google/wiki40b huggingface dataset:
Ikskili

Fon Ikskili jeb Ikšķili (vācu: Uexküll, Yxkull, Uxkull) ir sena vācbaltiešu dzimta, kas ieceļojusi Latvijā krusta karu laikā 13. gadsimtā un vēlāk izplatījusies arī Igaunijā, Zviedrijā un Vācijā.
Kopā ar Līveniem, Rozeniem, Patkuliem, Tīzenhauzeniem, Ostenzakeniem un Ungerniem veidoja Baltijas provinču vecāko dižciltīgo dzimtu kopu (vācu: Baltischer Uradel), kas jau kopš 13. gadsimta bija saradojušies ar vietējiem dižciltīgajiem.

Izcelsme

Ikskilu dzimtas vēsture sākas ar Indriķa hronikas 1201. gadā aprakstīto Ikšķiles pils izlēņošanu Konrādam no Meiendorpas (Conradus de Meyendorpe), kas kļuva par vienu no pirmajiem Livonijas bīskapa Alberta vasaļiem. Pēc Jersikas iekarošanas Ikšķiles vasalis Konrāds apprecēja tās ķēniņa Visvalža meitu un 1224.gadā saņēma par lēni pusi no Jersikas ķēniņvalsts. Pēc viņa nāves ķēniņa meita apprecējusies otro reizi ar Johanu no Bardevišas (Johannes de Bardewisch, miris pēc 1257. gada), kas adoptējis Konrāda dēlu un kļuvis par Ikšķiles pils un Kalves zemes īpašnieku. Viņa mazmazdēls sāka saukties par Indriķi no Ikšķiles (Heinrich von Uexkull, miris ap 1348).

Dzimtas sazarošanās

15. gadsimtā Ikskilu dzimtas piederīgie ieguva īpašumā Fikeles (tagad — Vigala) un Felksas pilis (tagad — Koongas daļa) Igaunijā. Pirmā Fikeles īpašnieka Nikolaja Ikskila (Nicolaus Uexküll zu Fickel) dēls Heinrihs bija Tallinas bīskaps 1419.—1456. gadā, citi viņa dzimtas piederīgie 15. un 16. gadsimtā bija Tērbatas bīskapijas un Sāmsalas—Vīkas bīskapijas domkungi. Pēc Livonijas kara 1575. gadā senākā Fikeles Ikskilu dzimta iznīka.
Zviedrijas karalis Kārlis XI Fikeles muižu 1679. gadā piešķīra citam dzimtas atzaram — Ikskiliem no Unces un Mences (tagad — Antslas un Menistes), kuru priekštecis Johans (Johann Uexküll zu Unzen-Menzen) bija kļuvis par dāņu Sāmsalas vietvaldi (1576—1584) un 1583. gadā par pēdējā Kurzemes un Sāmsalas bīskapa, Livonijas karaļa Magnusa padomnieku un galma maršalu.
Fridrihs fon Ikskils no 1630. gada piedalījās Zviedrijas karaļa Gustava II Ādolfa karagājienos Trīsdesmitgadu karā un vēlāk iestājās Virtembergas hercoga dienestā, vīņa pēcnācēji izveidoja Ikskilu dzimtas Virtembergas zaru. Pie šī zara piederēja arī grāfs Klauss fon Štaufenbergs, kas 1944. gadā mēģināja izdarīt atentātu pret Ādolfu Hitleru.
Savukārt Zviedrijas karaļa dienestā esošā Felksas Ikskila Oto Reinholda (Otto Reinhold von Uexküll auf Kaarmann und Engdes) dzimta pēc Lielā Ziemeļu kara apmetās Zviedrijā un lietoja vārdu Yxkull.
Krievijai pakļautajās Baltijas guberņās palikušie Ikskili tika uzņemti Igaunijas (1746), Kurzemes (1808) un Vidzemes (1821) bruņniecības matrikulās. 1855. gadā Krievijas valdība atzina Ikskiliem baronu titulu.
HK 11e

HK 11e - Vācijas kompānijas Heckler & Koch vieglā ložmetēja HK 11 uzlabots modelis. 
Tā pirmsākumi meklējami 1961. gadā ar HK 11. Zināms, ka pašlaik tas ietilpst Bangladešas bruņoto spēku bruņojumā, un izceļas ar to, ka tam ir iekārta 3 ložu šāviņiem. Šajā klasē ietilpst arī vieglais ložmetējs HK 13.

