google/wiki40b huggingface dataset:
Dzidra Uztupe-Karamiševa

Karjera

Basketbolu sākusi spēlēt Rīgas 5. vidusskolā, 1946. gadā viņa iestājās republikāniskajā bērnu un jaunatnes sporta skolā. Skolas laikā trenējās volejbolā, vieglatlētikā, bijusi Latvijas rekordiste augstlēkšanā starp meitenēm, kā arī Latvijas čempione augstlēkšanā un volejbolā. Spēlēja republikas un Rīgas jaunatnes izlasē volejbolā.
Basketbolistes karjeras laikā spēlējusi Rīgas "Daugava" (1947—1958) un Rīgas TTT komandā (1958—1963). Visu karjeras laiku TTT bijusi arī komandas kapteine. "Daugava" sastāvā izcīnījusi piecus Latvijas čempiones titulus. TTT sastāvā Uztupe-Karamiševa ir izcīnījusi četrus PSRS čempiones titulus (vēl 1956. gadā tika izcīnīta 2. vieta un 1958. gadā — 3. vieta), trīs Eiropas čempionvienību kausus. Aizvadījusi 84 spēles Latvijas PSR izlasē, veiksmīgi izlases sastāvā startējusi PSRS Tautu spartakiādē — 1963. gadā izcīnīta 1. vieta, 1956. gadā — 2. vieta (vēl 7. vieta 1959. gadā). Spēlējusi PSRS izlases sastāvā, bijusi pirmā no Latvijas, kas spēlē PSRS izlasē. 1957. gadā izcīnījusi otro vietu Pasaules čempionātā, vēl četras reizes uzvarējusi Eiropas čempionātā.
Pēc karjeras beigām no 1965. līdz 1979. gadam bija TTT galvenā trenera Raimonda Karnīša palīdze. Trenējusi TTP komandu, kas trīs reizes viņas vadībā izcīnīja uzvaru Latvijas čempionātā (1965, 1967, 1968). Bijusi TTP sporta skolas direktore, RRR sporta skolas mācību daļas vadītāja.
1956. gadā kļuvusi par PSRS Nopelniem bagāto sporta meistari. 1973. gadā saņēmusi Latvijas PSR Nopelniem bagātās treneres goda nosaukumu, 1979. gadā — PSRS Nopelniem bagātās treneres goda nosaukumu. 1998. gada oktobrī tikusi apbalvota ar Triju Zvaigžņu ordeņa 1. pakāpes goda zīmi.

Privātā dzīve

Dzidra Uztupe-Karamiševa dzimusi 1930. gada 2. maijā Smiltenē. Bērnību pavadījusi Pārdaugavā. Izglītību ieguvusi Rīgas 5. vidusskolā, kur mācības beigusi 1949. gadā, un Latvijas Valsts fiziskās kultūras institūtā, ko absolvējusi 1955. gadā.
Viņas brālis Ēriks Uztups bijis viens no basketbola iedibinātājiem Lielbritānijā. Autosportista Aleksandra Karamiševa dzīvesbiedre.
2010. gada ziemas olimpiskās spēles (6. diena)

Vankūveras Olimpisko spēļu sestajā dienā (17. februārī) sacīkstes norisinājā 8 disciplīnās un tika izcīnīti 7 medaļu komplekti. Pirmo medaļu olimpiskajās spēles izcīnija kamaniņbraucēji Andris un Juris Šici - divnieku konkurencē izcīnīta sudraba medaļa.
Centrālais federālais apgabals

Centrālais federālais apgabals ir viens no Krievijas federālajiem apgabaliem. Tas atrodas Krievijas Eiropas daļas centrālajā daļā. Izveidots 2000. gada 13. maijā. Tas aizņem 650 700 km² lielu platību un tajā dzīvo 37 121 000 iedzīvotāju. Apgabala teritorijā atrodas 300 pilsētas.
Ābeļu urbējs

Izplatība

Ābeļu urbēja plašais areāls aptver Eiropu, Āziju (no Turcijas un Izraēlas līdz Japānai, ieskaitot Sibīriju) un Ziemeļāfriku.
Kārlis Horns

