google/wiki40b huggingface dataset:
Lānss Strols

Ģimene un privātā dzīve

Lānss Strols ir kanādiešu modes industrijas zvaigznes un miljardiera Lorensa Strola (Lawrence Stroll) dēls.

Williams (2017)

2016. gada novembrī tika oficiāli paziņots, ka Lānss Strols uz 2017. gada sezonu ir noslēdzis līgumu ar Williams komandu, kur pirms gaidāmās sezonas kanādiešu autosportistam tika dota iespēja veikt vairākus privātus testus tādās sacīkšu trasēs kā Silverstonā, Moncā, Špīlbergā, Budapeštā, Barselonā un Abū Dabī. Tāpat savas relatīvās jaunības dēļ tiek paredzēts, ka Lānss Strols kļūs par visu laiku otro jaunāko sacīkšu debitantu Pirmās formulas vēsturē.
Johanness Āviks

Dzīvesgājums

Āviks no 1902. līdz 1903. gadam Tartu universitātē studēja vēsturi. 1905. gadā absolvē Ņežinas universitāti. 1910. gadā absolvē Helsinku universitāti, iegūstot doktora grādu romāņu valodās. Darbojies arī kustībā „Jaunā Igaunija”. No 1926. līdz 1933. gadam Āviks Tartu universitātē pasniedza igauņu un franču valodu. 1934. gadā Igaunijas izglītības ministrija iecēla viņu par skolu konsultantu un inspektoru. 1944. gadā, sākoties padomju okupācijai, devās trimdā uz Stokholmu, kur arī pavadīja atlikušo mūžu.
Salienas pagasts

Daba

Pagasta lielāko daļu aizņem Augšzemes augstienes Skrudalienas pauguraine, ziemeļu malā - Latgales augstienes Augšdaugavas pazeminājums. Augstākais punkts - Leibgora (181,8 m vjl).

Upes

Borne, Daugava, Mālkalne, Poguļanka, Tartaciņa.

Ezeri

Dūnakļu ezers, Kirjaņiška, Klepinu ezers, Zabolotņiku ezers.

Vēsture

1897. gadā Kurzemes guberņas Ilūkstes apriņķa Aizlauces draudzes novadā izveidoja Solonājas pagastu (vai Salanājas pagastu), apvienojot Salonājas (Sallonay) muižu ar apkārtējām muižām — Lielbornes (Groß-Born), Vecsalienas (Červonkas), Sīķeles-Rozališku (Siekeln-Rosalischek), Joehaninas (Johannina), Heronomovas (Hieronimow) un Šlapaku muižām. 
1919. gadā pagastam pievienoja Kaplavas pagasta Jaunbornes daļu. 
Pēc 1920. gada zemes reformas Salanājas pagasta Lielbornes muiža  tika sadalīta 77 vienībās 1480 ha kopplatībā, Vecsalienas muiža (Alt-Sallensee) ar Dirvānišķu pusmuižu 82 vienībās 1265 ha kopplatībā, Sīķeles-Rozališķu muiža (Sieklen-Rosalischek) 13 vienībās 253 ha kopplatībā, Vecģeronimavas muiža (Hieronimow) 4 vienībās 154 ha kopplatībā. Jaunbornes (Neu-Born) un Salanājas (Salienas) muižas (Sallonay) netika sadalītas.      
1925. gadā Salanājas pagastu pārdēvēja par Salienas pagastu. 1935. gadā Salienas pagasta platība bija 178,91 km² un tajā dzīvoja 3839 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Jaunbornes, Lazdukalna, Salienas un Vecsalienas ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Salienas ciems ietilpa Grīvas (1949-1955), Ilūkstes (1955-1956) un Daugavpils (1956-1990) rajonos. 1954. gadā Salienas ciemam pievienoja likvidēto Jaunbornes ciemu, 1956. gadā kolhoza «Strana Sovetov» teritoriju pievienoja Krāslavas ciemam, bet 1957. gadā Krāslavas ciema kolhoza «Strana Sovetov» teritoriju pievienoja Salienas ciemam. 
1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Salienas pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Daugavpils novadā.