Tehniskais raksturojums

Heckler und Koch 11e ir vieglais ložmetējs, kas ir līdzīgs kompānijas izstrādātajai G3 šauteni, savukārt vēlākajā modelī HK G8 ir vairākas HK 11e iezīmes. „E” modelis tika izstrādāts, lai to eksportētu uz daudzām pasaules valstīm, tāpēc tas tika izgatavots, lai varētu lietotu ne tikai parastās magazīnas, bet arī 50 ložu patronlentes. Magazīnas bija standarta izmēra, bet bija arī īsākas papildus versijas. Patronlentes barošanas komplekts HK 11e sver 3,46 kg. Tas var tikt barots arī no 30 ložu magazīnām, 50 ložu diskveida vai 80 ložu dubultdiskveida magazīnām. Tam var uzstādīt arī optisko vai nakts tēmēkli, kā arī ar vieglu divkāji ilgstošai ugunij. Zināms, ka HK 11e ir iespējams izveidot no HK 91. To var izmantot armijā un speciālo uzdevumu vienībās.
Edgars Račevskis

Biogrāfija

1955. gadā beidzis mācības Rīgas Mediņa mūzikas vidusskolā, 1960. gadā absolvējis Latvijas Valsts konservatorijas Kordiriģentu klasi.
Laikā no 1959. līdz 1996. gadam diriģējis vīru kori Gaudeamus, laikā no 1960. līdz 1963. gadam — Latvijas Filharmonijā. Pēc tam līdz 1987. gadam bijis galvenais diriģents un mākslinieciskais vadītājs Latvijas Televīzijas un radio Teodora Kalniņa korī. Vēl ir bijis vairāku koru diriģents, tai skaitā kora "Latvija". Bijis Latvijas Nacionālās operas kormeistars laikā no 1994. līdz 1997. gadam. Komponējis skaņdarbus korim.
Kopš 1970. gada ir vispārējo latviešu Dziesmu un Deju svētku virsdiriģents, 2013. gada Dziesmu un Deju svētkos bijis arī goda virsdiriģents.
1977. gadā saņēmis Latvijas PSR Nopelniem bagātā skatuves mākslinieka goda nosaukumu, 1977. gadā — Latvijas PSR Tautas skatuves mākslinieka goda nosaukumu. 1996. gadā ticis apbalvots ar IV šķiras Triju Zvaigžņu ordeni. 1993. gadā saņēmis Lielo mūzikas balvu.
Lipīdu dubultslānis

Lipīdu dubultslānis jeb bislānis ir plāna membrāna, kas sastāv no diviem lipīdu (parasti fosfolipīdu) molekulu slāņiem. Dubultslānis veidojas lipīdu molekulu īpatnību dēļ - tās ir stipri neviendabīgas (polāras), ar skābekli saturošām hidrofilām "galvām" un hidrofobām (ūdeni atgrūdošām) "astēm". Tādēļ ūdens vidē hidrofilās molekulu daļas vērstas uz āru un saskaras ar ūdeni (veido ūdeņraža saites ar tā molekulām), bet hidrofobās daļas atrodas dubultslāņa vidū, vērstas viena pret otru, lai nesaskartos ar ūdeni.
Lipīdu dubultslānis veido nepārtrauktu barjeru ap šūnām - šūnu membrānu.
Vilis Jānis Lapenieks