Dzīvesgājums

Dzimis ap 1550. gadu Kankas muižas (tagad Somijā) īpašnieka un zviedru armijas virsnieka Henrika Horna un viņa sievas Elīnas Stolarmas ģimenē. Karoja pret krievu karaspēku Livonijas kara laikā, no 1570. līdz 1571. gadam aizstāvot Tallinu. No 1580. gada - feldmaršals. Piedalījās Pļusas pamiera noslēgšanā 1583. gada maijā. no No 1588. gada - Zviedrijas Valsts padomes (riksråd) loceklis.
1600. gadā atkārtoti tika iecelts par Zviedru Igaunijas gubernatoru un viņš iesaistījās Poļu—zviedru karā. 1601. gadā viņam izdevās ieņemt Piebalgas pili, bet tā paša gada 16. maijā viņš krita kaujā pie Burtnieku pils. Apglabāts Tallinas Doma baznīcā.
Laulībā ar Agnesi fon Delvigu Hornam piedzima 4 dēli, kuri arī kļuva par ievērojamiem Zviedrijas valsts darbiniekiem.
Pelēkais zorro

Izskats un ieradumi

Pelēkais zorro ir neliela auguma zorro: ķermeņa garums 43 - 70 cm, augstums skaustā 40 - 45 cm, astes garums 30 - 36 cm, svars 2,5 - 4 kg. Pelēkā zorro kažoks ir pelēkā krāsā, kas veidojas vienmērīgi jaucoties dažādu toņu spalvām. Pavēdere un pakakle ir bāli dzelgana vai gandrīz balta. Galva ir gaiši brūna, ar rudu toni, zods melns. Zorro ir lielas ausis, un tam ir gara, kupla aste. 
Pelēkais zorro medī grauzējus, putnus un trušus, bet barojas arī ar sēklām, augļiem, ogām, kukaiņiem, skorpioniem, ķirzakām, vardēm un olām. Pelēkais zorro ļoti reti uzbrūk aitām, biežāk noēd kritušus lopus. Ziemas periodā maita, grauzēji un bruņneši kļūst par galveno pārtikas avotu. Ja pelēkais zorro ir apmeties cilvēka tuvumā, tas var apciemot zemnieka sētu, lai nomedītu vistas. 
Pelēkais zorro veido monogāmus pārus, kuram pieder noteikta teritorija. Reizēm ģimenē dzīvo otra mātīte, kas palīdz pieskatīt jauno paaudzi, lai gan mazuļi dzimst tikai dominējošai mātītei.
Grūsnības periods pelēkajam zorro ilgst 53 - 60 dienas. Oktobrī vecāku iekārtotā alā dzimst mazuļi. Parasti piedzimst 2 - 6 kucēni. Kad mazuļiem ir 4 - 6 nedēļas, tie kopā ar māti sāk nākt laukā no alas. Tēviņš palīdz audzināt mazuļus, medījot un apgādājot ar barību mātīti pirmās nedēļas, kā arī vēlāk visu ģimeni. 3 mēnešu vecumā jaunuļi uzsāk medīt sīkus dzīvnieciņus. Dzimumbriedumu pelēkais zorro sasniedz 1 gada vecumā. Zinātniekiem trūkst datu par pelēkā zorro dzīves ilgumu savvaļā. Zoodārzos tas dzīvo apmēram 13 gadus.
Starp vietējiem iedzīvotājiem valda uzskats, ka zorro medī aitas, lai gan pētījumos tas nav apstiprinājies. Pelēko zorro tiek medīts, lai aizsargātu mājlopus un lai iegūtu kažokādu, kas tiek uzskatīta par vērtīgu. Pelēkā zorro kažokādas tiek eksportētas galvenokārt uz Eiropu: Vāciju (72%), Šveici (7,2%) un Itāliju (4,4%).
Mūsdienās pelēkais zorro tiek aizsargāts, un medības tiek atļautas tikai atsevišķos rajonos. Čīlē atsevišķās teritorijās pelēko zorro nedrīkst medīt kopš 1929. gada, lai gan ādas tiek eksportētas arī no Čīles.
Informācijas, telesakaru un mediju tiesību institūts

