google/wiki40b huggingface dataset:
Jānis Verners Vītiņš

Dzīvesgājums

Dzimis 1903. gada 13. janvārī Medzes pagasta Šķēdes skolā skolotāja ģimenē (tagad Vērgales pagastā). Beidzis Liepājas ģimnāziju. Studēja tiesību zinātnes Latvijas Universitātē. Otrā pasaules kara beigās 1944. gadā V. Vītiņš devās trimdā uz Vāciju, vēlāk uz ASV, kur strādāja Detroitā, vēlāk Minesotas universitātes bibliotēkā. Miris 1990. gada 10. aprīlī Sentpītersbergā, Floridas pavalstī ASV.
Saha

Ģeogrāfija

Sahas kopējā platība ir 3 103 200 km². Tā ir pati lielākā administratīvi teritoriālā vienība pasaulē un arī lielākais Krievijas Federācijas subjekts, kas atrodas Sibīrijas ziemeļaustrumu daļā. Ziemeļos to apskalo Laptevu un Austrumsibīrijas jūra. Krasta līnijas kopgarums ir 4,5 tūkstoši km. Vairāk nekā 2/5 no Sahas teritorijas atrodas aiz Ziemeļu polārā loka. Republika ir nedaudz izstiepta rietumu-austrumu virzienā (2500 km garumā), bet ziemeļu-dienvidu virzienā tās garums ir 2000 km.

Hidroloģija

Saha ir viena no upēm un ezeriem bagātākajām teritorijām Krievijā. Pavisam tajā ir 700 000 upju un 800 000 ezeru. Visu upju kopgarums sastāda 2 miljonus km. Lielākās upes ir Ļena (4400 km gara), Viļuja (2650), Oļeņoka (2292), Aldana (2273), Kolima (2129), Indigirka (1726), Oļokma (1436), Anabara (939) un Jana (872 km).
ES Veselības aizsardzības portāls

Mērķauditorijas

Eiropas Savienības veselības aizsardzības portāls ir domāts tiem, kuri vēlas būt informēti par jautājumiem, kas saistīti ar viņu veselību, un tiem, kuri pastāvīgi interesējas par politiku un lēmumiem Eiropas, valstu un starptautiskā līmenī.Portāls ir arī nozīmīgs informācijas avots mediķiem, administratīviem dienestiem, politiķiem un ieinteresētajām personām.Tas ir pieejams visiem, ieskaitot gados vecākus cilvēkus un cilvēkus ar invaliditāti, jo tajā ievēroti starptautiski apstiprināti pieejamības noteikumi.Tāpat portāls piedāvā speciālistiem iespēju izmantot sabiedrības veselības statistikas datu bāzes.

Mērķi

Portāls ir ES Sabiedrības veselības aizsardzības programmas 2003-2008 iniciatīva un domāts tam, lai, sekmējot apspriešanos un līdzdalību, veselības aizsardzības nozarē aktīvāk iesaistītu privātpersonas, institūcijas, apvienības, organizācijas un struktūras.Līdz ar to uzmanība tiek pievērsta ES iedzīvotāju tiesībām uz vienkāršu, skaidri saprotamu un zinātniski pamatotu informāciju par to, kā saglabāt veselību un novērst saslimšanu.Viens no galvenajiem šī portāla mērķiem ir veicināt izpratni, ka katrs no mums ir atbildīgs par savu veselību.Mēs arī ceram, ka labāka informētība par dažādajiem ES pasākumiem un programmām veselības aizsardzības jomā uzlabos sabiedrības atbalstu un līdzdalību šajā politikā.

Kāda informācija atrodama portālā?

