google/wiki40b huggingface dataset:
WikiLeaks

Apgalvojumi par Krievijas ietekmi

2016. gada septembrī Vācijas iknedēļas laikraksts Focus ziņoja, ka saskaņā ar konfidenciāliem Vācijas valdības ziņojumiem, WikiLeaks jau ilgstoši atrodas Krievijas aģentu ietekmē ar mērķi diskreditēt NATO valstu valdības. Žurnālā apgalvots, ka Francijas un Lielbritānijas izlūkošanas dienesti ir nonākuši pie tāda paša secinājuma un ka Krievijas prezidents Vladimirs Putins un premjerministrs Dmitrijs Medvedevs saņem informāciju par to, ko WikiLeaks publicē pirms publiskošanas. Focus ziņotais sekoja New York Times rakstam, kurā tika apgalvots, ka WikiLeaks varētu būt krievu spiegu izmantots kompromitējošas informācijas nopludināšanas rīks par rietumvalstīm.  
2016. gada oktobrī CNN ziņoja, kas "tiek uzkrāta informācija par to, ka Krievijas valdība piegādā WikiLeaks informāciju par hakeru iegūtajām e-pasta sarakstēm saistībā ar 2016. gada ASV prezidenta vēlēšanām."  Wikileaks nolieguši jebkādu saistību vai sadarbību ar Krieviju.
Kohēzijas politika

Kohēzijas politikas jēdziens

Eiropas Savienības Kohēzijas politika visbiežāk tiek uzskatīta par ES Reģionālās politikas daļu vai komponenti, kaut gan pastāv arī alternatīvi viedokļi. Reģionālās politikas mērķi tika noteikti Eiropas Kopienas agrīnā attīstības posmā — Romas Līguma preambulā, kur tika noteikta nepieciešamība mazināt atšķirības attīstības līmenī dalībvalstu vidū, un to reģionu starpā. „Kā ES politikas dimensija termins kohēzija ir izcēlies no 1986. gada Vienotā Eiropas akta un tas ir radies no bažām, ka virzībā pretī arvien lielākai ekonomiskajai integrācijai, var radīt priekšrocības salīdzinoši attīstītākajām ES dalībvalstīm un reģioniem” Izstrādājot iepriekš norādīto termina definīciju, Kriss Rumfords Kohēzijas politiku saredz vairāk kā dažādu ES politiku kombināciju, nekā kādas atsevišķas politikas sastāvdaļu. Viņš arī izvirza divas pieejas Kohēzijas politikas analīzē — vēstījums par Kohēziju un vēstījums par autonomizāciju.
Vaļņu iela (Jelgava)

Vēsture

Iela izveidojās pēc pilsētas nocietinājumu nojaukšanas 19. gadsimta sākumā. Tā veda no pilsētas Mazajiem vārtiem līdz Annas vārtiem un tika saukta par  IV Valles ielu (IV. Wallstraße). 1924. gada augustā pārdēvēta par 1. Vaļņu ielu, 1940. gada 27. martā par Vaļņu ielu. 
1949. gada 22. novembrī no tās atdalīja Jāņa Asara ielu.
Sagrauto ielas posmu līdz tagadējai Akadēmijas ielai pēc kara likvidēja, saglabājies vien neliels ielas gala fragments starp divām pirmskara celtnēm.
Līgatnes novads

Reliģija

Netālu no Līgatnes atrodas Ķempju luterāņu baznīca, Augšlīgatnē — baptistu lūgšanu nams.
Adven