Iedzīvotāji

Iedzīvotāju skaits - 821, no kuriem 47% ir krievi, 22% latvieši, 18% poļi, bet 12% baltkrievi.

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas ir Saliena, Faļtopi, Gaveitiški, Jaunborne, Karļinova, Meteliški, Ritāņi, Stašališki, Šlapaki, Voksova, Zaļesje.
Mogiļeva

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1267. gadā. Ietilpa Kijevas Krievzemē, vēlāk Lietuvas Dižkunigaitijā un Polijas-Lietuvas kopvalstī. 1561. gadā apmetnes iedzīvotāji sacelšanās rezultātā iznīcināja krievu garnizonu, par ko Polijas karalis Stefans Batorijs piešķīra Magiļevai Magdeburgas tiesības un ģerboni.
Pēc Polijas Pirmās dalīšanas Magiļeva tika iekļauta Krievijas impērijas sastāvā un kļuva par guberņas centru.
Pirmā pasaules kara laikā Magiļeva bija Krievijas armijas galvenā štāba vieta un šeit uzturējās imperators Nikolajs II.
1941. gadā, 2.pasaules kara laikā, pilsētas pievārtē un pašā pilsētā notika sīvas kaujas.

Cilvēki

Pēc nacionālā sastāva pilsētas iedzīvotāji ir baltkrievi (87,43 %) un krievi (7,15 %).
Mogiļeva ir komponista Ērvinga Berlina (Irving Berlin, 1888—1989), psihoterapeita Makša Eitingona (Max Eitingon, 1881—1943), politiķa Nikolaja Krestinska (Никола́й Никола́евич Крести́нский, 1883—1938), fiziķa Leonīda Mandelštama (Леонид Исаакович Мандельштам, 1879—1944), šahista Ļeva Polugajevska (Лев Абрамович Полугаевский, 1934—1995), Latvijas PSR valsts dabinieka Jurija Rubeņa (1925—2004), zinātnieka Oto Šmita (Отто Юльевич Шмидт, 1891—1956), matemātiķa Isaja Šura (Issai Schur, 1875—1941) dzimtā pilsēta.
Āgenskalna Valsts ģimnāzija

