google/wiki40b huggingface dataset:
Gordijs Hovs

Karjera

Karjeras laikā NHL spēlējis Detroitas "Red Wings" (1946—1971) un Hārtfordas "Whalers" (1979—1980) klubu sastāvā. Viņš ir vienīgais hokejists, kas NHL spēlējis piecās dažādās desmitgadēs (no 1940. līdz 1980. gadiem).
"Red Wings" sastāvā aizvadījis gandrīz visu profesionāļa karjeru, kluba sastāvā viņš četras reizes izcīnīja Stenlija kausu. Ar viņa vārdu radies termins Gordie Howe hattrick (Gordija Hova hattrick), kas tiek lietots, ja kāds spēlētājs vienas spēles laikā guvis vārtus, atdevis rezultatīvu piespēli un izkāvies, pats gan viņš nekad šo visu vienas spēles laikā nav izdarījis. G. Hovs karjeras laikā sešas reizes saņēmis Harta balvu, ko pasniedz sezonas vērtīgākajam spēlētājam, kā arī sešas reizes ieguvis Ārta Rosa balvu kā rezultatīvākais spēlētājs. 23 reizes piedalījies NHL Visu zvaigžņu spēlē, 12 reizes ticis iekļauts līgas simboliskajā pirmajā izlasē, kā arī 9 reizes — otrajā izlasē.
Viņš ir visvairāk sezonas aizvadījušais hokejists NHL (26), tāpat viņam pieder līgas rekords aizvadītajās spēlēs (1767), visvairāk spēlēs viena kluba sastāvā (1687). G. Hovs ir visu laiku vecākais hokejists, kas ir piedalījies NHL spēlē — 52 gadi un 11 dienas.
1972. gadā viņš tika uzņemts Hokeja slavas zālē. 2008. gadā bija pirmais NHL mūža ieguldījuma balvas saņēmējs.
Monokulārs

Monokulārs ir pārveidots refraktors, ko izmanto, lai palielinātu tālu objektu attēlus, laižot gaismu cauri virknei lēcu un prizmu. Tā apjoms un svars ir mazāks par pusi no binokulāru svara, padarot tā pārnēsāšanu daudz vieglāku.
OpenERP

Tehniskā informācija

Sistēma sastāv no atsevišķām klienta un servera daļām. Saikne starp serveri un klienta lietotnēm tiek nodrošināta izmantojot XML-RPC vai NET-RPC interfeisus.
Open ERP ir atvērtā pirmkoda datorprogrammu sistēma, kas tiek izplatīta zem GNU Affero General Public License licences.
2015. gada NBA izslēgšanas spēles

2015. gada NBA izslēgšanas spēles ir turnīrs pēc 2014.—2015. gada NBA regulārās sezonas beigām. Izslēgšanas spēles sākās 2015. gada 18. aprīlī. Tajās piedalās astoņas komandas no katras konferences, kas ir iekļuvušas savas konferences astoņu labāko komandu skaitā.
Abu konferenču čempioni tikās finālsērijā.
Terijs Īgltons

Biogrāfija

Īgltons ieguvis maģistra un doktora grādu Trinity koledžā Kembridžā.
Īgltons ir bijis angļu literatūras profesors Oksfordas Universitātē (1992-2001) un Mančestras Universitātē (līdz 2008), pašlaik ir Lankasteras universitātes profesors un Īrijas Nacionālās universitātes viesprofesors (Golvejā).
Viņš ir sarakstījis vairāk nekā 40 grāmatu, ieskaitot Literary Theory: An Introduction (1983), The Ideology of the Aesthetic (1990) un The Illusions of Postmodernism (1996). Viņš ir pazīstams kā viens no nozīmīgākajiem angļu marksistiskās literatūras kritikas pārstāvjiem.
Jesaja Berlins