Biogrāfija

Rentnieka dēls. Beidzis Liezēres pamatskolu, Rīgas pilsētas 1. ģimnāziju, Zeltmata un E. Feldmaņa dramatiskos kursus. Bijis Ziemeļblāzmas, Ziemeļlatvijas un Nacionālā teātra aktieris. Sabiedrisko lietu ministrijas filmu nozares režisors. Lielākais darbs — filma "Zvejnieka dēls" (1939). Pēc tās pabeigšanas sāka darbu pie filmas "Melanholiskais valsis" par komponista Emīla Dārziņa dzīvi. Filmēšanu pārtrauca padomju okupācija. Vācu okupācijas laikā Rīgā vadīja Tautas teātri. Pēc kara studijā "Rīgas Filma" Vācijā uzņēma dokumentālo filmu "Kas mēs esam, ko mēs spējam"(1947), aktierfilmu "Kāds, kura nav" (1949). No 1951. līdz 1953. gadam veica organizatorisku darbu Britu militārajā pārvaldē Vācijā. Vēlāk pārcēlās uz ASV. Strādāja par fotogrāfu, iestudēja izrādes un spēlēja Losandželosas latviešu teātrī. No 1972. līdz 1978. gadam vadīja Amerikas Latviešu apvienības filmu nozari, uzņēmis vairākas filmas par latviešu dzīvi trimdā. Sarakstījis autobiogrāfiju "Dullā Daukas piezīmes" (Gauja, 1977).
Bisektrise

Bisektrise ir stars, kas sākas leņķa virsotnē un dala leņķi divās vienādās daļās. Bisektrise ir arī visu to leņķa iekšpusē esošo punktu kopa, kuri atrodas vienādā attālumā no leņķa malām.
Plaknē uzzīmētam leņķim bisektrisi var viegli konstruēt, izmantojot cirkuli un lineālu.
Izlaides starpība

Izlaides starpība ir starpība starp faktisko ekonomikas izlaidi un ekonomikas maksimālo iespējamo izlaidi, izteikta procentos no iekšzemes kopprodukta (IKP). Valsts ražošanas jaudas starpība var būt pozitīva vai negatīva. Negatīvā izlaides starpība norāda, ka faktiskā ekonomiskā izlaide ir zemāka par visas ražošanas jaudas izlaidi valstī, bet pozitīva izlaide norāda ekonomiku, kas pārspēj cerības, jo tā faktiskā jauda ir augstāka par atzīto maksimālo jaudu. Negatīvā izlaides starpība ir reta.
Izlaides starpība ir plaisa, kas pastāv starp ilgtermiņa kopējo piedāvājuma līkni (LRAS līkni) un reālo īstermiņa izlaides līdzsvara līmeni (reālais IKP). Tie var būt pozitīvi, ja līdzsvars ir lielāks par valūtu LRAS vai negatīvs, ja tas ir mazāks par LRAS.
Ražošanas starpība, gan pozitīva, gan negatīva, ir nelabvēlīgs ekonomikas rādītājs, vismaz attiecībā uz efektivitāti. Pozitīva izlaides starpība liecina par lielu pieprasījumu pēc precēm un pakalpojumiem ekonomikā, ko var uzskatīt par labvēlīgu ekonomikai. Tomēr pārmērīgi liela pieprasījuma ietekme ir tāda, ka uzņēmumiem un darbiniekiem ir jāstrādā ārpus maksimālā efektivitātes līmeņa, lai apmierinātu pieprasījumu. Pozitīva izlaides starpība parasti veicina inflāciju ekonomikā, jo reizē ar pieaugošo pieprasījumu palielinās gan darbaspēka izmaksas, gan preču cenas. Alternatīvi negatīvā produkcijas izlaide norāda uz preču un pakalpojumu pieprasījuma trūkumu ekonomikā un var novest pie tā, ka uzņēmumi un darbinieki darbojas zem to maksimālā efektivitātes līmeņa. Negatīvā izlaides starpība liecina par lēnu ekonomiku un liecina par IKP pieauguma tempa kritumu un iespējamo lejupslīdi, jo algas un preču cenas parasti kritās, kad vispārējais ekonomikas pieprasījums ir zems. Izlaides starpība ir sarežģīta metrika precīzai aprēķināšanai, jo ir grūti novērtēt ekonomikas optimālo darbības efektivitātes līmeni.
Sodomija