Zinātniskā izdevējdarbība

Institūts ir publicējis vairāk nekā piecdesmit grāmatas un vairākus simtus rakstu par informācijas tiesību jautājumiem.
Pasmejies.lv

Vēsture

Pasmejies.lv veidoja datorspēļu studija 2E Games ar domu likt cilvēkiem pasmieties par sevi un apkārt notiekošo. Veidotāju sastāvā ir RTU students Elviss Strazdiņš, Glamorganas Universitātes absolvents Ēvalds Urtāns, viņa brālis, mākslinieks, Gunvaldis Urtāns, un mūzikas autors Didzis Lauva. Pirmā vortāla spēle tika publicēta 2009. gada 4. novembrī, un tā atainoja Ingmāra Līdakas slaveno frāzi no Saeimas tribīnes: "Aizver muti!"
Pasmejies.lv savas unikalitātes dēļ ir iekļuvis arī vairākos Latvijas laikrakstos un ziņu portālos.2010. gada 18. martā Latvijas Avīze publicēja rakstu par pasmejies.lv, kurā tika intervēti Latvijas politiķi Ingmārs Līdaka un Juris Dobelis, kuru balsis ir dzirdamas portāla spēlēs.2010. gada 1. aprīlī LTV ziņu raidījumi Panorāma un LTV ziņas izveidoja reportāžu par pasmejies.lv portālu, kurā intervijas snieguši Ingmārs Līdaka un portāla autori.
E numurs

E numurs ir Eiropas Savienībā un Šveicē izmantots apzīmējums pārtikas piedevām. Burts E apzīmē Eiropu, citur pasaulē pārtikas piedevu apzīmēšanai izmanto tikai numuru bez burta pirms tā. Eiropas Savienībā uz produkta etiķetes jānorāda visas pievienotās vielas, lietojot vai nu vielas nosaukumu, vai E numuru, un to funkcijas. Eiropas Savienībā pārtikai atļauts pievienot tikai vielas, kas pārtikai pievienojamajos daudzumos tiek uzskatītas par nekaitīgām, turklāt ir jābūt pierādāmai vajadzībai pēc šādas vielas pievienošanas un ar pārtikas piedevu nedrīkst tikt maldināti patērētāji. Jaunas pārtikas piedevas ieviešanas process aizņem apmēram desmit gadus — piecus gadus tiek veiktas pārtikas piedevas drošuma pārbaudes, pēc kurām vielu divus gadus izvērtē Eiropas pārtikas nekaitīguma iestāde. Vēl trīs gadi paiet, kamēr pārtikas piedevu atļauj izmantot visas Eiropas Savienības valstis. Daudzas no šīm vielām ir dabiskas izcelsmes. Tomēr ir arī tādas pārtikas piedevas, kuras, lietojot lielos daudzumos, var būt kaitīgas veselībai. Šo vielu atļautais daudzums pārtikas produktos ir ierobežots normatīvajos aktos. Ne visas vielas, kam piešķirts E numurs, ir atļauts pievienot pārtikai — zinātniski pētot pārtikas piedevu ietekmi uz veselību, var atklāties, ka, lai gan viela tikusi uzskatīta par drošu, tai tomēr varētu būt negatīva ietekme uz veselību, tāpēc to turpmāk aizliedz lietot pārtikas ražošanā.
Gagarina kauss

Kausa nosaukums

Pēc līgas komisāra Aleksandra Medvedeva teiktā, kauss nosaukts Gagarina vārdā, jo Krievijas pilsoņi viņu saista ar izciliem sasniegumiem, kā arī līdz brīdim, kad kauss tika izveidots, Gagarina vārds nekad nebija ticis izmantots kā nācijas simbols. No līgas izveidotāju puses izskanējušas arī versijas, ka Gagarina lidojums kalpo kā metafora 20. gadsimtā notikušajai padomju hokeja izaugsmei.
Vēl viens kandidāts, kura vārdā balvu bija plānots saukt, bija padomju hokeja leģenda Anatolijs Tarasovs, kurš nereti tiek uzskatīts par vienu no padomju hokeja pamatlicējiem. Vēlāk Tarasova vārdā tika nosaukta viena no līgas divīzijām.
Dāvāja Māriņa