Interesējošā informācija ir atrodama, pateicoties vienkāršai tematu struktūrai, kas atbilst ar veselību saistītajiem aspektiem, kuri ietekmē indivīdus un viņu vidi. Katrā tematā ir norādes uz saistītiem apakštematiem, piemēram, „Mans dzīves veids” ir saistīts ar apakštematu „Uzturs”, kur var atrast pilnīgu informāciju un saites attiecībā uz politiku un darbībām, ko Eiropas Savienība īsteno šajā jomā.Ar katru tematu saistītās valstu politikas aptvertas dalībvalstīm veltītajā iedaļā. Viena iedaļa ir atvēlēta arī darbībām, ko veselības jomā īsteno Eiropas nevalstiskās organizācijas un starptautiskās organizācijas.Dažos gadījumos saites norāda tieši uz to lapu, kurā aplūkots attiecīgais priekšmets. Pateicoties iedaļām, kas veltītas jaunumiem, svarīgiem notikumiem visā Eiropā un paziņojumiem presē, var iegūt jaunāko informāciju un iesaistīties svarīgu lēmumu pieņemšanā un notikumos veselības aizsardzības jomā kā valsts, tā starptautiskā līmenī.
Bināra operācija

Bināra operācija matemātikā ir operācija, kurā ir iesaistīti divi kopas elementi, un kuras rezultāts arī ir kopas elements. Piemēram, skaitļu vai vektoru saskaitīšana, matricu reizināšana, kopu apvienošana, simetriju kombinēšana grupās, divu funkciju kompozīcija.
Atšķirībā no bināras operācijas, unārā operācijā ir iesaistīts tikai viens elements (unārās operācijas piemērs ir negācija, t.i., aritmētiskās zīmes maiņa).

Pieraksts

Bez vispārpieņemtajiem operāciju simboliem, kuri pēc būtības ir bināri (\overset{+, \cdot, \cup}{}), par universālo un abstrahējošu bināras operācijas simbolu izmanto \overset{\circ}{}, kuru dažreiz attēlo arī kā \overset{*}{} vai \overset{\bullet}{}. Piemēram, ja elementi a un b ir simetriju grupas elementi, tad šo divu simetriju kompozīciju apzīmē \overset{b \circ a}{}.
Neshs

Neshs (نسخ, zināms arī pēc turku nosaukuma kā nesihs; no arābu valodas نسخ nasakha, naskh, kas nozīmē "pārrakstīt", "kopēt") ir speciāls arābu kaligrāfijas stils, ko, domājams, ieviesis persiešu kaligrāfs Abū Alī Ibn Mukla Šīrāzī, un kas bija paredzēts galvenokārt grāmatu pārrakstīšanai. Šodien nesha stila burtveidoli tiek izmantoti lielākajā daļā arābu alfabētu lietojošo valodu tipogrāfijā un datordrukā. Tas ir arī pirmais, ko apgūst skolēni.
Neshs ir atvasināts no tuluta, ar vairākām modifikācijām panākot mazāku izmēru un lielāku skaidrību. Rokrakstā neshā raksta, lietojot ļoti smalku rakstāmspalvu. Neshu lietoja Korāna pārrakstīšanai.
No nesha (un nestaalīka) ir cēlušas urdu, persiešu un puštunu rakstības.
Datoros parasti lieto neshu vai nesha tipa fontus. Piemēram: بسم الله الرحمن الرحيم (bismilla).
Jans I Olbrahts

Dzīvesgājums

Jans I bija Kazimira IV un Svētās Romas impērijas imperatora Albrehta II meitas Elizabetes dēls. Ieguva labu izglītību mātes un slavenā vēsturnieka Jana Dlugoša vadībā.
Jans I esot bijis varonīgs karavīrs, bet slikts politiķis. Jana I laikā, lai nodrošinātu karaspēka finansēšanu, viņš paplašināja šļahtas tiesības un lika pamatus dzimtbūšanai Polijā.
Sevi viņš redzēja kā vadoni Eiropas kristīgo tautu cīņā pret Osmaņu impēriju, kura tolaik apdraudēja visus Balkānus.
Laikā, kad viņa brālis Vladislavs II valdīja Bohēmijā un Ungārijā, tika nolemts kopā ar Moldāvijas gospodaru Stefanu Lielo veikt uzbrukumu Osmaņu impērijai. Ļoti grūti savākdams 80 000 vīru lielu karaspēku, Jans I devās uz Moldāviju, bet intrigu rezultātā Moldāvijas karaspēks vairs neuzskatīja poļus par sabiedrotajiem un uzbruka. Ar neveiksmi beidzoties Sučevas aplenkumam, poļu karaspēks bija spiests atkāpties.
Neskatoties uz militārajām neveiksmēm, Jans I līdz pat savai nāvei 1501. gadā saglabāja popularitāti Polijā.
Vladimirs Volčeks

