Stenlijs Kubriks

Dzīves sākumposms

Kubriks dzimis 1928. gadā Bronksā, Ņujorkā, ebreju ģimenē. Vecvecāku izcelsme saistīta ar Poliju, Austriju un Rumāniju. Tēvs Jakovs Leonards Kubriks (Džeks Kubriks) (1902—1985) piedzima Ņujorkā. Viņš studēja medicīnu un kļuva par ārstu. Ģimene bija diezgan pārtikusi, piedzima divi bērni — Stenlijs un Barbara Mērija (1934).
Divpadsmit gadu vecumā tēvs iemācīja Stenlijam spēlēt šahu, trīspadsmit gadu vecumā nopirka viņam Graflex fotoaparātu. Stenlijs aizrāvās gan ar šahu, gan fotografēšanu. Kopā ar draugu Mārvinu Tobu, kas dzīvoja kaimiņos, viņi fotografēja un attīstīja attēlus, kā arī pavadīja daudz laika, skatoties filmas. Vidusskolas laikā Stenlijs pievienojās skolas fotoklubam. Skolas beidzot 1945. gadā, atzīmes nebija pietiekoši labas, lai iestātos augstskolā. Tēvs par to nebija priecīgs, bet atbalstīja dēlu, kad tas vēlējās nodarboties ar fotografēšanu profesionāli. Kubriks sāka darboties kā ārštata fotogrāfs. 1945. gadā viņa fotogrāfiju nopirka un publicēja žurnāls Look. 1946. gadā viņš kļuva par mācekli šajā žurnālā, bet pēc tam — par štata darbinieku.