Sodomija ir termins, ko attiecina uz orālo seksu, anālo seksu un zoofiliju, dažkārt arī uz citu seksuālo aktivitāti, kuras laikā nevar radīt pēcnācējus.
Sodomiju saista ar reliģiju, it īpaši jūdaismu un kristietību, kur to skata kā grēku. Sākotnēji šis termins, kas cēlies no Bībeles Sodomas un Gomoras stāsta Radīšanas grāmatas 18. un 19. nodaļā, tika attiecināts vienīgi uz anālo seksu. Ilgu laiku daudzās valstīs pastāvēja Sodomijas likumi, kas kriminalizēja ne vien šīs seksuālās aktivitātes, bet arī citas. Mūsdienās, vismaz Rietumu pasaulē, šie likumi ir pārskatīti un vairumā gadījumu atcelti.
Ametrīns

Ametrīns (vārdu "ametists" un "citrīns" kombinācija) - neparasta kvarca varietāte - violetā ametista un zeltaini dzeltenā citrīna apvienojums vienā kristālā. Dārgakmeņu tirdzniecībā lieto arī terminus bolivianīts, amecitrīns vai tristīns.
Neparasto akmens krāsojumu nosaka dzelzs ieslēgumu dažādā oksidēšanās pakāpe kristālā. Šāds krāsojums var rasties tad, kad kristālā tā veidošanās laikā ir atšķirīgas temperatūras zonas (temperatūras gradients). Ametrīnu var radīt arī mākslīgi, dažādā temperatūrā karsējot dažādas ametista kristāla daļas.
Ametrīnu izmanto kā dārgakmeni, to slīpējot un iestrādājot rotaslietās. Retais dārgakmens pirmo reizi atklātā tirdzniecībā nonāca 1989. gadā. Nozīmīgākās atradnes atrodas Bolīvijā (Anahi) un turpat — pāri robežai — Brazīlijā (Riugrandi du Sula). Nedaudz ametrīna atrod arī Indijā (Haiderabada) un Kanādā (Ontario dārgakmeņu raktuves).
Ir leģenda, ka ametrīns pirmoreiz nokļuva Eiropā kā kāda konkistadora dāvana Spānijas karalienei pēc tam, kad šis konkistadors saņēma savā īpašumā Anahi raktuves Bolīvijā.
76. gvardes gaisa desanta divīzija

76. gvardes gaisa desanta divīzija (krievu: 76-я гвардейская десантно-штурмовая Черниговская Краснознаменная дивизия) ir Krievijas Federācijas bruņoto spēku gaisa desanta karaspēka divīzija.
Tās pirmsākumi meklējami 1939. gadā, kad 1. septembrī tika izveidota 157. strēlnieku divīzija. Vēlāk, 1943. gada 1. martā pārsaukta par 76. gvardes strēlnieku divīziju. Otrā pasaules kara laikā piedalījās cīņās Odesā, Staļingradā, Dancigā un citviet. Bija piederīga 2. Baltkrievijas frontes 70. armijai. 
1946. gadā tika pārveidota par gaisa desanta divīziju 15. gaisa desanta korpusa sastāvā. Krievijas 76. gvardes gaisa desanta divīzija ir vecākā gaisa desanta karaspēka divīzija. Šī divīzija ir pirmā Krievijas Federācijā, kurā pilnībā tika ieviests profesionālais militārais dienests. Kopš 1947. gada bāzējas Pleskavas apgabalā.
Billunda