Biogrāfija

Dzimis turīgā Rīgas ebreju koktirgotāja Mendeļa Berlina un viņa sievas Marijas ģimenē. Sākoties Pirmajam pasaules karam, 1916. gadā Berlinu ģimene devās bēgļu gaitās uz Petrogradu, kur 8 gadus vecais Jesaja 1917. gadā piedzīvoja Krievijas revolūciju. 
Pēc Latvijas brīvības cīņu beigām 1920. gadā Berlinu ģimene atgriezās Rīgā, bet jau 1921. gadā pārcelās uz pastāvīgu dzīvi Anglijā. Jesaja beidza Svētā Pāvila skolu un ieguva stipendiju Corpus Christi koledžā Oksfordā, kur studēja klasisko literatūru, valodas un filozofiju. Tūlīt pēc koledžas absolvēšanas Berlins kļuva par filozofijas pasniedzēju New College, bet pēc neilga laika izturēja iestājeksāmenus prestižajā All Souls koledžā Oksfordā. Berlins pievērsās ne tikai zinātniskajam darbam, bet arī aktīvi iesaistījās sociālajā un politiskajā valsts dzīvē. 1930. gados gados viņš spēcīgi ietekmējis Oksfordas filozofiskās domas veidošanos, cieši sadarbojoties ar tā laika draugiem un līdzgaitniekiem — filozofiem Alfredu Aijeru un Džonu Ostinu. 
Otrā pasaules kara laikā no 1940. līdz 1945. gadam Berlins sagatavoja iknedēļas politiskos preses aprakstus un ziņojumus Britu Informācijas dienestā un Britu vēstniecībā Ņujorkā. 1946. gadā viņš strādāja Apvienotās Karalistes vēsniecībā PSRS, kur sastapās ar izciliem tā laika krievu rakstniekiem un mākslas darbiniekiem, t. sk. Sergeju Eizenšteinu, Borisu Pasternaku, Korneju Čukovski un Annu Ahmatovu. Vēlāk atgriezās Oksfordā, un 1950. gadā tika ievēlēts All Souls koledžas Zinātniskajā biedrībā, kas ļāva pilnībā sevi veltīt vēsturiskiem, politiskiem un literāriem pētījumiem. 1956. gadā apprecējās ar Alīnu Holbani. 1957. gadā viņš kļuva Oksfordas All Souls augstskolas sociālās un politiskās teorijas profesoru. 1967. gadā Berlins palīdzēja dibināt Oksfordas Volfsona koledžu un kļuva par tās pirmo prezidentu. No 1974. līdz 1978. gadam ieņēma Britu Akadēmijas prezidenta amatu.

Mācība

Krievijas revolūcija atstājusi spēcīgu ietekmi uz Jesajas Berlina darbos skartajām tēmām, un liberālisms kļuvis par viņa filozofijas stūrakmeni: sabiedrībai nepieciešama uz kompromisiem balstīta, liberāla iekārta, kas samazina terorisma un totalitārisma iespējamību. Viņa eseja "Divas Brīvības" (Two concepts of Liberty) būtiski ietekmēja liberālās filozofijas virziena attīstību: viņa pozitīvās brīvības un negatīvās brīvības nodalījums ir izejas punkts tālākām teorētiskajām diskusijām par politiskās brīvības nozīmi un vērtību. Tas joprojām ir viens no visvairāk lasītajiem un interpretētajiem liberālās filozofijas tekstiem. Vēlākajos viņa darbos rezonansi radīja ideja par cilvēka iedabas, rīcības, mērķu un vērtību plurālismu. Šī ideja kļuvusi par iedvesmas un pētījumu avotu daudziem citiem filozofiem.
Petrol (Slovēnijas uzņēmums)

Vēsture

Uzņēmums dibināts 1947. gadā ar nosaukumu Jugopetrol Ljubljana. Tas nodarbojās ar degvielas tirdzniecību. 1952. gadā pārņemta Mariboras naftas pārstrādes rūpnīca. 1953. gada 17. martā uzņēmuma nosaukums mainīts uz Trgovsko podjetje Petrol v Ljubljani (saīsināti Petrol). Tika izveidotas apkopes stacijas. 1962. gadā Petrol tika sadalīts 16 ekonomiskās vienībās. 1973. gadā uzņēmums reorganizēts. 1974. gadā izveidota struktūrvienība TOZD Zemeljski plin, kas nodarbojās ar dabasgāzi.
1995. gadā sākās Petrol privatizācijas process. 1996. gada 24. decembrī uzņēmums pārveidots par akciju sabiedrību ar nosaukumu Petrol, Slovenska naftna družba, d.d. Ljubljana. 1997. gada 5. maijā sākās Petrol akciju kotēšana Ļubļanas biržā. 2000. gados Petrol paplašinājās, atverot jaunas stacijas un iegādājoties enerģētikas uzņēmumus Slovēnijā un citās Balkānu valstīs.
ExoMars Trace Gas Orbiter

