Ostenzakeni

Ostenzakeni vai fon der Osten-Zakeni (vācu: von der Osten-Sacken), sākotnēji Osteni no Sakas (latīņu: de Sacken, vācu: von der Osten gen. Sacken), ir vācbaltiešu dzimta, kuras priekšteči 14. gadsimtā bija Kurzemes bīskapu vasaļi no Sakas pils. 16. gadsimtā Sakas muižnieki papildināja savu uzvārdu kā von Sacken, genannt von der Oest, visbeidzot kā von der Osten gen. Sacken, lai parādītu savu šķietamo radniecību ar seno Pomerānijas dižciltīgo fon der Ostenu (von der Osten) dzimtu.   
16. gadsimtā Ostenzakeni kļuva par lieliem zemes īpašniekiem Piltenes apgabalā, vēlāk Kurzemes guberņā. No Kurzemes dzimta izplatījās arī Krievijā un Vācijā. 
1762. gadā Svētās Romas impērijas ķeizars Francis I Kārlim fon der Ostenzakenam piešķīra grāfa titulu, bet 1786. gadā Prūsijas karalis Frīdrihs Vilhelms II firsta titulu.   
Krievijas impērijas valdība 1853. gadā atzina Kurzemes Ostenzakenu dzimtas tiesības lietot mantojamu baronu titulu.

Vēsture

Pirmais rakstos pieminētais dzimtas priekštecis bija Arnolds, saukts par Lindālu (latīņu: Arnoldus dictus Lyndale) no Lindāles pils Durbes apkārtnē, kam Kurzemes bīskaps Oto 1386. gadā izlēņoja Sakas novadu, tāpēc 1395. gada dokumentā viņš dēvēts par Sakas Arnoldu (Arnoldus de Sacken). 
Ostenzakenu dzimta cēlusies no 1478. - 1519. gada dokumentos atkārtoti pieminētā Kurzemes bīskapijas Embūtes fogta Heinriha no Sakas (Heinrich von Sacken), kurš saviem sešiem dēliem atstāja ne tikai Dzeldas, Lēnu un Bātas muižas Embūtes draudzes novadā, bet arī zemes īpašumus Livonijas ordeņa valsts daļā, piemēram, Apriķu un Lāņu muižas. 1544. gadā viņa pēcnācējs Zanders no Sakas dēvēts par fon der Ostu (Sander von Sacken, genannt von der Oest). 
1620. gadā dzimtu iekļāva Kurzemes bruņniecības matrikulā. Heinrihs no Sakas (†1646) bija Kuldīgas virspilskungs, no 1631. gada Kurzemes un Zemgales hercogistes galma padomnieks (Landhofmeister) hercogu Frīdriha un Jēkaba valdīšanas laikā. Bātas un Lēnu muižnieks Johans Ulrihs fon der Ostenzakens (1630–1701) kļuva par galma kabarkungu un Piltenes apgabala landrātu.
Ēvalds forn der Ostenzakens (†1718) bija Kurzemes un Zemgales hercogistes kanclers hercoga Frīdriha Vilhelma un viņa atraitnes Annas valdīšanas laikā (1709-1718), no 1710. gada arī Piltenes apgabala landrāts.
18. un 19. gadsimtā vairāki dzimtas locekļi bija izcili diplomāti un karavadoņi, iegūstot grāfu un firstu titulus. Dundagas muižnieks, Piltenes stārasts un diplomāts Kārlis fon der Ostenzakens (1726–1794) ieguva Prūsijas firsta titulu, bet feldmaršals Fabiāns Gotlībs fon der Ostenzakens (Fabian Gottlieb von der Osten-Sacken) ieguva grāfa (1821) un kņaza (1832) titulus. Tajā laikā Ostenzakeni bija ierakstīti Kurzemes, Vidzemes, Igaunijas un Sāmsalas bruņniecības matrikulās, vēlāk arī Orlas guberņas muižnieku sarakstā.

Dundagas Ostenzakeni

Dundagas pils īpašnieks Oto Ernests Maidels (Otto Ernst von Maydell, 1608-1670) apprecējās ar Annu Sibillu Ostenzakenu (Anna Sibylla von Maydell, ap 1620–1687), kas savas saimniekošanas laikā (1670-1687) pili tika pili pārveidot no cietokšņa par muižas kungu māju. 
Viņu dēls Dītrihs fon Maidels (Dietrich von Maydell, †1711) pēc nāves atstāja Dundagas muižu savas mātes radiniekam pulkvedim Johanam Ulriham fon der Ostenzakenam (1674–1731). Viņa dēls bija Piltenes stārasts un diplomāts Kārlis fon der Ostenzakens (1726–1794), kas pārbūvēja Dundagas pili.