Vēsture

2011. gada 7. janvārī Somijas enerģētikas uzņēmums Fortum dibināja meitas uzņēmumu Fortum Energiaratkaisut Oy. Tajā bija apvienotas maza mēroga siltumenerģijas, tvaika un dzesēšanas ražošanas un piegādes operācijas.
2011. gada 19. decembrī Fortum paziņoja, ka tā meitas uzņēmumi Fortum Energiaratkaisut Oy un AS Fortum Termest (darbojās Igaunijā; Fortum to iegādājās 2000. gadā) par 200 miljoniem EUR tiks pārdoti investīciju fondam EQT Infrastructure. Darījums pabeigts 2012. gada 1. februārī; AS Fortum Termest kļuva par Fortum Energiaratkaisut meitas uzņēmumu. 1. aprīlī Fortum Energiaratkaisut Oy tika pārdēvēts par Adven Oy. 4. aprīlī AS Fortum Termest pārreģistrēts par AS Adven Eesti.
2014. gadā nopirkts Zviedrijas uzņēmums Eco2 Energy (tagad Adven Sweden AB), kas koncentrējās uz ģeoenerģijas risinājumiem. 2015. gadā Adven iegādājās Zviedrijas centralizētās siltumapgādes uzņēmumu Enycon.
2015. gada 18. decembrī EQT Infrastructure pārdeva Adven kapitāldaļas investīciju uzņēmumiem AMP Capital (Austrālija) un Infracapital (Apvienotā Karaliste).
2017. gada beigās Adven no E.ON iegādājās Zviedrijas centralizētās siltumapgādes uzņēmumu E.ON Värme Lokala Energilösningar AB.
2018. gada oktobrī meitas uzņēmums Igaunijā Adven Eesti no Graanul Invest nopirka 10 ar granulām kurināmās katlu mājas.
2018. gada novembrī par Adven direktoru padomes priekšsēdētāju kļuva bijušais premjerministrs Esko Aho.

Adven Latvijā

2018. gada 14. maijā Adven dibināja meitas uzņēmumu Latvijā SIA Adven Latvia.
24. jūlijā Adven no uzņēmuma SIA Enerģijas Risinājumi iegādājās vairākuma kapitāldaļas centralizētās siltumapgādes uzņēmumos Valmierā (AS Valmieras enerģija) un Cēsīs.
Miodrags Mladenovičs

Šaha kompozīcija

Mladenovičs iepazinās ar šaha spēli četru gadu vecumā. Apguvis no tēva šaha kompozīcijas pamatus, viņš 14 gadu vecumā sastādījis pirmos šaha uzdevumus. Līdz 2007. gadam viņš bija publicējis 315 šaha kompozīcijas un pēc FIDE Albuma 2001—3003 publicēšanas ieguvis 72,17 punktus, izpildot normu un iegūstot lielmeistara titulu šaha kompozīcijā (2007).
Mladenovičs ir arī lielmeistars šaha kompozīciju risināšanā (2008), 3. Eiropas čempionāta uzvarētājs Serbijas komandas sastāvā. Uz 2016. gada 1. aprīli viņš ar reitingu 2596 ir 19. vietā pasaules labāko risinātāju sarakstā. Viņa augstākais reitings bijis 2640.
Hāgas pils

Hāgas pils (zviedru: Haga slott), agrāk saukta par Karalienes paviljonu (zviedru: Drottningens paviljong), ir viena no Zviedrijas karaliskās ģimenes pilīm, būvēta 1802.—1805. gadā. Tā atrodas Stokholmas pilsētas pievārtē, ziemeļu pusē, administratīvā atrašanās vieta ir Stokholmas lēnī, Solnas komūnā. To iekļauj Hāgas parks. Pili pēc karaļa Gustava IV Ādolfa pasūtījuma radījis arhitekts Kārlis Kristofers Gjorvels. Tā atrodas ziemeļu pusē no Gustava III paviljona. Hāgas pils ir valsts arhitektūras piemineklis. Apskatei pils nav pieejama.
Pašlaik pils ir kroņprinceses Viktorijas ģimenes rezidence.

1800. gadi

Tā ir būvēta klasicisma stilā. Virs parādes ieejas atrodas plašs balkons, kurš balstās uz četrām somu marmora kolonnām. Tās platība ir 1550 kvadrātmetri ar tai pieguļošām saimniecības ēkām — 904 kvadrātmetri.
1800.-jos gados tā bijusi karaliskās ģimenes locekļu dzīves vieta. Šeit retu reizi uzturējās karalis Kārlis XIII un vēlāk karaliene Deziderija, taču lielākoties tā kalpoja kā firstu dzīves vieta. 1820. gadā pili Kārlis XIV Jūhans piešķīra kroņprincim Oskaram un princesei Josefīnei, kuriem 1827. gadā šeit piedzima otrais dēls Gustavs, Upplandes hercogs.

