google/wiki40b huggingface dataset:
Gvatemalas administratīvais iedalījums

Gvatemalas administratīvo iedalījumu veido 22 departamenti (spāņu: departamentos), kas sīkāk sadalās 334 municipalitātēs. Pēc platības lielākais departaments ir Petana (35 854 km²), savukārt mazākais — Sakatepekesa (465 km²). Pēc iedzīvotāju skaita visapdzīvotākais departaments bija Gvatemala (3 156 284 iedzīvotāji), bet vismazāk apdzīvotais — El Progreso (158 092 iedzīvotāji).
Eduards Aivars

Biogrāfija

Studējis Latvijas Valsts universitātes Filoloģijas fakultātē. E. Aivars strādājis dažādos preses izdevumos, nodarbojies ar alkoholiķu rehabilitāciju, Rakstnieku savienībā konsultējis jaunos autorus. Publicējis slejas laikrakstā "Kultūras Forums".
E. Aivara krājuma "Es pagāju" manuskripts saņēmis Preses nama oriģinālliteratūras konkursa prēmiju (2001), krājums 2002. gadā saņēmis arī Dzejas dienu balvu.
Krājums "Sakvojāžs" tika nominēts Literatūras gada balvai, tas ieguva Ventspils starptautiskās rakstnieku un tulkotāju mājas balvu "Sudraba tintnīca".
Sastādījis dzejoļu antoloģiju "Viens dzejolis 2013" (2013).
Mogiļevas apgabals

Administratīvais iedalījums

Apgabalā ietilpst 2 apgabala pakļautības pilsētas — Babrujska un Mogiļeva, kā arī 21 rajons — Asipoviču rajons, Babrujskas rajons, Bjaliņiču rajons, Bihavas rajons, Čavusu rajons, Čerikavas rajons, Dribinas rajons, Hluskas rajons, Hocimskas rajons, Horku rajons, Kascjukoviču rajons, Kiravskas rajons, Kļičavas rajons, Kļimaviču rajons, Krasnapoļļes rajons, Kričavas rajons, Kruhlajes rajons, Mogiļevas rajons, Mscislavas rajons, Slavharadas rajons, Šklovas rajons.
Maiks Gaskoins

Izglītība, pirmie gadi

1982. gadā Gaskoins sāka mācīties Kembridžas universitātes doktorantūrā hidrodinamikas sadaļā, tomēr neguva doktora grādu, jo nepabeidza disertāciju. 1989. gadā anglis pievienojās McLaren komandai kā vēja tuneļa aerodinamiķis, tomēr jau nākamgad devās strādāt uz Tyrrell. Tur Maiks Gaskoins bija viens no dizainera Hārvija Postletvaita padotajiem un, kad pēdējais devās uz Sauber komandu, Gaskoins sekoja. Lai gan Postletvaits drīz atgreizās Tyrrell, Gaskoins palika Šveices komandā līdz sezonas beigām. 1994. gadā Gaskoins gan piekrita piedāvājumam kļūt par Tyrrell tehniskā direktora vietnieku un šajā amatā bija četrus gadus.

Jordan

1998. gada jūnijā Gaskoins kļuva par Jordan Grand Prix komandas tehnisko direktoru un drīz ķērās pie 1999. gada modeļa Jordan 199 gatavošanas. Tas izrādījās veiksmīgākais komandas gads un tā ierindojās 3. vietā konstruktoru kausā, bet tās pilots Heincs Haralds Frencens ieņēma 3. vietu pilotu kopvērtējumā. Lai arī 2000. gadā panākumi nebija tik spoži, inženiera pozīcija netika apdraudēta.

Benetton un Renault

Drīz pirms 2001. gada sezonas sākšanās brits kļuva par Benetton (vēlāk komanda mainīja nosaukumu uz Renault) komandas tehnisko direktoru. Divarpus gados, kurus viņš pavadīja komandā, tās rezultāti uzlabojās un komanda pacēlās no 7. vietas konstruktoru kausā 2001. gadā līdz 4. vietai 2003. gadā.