Karjera

Trenera karjeru sācis 1987. gadā ar bērnu un jauniešu komandām. 2005. gadā pievienojies Maskavas "Torpedo" treneru kolektīvam, sākot strādāt ar kluba dublieru komandu, 2006. gadā kļuvis par dublieru komandas galveno treneri. 2008. gadā neilgu laiku bijis FK Krasnodar galvenais treneris, kad komanda vēl spēlēja Krievijas trešajā spēcīgākajā līgā — Otrajā divīzijā. Vēlāk strādājis Maskavas "Lokomotiv" un "Lokomotiv-2".
2013. gadā kļuva par Krievijas Otrās divīzijas kluba FK Kaluga galveno treneri. Komandā nostrādāja līdz 2015. gadam. 2016. gada jūlijā atgriezās Maskavas "Torpedo".
2016. gada augustā tika apstiprināts par Latvijas Virslīgas kluba Riga FC galveno treneri. Sezonu komanda pabeidza 5. vietā. 2017. gada 19. aprīlī pēc neveiksmīga jaunās sezonas sākuma, kurā tika izcīnīta tikai viena uzvara četrās spēlēs, tika atbrīvots no galvenā trenera amata.
Matrjoška

Matrjoška (krievu: матрёшка, izrunā: [mɐˈtrʲɵʂkə], no sieviešu personvārda Matrjona (Матрёна)) ir tradicionāla krievu rotaļlieta. Tā ir no koka izdobta parasti 16—17 centimetrus augsta lelle, kurā var ielikt tādu pašu tikai mazāku lelli, savukārt mazākajā lellē — vēl mazāku lelli un tā tālāk. Šīs lellītes parasti ir apgleznotas krievu kultūras motīvos. Pirmās matrjoškas 1890. gadā izveidoja krievu amatnieks Vasīlijs Zvjozdočkins (Василий Звёздочкин), bet 20. gadsimta vidū tās pirmoreiz izstādītas izstādē kā Krievijai raksturīgas rotaļlietas. Lielākā zināmā Krievijā izgatavotā matrjoška ir metru augsta un pusmetra diametrā.
Pārības bits

Pārības bits (angļu: parity bit) jeb pārbaudes bits (angļu: check bit) ir binārajiem datiem pievienojams pārbaudes bits, kas kopā ar datu masīvos sastopamo vieninieku skaitu summā vienmēr dod pāra vai nepāra skaitli, atkarībā no tā, kā tas ir paredzēts sistēmā.
Andrejs Čmiļs

Riteņbraukšanas karjera

Čmiļs dzimis Habarovskā, Krievijas PFSR. Viņa ģimene pārcēlās uz Ukrainas PSR. Viņš sāka nodarboties ar riteņbraukšanu un uzrādīja labus panākumus, tiekot uzņemts riteņbraukšanas skolā Moldāvijā. PSRS sabrukums 1989. gadā ļāva viņam uzsākt profesionāļa karjeru Itālijas komandā Alfa Lum.
Pēc PSRS sabrukuma Čmiļs kļuva par Ukrainas pilsoni, lai arī jau profesionāļa karjeras sākumā viņš pārcēlās uz dzīvi Beļģijā. Intervijā Cycle Sport Čmiļs izteicās: "Cilvēki ri ciniski, kad es runāju par Beļģiju. Viņi domā, ka esmu beļģis tikai uz papīra. Tas nav tiesa. Jā, es esmu krievs un ar to lepojos... Tagad es esmu lepns būt beļģis. Pirmā lieta, ko es izdarīju, bija franču valodas iemācīšanās. Šobrīd manā čemodānā ir pāris grāmatas, lai mācītos flāmu valodu. Tas nav viegli".
Čmiļs piecas reizes piedalījās Tour de France, taču tikai divas reizes sasniedza finišu, karjeras laikā neuzvarot nevienā posmā.
Čmiļs bija pazīstams kā klasisko bruģēto klasiku speciālists, uzrādot labus panākumus Flandrijas tūrē, Gente–Vevelgema, Omloop "Het Volk" un Parīze–Rubē. Pirmā viņa UCI Pasaules kausa uzvara bija 1994. gadā Parīze–Rubē. 1997. gadā viņš uzvarēja Parīze–Tūra un 1999. gadā Milāna–Sanremo. Pēdējā viņa lielā uzvara bija 2000. gada Flandrijas tūrē, kad viņš finišā pārspēja Johanu Musēvu. Sacensībās viņš bija viegli atpazīstams pēc īpašas sejas grimases, vecā stila ķiveres un spēcīgā braukšanas stila. 1999. gadā viņš uzvarēja arī UCI Pasaules kausa kopvērtējumā.
Čmiļs karjeru beidza 2002. gadā, kad bija spiests izstāties no Driedaagse van De Panne sacensībām pēc kritiena, kurā viņš savainoja augšstilbu.