Lidojuma gaita

ExoMars Trace Gas Orbiter palaists 2016. gada 14. martā 12:31:42 UTC ar nesējraķeti Proton-M/Briz-M no Baikonuras kosmodroma 200. laukuma 39. palaišanas iekārtas. Zonde no dzinējbloka Briz-M atdalīta 20:13 UTC.
2016. gada 16. oktobrī Schiaparelli atvienojās no ExoMars TGO.
19. oktobrī TGO iegāja Marsa orbītā. Schiaparelli veica nolaišanos uz Marsa virsmas, bet īsi pirms nosēšanās pārtrūka sakari ar to.
Envers Ļisins

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Ļisins sāka 2003.—04. gada sezonā, kuru aizvadīja Krievijas Augstākās līgas kluba Saratovas "Kristall" rindās. Jau nākamajā sezonā viņš spēlēja Krievijas Superlīgas vienībā Kazaņas "Ak Bars", 2005.—06. gada sezonā kopā ar komandu izcīnot Krievijas čempiona titulu.
2006.—07. gada sezonu Ļisins sāka jau NHL vienībā Fīniksas "Coyotes". Nākamajās sezonās gan "Coyotes" rindās viņam nostiprināties neizdevās, un 2009.—10. gada sezonu uzbrucējs aizvadīja Ņujorkas "Rangers" sastāvā.
2010. gada vasarā Ļisins atgriezās Krievijā, kur pievienojās Magņitogorskas "Metallurg" rindām, tajās spēlējot nākamās trīs sezonas, līdz līgas jaunpienācējas Vladivostokas "Admiral" izvēlējās hokejistus līgas paplašināšanās draftā. Ļisins kļuva par "Admiral" kapteini. 2015. gada pievienojās Ufas "Salavat Julajev".
Inline hokejs

Ekipējums

Ekipējums ir tas pats kuru izmanto hokejā. Tikai inline hokejā neizmanto krūšu sargu un slidām nav asmens, bet gan ripulīši. Vārtsargiem gan paliek tas pats ekipējums kāds hokejā.

Spēle

Inline hokejs tiek spēlēts uz speciāla seguma. Uz laukuma atrodas 6 spēlētāji, 3 uzbrucēji, 2 aizsargi un 1 vārtsargs. Vārti ir 122 cm augsti un 183 cm plati. Spēle notiek 3 periodus, kurš katrs ilgst 15 minūtes.
Igaunijas Pagaidu valdība

Igaunijas Pagaidu valdība (igauņu: Eesti Ajutine Valitsus) bija 1918. gada 24. februārī Igaunijas Zemes padomes izveidota Igaunijas valdība, kas vācu okupācijas dēļ līdz 1918. gada 11. novembrim pārtrauca savu legālo darbību.
Līdztekus tai pastāvēja 1918. gada 12. aprīlī vācbaltiešu aristokrātu izveidotā Vidzemes, Igaunijas, Sāmsalas un Rīgas Apvienotā Zemes padome, kas 1918. gada 5. novembrī nodibināja Baltijas hercogistes Reģentu padomi desmit cilvēku sastāvā, ko vadīja Vidzemes landmaršals Ādolfs Pilars fon Pilhavs kā valsts pārvaldnieks (Reichsverweser).
Tūlīt pēc Vācijas impērijas sabrukuma 1918. gada 12. novembrī atjaunotā Igaunijas Pagaidu valdība atsāka darbību. Vācu okupācijas iestādes 21. novembrī nodeva zemes pārvaldi Igaunijas Pagaidu valdībai, kas 27. novembrī tika nomainīta un vadīja valsti Igaunijas brīvības cīņu laikā līdz 1919. gada 8. maijam, kad tā savas pilvaras nodeva jaunievēlētajai Igaunijas valdībai ar Oto Strandmani priekšgalā.
Danilo Tirks