Toyota

2003. gada decembrī viņš jau sāka strādāt pie jaunās Toyota formulas. Sakarā ar viņa vēlo pievienošanos komandai, Gaskoins nespēja uzlabot rezultātus pirmajā sezonā. Tomēr 2005. gadā Toyota aizvadīja līdz šim veiksmīgāko sezonu un tās piloti vairākkārt kāpa uz pjedestāla. Inženieris paziņoja, ka 2006. gadā gaida uzvaras, tomēr komandai pirmajās sacīkstēs bija negaidīti vāji rezultāti un 6. aprīlī Gaskoins un Toyota nolēma sadarbību neturpināt.

Spyker un Force India

2006. gada novembrī brits pievienojās Spyker F1 komandai galvenā tehnoloģiju vadītāja amatā. 2007. gada Turcijas Grand Prix tika laista klajā uzlabotā Spyker F8-VII versija, kura bija pirmā Spyker formula, kuru izveidoja Gaskoins. Eiropas Grand Prix viņš ieteica komandas pilotam Markusam Vinkelhokam iebraukt boksos iesildīšanās apļa laikā un nomainīt riepas uz vidēji slapjam laikam paredzētajām, kamēr vēl bija sauss laiks. Drīz sāka līt stiprs lietus un Vinkelhoks izvirzījās vadībā. Sacīkste gan tika apturēta un pēc tās atsākšanas Vinkelhoks drīz zaudēja vadību, bet vēlāk izstājās. Gaskoins palika komandā arī pēc tam, kad to pārsauca par Force India. 2008. gada 7. novembrī viņš tika atlaists no komandas.

Lotus

2009. gada vidū Gaskoins atbalstīja Lotus (Litespeed) Formula 1 projektu. Tas gan netika to trīs komandu starpā, kuras ieguva iespēju 2010. gadā braukt F1. Vēlāk, kad BMW Sauber paziņoja par čempionāta pamešanu, Lotus izvēlēja vietai čempionātā.

Žurnālistika

Gaskoins raksta slejas vairākiem žurnāliem. Viņš ir komentējis vienu Formula 1 sacīksti BBC radio, kā arī vienreiz aizvietojis Ediju Džordanu kā vienu no BBC Formula 1 ekspertiem sacīkstē.
Šreks 2

Sižets

Cilvēkēdājs Šreks ir apprecējies ar princesi Fionu, un viņi dzīvo kopā ar pļāpīgo ēzelīti. Taču ir vajadzība apciemot Fionas vecākus - karali un karalieni, kas valda tālu, tālu prom. Taču Šreks nav gluži tas, ko karalis Harolds bija iedomājies par Fionas vīru. Pilī tāpat iet traki, taču tad tur uzrodas arī ļaunā krustmāte. Taču Šreks satiek jaunu draugu - runci zābakos. Ļaunā krustmāte vēlas piespiest Fionu mīlēt princi-ļaunās krustmātes dēlu, ar burvju dziras palīdzību. Viņa spiež to izdarīt karalim Haroldam.
Luiss C.K.

Bērnība

Luī Sēkejs dzīvoja Meksikas galvaspilsētā Mehiko līdz septiņu gadu vecumam . Viņam joprojām ir Meksikas pilsonība un par savu dzimto valodu Luiss C.K. uzskata spāņu valodu.