Vēsture

Āgenskalna Valsts ģimnāzija ir viena no vecākajām skolām Latvijā, kas joprojām darbojas un ir senākā skola Rīgā Daugavas kreisajā krastā. Tās pirmsākumi meklējami Zviedru Vidzemes laikā, kad 1681. gadā Rīgas rāte nolēma Pārdaugavā dibināt skolu ar vācu mācību valodu. Pagāja vairāki gadi, līdz 1688. gadā Hanss Heinrihs Berns atklāja Āgenskalna pilsētas zēnu skolu. Rīgas rāte par skolotāju apstiprināja Ernestu Frīdemani Hubneru, viņa alga bijusi 10 pūri rudzu un 10 pūri miežu gadā. Ir zināms, ka 1690. gadā skola saņēmusi no rātes grāmatas trūcīgiem skolēniem. Par senāko skolas nama atrašanās vietu ziņu nav, taču ir zināms, ka 1778. gadā tika uzcelta jauna skolas ēka Daugavgrīvas ielā 10 (ēka nav saglabājusies).
1902. gadā tika uzcelta jauna skolas ēka Lavīzes ielā 2a, kuras trīsstāvu mūra ēkas būvētas speciāli skolai pēc arhitekta Reinholda Šmēlinga projekta. Ēkas būvētas racionāli un askētiski, vienīgais arhitektoniskais akcents ir ieejas mezgla portāls tā frontonā un dzegā saskatāmas neogotikas stila iezīmes. Skolā bija ierīkota centrālā apkure un ūdensvads. Jaunajā skolas ēkā vietu atrada ne tikai Āgenskalna pilsētas zēnu skola, bet arī trīs citas skolas: 1805. gadā dibinātā Āgenskalna meiteņu skola, 1872. gadā dibinātā Sv. Lūkasa pilsētas zēnu skola un 1904. gadā dibinātā Švarcmuižas pilsētas meiteņu skola. 1906. gadā apvienotajai skolai piešķīra Rīgas pilsētas Švarcmuižas savienotās elementārskolas nosaukumu. Jaunajā skolā strādāja 11 skolotāji, bet mācījās 350 skolēni, galvenokārt latvieši un vācieši, taču bija arī krievi, poļi, ebreji u.c. Baltijas rusifikācijas laikā 1906. gadā par apmācības valodu kļuva krievu valoda, latviešu valodā notika tikai ticības mācības un dzimtās valodas stundas.
1923. gadā skolu pārdēvēja par Rīgas pilsētas 4. pamatskolu. To apmeklēja vidēji 500 bērnu, ar viņiem strādāja 16—20 skolotāji, mācības notika latviešu valodā. 
1937. gadā 4. Rīgas pilsētas pamatskolu pārdēvēja par Rīgas pilsētas Āgenskalna pamatskolu. 1939. gadā skola plaši svinēja 250 gadu jubileju, tā saņēma Āgenskalna latviešu biedrības dāvāto karogu ar devīzi "Slēgsim sirdis saules lokā, augsim lieli Latvijai". 
Ilgāku laiku skolas ēkā atradās 1946. gadā dibinātā Rīgas 51. strādnieku jaunatnes vakara vidusskola, laika gaitā skola tika pakļauta daudzām reorganizācijām un nosaukumu maiņām, līdz 1973. gadā tā kļuva par Rīgas 73. vidusskolu, kurā 1979. gadā uzsāka padziļinātu fizikas un matemātikas apguvi. 1973. gadā skola tika paplašināta, piebūvējot vēl vienu korpusu, tajā atrodas aktu un sporta zāles, ēdnīca un jaunas klašu telpas.
Pēc Latvijas neatkarības atgūšanas 1990. gadā skola tapa par RTU Āgenskalna koledžu, 1995. gadā 1.—6. klašu skolēni ieguva jaunas telpas Zeļļu ielā, kur tika nodibināta Fr. Brīvzemnieka pamatskola. Savukārt Lavīzes ielas skola 1996. gada 1. septembrī kļuva par Āgenskalna Valsts ģimnāziju.
1,2-Propāndiols

Iegūšana

1,2-Propāndiolu iegūst, hidratējot propilēna oksīdu.
Ludzas apriņķis

Zemes virsa

Ludzas apriņķa zemes virsas dienvidrietumu daļu veidoja Latgales augstiene (agrāk saukta par Latgales platformu), bet ziemeļaustrumu daļu Zilupes līdzenums (agrāk — Malienas līdzenums). Lielākais apriņķa pacēlums bija Rudavas kalns (244 m). Latgales augstienes viļņainajā virsā ledus laikmetā vietām radušies prāvi un dziļi iedobumi, kur izveidojušies ezeri, no kuriem lielākie Cirmas ezers (13,2 km²), Lielais Ludzas ezers (8,6 km²), Nirzas ezers (6,5 km²), Plisūnas ezers (4,7 km²), Pildas ezers (2,9 km²) un Šķaunes (2,8 km²) ezeri. Savdabīgs ledus laikmeta dabas veidojums ir 6 km garais un līdz 25 m augstais Šķaunes oss.          
Zilupes līdzenuma vidējais augstums ir ap 110 m virs jūras līmeņa. Pa to uz ziemeļiem gausi tek Zilupe, Ludzas upe un Rītupe. Gar Latgales augstienes malu atrodas meži, zāļu purvi un slapjas pļavas.