Pēc sportista karjeras beigām

Pēc profesionāla riteņbraucēja karjeras noslēgšanas Čmiļs pievienojās Chocolade Jacques komandai kā konsultants, bet šo amatu pameta, jo uzskatīja, ka braucēji neņem vērā viņa padomus. 2004. gadā UCI viņam piedāvāja vadīt riteņbraukšanas centra izveidi un viņš šos pienākumus uzņēmās.
2006. gada augustā Čmiļs kļuva par Moldovas sporta ministru. 2009. gadā viņš kļuva par jaunizveidotās Katusha komandas vadītāju. Šo amatu viņš pameta 2011. gada beigās.
Starptautiskais bankas konta numurs

Starptautiskais bankas konta numurs jeb IBAN (angļu: international bank account number) ir starptautiski pieņemta sistēma bankas kontu identificēšanai. Tā ieviešanu sākotnēji noteica Eiropas Banku Standartu komitejas (ECBS) lēmumi, bet vēlāk tas kļuva par starptautisku standartu ISO 13616. Pašreiz spēkā esošais standarts ir ISO 13616:2007, kas nosaka Vispasaules Starpbanku finanšu telekomunikāciju sabiedrību (SWIFT) kā reģistratoru (Latvijas standarts LVS ISO 13616:2007). Sākotnēji to lietoja Eiropas Savienības ietvaros, taču, uz 2016. gada 29. februāri, to ir ieviesušas 69 valstis visā pasaulē.
Aleksandrs Makdonels

Biogrāfija

Piedzimis Ziemeļīrijā ķirurga ģimenē. Agrā jaunība bijis tirgotājs Rietumindijā. 1820. gadā pārcēlies uz dzīvi Londonā, kur darbojies kā Rietumindijas tirgotāju komitejas sekretārs. Tas bijis ienesīgs amats, kā arī atstājis daudz brīvā laika, kuru Makdonels pilnībā ziedojis savai iemīļotajai šaha spēlei. Ātri izvirzījies Anglijas labāko šahistu vidū. 1825. un 1826. gadā mačos pārspējis Viljamu Evansu. 1834. gadā aizvadījis sešu maču sēriju ar tolaik Francijas spēcīgāko šahistu Luiju Šarlu de Laburdonē, kurā gan uzvarējis tikai otro maču, bet sestais mačs palicis nepabeigts, kad Makdonelam bijis neliels pārsvars - 5:4. Kopējais visu maču rezultāts bijis Laburdonē labā: +45, =13, -27. Iespējams, ka bijusi noruna turpināt maču, taču Makdonela nieru slimība un pāragrā nāve izjaukusi abu nodomus.
Devis ieguldījumu šaha atklātņu teorijas attīstībā. Makdonela vārdā ir nosaukts viens no Karaļa gambīta variantiem - Makdonela gambīts.
Raimonds Bitenieks