"Dāvāja Māriņa" ir pasaulē populārākā Raimonda Paula dziesma ar Leona Brieža vārdiem, kas ar Andreja Vozņesenka vārdiem kā "Miljons sārtu rožu" tulkota krieviski (1982), somiski un ungāriski (1984), zviedriski (1987), japāniski (1987), korejiski (1997), vjetnamiski (2006), persiski (2008), poliski (2009) un citās valodās.
Pirmo reizi ieskaņota 1981. gadā dziedātājas Aijas Kukules un Latvijas radio bērnu vokālā ansambļa „Dzeguzīte” dalībnieces Līgas Kreicbergas izpildījumā un uzvarēja tā paša gada "Mikrofona aptaujā". Vēlāk to izpildīja Larisa Mondrusa (2001), Aija Andrejeva (2014), kā arī reperis Ozols (2008) un Jana Kay (2016).
Jau 1982. gadā dziesma Allas Pugačovas izpildījumā kļuva ļoti populāra PSRS, drīz vien arī Somijā un Ungārijā. Japānā, Korejā un Vjetnamā tā kļuva par ļoti populāru karaoke dziesmu. 
2018. gadā "Dāvāja Māriņa" ieguva 99. vietu Radio SWH rīkotajā LVtop100 aptaujā.
Akridīns

Vēsture

Pirmo reizi ieguvuši vācu ķīmiķi Karls Grēbe (Carl Gräbe) un Heinrihs Karo (Heinrich Caro) 1871. gadā no akmeņogļu darvas.

Iegūšana

Akridīnu var iegūt no akmeņogļu darvas vai arī sintētiski. Tas rodas, ciklizējot difenilamīnu vai tā atvasinājumus (N-arilantranilskābes).

Īpašības

Skābā vidē veido akridīnija jonu un akridīnija sāļus. Šie sāļi ir ūdenī šķīstoši. Ūdens šķīdumiem piemīt zaļgana fluorescence un spilgti dzeltena krāsa.
Alkilējoties viegli veido ceturtējos sāļus (N-alkilakridīnija sāļus).
Nukleofilās reakcijas notiek pie 9. oglekļa atoma, tajās veidojas akridons un tā atvasinājumi.
Dzīviem organismiem akridīns izraisa hromosomu mutācijas un ir kancerogēna viela.

Izmantošana

Svarīgs akridīna atvasinājums ir akrihīns — efektīvs līdzeklis malārijas ārstēšanai.
Akridīnu izmanto arī citu medikamentu un krāsvielu sintēzēm.
Matricu reizināšana

Matricu reizināšana ir bināra operācija, kurā tiek reizināts matricu pāris, šīs operācijas rezultātā tiek iegūta jauna matrica. Skaitļi (piemēram, reāli, kompleksi skaitļi) var tikt reizināti kā elementārajā aritmētikā.
Pastāv vairāki veidi, kā reizināt matricas, no kuriem vienkāršākais ir reizināšana ar skaitli. Matricu reizināšana nav komutatīva, kas nozīmē, ka A · B ≠ B · A. Ja tiek reizināta matrica A (n × m matrica) un B (m × p matrica), tad reizināšanas rezultāts AB ir n × p matrica.
Leo Komarovs