Karjera

Pirmo reizi Luiss C.K. uzstājās uz skatuves 1984. gadā atvērtā mikrofona vakarā klubā Bostonā 17 gadu vecumā. Pirmā pieredze Luī bija neveiksmīga, jo joku materiāls beidzās jau pēc trīs minūtēm. Pēc šī notikuma Luī neuzstājās divus gadus. Vēlāk viņš atgriezās uz skatuves, un lēnām ieguva arī atzinību, un sāka uzstāties nozīmīgākos pasākumos, līdz iesildīja publiku pirms komiķa Džerija Sainfelda. 1989. gadā Luiss C.K. pārcēlās uz Ņujorku.
Luiss C.K. ir biežs viesis amerikāņu vakara komēdiju raidījumos Late Show with David Letterman, Late Night with Conan O'Brien, Lopez Tonight, The Tonight Show with Jay Leno un Jimmy Kimmel Live!. Iedvesmojies no Džordža Karlina, kurš katru gadu raksta savu stand up rutīnu no jauna, Luiss C.K. sekoja Karlina piemēram, un 2007. gadā izdeva savu pirmo HBO speciālizlaidumu Shameless. Šobrīd Luī ir izdevis jau četrus stand up DVD diskus.
Bez stand up, Luī ir strādājis arī par scenāristu tādos raidījumos kā Late Show with David Letterman, Late Night with Conan O'Brien, The Dana Carvey Showun The Chris Rock Show. 1999. gadā par darbu The Chris Rock Show Luiss C.K. ieguva Emmy balvu. Kā aktieris Luiss C.K. ir piedalījies filmās Welcome Home Roscoe Jenkins, Diminished Capacity, un The Invention of Lying.
2009. gadā Luiss C.K. sāka veidot jaunu seriālu Louie. Tajā Luiss C.K. ir režisors, scenārists un galvenās lomas aktieris.

Personiskā dzīve

1995. gadā Luiss C.K. aprecējās ar Aliksu Beiliju. Viņiem ir divas meitas. 2008. gadā viņi izšķīrās, un šobrīd dala aizbildniecību. Par savu ģimeni Luiss C.K. bieži joko uz skatuves.
Vārpastu dzimta

Izskats

Lapas kātainas, abpusēji spirāliskas, aromātikas, to mala gluda. Ziedi blīvās un nereti nokarenās vārpās. Katram sīkajam ziediņam pie pamata ir puscaurspīdīga plēksne, kas piestiprināta pie putekšņlapu kātiņa. Dažām sugām pie ziedkopas pamata ir lielas seglapas, kas atgādina vainagu.
Auglis — pogaļa vai skaldenis. Apputeksnē vējš un kukaiņi.

Veģetācija

Aug upju ielejās, applūstošu ieplaku malās.

Izmantošana

Ārstniecībā izmanto gandrīz visas vārpastu dzimtas sugas. Vainagam līdzīgo lielo seglapu dēļ Kalifornijas māņvizbuli un sirdslapu zivjmētru audzē kā dekoratīvus augus. Sirdslapu zivjmētrām ir īpatnēja (zivju) garša, un dienvidaustrumu Āzijā to lieto ēdienu gatavošanā.
Dzimumlocekļa galviņa

Dzimumlocekļa galviņa ir vīriešu dzimumlocekļa jutīgākā daļa. Tas ir homologs orgāns sieviešu klitora galviņai. Kad dzimumloceklis ir ļengans, tad galviņu pilnībā pārsedz priekšādiņa, izņemot vīriešiem, kuriem ir tikusi veikta apgraizīšana.
Rūpniecība

Rūpniecība jeb industrija (no latīņu: industria — ‘rosība, darbība’) ir viena no svarīgākajām tautsaimniecības nozarēm, kura ietver dažādu preču ražošanu. Būtībā tas ir uzņēmumu kopums (rūpnīcas, fabrikas, raktuves, elektrostacijas un citi), kuros veic šo preču ražošanu. Savukārt iegūtās preces nodrošina tālāku citu tautsaimniecību attīstību. Vēl pie rūpniecības pieskaita derīgo izrakteņu iegūšanu, enerģijas ražošanu, mežu apsaimniekošanu un citas nozares, tai skaitā arī pakalpojumus.
Katras nācijas turība galvenokārt balstās uz tās rūpniecību. Par industriālākajām valstīm mēdz spriest pēc iekšzemes kopprodukta (IKP). Vislielākais IKP un, līdz ar to var pieņemt, visindustriālākās valstis ir Amerikas Savienotās Valstis, Ķīna, Japāna, Vācija, Francija un Apvienotā Karaliste.