Diplomātiskā un akadēmiskā karjera

No 1992. līdz 2000. gadam Tirks bija pirmais Slovēnijas ANO pastāvīgais sūtnis. Šajā laikā viņš bija Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības padomes prezidents (1998. gada augustā un 1999. gada novembrī). No 2000. līdz 2005. gadam viņš darbojās kā ANO Ģenerālsekretāra asistents politiskajos jautājumos. 2005. gadā viņš atgriezās Slovēnijā, kļūstot par Ļubļanas universitātes Juridiskās fakultātes dekānu un starptautiskās likumdošanas pasniedzēju.
Muflons

Izplatība

Mūsdienās mufloni ir sastopami Kaukāzā, Irākas ziemeļos un Irānas ziemeļrietumos. Bet kādreiz tie apdzīvoja visu Mazāziju, Krimas pussalu un Balkānus, kur tie ir izmiruši jau pirms 3000 gadiem. Neolīta laikā mufloni ir tikuši introducēti Korsikā un Sardīnijā, Rodas salā un Kiprā. Iespējams, ka tajā laikā tās bija pieradinātas aitas, kas uz salām atkal kļuva par savvaļas dzīvniekiem, un vairāku tūkstošu gadu laikā izveidojās Eiropas mufloni (O. aries musimon) un Kipras mufloni (O. orientalis ophion). Mūsdienās aitu izdzīvošana salās ir apdraudēta un tās ir kļuvušas par retiem dzīvniekiem.
Eiropas mufloni ir veiksmīgi introducēti Eiropas kontinentā. Tie ir sastopami Spānijas, Francijas, Vācijas, Itālijas, Šveices, Austrijas, Nīderlandes, Čehijas, Polijas, Slovākijas, Ungārijas, Bulgārijas un Rumānijas teritorijās, kā arī Kanāriju salās. Arī dažās ziemeļu valstīs savvaļā ir veiksmīgi introducēti mufloni, kā Zviedrijā un Somijā. Kopš 1980.
gadiem Eiropas mufloni ir sekmīgi introducēti Dienvidamerikā un Ziemeļamerikā, tomēr tie ļoti reti ir tīršķirnes mufloni. Ziemeļamerikā tie bieži ir jaukti ar mājas aitām.

Izskats

Dažādās muflonu pasugas savā starpā nedaudz atšķiras. Kažoka krāsa ir atšķirīga arī no sezonas un dzimuma. Kopumā muflonam ir sarkanbrūns vai pelēkbrūns īsspalvains kažoks ar tumšu svītru pār muguru. Arī uz slaidajām kājām virs ceļgaliem ir melna svītra. Tēviņiem uz kakla aug garas krēpes, kas virzienā uz pazodi kļūst gaišas, bet virzienā uz krūtīm ir melnas. Tam uz muguras līdzīgi sedliem ir gaiša matojuma laukums, gaiša pavēdere un gaišas "zeķes" - gaišas kājas no ceļgaliem uz leju. Tā seja ir pelēkbrūna ar gaišu purna daļu un ausu iekšpusi. Mātītes ir gaišākas par tēviņiem. Pie acīm mufloniem kā visām aitām ir smaržu sekrēta dziedzeri.
Tēviņiem ir skaisti, izliekti, masīvi ragi, bet mātītēm ragi var būt un var nebūt. Ja tie ir, tad ragi ir nelieli un smalki. Lielākajai daļai pasugu mātītēm aug ragi, bet dažās populācijās mātītēm ragu nav vispār. Ragu garums tēviņam var sasniegt 85 cm garumu.