Spēlētāja karjera

Lai gan dzimis Narvā, Igaunijā, jau bērnībā pārcēlies uz Somiju, kur uzsāka hokejista karjeru, spēlējot dažādu SM līgas jauniešu komandu rindās. 2005.—06. sezonā Komarovs sebitēja SM līgā, aizvadot 44 spēles Pori "Assat" rindās. No 2006. līdz 2009. gadam Komarovs spēlējis Lahti "Pelicans" sastāvā, taču tad pārcēlās uz Kontinentālo hokeja līgu. 2009.—10. un 2010.—11. gada sezonās viņš spēlēja Maskavas "Dinamo" rindās. 2011.—12. sezonā kluba sastāvā izcīnīja Gagarina kausu.
2012. gada vasarā hokejists noslēdza viena gada līgumu ar NHL vienību Toronto "Maple Leafs". 2012.—13. gada NHL sezonas lokauta laikā atgriezās "Dinamo" rindās, taču tad aizvadīja 42 spēles NHL. 2013. gada vasarā Komarovs noslēdza jaunu līgumu ar "Dinamo", taču pēc gada atgriezās "Maple Leafs", 2014. gada jūlijā ar klubu noslēdzot četru gadu līgumu. 2018. gada vasarā Komarovs pievienojās Ņujorkas "Islanders" rindām.
Somijas izlases rindās izcīnījis bronzas medaļas 2014. gada olimpiskajās spēlēs, spēlējis arī 2009., 2010., 2011. un 2014. gada Pasaules čempionātos, 2011. gadā izcīnot Pasaules čempiona titulu.
Loja

Iestādes

Vidējciemā atrodas pasta nodaļa, novada pašvaldība, doktorāts, aptieka, frizētava, kā arī Valsts un pašvaldības vienotais klientu apkalpošanas centrs, veikals, bērnudārzs PII "Bitīte",kultūras nams, Sējas mūzikas un mākslas skola.

Sabiedriskais transports

Sabiedriskais transports Lojā ir pieejams diezgan plašā izvēlē. Autobusi kursē un Siguldu, Murjāņiem, Raganu, Pabažiem, Saulkrastiem, Sēju, Rīgu. Pakalpojumu nodrošina uzņēmums- AS "CATA".
Marks Solers

Karjera

2015. gadā uzvarējis Tour de l'Avenir kopvērtējumā.
2017. gadā Solers Volta a Catalunya sacensību kopvērtējumā finišēja trešais aiz komandas biedra Alehandro Valverdes un Alverto Kontadora, uzvarot jauno braucēju klasifikācijā. Togad vēlāk viņš tika iekļauts 2017. gada Vuelta a España starta sarakstā.
2018. gada martā viņš uzvarēja Parīze—Nica daudzdienu sacensībās. Iesācis pēdējo posmu 37 sekundes aiz sacensību līdera Saimona Jeitsa (Mitchelton–Scott) kopvērtējuma sestajā vietā, Solers posma vidusdaļā kopā ar tautieti Davidu de la Krusu (Team Sky) veica uzbrukumu, noķerot atrāvienā esošo Omaru Fraili (Astana) un trijatā līdz Nicai noturot nepieciešamo pārsvaru pār sekotājiem. De la Krusam un Frailem sadalot posma uzvarētāja laurus, Solers finišēja trešais, iegūstot četras bonusa sekundes finišā papildu trijām starpfinišā iegūtajām un ar 35 sekunžu atstarpi līdz Jeitsam un citiem kopvērtējuma pretendentiem pietika, lai Solers gūtu uzvaru ar četru sekunžu pārsvaru pār Jeitsu.
Ļevs Rubinšteins