Vēsture

Mūsdienu Billundas teritorija ilgstoši atradās tā sauktās "Birzs baznīcas" (dāņu: Grene Kirke) pakļautībā, kuras romānisma stilā celtais dievnams zināms jau kopš 1291. gada. Pati pilsēta vēstures avotos pirmoreiz ar nosaukumu Byllundt minēta 1454. gadā, pusgadsimtu vēlāk tā pieminēta ar esošo nosaukumu Billund.
1880. gadā netālu no pilsētas, ceļa Vejle-Varde malā, tika uzbūvētas vējdzirnavas. Diemžēl 1895. gadā tās pilnībā nodega, neskatoties uz to, divus gadus vēlāk vietā tika uzceltas jaunas holandiešu tipa vējdzirnavas. Tajā pašā gadā atklāja dzelzceļa līniju, kas savienoja Vejli ar Billundu. Vēlāk to pagarināja līdz Grinellai.
1916. gadā Ole Kirks Kristiansens, vēlākais Lego klucīšu izgudrotājs, nopirka 1895. gadā atklāto Billundas mēbeļu fabriku. Viņa vadībā pilsētā tika atklāta pienotava, kā arī uz dienvidiem no Billundas uzcelta Skjoldbergas baznīca. 1930. gadā Kristiansens uzsāka dažādu saimniecībā noderīgu preču ražošanu no koka. Līdztekus tam no ražošanas atgriezumiem tika izgatavotas arī maza izmēra rotaļlietas. Divus gadus vēlāk viņš uzsāka rotaļļietu ražošanu, neizmantojot koka atgriezumus. 1934. gadā fabrika ieguva savu tagadējo nosaukumu "Lego".
Industrializācijas rezultātā pilsēta 1930. gadu beigās piedzīvoja uzplaukumu - tika ierīkots ūdensvads, uzceltas ģimnāzijas un pilsētas administrācijas ēkas, kā arī slēgta un pēcāk pārvietota vietējā spēkstacija.
Otrā Pasaules kara laikā Billundā ienāca Nacistiskās Vācijas karaspēks. Veco Lego fabrikas ēku 1942. gadā nopostīja ugungrēks, taču nekavējoties vietā tika uzbūvēts jauns ražošanas cehs. Pirmajos pēckara gados tika izveidots dzelzceļa atzars no Grinellas līdz Lego rūpnīcas teritorijai. Pirmie plastmasas Lego klucīši no konveijera noripoja 1949. gadā.
Attīstības tempus 1950. gados strauji palēnināja dzelzceļa līnijas slēgšana. Lai samazinātu pieaugošās nabadzības radītās sekas, pilsētā tika uzsākta pansionātu un lētu mājokļu celtniecība. 1959. gadā uzņēmums "Lego" pilsētas ziemeļos izveidoja plašu parku ar bērnu rotaļu laukumu, brīvdabas skatuvi, ragaviņu trasi un mākslīgi veidotu ezeru. Trīs gadus vēlāk tika atklāta Billundas lidosta, kura sākotnēji kā privāta lidosta kalpoja tikai kompānijas "Lego Group" vajadzībām. Pasaulslavenā Legolandes atrakciju parka atklāšana notika 1968. gadā, ļaujot pilsētai atsākt ekonomisko izaugsmi.

Ģeogrāfija

Billunda atrodas 13 kilometru attālumā no Grindstedas, 56 kilometru attālumā no Esbjergas un 27 kilometrus no reģiona galvaspilsētas Vejles. Attālums līdz Dānijas galvaspilsētai Kopenhāgenai - 260 kilometri.
Daugavpils sinagoga

Daugavpils sinagoga ir ebreju sinagoga Daugavpilī.
Tagadējā Daugavpils sinagoga - Kadiša lūgšanu nams, celta 1850. gadā. Tā telpiski aizpilda kvartāla stūra apbūvi pilsētas centrā, bet tās fasādes ir vērstas pret Lāčplēša un Cietokšņa ielu. Celtnes iekārta atjaunota pēc Otrā pasaules kara. 2005. gadā veikta celtnes renovācija, tai līdzekļus piešķīra arī mākslinieka Marka Rotko bērni, kas dzīvo ASV un uztur saikni ar tēva dzimto pilsētu. Sinagogas atklāšanā pēc renovācijas piedalījās Valsts eksprezidente Vaira Vīķe-Freiberga.
Sinagogas otrajā stāvā ierīkots muzejs "Ebreji Daugavpilī un Latgalē". Muzeja ekspozīcija stāsta par ebreju dzīvi un sadzīves tradīcijām Latgalē un Daugavpilī kopš 1935. gada. Ekspozīcija attēlo ebreju skaita izmaiņas, radu rakstus fotogrāfijās, sadzīves un kulta priekšmetus, kā arī dažādus izdevumus: žurnālus, kalendārus un grāmatas par ebreju dzīvi Daugavpilī un Latgalē.
Vietējā gida - novadpētnieka Josifa Ročko pavadībā ikvienam Daugavpils pilsētas viesim un interesentam ir iespēja iepazīties ar sinagogu un ekspozīciju, uzzinot interesantus un aizkustinošus vietējo ebreju ģimeņu stāstus, ebreju dzīves vēsturiskos aspektus, lūgšanu tradīcijas, altāra nozīmi sinagogā u.c.
Goda medaļa