Uzvedība un barība

Mufloni parasti mājo kalnainu apvidu mežos un joslā, kur beidzas meži, bet Eiropas muflons ir iedzīvojies arī zemieņu mežos. Tas ir sastopams līdz 3000 metrus virs jūras līmeņa. Ziemas laikā tie migrē lejup no kalniem. Tas pamatā uzturas un ganās ne pārāk stāvās vietās, bet no plēsējiem mufloni bēg stāvās klintīs. Kā visām aitām, galvenais paņēmiens cīņā ar ienaidniekiem, ir plēsēja laicīga pamanīšana un bēgšana uz drošu vietu. Līdz ar to mufloniem ir ļoti labi attīstīta redze un dzirde. Galvenie muflonu ienaidnieki ir leopards, pelākais vilks un zeltainais šakālis.
Mufloni baroties dodas agri no rīta un vakaros. Pa dienu tie atpūšas labi nomaskētā vietā zem bieziem krūmiem vai klinšu pārkarēm. Tie ir sociāli dzīvnieki un tiem nav teritoriālu ieradumu. Tie veido barus, kas kopīgi ganās un pamatā barojas ar zāli. Ja zāles trūkst, tie barojas arī ar koku lapām, dzinumiem un augļiem.
Vidrižu pagasts

Hidrogrāfija

Upes: Igate.
Ezeri: Bīriņu ezers, Višezers.

Vēsture

Pagasts (Vidsell, Widdrisch, Widrickshof) pirmoreiz minēts 1582. gada zemes revīzijas dokumentos. 1935. gadā pagasta platība bija 108,2 km². 1945. gadā pagastā izveidoja Vidrižu un Gravas ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. 1954. gadā Vidrižu ciemam pievienoja Gravas ciemu. 1962. gadā pievienoja Bīriņu ciemu, bet p/s "Skulte" teritoriju pievienoja 1971. gadā pievienoja Skultes ciemam. 1990. gadā ciemu pārdēvēja par pagastu. 2009. gadā pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Limbažu novadā.

Ģerbonis

Četras zvaigznes, ausekļi, apzīmē četrus Vidrižu pagasta apdzīvotos centrus — Bīriņus, Igati, Vidrižus un Gravas. Smaile simbolizē tiekšanos uz attīstību. Sarkanā krāsa ir saikne ar Vidzemes ģerboni. Sudraba jeb pelēkā krāsa simbolizē zemi, augsni, jo galvenā nodarbošanās Vidrižu pagastā ir lauksaimniecība.

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas ir Bīriņi, Vidriži, Igate.
Tesmenis

Tesmenis ir orgāns, kas piemīt dažiem zīdītājiem, visbiežāk atgremotājiem.
Bantu valodas

Bantu valodas ir Nigēras-Kongo valodu saimes atzars. Pēc valodu portāla Ethnologue datiem šajā valodu grupā ietilpst 537 valodas. Sīkāk bantu valodas iedala centrālajās bantu valodās (345 valodas) un ziemeļrietumu bantu valodās (192 valodas). Lielākā bantu valoda pēc runātāju skaita ir svahili. Tā aptuveni 30 miljoniem cilvēku ir kā otrā valoda. Svahili kā dzimtā valoda ir tikai 5 miljoniem cilvēku. Kā dzimtā valoda visizplatītākā ir šonu valoda (gandrīz 11 miljoniem cilvēku tā ir dzimtā valoda). Starp lielākajām bantu valodām ir vēl zulu valoda, kiņaruanda un kirundi.
Žans Taubenhauss