1900. gadi

Kļūstot princim Oskaram par karali Oskaru I, pilī sāka dzīvot citi karaliskās ģimenes locekļi — viņa dēls princis Augusts ar princesi Dalarnas Terēzi, kura tur palika dzīvot arī pēc vīra nāves līdz savam dzīves noslēgumam 1914. gadā. Vēlāk pilī apmetās karaļa Gustava V jaunākais dēls princis Ēriks, kurš arī nodzīvoja līdz savai nāvei, 1918. gadam.
Pēc Pirmā Pasaules kara beigām pils tika izmantota bez pajumtes palikušajiem kara bērniem.
1932. gadā tā tika rekonstruēta arhitekta Ragnāra Jorta vadībā un tajā apmetās pēc kāzām kroņprincis Gustavs Ādolfs un princese Sibilla, kuru ģimenē šajā pilī piedzima pašreizējais Zviedrijas karalis Kārlis XVI Gustavs ar savām māsām princesēm Margaretu, Birgittu, Dezirē un Kristīni. Pēc prinča Gustava Ādolfa traģiskās bojā ejas 1947. gadā, princese Sibilla ar bērniem pārcēlās uz Stokholmas pili.
1966. gadā pili karalis Gustavs VI Ādolfs nodeva valdības pārvaldījumā un tā tika izmantota kā rezidence prominentu ārzemju viesu izmitināšanā, pilī norisinājās vērienīgi restaurēšanas darbi arhitekta Ūlofa Sodermana vadībā. Tajā ir dzīvojušas daudzas zināmas personas un vienas no pirmajām, kas parakstījušās viesu grāmatā bija Ņikita Hrušķovs ar sievu Ņinu.

2000. gadi

Kopš 2005. gada, kad Zviedrija iestājās Eiropas Savienībā, vajadzība pēc izmitināšanas samazinājās un pili sāka izmantot dažādu saietu un konferenču rīkošanai.
2009. gada 23. aprīlī pils tika atgriezta atpakaļ karalim, tā tika plānota kā nākamā kroņprinceses ģimenes dzīves vieta. Valdība uzņēmās apmaksāt pils renovācijas un drošības sistēmu uzstādīšanas darbus, kas kopā aptuveni izmaksāja 40,4 miljonus Zviedrijas kronu, kā arī nolēma piešķirt ik gadu 3,5 miljonus Zviedrijas kronu pils uzturēšanai. Iepriekš minēto valdība pasniedz kroņprincesei Viktorijai kā valdības dāvanu viņas un Dāniela Vestlinga kāzās.
Belza

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1030. gadā kā viena no Sarkanās Krievzemes pilsētām un ietilpa Kijevas Krievzemē. No 1170. līdz 1462. gadam - Belzas kņazistes centrs. Līdz pārvietošanai uz Jasnaguras klosteri 1382. gadā Belzā atradās Čenstohovas Dievmātes ikona. Vēlāk pilsēta ietilpa Žečpospoļitā. Pēc Polijas pirmās dalīšanas 1772. gadā pilsēta iekļāvās Austrijas impērijā.
Pēc Pirmā pasaules kara Belza tika iekļauta jaunizveidotajā Polijas valstī. Sākoties Otrajam pasaules karam, pamatojoties uz Molotova-Ribentropa paktu, Belza kļuva par robežpilsētu starp Ģenerālgubernatūru un PSRS. Ebreji, kas bija liela daļa no pilsētas iedzīvotājiem (pazīstams un ietekmīgs ir Belzas novirziens hasīdismā), tika iznīcināti holokaustā.
Pēc Otrā pasaules kara Belza atkal iekļāvās Polijas valstī, un pilsētas ukraiņu iedzīvotāji tika pārvietoti uz citiem Polijas rajoniem. Tomēr 1951. gadā, līguma rezultātā mainot robežas, Belza iekļāvās Ukrainas PSR, un savukārt tika pārvietoti pilsētas poļu iedzīvotāji. Šo notikumu rezultātā gandrīz visi pilsētas iedzīvotāji ir ienācēji no citiem Ukrainas novadiem. Belza ietilpa PSRS līdz Ukrainas valsts neatkarības nodibināšanai 1991. gadā.
Pēteris Čevers