Iedzīvotāji

1930. gadā 58% apriņķa iedzīvotāju bija latvieši, 28% krievi, 5% baltkrievi, 5% poļi, 4% ebreji. Lielākā daļa bija katoļi (66%), pareizticīgie (24%), vecticībnieki (4%), jūdaisti (4%), luterāņi (2%). Lasītpratēji 64% (1930).

Izglītība

1934. gada rudenī apriņķī bija 123 pagastskolas (13 819 skolēni, 523 skolotāji) un trīs vidusskolas (divas Ludzā un viena Kārsavā, 398 skolēni).

Inflantijas vaivadijas sastāvā

Pēc Altmarkas pamiera Inflantijas vaivadijas sastāvā izveidoja Ludzas traktu (poļu: Trakt lucyński).

Latvijas PSR sastāvā

1947. gada 16. oktobrī Nautrēnu pagasts tika atdalīts no Ludzas apriņķa un pievienots Rēzeknes apriņķim.

Likvidēšana

1949. gada 31. decembra administratīvi teritoriālajā reformā Ludzas apriņķis tika likvidēts un tā teritorija iekļauta Dagdas, Kārsavas, Ludzas un Zilupes rajonos.
1982. gada Latvijas čempionāts šahā

1982. gada Latvijas šaha čempionāts - Latvijas PSR 39. šaha čempionāts vīriešiem un Latvijas PSR 36. šaha čempionāts sievietēm.

Turnīra gaita

Latvijas PSR 39. šaha čempionāts vīriešiem notika no 19. februāra līdz 14. martam 1982. gadā Rīgā. Jau otrajā kārtā Alvis Vītoliņš principiālajā duelī pieveica iepriekšejā gada čempionu Aleksandru Voitkēviču un uzņēma tempu, kuru neizturēja viņa sāncenši. Vītoliņš piekto reizi kļuva par Latvijas PSR čempionu. Otrajā vietā stabili ierindojās Edvīns Ķeņģis, bet cīņā par trešo vietu labāk veicās Zigurdam Lankam.
Latvijas PSR 36. šaha čempionāts sievietēm notika no 1. līdz 24. februārim 1982. gadā Jūrmalā. Pirmoreiz čempionāta fināls sievietēm notika ārpus Rīgas. Gandrīz visu turnīra laiku līderes pozīcijas noturēja Anda Šafranska. Tikai Ingrīda Priedīte un Tatjana Voronova spēja radīt viņai konkurenci, taču Priedītei nebija veiksmīga turnīra vidusdaļa, bet Voronovu pievīla finišs. Tas Šafranskai ļāva par diviem punktiem apsteigt konkurentes un izcīnīt savu pirmo Latvijas PSR čempiones titulu. Iepriekšējā gada laureātes Astra Goldmane, Olita Rause un Ingūna Erneste šoreiz nespēja atkārtot savus labākos rezultātus.
Apdegums

Apdegumi ir audu bojājumi, kas radušies augstas temperatūras, kodīgu ķīmisku vielu, elektriskās strāvas vai radioaktīvu vielu iedarbībā. Dzīvībai bīstams pat neliels, bet dziļš apdegums.
Apdegumu gadījumā svarīga ir ātra un pareiza pirmā palīdzība un ārstēšana - vispirms jācīnās pret šoku un intoksikāciju, tad jāgādā par apdeguma virsmas sadzīšanu. Apdegumu ārstēšanā plaši izmanto asins un asins aizvietotāju šķidrumu pārliešanu un ādas pārstādīšanu.
1992. gada UCI šosejas riteņbraukšanas Pasaules kauss

1992. gada UCI šosejas riteņbraukšanas Pasaules kauss bija ceturtā UCI Pasaules kausa sezona. Salīdzinot ar iepriekšējo sezonu, netika organizētas un kalendārā vairs netika iekļautas Grand Prix de la Libération sacensības un Grand Prix des Amériques mainīja nosaukumu uz Grand Prix Téléglobe. Pēdējās sacensības bija individuālais brauciens Grand Prix des Nations, kurš tradicionāli notika Francijā, šoreiz tika rīkots Palma de Maļorkā. Sacensību kopvērtējumā uzvarēja Vācijas pārstāvis Olafs Ludvigs no Panasonic-Sportlife komandas.
Pasaka par sienāzi Sisi Vijoļkāju