Politiskā biogrāfija

1983. gada 4. septembrī kopā ar meitu Evu un liepājniekiem Jāni un Agri Vansovičiem ar pašbūvētu laivu nesekmīgi mēģināja nelegāli nokļūt Zviedrijā, nolūkā, lai izveidotu sakarus ar Rietumeiropā dzīvojošajiem latviešiem un veidotu pretošanās kustību okupācijas varai Latvijā. Par to viņam tika piespriests divu gadu cietumsods.
1986. gadā Bitenieks kopā ar Linardu Grantiņu un Mārtiņu Barisu nodibināja cilvēktiesību aizstāvības grupu Helsinki-86. Šī grupa sastādīja un iesniedza dokumentus LPSR un starptautiskajām organizācijām par latviešu tautas traģisko stāvokli PSRS okupācijas jūgā. Gada beigās Bitenieks tika arestēts un ieslodzīts, līdz viņu atbrīvoja 1987. gadā. 1987. gada nogalē VDK represiju dēļ bija spiests emigrēt no Latvijas. Kopš tā laika dzīvo un strādā Vācijā.
Bijis likvidētās partijas Nacionālā Spēka Savienība Ārējo sakaru koordinators. Kandidējis 9. Saeimas vēlēšanās no Nacionālā Spēka Savienības saraksta.

Apbalvojumi

1996. gadā apbalvots ar Triju Zvaigžņu ordeni.
2015. gada Eiropas čempionāts basketbolā sievietēm

Turnīra formāts

Turnīra pirmajā posmā — pirmajā kārtā — visas 20 izlases sadalītas četrās grupās pa piecām izlasēm katrā. Pirmajā kārtā tiek aizvadīts viena apļa turnīrs, pēc kura otrajai kārtai kvalificējas katras grupas trīs labākās izlases, savukārt pēdējās divas vietas ieņēmušās izlases beidz dalību turnīrā.
Otrajā kārtā kvalificējušās 12 izlases tiek sadalītas divās grupās pa sešām izlasēm katrā. Šajā kārtā tiek aizvadīts viena apļa turnīrs, pēc kura izslēgšanas spēlēm kvalificējas katras grupas četras labākās izlases, savukārt pēdējās divas vietas ieņēmušās izlases beidz dalību turnīrā.
Izslēgšanas spēlēs ir trīs kārtas: ceturtdaļfināli, pusfināli un fināli. Ceturtdaļfinālu zaudētāji savā starpā noskaidro 5.—8. vietas sadalījumu, savukārt ceturtdaļfinālu uzvarētāji turpina cīņu par čempiontitulu. Čempionāta uzvarētājizlase kvalificējas 2016. gada vasaras olimpiskajām spēlēm, 2.—5. vietas ieguvēja — olimpiskajam kvalifikācijas turnīram.

Latvijas izlase

Latvijas izlasei šis ir sestais Eiropas čempionāta finālturnīrs pēc kārtas. Izlasi vada Ainars Zvirgzdiņš, tajā pēc vairāku gadu pārtraukuma spēlē Anete Jēkabsone-Žogota un Gunta Baško-Melnbārde, kas atkārtoti tika ievēlēta par izlases kapteini. Latvijas izlase Eiropas čempionāta kvalifikācijā uzvarēja savā apakšgrupā, sešās spēlēs gūstot piecas uzvaras. Finālturnīrā tika gūtas divas uzvaras, kopvērtējumā ieņemta 13. vieta.
Gotonia

Vēsture

Gotonia dibināta Rīgā, 1922. gadā. Tomēr tās aizsākumi saistās ar 1872. gadā dibināto Tērbatas Studējošo farmaceitu biedrību (Verein studierender Pharmaceuten zu Dorpat) un korporācijā Baltonia. 1920. gadā daļa tās biedru pārcēlās uz Rīgu un nodibināja korporāciju Fraternitas Pharmaceutica Rigensis. Ar tādu nosaukumu arī 1922. gadā uzņemta Latvijas studentu korporāciju Prezidiju Konventā (P!K!). No tā gan vairākas reizes, protestējot pret dažādiem lēmumiem, īslaicīgi izstājas. 1927. gadā pieņēma nosaukumu Gotonia un tika reģistrēta pie Latvijas Universitātes. 1930. gadu sākumā, kopā ar pārējām vācbaltu korporācijām, demonstratīvi izstājās no P!K!, protestējot pret prasību P!K! sēdēs lietot tikai latviešu valodu. 1932. gadā, ar LU padomes lēmumu, slēgta kā korporācija. Turpināja pastāvēt kā biedrība saglabājot korporācijas iekšējo uzbūvi. 1939. gadā, sākoties vācbaltiešu izceļošanai, ar sabiedrisko lietu ministra lēmumu, slēgta.
1959. gadā Vācijā esošie Gotonia filistri, kopā ar citu vācbaltu korporāciju filistriem, piedalījās Baltijas tradīciju korporācijas Curonia Goettingensis dibināšanā kuru vēlāk deklarēja par Baltijas korporāciju oficiālo tradīciju turpinātāju.