Goda medaļa (angļu: Medal of Honor) ir ASV augstākais militārais ordenis, kuru pasniedz ASV valdība. Tā tiek pasniegta Savienoto Valstu Bruņoto spēku karavīriem par drošsirdību un varonību kaujas laukā cīnoties pret valsts ienaidniekiem. Bieži vien medaļa tiek pasniegta pēc nāves.
Cosworth

Vēsture

Kopš 1963. gada Cosworth piegādāja dzinējus Formula 1 komandām. 2006. gadā tos izmantoja Williams un Toro Rosso komandas, tomēr nākamajā gadā abas šīs komandas beidza sadarbību ar Cosworth un šis vārds pēc 43 gadiem pazuda no F1. 2010. gadā Cosworth atgriezīsies šajā čempionātā, piegādājot motorus Campos, Manor un US F1 komandām.
Cosworth ilgu laiku bija neatkarīga kompānija, vēlāk kļuva par United Engineering Industries meitasuzņēmumu, tad astoņus gadus bija Vickers plc sastāvdaļa. 1998. gadā Vickers pārdeva Cosworth Volkswagen grupai, kura sadalīja uzņēmumu divās daļās: Cosworth Racing un Cosworth Technology. Volkswagen drīz pārdeva Cosworth Racing Ford kompānijai, ar kuru Cosworth sadarbojās ilgus gadus. 2004. gadā Ford pārdeva gan Cosworth, gan Jaguar Racing F1 komandu. 15. novembrī uzņēmums tika pārdots Champ Car čempionāta vadītājiem Džeraldam Forsaitam un Kevinam Kalhovenam, kas pārsauca uzņēmumu par Cosworth Limited.
Benzin

Videoklips

Videoklipa sākumā skan trauksmes signāls un grupa (ugunsdzēsēju) traucās uz nelaimes atgadījuma vietu, ar savu lielo kravas automašīnu graujot un iznīcinot savā ceļā tiltus, automašīnas un vilcienus. Ierodoties notikuma vietā, grupa konstatē, ka ugunsgrēka nemaz nav, bet uz debesskrāpja jumta stāv vīrietis un gatavojas lēkt lejā. Grupa nostiepj tentu. Vīrietis lec. Tents pārplīst.
UNESCO Pasaules mantojuma vietas Katarā

Sarakstā apkopotas tās vietas Katarā, kas iekļautas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. UNESCO sarakstā no Kataras ir iekļauta 1 vieta (kultūras objekts), savukārt vēl viena vieta ir iekļautas oficiālajā kandidātu sarakstā. Katara Pasaules mantojuma konvenciju ratificēja 1984. gada 12. septembrī.
Dundurs (rokgrupa)

Vēsture

Grupā apvienojās Stokholmas latviešu jaunieši, kas bija dzimuši un auguši Zviedrijā. Tā spēlēja rokmūziku, folkmūziku un kantrīmūziku. Dziesmu autori bija grupas dalībnieki, tika izpildītas arī Raimonda Paula dziesmas un rietumu popmūzikas dziesmu latviskotas versijas. Grupa savas pastāvēšanas laikā izdeva četrus albumus, kā arī uzstājās dažādos trimdas sarīkojumos.
1973. gadā viņi piedalījās trimdas latviešu dziesmu svētku populārās mūzikas koncertā Ķelnē un izpelnījās atzinīgas atsauksmes no komponista Tālivalža Ķeniņa, kurš nodēvēja grupas sniegumu par "izteiksmīgi gaumīgu".
70. gadu otrajā pusē "Dundurs" sadarbojās ar Alfrēdu Vinteru, tika izdota skaņuplate ar viņa dziesmām ansambļa izpildījumā. Lai arī šīs dziesmas trimdā nija populāras, ansamblis izpelnījās arī jaunās paaudzes latviešu kritiku par pievēršanos vecmodīgam repertuāram. Jauniešu izdevums "ELJA Informācija" par albumu rakstīja: "Ansamblis "Dundurs" atstājis dzīvo, vējaino vilciena peronu un meklēdams jaunas idejas pavisam apmaldījies." Septiņdesmito gadu nogalē ansambļa darbība apsīka.
Nauris Puntulis