Rūpniecības iedalījums

Rūpniecība tiek iedalīta trīs sektoros. Pirmais ir primārais sektors, kuru veido lauksaimniecība, medniecība, mežsaimniecība, zvejniecība un ieguves rūpniecība. Būtībā tās ir visas rūpniecības nozares, kur produkciju iegūst tieši no dabas resursiem. Šis bija nozīmīgākais sektors līdz 19. gadsimta sākumam, kad sākās Rūpnieciskā revolūcija. Otrais ir sekundārais sektors, kuru veido apstrādes rūpniecība, energoapgāde, gāzes apgāde, ūdensapgāde, celtniecība, metālapstrāde, mašīnbūve un tā tālāk. Būtībā sekundārais sektors dalās vieglajā rūpniecībā un smagajā rūpniecībā. Visbeidzot trešais ir terciārais jeb pakalpojumu sektors, kurā uzņēmumi sniedz pakalpojumus saviem klientiem. Mūsdienās šis sektors pasaulē aizņem arvien lielāku daļu no iekšzemes kopprodukta. Viena no visstraujāk attīstītākajām terciārā sektora nozarēm ir tūrisms.

Rūpnīcas

Vairums no precēm, kuras mēs ikdienā pērkam, tiek saražotas rūpnīcās, rūpniecības uzņēmumos, kuros ražošanas procesu pilnībā vai daļēji veic dažādas iekārtas. Rūpnīcā ikviens darbinieks ražošanas procesā veic kādu konkrētu pienākumu, kā rezultātā tiek iegūts produkts. Lielākā daļa no rūpnīcām pieder lieliem uzņēmumiem un firmām, tikai dažas rūpnīcas pieder valdībām vai privātpersonām.
Leonīds Šteins

Šahista karjera

Ļvovas šaha skolas audzēknis. Divas reizes uzvarējis Ukrainas šaha čempionātos (1960, 1962). PSRS sporta biedrības «Avangard» čempions šahā (1955). Trīs reizes uzvarējis PSRS šaha čempionātos (1963, 1965, 1966).
1960. gados ticis uzskatīts par vienu no reālākajiem Pasaules šaha nosaukuma pretendentiem, taču vienmēr piedzīvojis sāpīgas neveiksmes, kas liegušas Šteinam piedalīties pretendentu turnīros. 1962. gadā starpzonu turnīrā Stokholmā dalījis 6.-8. vietu. Lai gan papildus turnīrā pārliecinoši apsteidzis Pālu Benko un Svetozaru Gligoriču, tomēr FIDE ieviestās vienas valsts šahistu kvotas dēļ (no vienas valsts pretendentu turnīrā varēja spēlēt tikai 3 šahisti) Šteins palika ārpus pretendentu turnīra. 1964. gadā starpzonu turnīrā Amsterdamā atkal atkārtojās situācija ar kvotām - Šteins ieņēma 5. vietu, taču tā kā pirms viņa bija jau 3 PSRS šahisti, tad viņš atkal palika ārpus pretendentu turnīra. 1967. gada starpzonu turnīrā Susā (Tunisija) vienas valsts kvotas beidzot bija atceltas, taču arī šoreiz Šteinam neizdevās iekļūt pretendentu turnīrā. Viņš dalīja 6.-8. vietu un bija līderis papildus turnīrā par vienīgo vietu papildus turnīrā. Izšķirošajā partijā Vlastimils Horts piedāvāja Šteinam neizšķirtu, bet Šteins atteicās un zaudēja, kā rezultātā par papildus turnīra uzvarētāju kļuva Semjuels Reševskis.
Daudzu lielu starptautisku turnīru uzvarētājs: 1967. gadā Maskavā un Sarajevā (kopā ar Borislavu Ivkovu), 1969. gadā Tallinā. Viens no pēdējiem lielākajiem Šteina panākumiem bija dalīta 1. vieta (kopā ar Anatoliju Karpovu) Aleksandra Aļehina memoriālā 1971. gadā.
PSRS izlases sastāvā uzvarējis Pasaules šaha olimpiādēs 1964. un 1966. gadā, izcīnot arī individuālo zelta (1964) un sudraba (1966) medaļu. Tāpat bijis divkārtējs Eiropas komandu šaha čempionāta uzvarētājs (1965, 1970), izcīnot arī individuālo sudraba (1965) un bronzas (1970) medaļu. 1961. gadā bijis PSRS studentu izlases līderis, kas uzvarējusi Pasaules studentu komandu šaha čempionātā. 1970. gadā piedalījies PSRS un pārējās pasaules mačā Belgradā, kur pie 1. galdiņa vienā partijā aizvietojis toreizējo Pasaules čempionu Borisu Spaski, taču zaudējis Bentam Larsenam.
Pāragri miris 1973. gada vasarā Maskavas viesnīcā īsi pirms izbraukšanas uz Eiropas komandu čempionātu. Oficiālā diagnoze bija miokarda infarkts.
Jānis Zenne