Biedri

Kopš 1922. gada korporācija uzņēma visu LU fakultāšu, vācu tautības studentus.
Londonas maratons

Londonas maratons ir ikgadējs maratons, kas kopš 1981. gada notiek Londonā, Apvienotajā Karalistē. Tas katru gadu notiek aprīļa beigās.
Londonas maratons ietilpst World Marathon Majors sacensību seriālā. Maratonā piedalās gan profesionāļi, gan amatieri. Maratonā uzvaru nav guvis neviens Latvijas pārstāvis.
Špicbergena

Ģeogrāfija

Špicbergena izvietojusies arhipelāga rietumos. Hinlopena šaurums ziemeļaustrumos to atdala no Ziemeļaustrumu Zemes, Stūrfjords dienvidaustrumos — no Barenca salas un Edža salas, bet Forlannsunnets rietumos — no Prinča Kārļa Zemes. Stipri izrobots fjordu krasts (garākie — Veidefjords ziemeļos un Īsfjords rietumos), piekrastē daudz nelielu saliņu un klinšu. Reljefs kalnains, augstākā virsotne ir Ņūtona kalns (1717 m). Apmēram puse sauszemes klāta ar ledājiem.
Salā valda arktiskais jūras klimats, raksturīgas miglas un stiprs vējš. Raksturīgs tundras augājs. Mīt leduslāči, ziemeļbrieži, polārlapsas, vasarā ligzdo ap 40 putnu sugu. Salā seši nacionālie parki.

Vēsture

Špicbergenu 1596. gadā atklāja holandietis Vilems Barencs un kartēs atzīmeja to kā Het Nieuwe Land of Spitsbergen — ‘Jaunā zeme vai Smailie kalni’. Pastāv vēsturnieku hipotēzes, ka par arhipelāgu skandināvi zinājuši jau 12. gadsimtā, bet norādes ir tik vispārīgas, ka atrastā zeme varētu būt arī Jana Majena sala, Grenlandes austrumdaļa vai pat patstāvīgs ledājs ziemeļos. Kaut gan vikingi būtu varējuši sasniegt Svalbāru, tam nav neapgāžamu arheoloģisku pierādījumu. Krievu vēsturnieki uzskata, ka pomori apmeklējuši arhipelāgu jau 16. gadsimtā vai pat agrāk. Tomēr citi pētnieki izturas skeptiski pret šo pieņēmumu, jo nevienā 16. gadsimta vēsturiskajā aprakstā par Svalbāru netiek pieminētas krievu apmetnes, toties par krievu aktivitātēm arhipelāgā ir rakstiskas liecības no 17. gadsimta otrās puses. Lai arī nav zināms pomoru ierašanās datums, viņi bija pirmie pastāvīgie ziemotāji arhipelāgā.
17. gadsimta sākumā Špicbergenas rietumu piekrastē sākās vaļu medības, kas ievērojami paātrināja arhipelāga izpēti. 1619. gadā Špicbergenas ziemeļrietumu piekrastē Amsterdamas salā holandieši nodibināja Smērenburgas apmetni. Drīz vien apmetnes piekrastē dibināja arī briti, dāņi un franči. Savas pretenzijas uz arhipelāga pārvaldīšanu izteica Dānija un Lielbritānija.
19. gadsimta beigās salā sākās komerciāla akmeņogļu ieguve. Norvēģu, zviedru un krievu kompānijas iedibināja vairākas raktuves, pie kurām izauga kalnraču pilsētiņas.
1920. gadā tika parakstīts Svalbāras līgums, kas piešķira Norvēģijai suverenitāti uz arhipelāgu ar nosacījumu, ka pārējām parakstītājvalstīm ir nediskriminējošas tiesības uz zveju, medīšanu un izrakteņu ieguvi.
Progress (11F615A15)