Biogrāfija

1979. gadā beidzis Rīgas Kultūras darbinieku tehnikumu (tagad Latvijas Kultūras koledža) kā kultūras darba speciālists, pēc tam mācījās Jāzepa Mediņa mūzikas vidusskolas vokālajā nodaļā. 1994. gadā Latvijas Mūzikas akadēmijā ieguvis maģistra grādu. Tur viņš studēja Ludmilas Braunas vokālajā klasē.
1980. gadā apprecējās ar skaistuma un veselības žurnālisti Sandru Puntuli.

Mūziķa darbība

Dziedātāja gaitas N. Puntulis sāka duetā ar Olgu Rajecku kolhoza „Lāčplēsis” ansamblī. Vēlāk dziedāja karavīru ansamblī „Zvaigznīte” un mācījās Jāzepa Mediņa mūzikas vidusskolas vokālajā nodaļā. Grupā „Pērkons” N. Puntulis nonāca 1982. gadā no Siguldas kultūras nama orķestra. Grupā viņš pārsvarā izpildīja romantiskas un liriskas balādes. 1989. gadā dziedātāja izpildītā dziesma „Mēs pārtiekam viens no otra” uzvarēja „Mikrofona” aptaujā.
Tā kā N. Puntulis plānoja veidot dziedātāja karjeru, viņš iestājās konservatorijā. Tur viņš iesaistījās Valta Pūces 1986. gadā dibinātā kameransambļa Marana pirmajās programmās. Pēc akadēmijas absolvēšanas dziedātājs uzreiz kļuva par Latvijas nacionālās operas solistu, turpinot koncertdarbību arī grupas Pērkons sastāvā. Tā kā 1990. gadu sākumā „Pērkons” samazināja aktīvo koncertdarbību, N. Puntulis varēja koncentrēties operai. 1996. gadā kopā ar Miervaldi Jenču un Guntaru Ruņģi viņš izveidoja apvienību Trīs tenori, kurā N. Puntulis uzstājas joprojām. Viņš piedalās ne tikai operas, bet arī operešu uzvedumos.

Politiskā darbība

2010. un 2014. gadā N. Puntulis nesekmīgi kandidēja no Nacionālās apvienības saraksta attiecīgi 11. Saeimas vēlēšanās un 12. Saeimas vēlēšanās. Dziedātājs no Nacionālās apvienības saraksta kandidēja 2013. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās un tika ievēlēts Rīgas domē. 2017. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās tika atkārtoti ievēlēts Rīgas domē, kur kļuva par frakcijas priekšsēdētāju.
2019. gada jūnijā tika paziņots, ka Nacionālā apvienība virzīs N. Puntuli kā kultūras ministra kandidātu Krišjāņa Kariņa valdībā, aizstājot Daci Melbārdi, kuru ievēlēja Eiropas Parlamentā. 8. jūlijā apstiprināts ministra amatā.
Pacova

Vēsture

Pilsēta rakstos pirmoreiz 14. gadsimtā. Ilgu laiku apdzīvotā vieta atradās Habsburgu impērijas sastāvā. No 1919. gada — Čehoslovākijā. Kopš 1993. gada — Čehijā.
Sentlūsijas amazone

Izplatība un dzīvesvieta

Sastopams Sentlūsijas dienvidu centrālajos kalnu rajonos, galvenokārt 500—900 m augstumā. Apdzīvotības platība aptuveni 140 km². Dod priekšroku pirmatnējiem mežiem, bet meklē barību arī mežos, kurus skārusi cilvēku darbība. Ligzdo koku dobumos.