Dzīvesgājums

Dzimis 1931. gadā Friča Zennes un viņa sievas Emīlijas, dzimušas Sīpolas, ģimenē. Mācījās Tukuma 1. pamatskolā. Kopš 1977. gada bija Dailes teātra aktieris. Filmējās seriālā "Izpostītā ligzda", kā arī vairākās latviešu filmās, tai skaitā "Vienas vasaras zieds", "Vilkaču mantiniece", "Trīs dienas pārdomām", "Šahs briljantu karalienei" un "Vārnu ielas republika".
Miris 2005. gada 20. oktobrī pēc ilgstošas slimības, apbedīts Tukuma kapos.
Mīnotaurs (filma)

Sižets

Mazais Mīnotaurs laikā, kad tētis atrodas darbā, meklē sev rotaļu biedrus. Labirintā, kuram nav gala, viņš satiek dažādus mitoloģiskus tēlus.
Sirpjveida šūnu anēmija

Sirpjveida šūnu anēmija ir iedzimta slimība, ko raksturo defekts hemoglobīna molekulā. Normālas hemoglobīnu saturošas sarkanās asins šūnas ir gludas, apaļas un elastīgas ( “O” forma), tāpēc tās var viegli pārvietoties caur asinsvadiem. Sirpjveida šūnu anēmijas skartie eritrocīti ir trauslāki, pēc formas izskatās kā sirpis (“C” veida forma), kad tie zaudējuši skābekli. Šīm izmainītajām šūnām ir tendence salipt kopā un tās vairs nevar tik viegli izkļūt caur mazajiem asinsvadiem. Šis šūnu sakopojums bloķē normālu skābekļa pārnesi, izraisot nogurumu, pie tam blokāde rada asas sāpes. Šīs sāpes sauc arī par vazookluzīvu krīzi, tās rodas visbiežāk krūtīs, rokās, kājās, novērojams arī sāpīgs pietūkums roku un kāju pirkstos.
Sirpjveida šūnu anēmijas gadījumā eritrocīti dzīvo 10 –20 dienas, turpretī normālas eritrocītu šūnas var izdzīvot līdz pat 120 dienām. Šīs šūnas lielā daudzumā tiek destruētas liesā viņu formas un stīvuma dēļ. Liesas funkcija līdz ar to ir traucēta, tāpēc pacientiem ir lielāks infekciju risks. Kaut arī sirpjveida šūnu anēmija saistīta ar lielu mirstību, ekonomiski attīstās valstīs līdz pat 90% slimnieku izdzīvo līdz pieauguša cilvēka vecumam. Pacienti slimības dēļ saņem terapiju — eritrocītu masas pārliešanu, hidroksiurīnvielu, sekundārās hemohromatozes dēļ arī dzelzi izvadošu terapiju.
Krievijas Konstitūcija

Krievijas Federācijas Konstitūcija - Krievijas Federācijas pamatlikums; vienīgais tiesiski politiskais akts, kam ir augstākais juridiskais spēks visā Krievijas teritorijā. Ar Konstitūciju Krievijas tauta ir iedibinājusi valsts un sabiedrības uzbūves pamatprincipus, noteikusi valsts varas subjektus, tās īstenošanas mehānismus, nostiprinājusi valsts aizsargājamās cilvēku un pilsoņu tiesības, brīvības un pienākumus. 
Krievijas vēsturē (ieskaitot Krievijas PFSR periodu) pavisam ir bijušas piecas konstitūcijas, ieskaitot spēkā esošo. Pirmā tika pieņemta 1918. gadā, pēdējā 1993. gada 12.decembrī visas Krievijas tautas balsojuma rezultātā, kas tika organizēts pēc Krievijas prezidenta izdotā 1993. gada 15.oktobra rīkojuma № 1633.