Biogrāfija

Pēteris Čevers dzimis Rēzeknes apriņķa Barkavas pagastā. Beidzis Varakļānu ģimnāziju, studējis Latvijas Universitātes Tiesību zinātņu fakultātē. Studiju laikā, būdams nacionāli noskaņots, iestājās organizācijā "Pērkoņkrusts" un latviešu studentu korporācijā Fraternitas Metropolitana. Pārtraucot studijas, iestājies Rīgas Kara skolā, kuru beidzis 1937. gadā. Līdz 1940. gadam Daugavpilī dienējis 1. Jātnieku pulkā, vada komandiera amatā.
Pēc padomju okupācijas, formējoties 24. latviešu teritoriālajam korpusam iekļauts tā sastāvā, 1941. gada pavasarī pārcelts uz 186. kājnieku pulku, kurš dislocējās Alūksnē. 1941. gada maijā norīkots par garnizona komandieri Ostroviešu nometnē, kur atradās līdz latviešu virsnieku arestam 1941. gada 14. jūnijā. Uzzinot par paredzamajiem arestiem, izvairoties no tiem, P. Čevers kopā ar vairākiem citiem virsniekiem iesaistījās pulkvežleitnanta Kārļa Aperāta vadītajā "Dzimtenes sargu" vienībā.
1942. gada februārī brīvprātīgi iestājies 23. Kārtības dienesta bataljonā. No 1942. gada marta līdz 1943. gada februārim, izgājis speciālu apmācību, dienēja speciālo uzdevumu pulka "Brandenburga 800" 1. (baltiešu) rotā. Šajā laikā Staļingradas frontē kā grupas komandieris veicis izlūkošanas uzdevumus pretinieka spēku aizmugurē. No 1943. gada marta beigām Latviešu leģiona sastāvā cīnās Austrumu frontē, vēlāk kļūstot par 19. divīzijas 43. pulka 13. Smagās (prettanku) rotas komandieri, ar kuru izstaigā kauju ceļus no Veļikajas upes krastiem līdz Kurzemei. Apbalvots ar 2. un 1. šķiras Dzelzs krustiem, Kara Nopelnu krustu un sudraba Trieciena nozīmi.
Pēc vācu karaspēka kapitulācijas Kurzemē P. Čevers nepadevās gūstā, bet kopā ar vairākiem sava pulka virsniekiem un kareivjiem ar ieročiem ienāca Kurzemes mežos, lai turpinātu cīņu. Viņš nonāca Talsu apriņķa Vandzenes pagasta mežos. Satiekoties ar citiem leģiona virsniekiem, iekļāvās kapteiņa Nikolaja Straumes grupā, kurā darbojās Engures-Zentenes apkārtnē līdz 1948. gada pavasarim. No 1948. gada maija P. Čevers kļuva par grupas komandieri, kas dislocējās Talsu apriņķa Vandzenes u. c. apkārtējo pagastu teritorijā.
1950. gada 3. februārī P. Čevera grupa izcīnīja kauju ar VDM karaspēka vienību, kuras rezultātā krita seši grupas dalībnieki, pārējie, izlaužoties no divkārša aplenkuma, aizgāja no vajātājiem. Nodevības rezultātā 1950. gada 1.-2. novembra naktī P. Čevers un vēl seši grupas dalībnieki tika sagūstīti. 1951. gada 3. aprīlī Baltijas Kara apgabala Kara tribunāls piesprieda P. Čeveram augstāko soda mēru. Nāvessods tika izpildīts 1951. gada 24. augustā.
Rolands Broks

Izglītība

No 1976. līdz 1987. gadam Broks mācījās Anrī Barbisa Rīgas 11. vidusskolā. Tad no 1987. līdz 1992. gadam studējis Latvijas Universitātē, ieguvis augstāko izglītību tiesību zinātņu specialitātē. 1994. gada decembrī R. Broks stažējās Francijas advokātu birojos starptautisko komerctiesību un apdrošināšanas tiesību jomā.