Biogrāfija

Ļ. Rubinšteins beidzis Maskavas Valsts Pedagoģisko neklātienes institūtu (tagad M. Šolohova Maskavas Valsts humanitārā universitāte). Strādājis par bibliogrāfu. Dzejai pievērsies 60. gadu beigās, 70. gadu sākumā izstrādājis "minimālistisku" dzejas stilu. 70. gadu vidū darbs ar bibliogrāfiju iedvesmoja Rubinšteinu pievērsties īpašai dzejas formai — "kartotēkai" jeb nelieliem teksta fragmentiem, kas uzdrukāti uz atsevišķām bibliogrāfijas kartītēm, tā veidojot dzejas tekstu kā vienlaikus verbālu, vizuālu un performatīvu mākslas darbu. Kopā ar Dmitriju Prigovu, Vsevolodu Ņekrasovu un Timuru Kibirovu tiek uzskatīts par vienu no galvenajiem Maskavas konceptuālisma dzejas skolas pārstāvjiem. Padomju laikā šādas dzejas publicēšana nebija iespējama, tādēļ pirmās Rubinšteina dzejas publikācijas ir Rietumu presē 70. gadu beigās. Pirmās publikācijas Krievijā — 80. gadu beigās. 
Izdotas vairākas Rubinšteina dzejas grāmatas, viņa dzejoļi tulkoti daudzās valodās.
Rubinšteins pazīstams arī kā atklāts Krievijas politikas kritiķis un protestu līdzdalībnieks. 2017. gadā viņš kopā ar vairākiem citiem rakstniekiem paziņoja par izstāšanos no Krievijas PEN centra sakarā ar tā nevēlēšanos aizstāvēt rakstnieku brīvību un cilvēktiesības. Par savu rakstnieka uzdevumu viņš stāsta 2013. gada intervijā:
"Kad dziļos padomju gados sāku nodarboties ar literatūru, man bija svarīgi ievērot stingru distanci starp oficiālo un neoficiālo kultūru. Mēs ar domubiedriem padomju režīmu pieradām uztvert kā klimatisku parādību. Tādi ir laikapstākļi – ja ir auksti, jāapģērbjas siltāk, ja karsti – kaut kas jānovelk. Bet tas, kas šobrīd notiek Krievijā, jau skar mani personīgi un nopietni uztrauc... Visvairāk mani interesē mūsdienu valodas stāvoklis. Mana cīņa notiek diskursa, valodas līmenī. Šobrīd es rakstu gan dzeju, gan reaģēju arī citos žanros, piemēram, esejās. Kad man jautā, vai biju patiesāks padomju laikā vai esmu šobrīd, es atbildu – gan toreiz, gan tagad. Nesaskatu atšķirību."
Ļ. Rubinšteins vairākkārt viesojies Latvijā, 2002. gada septembrī piedalījies Latvijas un Krievijas rakstnieku konferencē Ventspilī, 2013. gada decembrī Rīgā uzstājies dzejas lasījumu cikla "Dzejas sūtņi" ietvaros, 2017. gada jūnijā piedalījies festivālā "Dzeja bez robežām".
Dzejas publikācijas Latvijas krievu periodikā kopš 1989. gada (На этот раз... — "Родник", 1989, Nr. 10; Мама мыла раму — "Даугава", 1989, Nr. 8). Dzejas un eseju tulkojumi latviešu periodikā kopš 2012. gada, tie publicēti žurnālā "Latvju Teksti", portālos "Satori" un "Punctum", kā arī mūsdienu krievu dzejas antoloģijā "12 dzejnieki no Krievijas" (2017).
Vaginīts

Vaginīts (latīņu: vaginitis) jeb kolpīts ir maksts iekaisums. Šo slimību pavada tādi simptomi kā nieze, sāpes un izdalījumi no maksts, un parasti tā ir saistīta ar uzbudināmību vai vulvas infekciju. Ir trīs galvenās vaginīta formas: bakteriālā vaginoze, vaginālā kandidiāze un trihomoniāze. Vaginītu var izsaukt vairākas baktērijas uzreiz. Vaginīta simptomi mainās katrai formai. Dažreiz slimība var būt bezsimptomātiska.
Gordans Giričeks

Karjera

Basketbolā sācis spēlēt dzimtajā Zagrebā, nonācis vietējā kluba "Cibona" sistēmā.
G. Giričeku 1999. gada NBA drafta otrajā kārtā ar kopējo 40. numuru izvēlējās Dalasas "Mavericks", taču uzreiz aizmainīja pret Leonu Smitu uz Sanantonio "Spurs". Taču arī šīs komandas sastāvā G. Giričeks nenospēlēja nevienu spēli, vairākas sezonas pēc drafta vēl paliekot Eiropā, tostarp aizvadot ražīgu Eirolīgas sezonu Maskavas CSKA sastāvā.