Sižets

Filmas pamatā ir Vitauta Ļūdēna pasaka dzejā "Sisis Vijoļkāja".
Harju apriņķis

Administratīvais iedalījums

Pēc 2017. gada teritoriālās reformas apriņķī ir 16 pašvaldībās - Anijas pagasts, Harku pagasts, Jēlehtmes pagasts, Keilas pilsēta, Kīli pagasts, Kozes pagasts, Kūsalu pagasts, Loksa, Mārdu, Raes pagasts, Rāziku pagasts, Rietumharju pagasts, Saku pagasts, Saues pagasts, Tallina un Vīmsi pagasts.
Suleimans I

Biogrāfija

Suleimans dzimis Trabzonā, Melnās jūras austrumu krastā, viņš bija Selima I dēls.
Pēc tēva nāves 1520. gadā Suleimans Konstantinopolē tika kronēts par desmito Osmaņu sultānu 26 gadu vecumā.

Iekarojumi Eiropā

Neilgi pēc nākšanas pie varas Suleimans uzsāka karagājienus Eiropā. Pirmais karagājiens bija pret Ungārijas Karalisti, kuras laikā jaunais sultāns ieņēma Belgradu. Tas Osmaņu impērijai pavēra iespējas iebrukt Ungārijā, kā arī sakaut ungāru un čehu apvienoto armiju Mohačas kaujā, kuras laikā krita Ungāru karalis Lajošs II, kas, bēgot no kaujas, noslīka. Pēc tam Suleimans ieņēma Budu, Ungārijas galvaspilsētu, kā arī okupēja Transilvāniju, tur izveidojot sev lojālu vasaļvalsti — Transilvānijas hercogisti.
Pēc ungāru novājināšanas, Suleimans pievērsās Rodas salā dzīvojošajiem Sv. Jāņa ordeņa bruņiniekiem. Galvenais iemesls šim iebrukumam bija tas, ka pirāti, kas apmetās šajā salā, uzbruka musulmaņu tirdzniecības kuģiem un svētceļotājiem uz Meku. Suleimans pats personīgi vadīja karaspēku šajā iebrukumā, un 1522. gada decembrī bruņinieki padevās.
Nākamais sultāna mērķis bija Vīne, kuru gan 1529. gadā, gan 1532. gadā nespēja ieņemt. Tam bija dažādi iemesli, kā piemēram aplenkumi citās vietās, slikti laikapstākļi un nesaskaņas ar ungāru augstmaņiem. 1541. gadā Hābsburgu imperators Kārlis V centās atgūt Budu, kam sekoja Osmaņu karagājieni 1541. un 1544. gadā, kurā Suleimans sakāva austriešus, un panāca to, ka viņš tiek atzīts par Ungārijas valdnieku.

Osmaņu-Persiešu kari

1533. gadā Suleimans sūtīja Ibrahim-pašā, Osmaņu lielvezīru un tuvu savu draugu, karagājienā uz Persiju. Uzpērkot pierobežu komandantus, Ibrahim-pašā ātri ieņēma Tebrizu un visu Dienvidazerbaidžānu. Tam sekoja Bagdādes ieņemšana. 1554. gadā Persijas šahs Tahmaspu noslēdza pamieru ar Osmaņu impēriju, kas atzina šo teritoriju pievienošanu Suleimana lielvalstij.