Vēsture

Krievijas impērijā, imperatoram pildot 1905. gada 17.oktobra manifestā doto solījumu, 1906. g. tika pieņemta "Valsts pamatlikumu" jauna redakcija . Pirmā Krievijas Konstitūcija tika pieņemta 5. Viskrievijas Padomju kongresā 1918. gada 10.jūlijā kā 1918. gada Krievijas PFSR Konstitūcija. 
Atkārtoti konstitūcijas tika pieņemtas 1925., 1937. un 1978. gados: KPFSR 1925. gada Konstitūcija, KPFSR 1937. gada Konstitūcija, KPFSR 1978. gada Konstitūcija.
Jaunatnes hokeja līga

Formāts

Komandas sadalītas divās konferencēs - rietumu un austrumu. Katras konferences astoņas spēcīgākas komandas iekļūst izslēgšanas kārtā, kurā cīnās par Harlamova kausu. Komandās drīkst spēlēt 16 līdz 20 gadus veci spēlētāji, kā arī trīs 21 gadu veci spēlētāji. Katrā komandā ir atļauti divi ārzemnieki.
Moceklis

Moceklis ir persona, kas pacieš vajāšanu un spīdzināšanu, kā arī atrodas smagos dzīves apstākļos savas ticības vai idejas vārdā. Kristietībā moceklis ir kanonizēts svētais, kas bijis pakļauts mokpilnai dzīvei savas ticības dēļ. Nereti mocekļi savas ticības dēļ ir nogalināti. Arī citās reliģijās ir mocekļi, piemēram, islāmā mocekļi tiek saukti par šahīdiem.
Putnu vērošana

Putnu vērošana ir hobijs, kas ietver putnu vērošanu dabā un parasti ir saistīts ar padziļinātu interesi par tiem, izpēti, kā arī iegūtās informācijas apkopošanu, ziņošanu par neparastākajiem novērojumiem putnu vērotāju vidē un profesionāliem ornitologiem.
Putnu vērotāji parasti nav ornitologi un bieži tiem nav bioloģijas izglītības, tomēr, nopietni aizraujoties ar putnu vērošanu, pieredze, zināšanas un prasme strauji pieaug un neprofesionāļu novērojumiem bieži ir liela nozīme nopietnos ornitoloģiskajos pētījumos, īpaši faunistikas pētījumos. Nopietnākie putnu vērotāji parasti apkopo novēroto sugu sarakstus gan pēc reģionālā principa (savam dārzam, pilsētai, valstij, kontinentam, Pasaulei), gan laika griezumā (mēneša, gada, mūža). Sevišķi iecienīts vaļasprieks tas ir Skandināvijas valstīs un Somijā, Lielbritānijā, citās Rietumeiropas valstīs, ASV; bieži putnu vērošana tiek apvienota ar ceļojumiem. Lai vērotu putnus var iztikt bez īpaša aprīkojuma, tomēr labāki rezultāti sasniedzami izmantojot binokli, teleskopu, fotoaparātu, putnu noteicēju un balsu ierakstus. Izcilākajās putnu vērošanas vietās tiek būvēti īpaši putnu vērošanas torņi, kas ļauj pārskatīt plašāku apkārtni un vērojot mazāk traucēt putniem (Latvijā ir ap 20 īpašu putnu vērošanai būvētu torņu).
Pēdējos gados putnu vērošana kļūst aizvien populārāka arī Latvijā. Latvijas Ornitoloģijas biedrība apvieno ne vien profesionālus ornitologus, bet arī amatierus putnu vērotājus un vienkārši dabas draugus. Katru gadu notiek vairāki ar putnu vērošanu saistīti pasākumi, kā ikgadējās putnu dienas, dažādas uzskaites un ekskursijas. 2011. gada pavasarī jau astoto reizi notiks putnu vērošanas sacensības "Torņu cīņas", kur komandas sacenšas, lai diennakti ilgās sacensībās reģistrētu iespējami lielāku putnu sugu skaitu, veicot vērojumus no izlozē noteiktā putnu vērošanas torņa.
Spēka trīscīņa

Spēka trīscīņa jeb pauerliftings (angļu: Powerlifting) ir spēka sporta veids, kas satāv no 3 disciplīnām - pietupieni (squat), guļus spiešana (bench press) un vilkme (deadlift). Visi šie vingrinājumi ir bāzes, jo nodarbina vienlaicīgi vairākas muskuļu grupas.