NBA

2002. gada rudenī G. Giričeks debitēja NBA, jau pirmajā spēlē Memfisas "Grizzlies" gūstot 29 punktus. 49 spēlēs komandas sastāvā viņš guva viēji 11,2 punktus spēlē. 2003. gada februārī spēlētāju aizmainīja uz Orlando "Magic" kopā ar Drū Gudenu maiņas darījumā pret Maiku Milleru, Raienu Hamfriju un nākotnes drafta izvēlēm. Sezonas noslēgumā G. Giričeks tika iekļauts NBA simboliskajā otrajā debitantu izlasē. 2004. gada februārī G. Giričeks tika aizmainīts uz Jūtas "Jazz" pret Dešonu Stīvensonu un nākotnes drafta izvēli. 12. martā viņš aizvadīja karjeras rezultatīvāko spēli NBA, iemetot 33 punktus pret Fīniksas "Suns". 2007. gada decembrī G. Giričeku aizmainīja uz Filadelfijas "76ers" pret Kailu Korveru. Pēc aizvadītām 12 spēlēm "76ers" viņu atlaida un martā G. Giričeks noslēdza līgumu ar Fīniksas "Suns" līdz sezonas beigām, kas kļuva par pēdējo viņa NBA sezonu.
Pēc tam spēlēja Stambulas "Fenerbahçe", bet profesionāļa karjeru noslēdza sava pirmajā klubā Zagrebas "Cibona".

Horvātijas izlase

Horvātijas basketbola izlases sastāvā spēlējis 5 Eiropas čempionātos pēc kārtas.
Džordžs Gosips

Biogrāfija

Piedzimis ASV, taču jau divu gadu vecumā pēc mātes nāves kopā ar tēvu pārcēlies uz Angliju. Bijis pazīstams kā daudzu šaha turnīru dalībnieks, kurš nevairījies doties tālākos ceļojumos. 1874. gadā izdevis 900 lappušu garu šaha atklātnēm veltītu grāmatu "Šaha spēlētāju rokasgrāmata" (angļu: The Chess-Players Manual), kura piedzīvojusi vairākus izdevumus un 1888. gadā izpelnījusies toreizējā Pasaules čempiona šahā Vilhelma Steinica augstu novērtējumu.
Atsevišķos šaha turnīros guvis labus panākumus. Uzvarējis laikraksta Chess Players Chronicle korespondencšaha turnīrā (1873-1874), dalījis 5.-6. vietu Londonas turnīrā 1883. gadā (uzvarējis Kurts fon Bardelebens). 1887. gadā izcīnījis 3. vietu Austrālijas šaha čempionātā. 1895. gadā Monreālā nospēlējis neizšķirti maču ar Viljamu Poloku — 8½:8½ (+6, -6, =5).
Tomēr bijis arī bēdīgi slavens ar virkni pēdējo vietu spēcīgos šaha turnīros: 5., (1889), 6., (1890) un 7. (1892) Lielbritānijas šaha federācijas kongresā, 6. Vācijas šaha federācijas čempionātā (1889) un Ņujorkas šaha turnīrā (1893). Tikai Ņujorkas 1889. gada šaha turnīrā viņam izdevies izvairīties no šāda rezultāta, finišējot 18. vietā 20 dalībnieku konkurencē.
Aizgājis no dzīves Liphukas ciemā Hempšīras grāfistē Anglijas dienvidos.
Rīgas Politehniskā augstskola

Augstskolas izveide

Vidzemes guberņas augstākās izglītības centrs bija Tērbatas Universitāte, taču tā negatavoja tehniskos speciālistus. Rīgas biržas komiteja un Rīgas rāte ierosināja veidot Rīgā tehnisko augstskolu, ko atbalstīja Baltijas ģenerālgubernators A.Suvorovs. 1861. gada 16. (28.) maijā Krievijas imperators Aleksandrs II apstiprināja nolikumu par Rīgas Politehnisko augstskolu.
1861. gadā ievēlēja augstskolas Padomi, kurā savus pārstāvjus deleģēja Igaunijas, Kurzemes, Vidzemes un Sāmsalas bruņniecība, Rīgas rāte, Lielā un Mazā ģilde, Tallinas pilsēta, Tallinas un Rīgas biržas. Sākotnēji tā darbojās kā pamatā Baltijas provinču muižniecības uzturēta privātā augstskola.
Augstskolā bija atļauts mācīties jebkuram Krievijas impērijas pilsonim (vīrietim), uzsākot mācības bez iestājeksāmeniem. Mācības bija par maksu un notika vāciski.