Kaujas Vidusjūras reģionā

Palielinoties spiedienam starp kristīgo un islāmisko pasauli, vairākas Ziemeļāfrikas musulmaņu valstiņas kļuva par Osmaņu impērijas sastāvdaļu. Suleimans pirmais, redzot Spānijas draudus Vidusjūras reģionā, iecēla Hairedīnu Barbarosu par savas flotes komandieri. Lielākā kauja notika 1565. gadā, kad Osmaņi iebruka Maltā, kurā Sv. Jāņa bruņinieki bija apmetušies jau kopš 1530. gada. Blokāde sākās maijā un ilga līdz septembrim. Sākotnēji likās, ka arī šī blokāde piedzīvos Rodas salas likteni, bet gala rezultātā ieradās spāņu papildspēki, kas noveda pie osmaņu sakāves.

Māsas

Sultāne Šaha Hubana- Sultāna Selima un Sultānes Aišes Hafsas meita.
Sultāne Hatidže- Sultāna Selima un Sultānes Aišes Hafsas meita.
Sultāne Beihana- Sultāna Selima un Sultānes Aišes Hafsas meita.
Sultāne Fatma Sultāna Selima un Sultānes Aišes Hafsas meita.
Rainers Verners Fasbinders

Biogrāfija

Fasbinders uzsāka filmu veidotāja karjeru 1965. gadā ar dažām īsfilmām. Pirmās divas pilnmetrāžas filmas uzņēma 1969. gadā (Liebe ist kälter als der Tod un Katzelmacher). Tās vēl neguva lielus panākumus. Pēc tam sekoja vairākas TV filmas un filma Whity (1971). Panākumus Rietumvācijā Fasbinders guva tikai 1972. gadā ar filmu Händler der vier Jahreszeiten. Bet 1974. gadā Fasbinders ieguva starptautisku atzinību par filmu Angst essen Seele auf – Fasbinders ieguva divas Kannu kinofestivāla balvas (Starptautiskās kinokritiķu federācijas FIPRESCI balvu un Ekumeniskās žūrijas balvu. Lielus panākumus guva arī filma Die Ehe der Maria Braun (1978).
Vēlāk sekoja filmas Despair (1978), Lili Marleen (1981), Lola (1981). Par filmu Die Sehnsucht der Veronika Voss (1982) Fasbinders ieguva Berlīnes starptautiskā kinofestivāla galveno balvu "Zelta lācis". 1980. gadā Fasbinders uzņēma 15,5 stundas garu TV seriālu (14 sērijas) Berlin Alexanderplatz, uzrakstot scenāriju pēc Alfrēda Deblina romāna "Berlīne, Aleksandra laukums" motīviem. Vairākās savās filmās Fasbinders attēloja ar LGBT saistītas tēmas (Die bitteren Tränen der Petra von Kant (1972), Faustrecht der Freiheit (1975), Satansbraten (1976), Querelle (1982)).
Fasbinders nomira 1982. gada 10, jūnijā, 37 gadu vecumā, pārdozējot kokaīna un barbiturātu sajaukumu. Apglabāts Minhenes Bogenhauzenas kapsētā. 
Kaut arī Fasbindera karjera ilga mazāk par divām desmitgadēm, tomēr viņš paspēja uzņemt vairāk nekā 40 filmas, divus televīzijas seriālus, trīs īsfilmas, četrus videodarbus un 24 lugas.
Meža susuri

Latvijā

Latvijā sastopama viena meža susuru ģints suga — meža susuris (Dryomys nitedula). Latvija ir meža susura izplatības areāla ziemeļu robeža, tāpēc pie mums sastopams ļoti reti (visretāk sastopamais susuris). Vienīgā mūsu valsts ģeogrāfiskā vieta, par kuru droši zināms, ka šī suga tur mājo, ir Ilgu zooloģiskais liegums, kas robežojas ar Silenes dabas parku un atrodas Baltkrievijas pierobežā Skrudalienas pagastā.

Kopīgās īpašības

Meža susuri ir neliela auguma vāverveidīgie grauzēji ar pūkainu asti. Tie vizuāli atgādina gan vāveri, gan peli. Visas sugas ir apmēram vienādas. Ķermeņa garums (bez astes) 7—13 cm, astes garums 6—11 cm, svars 18—49 g. Kažoka matojums ļoti mīksts, pūkains un vidēji garš. Mugurpusē pelēks vai pelēkbrūns, pavēdere balta.