Biogrāfija

1870. gadu beigās bijis viens no Varšavas vadošajiem šahistiem. 1880. gadā pārcēlies uz dzīvi Parīzē. 1885. gada jūlijā Hamburgā piedalījies 4. Vācijas šaha savienības kongresā, kurā dalījis 12.-13. vietu (uzvarējis Izidors Gunsbergs). Labu panākumu guvis 1886. gada Londonas šaha turnīrā, kurā dalījis 3.—4. vietu ar Izidoru Gunsbergu (uzvarējuši Džozefs Blekbērns un Eimoss Bērns). Tajā pašā gadā ieņēmis 6. vietu Notingemas šaha turnīrā. 1887. gadā Frankfurtē pie Mainas piedalījies 5. Vācijas šaha savienības kongresā, kurā palicis 19. vietā (uzvarējis Džordžs Makenzijs). 1889. gadā Ņujorkā 6. ASV šaha kongresā ieņēmis 19. vietu (uzvarējuši Makss Veiss un Mihails Čigorins). 1890. gadā bijis 10. vietā Mančestrā notikušajā 6. Lielbritānijas šaha asociācijas kongresā.
Dzīvojot Parīzē, devis šaha stundas kafejnīcā Café de la Régence, kurā arī spēlējis katru dienu. 1890. gadā kafejnīcas turnīrā bijis otrais aiz Alfonsa Gēces. 1892. gadā kafejnīcas turnīrā bijis 9. vietā. No 1893. līdz 1895. gadā atradies Amerikā, kur spēlējis Ņujorkā, Argentīnā un Kubā. 1899. gadā piedalījies Varšavas šaha turnīrā.
1901. gadā Parīzē ieņēmis 3. vietu četru šahistu turnīrā aiz Stanislava Sitenfelda un Ādolfa Albina. 1902. gadā līdzīgā šaha turnīrā bijis 2. vietā aiz uzvarētāja Davida Janovska. 1903. gadā Montekarlo šaha turnīrā dalījis 10.-11. vietu (uzvarējis Zīgberts Tarrašs). 1905. gadā uzvarējis šaha turnīrā Parīzē. 1914. gadā bijis 14. vietā šaha turnīrā Sanktpēterburgā.
Piedalījies vairākos mačos ar sava laika spēcīgākajiem šahistiem. Nospēlējis neizšķirti ar Stanislavu Sitenfeldu (Parīze, 1891), zaudējis Zīgbertam Tarrašam (Nirnberga, 1891), Žakam Mizesam (Glāzgova, 1895), Davidam Janovskim (Parīze 1903, 1905) un uzvarējis Ādolfu Albinu (Parīze, 1901), Benito Viljegasu (Buenosairesa, 1907), Rihardu Teihmanu (Parīze, 1911).
1910. gadā izdevis grāmātu "Šaha spēles traktāts" (franču: Traité du Jeu d’Échecs).
Patkuli

Fon Patkuli (vācu: von Patkul) ir sena vācbaltiešu dzimta, kas Livonijā zināma kopš 14. gadsimta un bija ierakstīta Vidzemes bruņniecības, Kurzemes bruņniecības, Igaunijas bruņniecības un Sāmsalas bruņniecības matrikulās.
Kopā ar Līveniem, Rozeniem, Ikšķiļiem, Tīzenhauzeniem, Ostenzakeniem un Ungerniem veidoja Baltijas provinču vecāko dižciltīgo dzimtu kopu (vācu: Baltischer Uradel), kas jau kopš 13. gadsimta bija saradojušies ar vietējiem dižciltīgajiem.

Vēsture

Patkulu dzimta pieder pie senākajām vācbaltiešu dzimtām Latvijā. Kaut arī ģimenes tradīcija saista tās pirmsākumus ar Vestfāleni tagadējā Vācijā, tomēr uzvārds Patkuls (citi rakstības varianti bijuši Pattküll, Pattkül, Pattkull) liecina par uzvārda somugrisko izcelsmi - tāpat kā uzvārdos Uxkull, Koskul, Paykull, Paukul.
Pirmā rakstītā ziņa par Livonijas ordeņa vasali Andreju no Patkules (Patkul vai Patkulle) atrodama 1385. gadā. Patkulu dzimtai piekrita svarīga loma 17. gadsimta zviedru-poļu karos, pēc zviedru-poļu kara Fromholds Patkuls bija pilnvarots vest sarunas ar Zviedrijas karali Gustavu Ādolfu par vācbaltiešu privilēģiju apstiprināšanu pēc Vidzemes iekļaušanas Zviedrijas lielvalstī (1629). 1635. gadā Patkulu dzimtu uzņēma Zviedrijas dižciltīgo sarakstos. Frīdrihs Vilhelms fon Patkuls (1604-1666) bija Vidzemes landrāts un zviedru armijas majors, kas Otrā Ziemeļu kara (1654-1660) laikā bija sadarbojies ar poļiem, tāpēc 1657. gadā apcietināts un notiesāts par valsts nodevību. Viņa dēls Johans Reinholds fon Patkuls cīnījās pret zviedru īstenoto muižu redukciju Zviedru Vidzemē un viens no Lielā Ziemeļu kara organizētājiem.
1716. gadā Patkuliem piešķīra zviedru brīvkungu titulu. Pēc Vidzemes pievienošanas Krievijas impērijai Patkuli dienēja tās armijā. Tā Reinholds Ludvigs fon Patkuls (Reinhold Ludwig von Patkul, 1730–1801) bija Krievijas impērijas armijas ģenerālmajors. Savukārt Aleksandrs fon Patkuls (Alexander von Patkul, Александр Владимирович Паткуль, 1817-1877) bija Kaukāza karu dalībnieks, Krievijas impērijas armijas ģenerālis un Pēterburgas policijas priekšnieks (krievu: обер-полицеймейстер) 1860.-1862. gadā.
OpenStreetMap