Profesionālā darbība

No 1992. līdz 1994. gadam Broks bija advokāts Rīgas 3. juridiskajā konsultācijā. 1994. gadā dibinājis zvērinātu advokātu biroju "Broks & Partneri". No 2002. gada jūlija bija Labklājības ministra padomnieks juridiskajos jautājumos, no 2004. gada — valsts aģentūras "Valsts sociālās apdrošināšanas aģentūra" konsultatīvās padomes loceklis, bet no 2006. gada jūlija — Izglītības un zinātnes ministrijas padomnieks juridiskajos jautājumos. Amatus zaudējis 2007. gada decembrī, kad kļuva par LR Izglītības un zinātnes ministrijas parlamentāro sekretāru. 2008. gada 22. janvārī tika apturēta biroja "Broks & Partneri" darbība.

Politiskā karjera

R. Broks kandidēja 2009. gada Rīgas domes vēlēšanās no Zaļo un Zemnieku savienības saraksta, taču saraksts neieguva nepieciešamos 5% balsu un netika ievēlēts. 2010. gada 2. oktobrī Broks kandidēja 10. Saeimas vēlēšanās no ZZS saraksta, taču netika ievēlēts. 3. novembrī jaunā Saeima apstiprināja Valda Dombrovska otro valdību, kurā Broks kļuva par izglītības un zinātnes ministru. Paralēli tam ticis iecelts par Latvijas Nacionālā sporta padomes priekšsēdētāju, Ministru kabineta Apbalvošanas padomes locekli, kā arī UNESCO Latvijas Nacionālās komisijas viceprezidentu. Neilgi pēc kļūšanas par ministru kā savu prioritāti izvirzīja augstākās izglītības sakārtošanu.

Privātā dzīve

Rolands Broks ir dzimis 1969. gada 18. maijā Rīgā. Precējies, ģimenē ir divi bērni. Bez dzimtās latviešu valodas spēj sazināties arī krieviski un franciski. Brīvajā laikā aizraujas ar literatūras lasīšanu, vēstures izzināšanu un medībām.
23. augusts

23. augusts ir gada 235. diena pēc Gregora kalendāra (236. garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 130 dienas.
Zīda ceļš

Zīda ceļš bija seno laiku un viduslaiku tirdzniecības ceļš no Senās Ķīnas uz Centrālāziju, tālāk uz Tuvajiem Austrumiem un Vidusjūras baseina valstīm.

Vēsture

Uzskata, ka Zīda ceļš izveidots jau 114. gadā p.m.ē., kad Senajā Ķīnā valdīja Haņu dinastijas imperators Vudi, kurš vēlējās izveidot stabilus tirdzniecības sakarus, lai iegūtu slavenos persiešu zirgus. Ar 70 000 vīru lielu jātnieku armiju viņš nodrošināja mieru Ķīnas rietumos, no kurienes arī aizsākās tirdzniecības apmetņu būvniecība maršrutā no Ķīnas līdz Kaspijas jūrai. 
Sunu dinastijas laikā (960-1279) sakarā ar arābu iekarojumiem un jūras tirdzniecības attīstību Zīda ceļa nozīme samazinājās. Tā vietā Vikingu laikos izveidojās tirdzniecības ceļi pa lielajām Austrumeiropas upēm starp Centrālāziju un Ziemeļeiropu. 
Zīda ceļa nozīme atjaunojās pēc Mongoļu impērijas izveidošanās 13. gadsimtā, pa to uz Ķīnu ceļoja Marko Polo un citi eiropieši. Azovas jūras krastos un Krimā izveidojās dženoviešu kolonijas tirdzniecībai pa Zelta Ordas tirdzniecības ceļiem, kas tika izmantoti līdz pat 16. gadsimtam.
Savu nosaukumu šis senais tirdzniecības ceļš ieguva 1877. gadā, kad pirmo reizi ceļu par Zīda ceļu nodēvēja vācu ceļotājs un ģeogrāfs Ferdinands fon Rihthofens.