Progress (krievu: Прогресс), zināms arī kā 7K-TG (7К-ТГ), GRAU indekss 11F615A15 (11Ф615А15), bija PSRS bezpilota kosmosa kravas kuģu sērija. 43 transportkuģus no 1978. līdz 1990. gadam izmantoja orbitālo staciju Saljut-6, Saljut-7 un Mir apgādei. Tos nomainīja modernizēts kuģis Progress-M.
1970. gados tika projektēta jaunas paaudzes orbitālā stacija, kuras apgādei bija vajadzīgi apgādes kuģi, jo pirmās stacijas bija paredzētas tikai pāris mēnešu darbam. Rekordīsā laikā (četros gados) tāds tika izprojektēts un izgatavots.
Progress tika veidots uz pilotējamā kosmosa kuģa Sojuz 7K-T bāzes. Nolaižamais aparāts tika nomainīts ar nehermētisku papilduzpildes komponentu nodalījumu (отсек компонентов дозаправки), kurā bija iemontētas degvielas un oksidētāja tvertnes, kā arī pārsūknēšanas iekārtas. Līdz ar to kosmosa stacijas dzinējsistēmu varēja uzpildīt ar degvielu. Orbitālais nodalījums bija hermētisks; tajā tika ievietota krava, kuru kosmonauti varēja izkraut caur lūku. Tā pat kā 7K-T, arī 7K-TG nebija apgādāts ar saules baterijām, tas elektroenerģiju saņēma no akumulatoru baterijām (autonomā lidojumā) vai no stacijas elektrosistēmas. Pirmajiem Progress maksimālais darbības ilgums bija 33 dienas, to skaitā trīs dienas autonomā lidojumā, pārējo laiku — pievienotam stacijai. Vēlāk darbības ilgums tika pagarināts, un visilgāko laiku (75 dienas) kosmosā pavadīja Progress-38.
Pirmais transportkuģis Progress-1 orbītā tika palaists 1978. gada 20. janvārī. Pirmie 12 Progress lidoja uz staciju Saljut-6. Nākamie 13, ieskaitot Kosmos-1669 — uz Saljut-7. Pēdējie 18 — uz Mir.
Stienes pagasts

Vēsture

Dibināts pēc muižu pagastu likvidēšanas sakarā ar 1866. gada pagastu pašvaldību likuma pieņemšanu. 1945. gada 10. septembrī pagastā izveidoja Stienes ciema padomi. 1947. gada 16. oktobrī pagastu iekļāva jaunizveidotajā Limbažu apriņķī. Ciema padomi likvidēja 1947. gada 18. novembrī, bet atjaunoja līdz ar pagasta likvidēšanu 1949. gada 31. decembrī, ciemu iekļaujot Limbažu rajonā. Mūsdienās Stienes pagasta teritorija iekļauta Limbažu novada Skultes un Limbažu (neliela daļa) pagastos.
Pēdakmeņi

Pēdakmeņi ir mākslīgi vai dabīgi veidojušies kultakmeņi ar cilvēka pēdas vai plaukstas veida vai dzīvnieku pēdas veida nospiedumiem. Latviešu mitoloģijā pēdakmeņus galvenokārt saista ar Velna darbību, un kā kulta priekšmeti tie varētu būt veidojušies Akmens laikmeta beigās un Bronzas laikmeta sākumā, vācēju-mednieku ciltīm pārejot no zvejniecības un medniecības uz lopkopību un zemkopību un kļūstot par vietsēžiem, kas mainīja arī ticējumus.
Pirmais pēdakmeņus kā atsevišķu kultakmeņu grupu 1930. gados aprakstīja vēsturnieks Arturs Štāls. 1961. gadā par šo tēmu rakstīja arī arheologi Jānis Graudonis un Vladislavs Urtāns, bet kopš 1970. gadu otrās puses kultakmeņu pētīšanai pievērsies V. Urtāna dēls vēsturnieks un arheologs Juris Urtāns. Līdz 1990. gadam bija apzināti 107 pēdakmeņi, un tie lielāko tiesu atrodas nomaļās un grūti piekļūstamās vietās, taču kopš tā laika atklāto pēdakmeņu skaits Latvijā vairākkārt pieaudzis.
Visvecākais zināmais pēdakmens ir Pastamuižas Velnakmens, kura vārdā 1451. gadā nosaukta netālā Pastamuiža. Tas ir arī senajos vācu rakstos visbiežāk pieminētais un agrīnajā latviešu teiku literatūrā un ceļvežos visvairāk aprakstītais pēdakmens. Pēdakmeņi plaši izplatīti arī citur Eiropā, piemēram, Baltkrievijā, kur pie tiem pēc baznīcu dievkalpojumiem noliktas baznīcā iesvētītās veltes, bet Karēlijā un Skandināvijā atrodami daudzi pēdveida iekalumi klintīs.
Lato Lapsa