Vēsture

OpenStreetMap (OSM) 2004. gada jūlijā dibināja Stīvs Kousts. 2006. gadā tikai izveidota organizācija OpenStreetMap Foundation (OSMF), lai paplašinātu izaugsmi, attīstību un brīvu ģeogrāfisko datu izplatīšanu un koplietošanu ikvienam interesentam. 2006. gada decembrī Yahoo apstiprināja, ka OpenStreetMap drīkst izmantot tā aerofotogrāfijas kā datu avotu karšu izveidē.
2007. gada aprīlī kompānija Automotive Navigation Data (AND) projektam ziedoja pilnīgus datus par Nīderlandes ceļu tīklu, kā arī Indijas un Ķīnas galveno ceļu datus. 2007. gada jūlijā, kad notika pirmā starptautiskā OSM konference The State of the Map, projektā bija reģistrējušies 9000 lietotāju. Konferences sponsoru skaitā bija Google, Yahoo un Multimap. 2007. gada augustā parādījās neatkarīgs projekts OpenAerialMap, lai izveidotu datubāzi ar aerofotogrāfijām, kuras pieejamas saskaņā ar brīvu licenci. 2007. gada oktobrī OpenStreetMap pabeidza importēt ASV TIGER ceļu datubāzi. 2007. gada decembrī Oksfordas Universitāte kļuva par pirmo lielo organizāciju, kura izmantoja OpenStreetMap datus savā galvenajā tīmekļa vietnē.
2008. gada janvārī kļuva pieejama funkcionalitāte, kura ļāva lejupielādēt kartes datus GPS iekārtām velosipēdistu vajadzībām. 2008. gada februārī Indijā notika vairākas apmācību darbnīcas. Martā divi dibinātāji paziņoja, ka ir saņēmuši investīcijas 2,4 miljonu eiro apjomā kompānijā CloudMade, kura izmanto OpenStreetMap datus komerciāliem mērķiem. 2010. gada Novembrī Bing pārmainīja datu licenci, atļaujot izmantot viņiem piederošus satelītattēlus kartes veidošanai. 
2012. gadā, Google Maps platformas pārejai uz maksas produkta statusu noveda uz vairāku populāru vietņu pāreju uz OpenStreetMap un citu karšu pakalpojumu sniedzēju produktiem.

Pielietojums

OpenStreetMap dati ir pieejami dažādos formātos dažādās tīmekļa vietnēs:
Hjells Askillsens

Biogrāfija

Dzimis Dienvidnorvēģijas (Sørlandet) mazpilsētā Mandālā (Mandal) politiķa Ārnes Askillsena (Arne Askildsen, 1898—1982) un Ostas Hoverstades (Aasta Håverstad, 1898—1978) ģimenē. No 1928. gada līdz pat Otrajam pasaules karam Ārne Askillsens bija Mandalas tiesas izpildītājs. 1939. gadā viņš kļuva par Norvēģijas Luterāņu misijas biedrības (Norsk Luthersk Misjonssamband) valdes locekli, kā arī uzsāka deputāta darbu vietējā pašvaldībā un izglītības pārvaldē. Nacistiskās Vācijas okupācijas laikā nacisti Hjella tēvu divkārt apcietināja, līdz 1944. gadā tēvs devās bēgļa gaitās uz Zviedriju. Abi Hjella Askillsena vecākie brāļi tika turēti gūstā Grīni (Grini) koncentrācijas nometnē.
Pēc kara Askillsens dienēja armijā Vācijas Neatkarīgās norvēģu brigādes grupas sastāvā. Precējies divas reizes, kopš 1992. gada ar Gīnu Jertsenu (Gina Giertsen).
2005. gada maijā viņš viesojās Rīgā, kur tikās ar studentiem un skandināvu literatūras cienītājiem.