Dzīves vide un uzvedība

Meža susuri ir ekoloģiski plastiskas sugas. Tās sastopamas gan krūmājos, gan biezos pamežos. To dzīvotnes ir ļoti atšķirīgas. Tie var būt lapkoku un skujkoku meži, mežmalas, lauces, augļudārzi un krūmāji līdzenumos, paugurainēs un piekalnēs. Meža susuri mājo arī tuksnešainos apvidos, stepē un augstu kalnos, kur aug daži krūmi vai to nav vispār. Eiropas daļā meža susuri galvenokārt dzīvo mežos.
Ziemas periodā meža susuri koku dobumos vai pazemes alās guļ ziemas miegu. Aktīvi nakts laikā. Galvenokārt uzturas kokos un krūmos. Meža susuri ir visēdāji un barojas ar augļiem, sēklām, riekstiem, bezmugurkaulniekiem, putnu olām un maziem mugurkaulniekiem (piemēram, putnu mazuļiem).
Līvsalas zēni

Sižets

Latvija, 1946. gads. Uz Līvsalu atbraukušais skolnieks Mārtiņš Pūpols, neskatoties uz draudiem, turpina nēsāt sarkano pionieru kaklautu. Kopā ar skolotāju Zemīti viņi pierunā vietējos bērnus saremontēt lokomobili un palaist pionieru elektrostaciju. Jaunās iekārtas ienaidnieki grib sarīkot sprādzienu elektrostacijas svinīgajā atklāšanā. Vērīgie pionieri novērš diversiju un palīdz notvert no meža iznākušo diversantu komandieri ar segvārdu "Kurmis".
1969. gada Latvijas čempionāts šahā

1969. gada Latvijas šaha čempionāts - Latvijas PSR 26. šaha čempionāts vīriešiem un Latvijas PSR 23. šaha čempionāts sievietēm.

Turnīra gaita

Latvijas PSR 26. šaha čempionāts vīriešiem notika 1969. gadā Rīgā. Turnīrs nebija veiksmīgs iepriekšējā čempionāta uzvarētājam Jānim Klovānam, kurš dalīja tikai piekto vietu. Tāpat kā pagājušajā gadā slimības dēļ turnīru nepabeidza talantīgais meistars Alvis Vītoliņš, un finišā atkal bija divi uzvarētāji - Anatolijs Šmits un Juzefs Petkēvičs. Čempiona noteikšanai bija vajadzīgs 6 partiju papildus mačs, kuru gan izdevās sarīkot tikai 1970. gada sākumā. Šmits labāk izmantoja balto figūru priekšrocības un uzvarēja ar 3,5:1,5, tādējādi pirmoreiz kļūstot par Latvijas PSR čempionu.
Latvijas PSR 23. šaha čempionāts sievietēm notika 1969. gadā Rīgā. Pēc gada pārtraukuma čempionātā piedalījās Astra Klovāne, kura sīvā cīņā ar iepriekšējo gadu uzvarētājām Zāru Nahimovsku, Benitu Vilerti (Vēju) un Viju Rožlapu ieguvu savu ceturto Latvijas PSR čempiones titulu.
Elblonga

Senprūšu pilsēta

Tā kā pilsēta atrodas stratēģiski svarīgā vietā Vislas grīvā, tirdzniecības apmetne šeit bija no aizvēsturiskiem laikiem. Pirmoreiz to pieminējis Vulfstans no Hedebijas ap 890. gadu kā senprūšu pilsētu Truso. Vikingu laikos pilsēta tirgojās ar citiem tā laika lielākajiem centriem — Birku Svēlandē un Visbiju Gotlandē. Truso bija tirdzniecības punkts senajā Dzintara ceļā. Tiek uzskatīts, ka pie Truso 997. gadā nogalināts Sv. Adalberts.