Guļus spiešana

Svaru stieņa spiešana guļus. Starp statīviem ir sols un uz statīviem svaru stienis. Atlēts noguļas, noceļ svaru stieni (viņam nocelt var palīdzēt arī asistents) un gaida tiesneša signālu. Pēc signāla stienis jānolaiž līdz krūtīm, līdz kustība beidzas, un tad vienmērīgi jāpaceļ.
Šis vingrinājums nodarbina krūšu muskuļus un rokas (triceps un priekšējie plecu muskuļi).

Vilkme

Šis vingrinājums ir pēdējais, kuru izpilda sacensībās. Uz grīdas stāv svaru stienis. Atlēts pieiet un, kad gatavs, sāk celt. Svars jāpaceļ vienmērīgi, pilnībā jāiztaisno mugura un pēc signāla saņemšanas no tiesnešan vienmērīgi jānolaiž.
Šis vingrinājums nodarbina kājas un muguras muskuļus, taču strādā arī citi muskuļi, galvenokārt kā ķermeņa stabilizētāji. Jo kustības laikā mainās ķermeņa stāvoklis. Tā kā šis vingrinājums dinamiski noslogo muguru, tad pirms lielo svaru celšanas, ir jāapgūst pareiza tehnika.

Treniņi

Profesionālajiem sportistiem katram ir sava treniņa metode, jo katra ķermenis ir unikāls un, lai sasniegtu maksimālo rezultātu, ir jāzina savs ķermenis un kuras treniņa metodes ir vislabakās. Taču rezultātu sasniegšanai ir ne tikai jātrenējas, bet arī daudz un pareizi jāēd.
Aleksandrs Kundins

Biogrāfija

Šahu sācis spēlēt piecu gadu vecumā. 1997. gadā uzvarējis Izraēlas jauniešu šaha čempionātā U16 vecuma grupā. Vairākkārt pārstāvējis Izraēlu Eiropas un pasaules jauniešu šaha čempionātos dažādās vecuma kategorijās, kurās izcīnījis četras medaļas: zeltu (1997. gadā Eiropas jauniešu šaha čempionātā U16 vecuma grupā), sudrabu (1993. gadā Eiropas jauniešu šaha čempionātā U12 vecuma grupā) un divas bronzas (1997. gadā Pasaules jauniešu šaha čempionātā U16 vecuma grupā un 1999. gadā Eiropas jauniešu šaha čempionātā U18 vecuma grupā).
Kopš 2003. gada piedalās galvenokārt komandu šaha turnīros. Beidzis Telavivas Atklāto universitāti ar specializāciju datorzinātnē un strādā kā interneta šaha treneris.
Par panākumiem turnīros FIDE 2004. gadā Kundinam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu.
Rīga T 755

Rīga T'755 ir lampu radiouztvērējs metāla korpusā. Kontroles pogas — noskaņošanās rokturis, ko piespiežot, var pārslēgt diapazonus, un skaņas regulators, kuru piespiežot, var regulēt tembru. Pogas kopā ar izslēgšanas slēdzi atrodas sānos, speciālos padziļinājumos. Skaļrunis jau ražojot ir izgatavots ar metāla atstarojošo plāksni.
Radio ir 5 lampas: 6A8, 6K7, 6G7, 6P6S (6V6), 5TS4S (sākumā 6H5S)
Radiouztvērēja izstrādē dizaineru, inženieru kolektīvs un mākslinieks Ansis Kundziņš vairāk uzmanības pievērsa tam, kā samazināt ražošanas izmaksas un tehnoloģiskumu. Ražošanas procesā vienkāršota skala, potenciometrs ar slēdzi, pat plāksnīte ar logo no kodinātas kļuva par štancētu.
2011. gada Eirovīzijas dziesmu konkurss