Ceļa ģeogrāfija

Zīda ceļš ir vesels sauszemes un jūras ceļu tīkls, kura garums bija vairāk nekā 8000 km. Tirdzniecības ceļa sākums bija Ķīnā, un tas savienoja senatnes lielās impērijas - Ķīnu, Indiju, Persiju, Divupi, Ēģipti un Romas impēriju.

Zīda ceļa nozīmība

Ar Zīda ceļa starpniecību Rietumos nonāca tādi ķīniešu izgudrojumi kā zīds, šaujampulveris, papīrs, kompass. Uzskata, ka budisms ienāca Ķīnā pa Zīda ceļu.
Mārtiņš Porejs

Spēlētāja karjera

Karjeru sācis 2007. gadā SK Rīga 18 sastāvā Latvijas jaunatnes čempionātā. Jau nākamajā sezonā SK LSPA Rīga sastāvā debitējis Latvijas čempionātā. 2009.—2010. gada sezonā M. Porejs pārstāvēja Rīgas "Dinamo Juniors" Baltkrievijas Ekstralīgā, kā arī kļuva par Latvijas čempionu. Kopš 2010.—2011. gada sezonas pārstāv HK Rīga Jaunatnes hokeja līgā, 2011.—2012. gada sezonā bija komandas kapteinis.
Pārstāvējis Latvijas U-18 un U-20 izlasi.
Kodolreakcija

Kodolreakcija ir process, kurā no viena veida atomiem rodas cita veida atomi.
To, kāda ķīmiskā elementa atomi radušies kodolreakcijā, nosaka protonu skaits atoma kodolā, bet to, kāds elementa izotops radies, nosaka neitronu skaits atoma kodolā.

Izmantošana

Cilvēki izmanto kodolreakcijas elektroenerģijas ieguvei, tās notiek kodolreaktoros, speciāli radītos apstākļos, kas neapdraud cilvēku un vides stāvokli. Kodolreakcijas lieto arī radioaktīvo izotopu ieguvei. Kodolreakcijas ir arī kodolieroču darbības pamatā.
Sārtie baloži

Kopīgās iezīmes

Visiem sārtajiem baložiem raksturīgs sārts apspalvojums ar tumšāku mugurpusi un gaišāku apakšpusi un galvu. Sārtais balodis (Nesoenas mayeri) ir izteikti lielāks nekā Madagaskaras ūbele (Nesoenas picturatus), Madagaskaras ūbeles apspalvojums ir daudz tumšāks. Sārtā baloža ķermeņa garums ir apmēram 36—38 cm, Madagaskaras ūbelei apmēram 28 cm. Sārtajiem baložiem piemīt tikai šai grupai raksturīga, dziļa dūdošana.
Mailija Sairusa

Ģimene

Sairusa ir dzimusi Našvilā, Tenesī štatā, 1992. gada 23. novembrī. Viņas vecāki ir Letīcija (Tiša) un kantridziedātājs Billijs Rejs Sairuss. Viņas vecākais brālis Treis Sairuss (Trace Cyrus) ir rokgrupas Metro Station dalībnieks. Viņai ir vecāka māsa Brendija. Abi ir Tišas bērni no iepriekšējās laulības, kurus Billijs Rejs Sairuss adoptēja kad viņi bija pavisam jauni. Viņai ir arī vecāks pusbrālis Kristofers Kodijs, Mailijas tēva dēls no iepriekšējām attiecībām. Mailijai ir arī jaunāks brālis Breisons un jaunāka māsa Noa, kura arī ir aktrise. Sairusas pseidonīms ir Mailija ("Miley"), jo bērnībā viņa nepārtraukti smaidīja ("Smiley").