Atrašanās vieta

Rīgas Politehniskā augstskola 1862. gadā tika atvērta īrētās telpās Kaula namā Elizabetes un Suvorova (tagad — K. Barona) ielas stūrī. 1866. gadā pēc arhitekta Gustava Hilbiga (1822-1887) veidotā projekta tika uzsākta speciāli augstskolas vajadzībām paredzētas ēkas celtniecība Troņmantnieka bulvārī (tagad — Raiņa bulvārī 19), kuras pirmais korpuss tika pabeigts 1869. gadā.
Mamikons Garibjans

Biogrāfija

Šahu sācis spēlēt sešu gadu vecumā. 2012. gadā uzvarējis Armēnijas jauniešu šaha čempionātā U8 vecuma grupā, bet 2014. gadā bijis labākais U10 vecuma grupā. 2013. gadā izcīnījis uzvaru starptautiskajā jauniešu šaha turnīrā Nonas Gaprindašvili kauss.
Pārstāvējis Armēniju Eiropas un pasaules jauniešu šaha čempionātos. Divas reizes uzvarējis Eiropas jauniešu šaha čempionātos: 2014. gadā Batumi U10 vecuma grupā un 2016. gadā Prāgā U12 vecuma grupā.
Geithaina

Vēsture

Geithaina rakstos pirmoreiz minēta 1186. gadā.
Peļveidīgie

Latvijā

Latvijā sastopamas 12 peļveidīgo apakškārtas sugas: meža klaidoņpele (Apodemus sylvaticus), svītrainā klaidoņpele (Apodemus agrarius), dzeltenkakla klaidoņpele (Apodemus flavicollis), mazā meža klaidoņpele (Apodemus uralensis), pundurpele (Micromys minutus), mājas pele (Mus musculus), pelēkā žurka (Rattus norvegicus), melnā žurka (Rattus rattus),  ūdensstrupaste (Arvicola amphibius), rūsganā mežstrupaste (Myodes glareolus), ondatra (Ondatra zibethicus) un meža sicista (Sicista betulina).

Kopīgās īpašības

Peļveidīgajiem grauzējiem ir kopīga žokļu anatomija un zobu struktūra. Tiem ir labi attīstīti košļāšanas muskuļi (latīņu: musculus masseter), kas piemēroti graušanai. Mediālais košļāšanas muskulis iet caur acs dobumu. Šī ir unikāla īpašība, kas nepiemīt citiem zīdītājiem. Peļveidīgie dzīvnieki visbiežāk ir aktīvi nakts laikā un tie pārtiek no graudiem.
Jakobs Johans Hastfers

Dzīvesgājums

Dzimis 1647. gada 11. decembrī Tallinā Kostiveres un Udevas muižnieka Evolda fon Hastfera un viņa sievas Emerencijas Veronikas, dzimušas fon Mengdenas, ģimenē. 1674. gadā viņš salaulājās ar Sigrīdu Jillenšernu no Lundhomas (Gyllenstierna af Lundholmiga, 1638–1700), 1678. gadā viņam piešķīra Kostiveres barona titulu.
1686. gadā Kārlis XI viņu iecēla par Vidzemes gubernatoru, 1687. gadā par Zviedru Vidzemes ģenerālgubernatoru, bet 1687. gadā piešķīra Gripenborgas grāfa titulu un 1690. gadā feldmaršala pakāpi. Viņa vadībā tika veikta Vidzemes muižu redukcija, kuras rezultātā Zviedrijas kroņa rokās nokļuva vairāk kā 70% no muižu zemes. Lai aizkavētu muižnieku politiskās varas sabrukumu, Vidzemes bruņniecība 1690. gadā sūtīja savu delegāciju uz Stokholmu. Viens no tās vadītājiem bija Johans Reinholds fon Patkuls, kas līdz ar citiem muižniecības vadoņiem tika tiesāts zviedru tiesā.
1690. gadā viņš panāca Gustava-Kārļa akadēmijas (Academia Gustavo-Carolina) atjaunošanu Tērbatā, ko 1695. gadā pārcēla uz Pērnavu. Miris 1695. gada 24. decembrī Rīgā.