Izskats

Spilgts un drukns putns. Ķermeņa garums 43 cm. Meža krēslā Sentlūsijas amazone saplūst ar zaļo lapotni, bet saules staros tās sarkanās, zaļās un zilās spalvas sāk krāšņi vizuļot un laistīties.
Kā pārējām amazonēm, apspalvojumā dominē zaļā krāsa — zaļas spārnu ārējās lidspalvas un pakausis, iekšējās spārnu lidspalvas tumši zilas ar sarkanu josliņu gar lidspalvu malu. Galvas priekšpuse un piere spilgti zili, kas pāriet balākos toņos. Krūšu augšdaļa sarkana, vēdera virzienā kļūst sarkanbrūna un raiba un gaiši zaļgana; dažiem īpatņiem sarkanās krūtis ir izteikts plankums, bet citiem — tikai neliela josliņa. Gaiši zaļās astes spalvas pie pamatnes sarkanzilas, to gali zaļgandzelteni.
Knābis un kājas pelēkas, acs varavīksne oranža.

Barība

Pārtiek no augļiem un sēklām koku galotnēs. Barības meklējumos dodas agri no rītiem un vakaros.

Aizsardzība

Sentlūsijas amazones skaitu samazināja mežu izciršana un dabiskās vides izzušana, orkāni, medības un tirgošanās. Darela savvaļas dzīvnieku aizsardzības tresta organizētā sabiedrības izglītošana un aizsardzības pasākumi paglāba sugu no izzušanas, kā arī pamudināja to pasludināt par vienu no nacionālajiem simboliem. 1975. gadā tika sākta sekmīga programma, lai putnus pavairotu nebrīvē. Savvaļas populācija iekļauj aptuveni 350—500 īpatņus.
Sentlūsijas amazoņu skaits palielinās, taču nelielās populācijas un ierobežotā salas areāla dēļ Sarkanajā grāmatā tā ierindota starp sugām ar augstu apdraudējuma risku.
Cygwin

Cygwin ir bezmaksas programmu kopums, ko sākotnēji izstrādāja kompānija Cygnus Solutions, lai nodrošinātu Microsoft Windows sistēmu spēju daļēji darboties līdzīgi UNIX sistēmām. Pārsvarā projekts ir vērsts uz POSIX sistēmu (piemēram, Linux, BSD) programmu pārnešanu un darbināšanu Windows vidē. Cygwin programmas vislabāk darbojas Windows NT, Windows 2000, Windows XP un Windows Server 2003 operētājsistēmās, dažas - arī uz Windows 95 un Windows 98. Cygwin patlaban galvenokārt uztur Red Hat kompānijas darbinieki.
Skinny Puppy

Mūzikas raksturojums

Skinny Puppy mūzikai raksturīga eksperimentēšana ar analogajām un digitālajām ierakstu tehnoloģijām. 1980. gados grupa plaši eksperimentēja ar kompaktkasešu tehnoloģiju, mūzikas komponēšanā, lietojot kasešu lentu cilpas. Grupas agrīnajai un arī pašreizējai mūzikai pārsvarā ir tumšs, vairākslāņu skanējums, kas panākts, lietojot un apvienojot sintezatorus, bungu mašīnas, akustiskos sitaminstrumentus, semplerus un nemuzikālus priekšmetus. Skaņdarbus veido arī fragmenti no filmām un radio pārraidēm, vokāls ir distorsēts vai savādāk pārveidots.
Dziesmu vārdi ir par dažādiem tematiem: dzīvnieku tiesībām, politiku, reliģiju, psihotropo vielu lietošanu, slimībām un vides iznīcināšanu.
1980. gadu beigās un 1990. gadu sākumā grupa kļuva pazīstama ar saviem teatrālajiem un skandalozajiem koncertiem, kas tika veidoti, lai pievērstu uzmanību ķīmiskajiem kariem un protestētu pret eksperimentiem ar dzīvniekiem.