Aktrises karjera

Mailiju ieinteresēja aktiermāksla, kad viņai bija deviņi gadi. Viņa mācījās Armstronga Tēlotājmākslas studijā Toronto, Kanādā, kur viņa un viņas ģimene kādu laiku dzīvoja. Viņas pirmā loma bija kā viesu māksliniecei viņas tēva televīzijas seriālā "Doc", kurā viņa tēloja meiteni vārdā Kailija.
2003. gadā viņa tēloja mazo Rūtiņu filmā "Lielā zivs" (filmas titros redzams vārds Destenija Sairusa).
2009. gada jūnijā (15.-21.) tika uzņemta filma "Pēdējā dziesma" (The Last Song), kurā Mailija spēlēja kādu pusaugu meiteni, kura kopā ar tēvu pavada vasaru klusā pilsētiņā pie jūras. Filma klajā nāca 2010. gadā.
2012. gadā Mailija filmējās filmā "LOL" (Laughing Out Loud), kurā viņa tēlo pusaugu meiteni vārdā Lola. Filma saņēma ierobežotu izplatīšanu, un tā tika atzīta kritiski un komerciāli neveiksmīga.
Ludzas iela (Rēzekne)

Ielas raksturojums

Ludzas iela met izliektu līkumu paralēli pretēji vērstajam Rēzeknes upes mestajam lokam. Tā sākas ar Latgales ielas krustojumu (krustojuma otrā galā turpinās Kr. Barona iela) un beidzas apļveida krustojumā ar Liepu, Rēznas un Zilupes ielām. Ielā ir saglabājusies vienstāvu koka apbūve, kur vecākās ēkas celtas 19. gs. Ēkas izvietotas ļoti tuvu brauktuves daļai, tādēļ gājēju ietve ir "iespiesta" starp tām un brauktuvi. Ludzas iela ir viena no pilsētas galvenajām ielām. Vēsturiski tā kalpojusi kā izeja no pilsētas centra virzienā uz Ludzu. Šī iemesla dēļ ielai ir dots šāds nosaukums.

Sabiedriskais transports

6., 7., 9., 10., 13., 14., 21. autobuss.
NanoSail-D

NanoSail-D ir NASA saules buras demonstrators, kuru izstrādāja Eimsa pētījumu centrs un Māršala kosmisko lidojumu centrs. Pirmais eksemplārs tika zaudēts nesēja kļūmes dēļ 2008. gadā. Otrais tika palaists 2010. gada 20. novembrī veiksmīgi izvērsa buru 2011. gada 20. janvārī.
NanoSail-D starta konfigurācijā ir trīs CubeSat lieluma pavadonis ar sānu malām 30 × 10 × 10 cm un 4 kg masu. Pēc buras izvēršanas tās laukums ir 10 m³. Bura veidota no polimēra CP1, kas nav biezāks par zīdpapīru. 
Pavadois paredzēts septiņu dienu misijai zemā ģeocentriskā orbītā. Tas darbotos tik ilgi, kamēr izsīktu elektroenerģija. Viens no projekta uzdevumiem bija demonstrēt iespēju mazā konteinerā sapakot un izvērst lielu buras struktūru, kuru nākotnē varētu izmantot lielu struktūru izvēršanai kosmosā, piemēram, sakaru antenas, saules baterijas paneļi u.c.

Pirmais eksemplārs

Pirmais NanoSail-D eksemplārs tika palaists 2008. gada 3. augustā 03:34 UTC no Omelekas salas ar nesējraķeti Falcon 1 kā sekundārā krava. Divas minūtes pēc starta otrā pakāpe atdalījās, bet pirmā pakāpe sadūrās ar otro. Rezultātā raķete novirzījās no kursa un nespēja sasniegt orbītu. Raķetes otrā pakāpe ar derīgo kravu iekrita Klusajā okeānā.
Hvaletice

Vēsture

Pilsēta ir sens dzelzs, vēlāk mangāna rūdas ieguves centrs. Ilgu laiku atradās Habsburgu impērijas sastāvā. No 1918. gada - Čehoslovākijas sastāvā. 1975. gadā tika slēgta pēdējā raktuve. Kopš 1993. gada - Čehijā.
Praulienas pagasts

Daba

Atrodas Austrumlatvijas zemienē. Austrumu daļu aizņem Lubāna līdzenums, bet rietumu daļu — Aronas paugurlīdzenuma Praulienas pauguraine. No dienvidiem ķīļveidā pagastā iestiepjas Jersikas līdzenums. Augstākā vieta pagastā (147,1 m vjl) atrodas netālu no Madonas. Pagasta ziemeļu un centrālā daļa atrodas Kujas dabas parka teritorijā.