Biogrāfija

No 1998. līdz 2000. gadam strādājis aģentūrā LETA, bijis LETA galvenais redaktors. Lapsas publicistiskā darbība tikusi pretrunīgi vērtēta un izraisījusi asas diskusijas sabiedrībā. Pret Lato Lapsu vērsušies tiesā ("Parex banka" par neslavas celšanu, 2011. gada 18. janvārī). Daudzkārt Lapsa pats vērsies tiesā pret citiem (piemēram, pret Kārli Zuiku par neslavas celšanu, pret Einaru Repši par kļūdaini aizpildītu ienākumu deklarāciju u.c.) 2010. gada septembrī Lato Lapsa nāca klajā ar paziņojumu, ka "aizvadītajā nedēļā esmu vērsies ar iesniegumu Drošības policijā par draudiem, kas man ir izteikti attiecībā uz maniem ģimenes locekļiem un konkrēti — uz māsu un viņas bērniem". Viņam izteikti ļoti "skaidri draudi", ka līdz 3. oktobrim (2. oktobrī Latvijā notika 10. Saeimas vēlēšanas) jāpārtrauc žurnālistiskā darbība un nekavējoties jāslēdz tās interneta lapas, kas tikušas uzturētas pēdējā laikā. No 2008. līdz 2010. gada 1. decembrim Lapsa bija laikraksta Telegraf izdevēja AS News Media Group padomes loceklis, ko pametis vairs nespējot nodrošināt laikraksta redakcionālo neatkarību.
Sarakstījis arī vairākas ceļojumu aprakstu grāmatas — par Āzijas, Āfrikas un Amerikas valstīm.
Rēcošie četrdesmitie

Rēcošie četrdesmitie ir jūrnieku dots apzīmējums okeānu dienvidu apvidum starp 40° un 50° dienvidu platuma grādiem. Šajā apvidū zemeslodi apjož Antarktiskā cirkumpolārā straume un tajā ir raksturīgi valdošie rietumu vēji. Šajos platuma grādos dienvidu puslodē ir biežas spēcīgas vētras, ko pavada ievērojama viļņošanās. Rēcošajos četrdesmitajos Dienvidu okeānā ir novērots līdz šim augstākais 36,5 m augstais vilnis.
Rēcošajos četrdesmitajos valdošie rietumu vēji bija nozīmīgi tā sauktajā kliperu ceļā no Eiropas gar Adatas ragu uz Dienvidaustrumāziju un Austrāliju un atpakaļ gar Hornas ragu uz Eiropu. Iespējams, ka šo maršrutu pirmais noteica holandiešu kuģotājs Hendriks Brauvers (Hendrik Brouwer) 1610. gadā kā veidu, kā ātrāk sasniegt Batāviju. Tas ir viens no pasaulē bīstamākajiem burātāju maršrutiem un ceļu uz Hornas ragu jūrnieki iesaukuši par «miroņu taku».
Apvidu dienvidos no rēcošajiem četrdesmitajiem mēdz saukt par «satrakotajiem piecdesmitajiem» (starp 50° un 60°) un «gaudojošajiem sešdesmitajiem» (starp 60° un 70°).
Madonna ar bērnu

Sižets

Filma veidota par īpašu fotogrāfiju no holokausta laika, kas kalpo kā simbols cilvēka gara neuzvaramībai.