Arēna

2010. gada 12. oktobrī NDR (Norddeutscher Rundfunk) paziņoja, ka konkurss norisināsies Esprit Arena, Diseldorfā. Šī būs pirmā reize, kad Vācija rīko konkursu pēc Vācijas atkalapvienošana. Rietumvācijā Eirovīzija notika 1957. un 1983. Vācija ir pirmā no "lielā piecinieka" valstīm, kurā notiek konkurss kopš 2000. gada, kad tika ieviests noteikumu punkts, ka lielākās EBU iemasas valstis — Spānija, Vācija, Francija, Apvienotā Karaliste un Itālija — automātiski kopā ar organizētājvalsti kvalificējas konkursa finālam.

Konkursa norises vietas izvēle

23 Vācijas pilsētas pieteicās rīkot konkursu. Par tiesībām rīkot konkursu turpināja sacensties astoņas no tām: Berlīne, Hamburga, Hannovere, Gelzenkirhene, Diseldorfa, Ķelne, Frankfurte pie Mainas un Minhene. 2010. gada 21. augustā NDR paziņoja četras pilsētas, kuras cīnīsies par konkursa rīkošanu. Tās bija Berlīne, Hamburga, Hannovere un Diseldorfa.
Diseldorfa par 2011. gada Eirovīzijas dziesmu konkursa rīkotāju tika nosaukta 2010. gada 12. oktobrī.

Formāts

"Lielā četrinieka" valstis un konkursa organizētājvalsts automātiski kvalificējas finālam. 2011. gada konkursā Vācija ir gan "lielā četrinieka" valsts, gan organizētājvalsts, kas nozīmē, ka finālā atbrīvojas viena vieta. Sanāksmē Belgradā tika nolemts, ka nevienai citai valsti vakantā vieta netiks piedāvāta, bet gan tiks samazināts fināla dalībnieku skaits no 25 uz 24 valstīm. 2010. gada 30. decembrī "Lielais četrnieks" kļuva par "lielo piecinieku", jo Itālija pievienojās tām valstīm, kuras automātiski kvalificējas finālam. Līdz ar to fināla dalībnieku skaits tomēr palika 25 valstis.
2010. gada 30. augustā Svante Stokseliuss paziņoja par savu atkāpšanos no Eirovīzijas pārraudzītāja amata, amatu viņš oficiāli atstāja 2010. gada 31. decembrī. 2010. gada 26. novembrī tika paziņots, ka S. Stokseliusa vietu ieņems norvēģis Jons Ola Sands.

Konkursa vadītāji

2010. gada 16. decembrī NDR paziņoja 2011. gada Eirovīzijas vadītāju vārdus: Anke Engelka, Judīte Rākersa un Stefans Rābs. Šī būs trešā reize konkursa vēsturē, kad to vada trīs cilvēki (iepriekš 1999. un 2010. gadā).

Dalībvalstis

2010. gada 31. decembrī EBU publicēja 43 valstu lielu dalībnieku sarakstu. 2011. gada konkursā atgriežas Austrija, kas pēdējoreiz konkursā piedalījās 2007. gadā, Itālija, kas pēdējoreiz konkursā piedalījās 1997. gadā, Sanmarīno, kas pirmo un pagaidām pēdējoreiz konkursā piedalījās 2008. gadā, un Ungārija, kas pēdējoreiz piedalījās 2009. gadā. Konkursa dalībnieku sarakstā sākotnēji bija iekļauta arī Melnkalne, kas pieteicās 4. decembrī, taču jau 23. decembrī tā atsauca savu dalību.
Sanāksmē Belgradā 2010. gada 28. augustā EBU nolēma, ka visām konkursā piedalīties vēlējošām valstīm savs mākslinieks un dziesma ir jāizvēlas līdz 2011. gada 14. martam, kad Diseldorfā notiks kārtas numuru izloze.