Daiļrade

1952. gads izdots pirmais noveļu krājums „Tagad es vienmēr pavadīšu tevi līdz mājām” (Heretter følger jeg deg helt hjem), kas guva neviennozīmīgu vērtējumu klaji seksuālā zemteksta dēļ. 1969. gads par romānu „Vide” (Omgivelser) viņš tika apbalvots ar literatūras prēmiju Mads Wiel Nygaard’s Endowment. 1973. gadā režisors Odvars Bulls Tūhūss (Oddvar Bull Tuhus) ekranizēja šo romānu filmā Marija Maruška (Maria Marusjka). Kopš 1982. gada visas viņa izdotās grāmatas bijušas noveļu krājumi, kuru dēļ viņš pašlaik ir uzskatāms par vienu no atzinīgāk vērtētajiem mūsdienu norvēģu rakstniekiem. 1983. gadā par noveļu krājumu „Tomasa F. beidzamie visiem ļaudīm domātie pieraksti” (Thomas F's siste nedtegnelser til almenheten) Hjells Askillsens ieguva Norvēģijas Kritiķu asociācijas prēmiju. 2006. gadā šis stāstu krājums tika nosaukts par pēdējo 25 gadu labāko norvēģu literatūras daiļdarbu.
Gazprom kosmičeskie sistemy

Vēsture

Krievijas attālos ziemeļu rajonos, kur notika dabasgāzes ieguve un transportēšana, bija vajadzīgi sakari, un tos Gazprom nolēma nodrošināt ar sakaru pavadoņiem. 1992. gada 2. novembrī dibināts uzņēmums Gazkom. Dibinātāji bija Gazprom meitas uzņēmumi Jamburggazdobyča (Ямбурггаздобыча), Tjumenburgaz (Тюменбургаз), Urengojgazprom (Уренгойгазпром), Nadymgazprom (Надымгазпром), Tjumentransgaz (Тюментрансгаз), kā arī kosmosa nozares uzņēmums NPO Ènergija. Pirmais ģenerāldirektors bija Nikolajs Sevastjanovs. Sākotnēji tika nomāti pavadoņu Gorizont resursi. Izveidotas pirmās zemes stacijas. 
Pirmais pašu pavadonis Jamal-102 palaists 1999. gadā. Nākamie divi orbītā nogādāti 2003. gadā.
2005. gadā par ģenerāldirektoru kļuva Dmitrijs Sevastjanovs.
2008. gada 1. decembrī OAO Gazkom pārdēvēts par OAO Gazprom kosmičeskie sistemy.
Zīmuļu asināmais

Zīmuļu asināmais ir ierīce, kura atvieglo zīmuļu uzasināšanu. Pastāv dažāda dizaina zīmuļu asināmie. Ir mazi zīmuļu asināmie, kurus var ievietot kabatā vai penālī, kā arī lielāki, kurus piestiprina birojā pie galda virsmas. Vēl izšķir mehāniskos un elektriskos zīmuļu asināmos.
Zīmuļi tika izmantoti vēl pirms tika izgudrotas ierīces, kuras tās uzasina. Līdz tam tos asināja ar bārdas nazi. Kad tika izgudroti zīmuļu asināmie, tad šis uzdevums tika paveikts daudz vieglāk un ātrāk.
1828. gadā franču matemātiķis Bernards Lasimons (Bernard Lassimone) saņēma patentu par zīmuļu asināmo (franču patents #2444). 1847. gadā Terijs de Estvoukss (Therry des Estwaux) izgudroja uzlabotu mehānisko zīmuļu asināmo. Elektriskie zīmuļu asināmie birojos parādījās kopš 1917. gada.