaules čempionātā, kā arī 2014. gada olimpisko spēļu turnīrā.
Tīrs mats

Piemērs

Tīra mata stāvoklis radās 1852. gadā spēlētajā partijā Andersens — Difrens, kas šaha vēsturē pazīstama ar nosaukumu "mūžzaļā partija". Šīs partijas fināla pozīcija redzama diagrammā.
Havjers Očoa de Ečagvens

Biogrāfija

1974. gadā uzvarējis Spānijas junioru šaha čempionātā. 1989. gadā uzvarējis Spānijas šaha čempionātā. Tajā pašā gadā uzvarējis arī starptautiskajā šaha turnīrā Andorā. 1993. gadā kļuvis par Spānijas šaha čempionāta sudraba laureātu. Pārstāvējis Spānijas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījies 5 reizes (1976, 1982-1988) un individuālajā vērtējumā izcīnījis zelta (1984) medaļu. Par panākumiem turnīros FIDE 1981. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu. Bijis Spānijas šaha federācijas prezidents.
Turkanas ezers

Antropoloģiski atklājumi ezera apkaimē

Pirms diviem - trim miljoniem gadu ezers bija lielāks un apkaime - auglīgāka. Šeit dzīvoja pirmie hominīdi. Ezera apkaimē Ričards Līkijs veicis daudzus pasaules zinātnei ļoti nozīmīgus antropoloģiskus izrakumus. Ezera apkaimē atrasts arī jaunas cilvēku ģints sugas galvaskauss, suga nosaukta ezera vārdā Homo rudolfensis. 1984. gadā šeit tika atklāts Turkanas zēns - praktiski pilns Homo erectus skelets. Šeit atklāts arī 3,5 miljonus gadu vecs galvaskauss, kas pieder jaunatklātai sugai Kenyanthropus platyops.