Vēsture

Vēsturiskajos dokumentos Prauliena pirmo reizi minēta 1507. gadā. 1935. gadā Madonas apriņķa Praulienas pagasta platība bija 91,4 km² un tajā dzīvoja 1678 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Praulienas un Silnieku ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Madonas rajona Praulienas ciemam 1951. gadā pievienoja likvidēto Silnieku ciemu. 1968. gadā pievienoja Saikavas ciema kolhoza «Sarkanā zvaigzne» un daļu padomju saimniecības «Prauliena» teritorijas, bet daļu padomju saimniecības «Toce» teritorijas pievienoja Lazdonas ciemam. 1974. gadā pievienoja daļu Lazdonas ciema teritorijas, 1977. gadā — daļas Lazdonas, Ļaudonas un likvidētā Saikavas ciemu teritorijas. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Praulienas pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Madonas novadā.

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas ir Prauliena (pagasta centrs), Vecsaikava, Lūza, Silkaļpi, Trākši, Kaļpi, Baltiņi, Būdāni, Saikava.
Pulksteņa rādītāja kustības virziens

Termina izcelsme

Termins ir radies no virziena, kādā parasti pārvietojas mehānisko pulksteņu rādītāji. (Tiesa, ir arī daži vēsturiski ebreju pulksteņi, kuru rādītāji ivrita rakstības virziena dēļ pārvietojas pretēji ierastajam virzienam) Mehāniskajiem pulksteņiem rādītāju kustības virziens, savukārt, tika izvēlēts saskaņā ar ēnas kustības virzienu agrāk lietotajos Saules pulksteņos. Būtiski, ka pirmie pulksteņi ar rādītājiem tika izgatavoti Ziemeļu puslodē. Ja tie vispirms tiktu izgatavoti Dienvidu puslodē, iespējams, būtu izvēlēts cits rādītāju kustības virziens, jo Dienvidu puslodē esošajos Saules pulksteņos ēna pārvietojas pretējā virzienā. Vēl agrāk, laikā, kad Saules pulksteņi vēl nebija plaši izplatīti, rotācijas virziena aprakstīšanai lietoja terminus, kas saistīti ar Saules kustību debesīs.
Filtronic

Vēsture

Filtronic dibināts 1977. gadā, lai pētītu, izstreādātu un ražotu mikroviļņu filtrus un apakšsistēmas. 1980. gadu pirmajā pusē uzņēmumā investīcijas veica Advent Limited un Apax Partners & Co. Ventures Limited.
1992. gadā no Filtronic tika atdalīts uzņēmums Filtronic Comtek plc, kura akcijas 1994. gada oktobrī sāka kotēt Londonas fondu biržā.
1998. gadā iegādāti Filtronic Components Limited un Filtronic Cable Communications Limited. Filtronic Comtek plc pārdēvēts par Filtronic plc.
1998. gadā no Somijas uzņēmuma Nokia nopirkts mobilo telefonu un bāzes staciju komponentu ražotājs LK-Products, Nokia nododot 7,5 % Filtronic kapitāldaļu.
Nākamos gadus Filtronic strauji auga un veica uzņēmumu pirkšanas.
2003. gadā bizness reorganizēts trīs galvenajās nodaļās: Wireless Infrastructure, Handset Products un Integrated Products. 2005. gadā Handset Products pārdots.
2005. gadā antenu un mobilo ierīču komponentu ražotājs LK-Products pārdots ASV Technitrol (tagad Pulse Electronics).
2006. gada oktobrī Filtronic atbrīvojās no Wireless Infrastructure nodaļas lielākās daļas. 
2007. gada oktobrī pārdots meitas uzņēmuma Sage Laboratories, Inc. militārās elektronikas bizness.
2008. gada martā zaudējumus nesošais meitas uzņēmums Compound Semiconductor pārdots RF Micro Devices Inc.
2008. gada augustā militāro ierīču bizness pārdots Teledyne Technologies.