Kinorežisora karjera

Darbību kino Kubriks aizsāka 50. gados, sākumā veidojot dokumentālas īsfilmas. Pirmā viņa īsfilma bija Day of the Fight (1951), par bokseri Volteru Kārtjeru, ko Kubriks uzņēma par saviem līdzekļiem. Kubrika pirmā pilnmetrāžas mākslas bija filma "Bailes un iekāre" (1953), kuras pirmizrāde notika 1953. gada 31. martā. Lai arī kritiķi pozitīvi novērtēja Kubrika fotogrāfa talanta ietekmi uz filmas vizuālo noformējumu, tomēr filma bija komerciāli neveiksmīga. Kubriks bija ļoti paškritisks un sauca šo filmu par amatiera mēģinājumu un negribēja, lai tā tiktu rādīta plašai publikai.
Nākamā Kubrika filma Killer's Kiss (1955) bija par bokseri film noir stilā. Tāpat, kā iepriekšējā filma, tā tika uzņemta ar ģimenes un draugu finansiālu atbalstu, negūstot nekādu peļņu.
1955. gadā, spēlējot šahu, Kubriks iepazinās ar kinoproducentu Džeimsu Herisu, un tas viņu uzaicināja kopā dibināt producēšanas kompāniju Harris—Kubrick Pictures Corporation. 1956. gadā tika uzņemta filma "Slepkavība" (The Killing) ar Stērlingu Heidenu galvenajā lomā. Šī bija pirmā Kubrika pilnmetrāžas filma ar profesionāliem Holivudas aktieriem un filmēšanas komandu. Kritiķi šo filmu pamanīja, atsauksmes bija pozitīvas.
1957. gadā iznāca nākamā filma "Slavas ceļi" (Paths of Glory) ar Kērku Daglasu galvenajā lomā. Šī bija pirmā Kubrika filma, kas guva komerciālus panākumus, kā arī filmu augsti novērtēja kritiķi.
1959. gadā Kērks Daglass uzaicināja Kubriku režisēt filmu "Spartaks" (Spartacus, 1960), kurā viņš tēloja titullomu. Šajā laikā Kubriks bija tikai 31 gadu vecs, un viņš režisēja episku filmu ar vairāk nekā 10 000 dalībnieku masu skatos un ar vislielāko budžetu, kāds bijis amerikāņu filmai tajā laikā. Filmai bija milzīgi panākumi, tā guva lielus ieņēmumus. Filma tika nominēta sešām Amerikas Kinoakadēmijas balvām, bet saņēma četras, bez tam tā ieguva Zelta Globusa balvu kā labākā filma.
Nākamā Kubrika filma bija "Lolita" (1962), kas veidota pēc Vladimira Nabokova romāna "Lolita" motīviem. Finansiālu un juridisku apsvērumu dēļ šī filma tika uzņemta Anglijā, kur Kubriks varēja strādāt brīvāk, realizējot savas idejas. Kubriks pēc tam palika Anglijā un turpināja veidot filmas. Nākamā bija aukstā kara laika melnā komēdija "Doktors Streindžlavs" (1964) ar Pīteru Selersu galvenajā lomā. Šī filma tika nominēta četrām Amerikas Kinoakadēmijas balvām, tomēr nevienu neieguva.
Nākamos piecus gadus Kubriks pavadīja veidojot filmu "2001: Kosmosa odiseja" (1968). Kubriku bija aizrāvis Artura Klārka zinātniskās fantastikas romāns Childhood's End. Kad 1964. gadā viņi satikās Ņujorkā, Kubriks piedāvāja Klārkam kopā veidot filmas scenāriju, izmantojot Klārka īso stāstu The Sentinel. Bez tam Klārks sāka rakstīt romānu "2001: Kosmosa odiseja", kura motīvi arī tika izmantoti, kopā ar Kubriku rakstot scenāriju tā paša nosaukuma filmai. Veidojot filmu, Kubriks griezās ASV Kosmosa aģentūrā NASA, lai labāk izprastu kosmisko kuģu uzbūvi un varētu izveidot filmai kosmosa kuģa modeli, kurā norisinās daudzas filmas epozodes. Lai arī filmas temps ir lēns, teksta ir maz, un pirmizrādes laikā filma uzreiz neguva lielus panākumus, tomēr drīz vien tā kļuva slavena, kā arī guva milzīgus finansiālus panākumus. Filma tika nominēta četrām Amerikas Kinoakadēmijas balvām, no kurām viena tika iegūta — Kubriks saņēma balvu par labākajiem vizuālajiem efektiem. Amerikas Kinoinstitūts šo filmu nosaucis par visu laiku labāko zinātniskās fantastikas žanra filmu.
1971. gadā iznāca nākamā Kubrika filma "Mehāniskais apelsīns", kas izsauca pretrunīgus vērtējumus vardarbības atainojuma dēļ. Viedoklim, ka filma var izraisīt skatītājos vardarbīgas tieksmes, Kubriks nepiekrita. Viņš uzskatīja, ka māksla nevar būt atbildīga par vardarbību. Filma tika nominēta četrām Amerikas Kinoakadēmijas balvām.
Nākamā filma bija "Berijs Lindons" (Barry Lyndon, 1975), Viljama Tekerija romāna "Berija Lindona memuāri" (1844) adaptācija, kur darbība norisinās 18. gadsimtā. Filmas kadrus Kubriks veidojis neparasti gleznieciskus.
Pēc tam Kubriks veidoja filmu "Mirdzums" (The Shining, 1980) pavisam atšķirīgā žanrā — tā bija šausmu filma pēc Stīvena Kinga tāda paša nosaukuma romāna motīviem ar Džeku Nikolsonu galvenajā lomā. Šī filma ietekmējusi žanra attīstību, tiek bieži citēta.
1987. gadā iznāca filma "Bruņu veste" (Full Metal Jacket), kuras darbība notiek Vjetnamas kara laikā. Filma uzņemta ļoti atšķirīgi no citām filmām par Vjetnamas karu. Filmai mūziku komponējusi Kubrika meita Viviana Kubrika.
Pēdējais Kubrika darbs bija pie filmas "Acis plaši aizvērtas" (Eyes wide shut, 1999), kur galvenās lomas tēloja Toms Krūzs un Nikola Kidmena. Filmā attēlota bagāta precēta pāra attiecības, parādīta greizsirdība, seksuālā apsēstība. Filmēšana ilga 15 mēnešus, Kubriks strādāja ļoti intensīvi, lai gan viņš jau bija 70 gadus vecs. Viņš paspēja pabeigt filmas montāžu, bet pēc dažām dienām, 1999. gada 7. martā, pēkšņi nomira miegā no sirdslēkmes.