Vācu ordeņa un Polijas-Lietuvas pakļautībā

Prūsijas krusta karu laikā Vislas jomas piekrasti iekaroja Vācu ordenis. Senās Truso vietā tika nodibināta vācu Elbinga, kas sākotnēji ietilpa Pamedes bīskapijā Rīgas arhibīskapijas pakļautībā. 1246. gadā Elbinga ieguva Lībekas tiesības. 14. gadsimtā tā ieguva papildu privilēģijas tirdzniecībā. Ap 1350. gadu Elbingā tika pierakstīta Elbingas prūšu vārdnīca (Elbing-Preussisches Wörterbuch) — viens no nedaudzajiem senprūšu valodas pieminekļiem.
Jau 13. gs vidū Elbinga kļuva par Hanzas savienības locekli. 1440. gadā pilsēta kopā ar Tornu un Dancigu nodibināja Prūsijas konfederāciju, kas noveda pie Trīspadsmitgadu kara un sekojošās iekļaušanas poļu Karaļa Prūsijas sastāvā. 1535. gadā vairums iedzīvotāju pārgāja luterticībā.

Prūsijas un Vācijas pakļautībā

Līdz ar Pirmo Polijas dalīšanu Elbingu ieguva Prūsija, vēlāk Vācijas impērija. Otrajā pasaules karā Elbinga cieta ļoti smagi, tika nopostīta visa vecpilsēta.

Polijas sastāvā

1945. gadā pilsēta tika piešķirta Polijai, bet vācu iedzīvotāji tika padzīti. Pilsētas drupu ķieģeļus izmantoja Varšavas un Gdaņskas atjaunošanai, bet 1960. gados visas vecpilsētas drupas nolīdzināja līdz ar zemi, atstājot tikai divas baznīcas.
Tomēr 1989. gadā sākās vecpilsētas atjaunošana visai savdabīgā veidā — vecpilsēta tiek atjaunota būvējot mūsdienīgas celtnes, bet saglabājot veco ielu plānojumu un māju proporcijas. Līdz 2005. gadam šādā veidā bija atjaunotas 2/3 Elblongas vecpilsētas.
Praviņu pagasts

Vēsture

Dibināts pēc muižu pagastu likvidēšanas sakarā ar 1866. gada pagastu pašvaldību likuma pieņemšanu. 1945. gada 10. septembrī pagastā izveidoja Praviņu un Spirgus ciema padomes. Pagastu likvidēja 1949. gada 31. decembrī, ciemus iekļaujot Tukuma rajonā. Mūsdienās Praviņu pagasta teritorija iekļauta Tukuma novada Degoles, Slampes un neliela daļa Džūkstes pagastos.
Labākais grims un matu sakārtojums (Amerikas Kinoakadēmijas balva)

Kinoakadēmijas balva "Labākais grims un matu sakārtojums" ir Amerikas Kinoakadēmijas balvas nominācija, kas tika piešķirta par labāko grimu un matu sakārtojumu. Balva šajā nominācijā tiek pasniegta katru gadu kopš 1981. gada. Atšķirībā no citām kategorijām, šajā kategorijā piecu filmu vietā tiek nominētas trīs. Sākotnēji nominācijas nosaukums bija "Labākais grims".
2018. gada ziemas olimpisko spēļu medaļu tabula

Šajā lapā apkopota informācija par medaļu kopvērtējumu 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs.
2018. gada ziemas olimpiskās spēles bija 23. ziemas olimpiskās spēles, kas notika Phjončhana, Dienvidkorejā, no 2018. gada 9. līdz 25. februārim. Kopumā Olimpiskajās spēlēs piedalījās apmēram 2880 sportisti no 92 Nacionālajām Olimpiskajām komitejām. Kopumā tiks sadalīti 102 medaļu komplekti 15 sporta veidos. Pirmo reizi ziemas spēlēs medaļu komplektu skaits pārsniedza simtu.