google/wiki40b huggingface dataset:
Epitēlijķermenīši

Epitēlijķermenīši ir mazi endokrīnie dziedzeri, kas atrodami kakla rajonā. Cilvēkam visbiežāk ir 2 pāri epitēlijķermenīšu – augšējie un apakšējie. Embrioģenēzes laikā no 3. rīkles kabatas dorsālās daļas attīstās apakšējais pāris, bet no 4. kabatas - augšējais pāris. Epitēlijķermenīši sekretē parathormonu, kas regulē kalcija līmeni asinīs. Kalcija regulācijā piedalās arī vairogdziedzera sekretētais kalcitonīns, taču tā nozīme ir mazāka nekā parathormonam. Epitēlijķermenīšiem ir vairogdziedzerim līdzīga asinsapgāde un limfātiskā cirkulācija. Veicot tiroidektomiju (vairogdziedzera izņemšanu), atstāj epitēlijķermenīšus, citādi iestājas nāve elpošanas muskuļu tetānisko kontrakciju dēļ.

Histoloģija

Epitēlijķermenīši atrodas saistaudos vairogziedzera mugurpusē un katrs no tiem parasti sastāv no vairākiem šūnu sakopojumiem. Tos apņem saistaudu kapsula, no kuras atiet saistaudu joslas jeb septas, kas sazarojās parenhīmā un veidojot tīklveida balstu - stromu. Stromā ir daudz kapilāru ar fenestrētu endotēliju, kas ļauj notikt intensīvākai vielu apmaiņai, kā arī daudz taukšūnu (veciem cilvēkiem ap 70%).
Epitēlijķermenīši sastāv no 2 šūnu tipiem:
1.Galvenās šūnas (vairāk) – Tās ir vienīgās šūnas epitēlijķermenīšos embrionālājā periodā un jaundzimušajiem.  Tās ir mazas, poligonālas, ar daudz ieslēgumiem un ar sekretorajām granulām. Galvenās šūnas regulē sintēzi, uzglabā un sekretē parathormonu. Tām ir kalcija receptori, kas uztver, ja ekstracelulāri kalcija koncentrācija samazinās, attiecīgi tad sekretējot parathormonu un paceļot kalcija līmeni asinīs.
2.Oksifilās šūnas (mazāk) – parādās 5 gadu vecumā, pakāpeniski to daudzums palielinās. Tās ir lielākas ar daudz mitohondrijiem, bet tām nav sekretoro granulu. Funkcija nav vēl izpētīta, bet atklāts, ka tās sekretē PTHrP (parathyroid hormone related protein), kas, visticamāk, stimulē šūnu dalīšanos.
1500 metri

1500 metri ir vidēja garuma distance vieglatlētikas sacensībās stadionā.
1500 m ir iekļauta Olimpisko spēļu vieglatlētikas sacensību programmā. Vīrieši Olimpiskajās spēlēs sacenšas kopš 1896. gada, sievietes — kopš 1972. gada.
Pasaules rekords 1500 m vīriešiem ir 3:26,00 min un pieder Hišāmam el Gerūdžam no Marokas, uzstādīts 1998. gada 14. jūlijā. Pasaules rekords 1500 m sievietēm ir 3:50,07 min un pieder Genzebei Dibabai no Etiopijas, uzstādīts 2015. gada 17. jūlijā.
Latvijas rekords 1500 m vīriešiem ir 3:37,35 min un to 2011. gada 26. augustā uzstādīja Dmitrijs Jurkevičs. Latvijas rekords 1500 m sievietēm ir 4:09,8 min un tas pieder Ritai Vilciņai, uzstādīts 1979. gada 6. augustā.
Progress M-60

Krava

Kopējā kravas masa bija 2561 kg. Tajā ietilpa degviela stacijas dzinējsistēmai, skābeklis, ūdens, pārtikas preces, apģērbs, medicīniskās iekārtas apkalpei.
Niks Kazandzakis

Biogrāfija

Niks Kazandzakis dzimis Krētā. Studējis tiesībzinātnes un filozofiju. Ilgu dzīves laiku bijis komunisma atbalstītājs, darbojies arī nekomunistiskā sociālistu kustība Grieķijā, neesot valdošajā elitē. Viens no slavenākiem "nekristīgiem" reģiona rakstniekiem. Viņa darbus spēcīgi kritizēja baznīca. Konfliktu ar baznīcu pēc tās kritikas viņš komentēja lakoniski un spēcīgi, runājot latīniski "Es sevi nododu Tavās rokās, Tēvs".
Piedzīvojis arī posmus, kad nācies saspringti cīnīties par iztiku. Tulkojis tekstus no vācu, franču un citām valodām, pat pievērsies grieķu sākumskolu tekstiem.
Kazandzaka biogrāfijas aprakstījuši vairāki pazīstami autori, piemēram, Pīters Bjens un īpaši šie darbi ir slaveni arī rietumu literatūras tradīcijā un pat Holivudā, jo Martins Skorsēze tieši pēc Kazandzaka darba "Pēdējās Kristus kārdināšanas" motīviem uzņēmis tāda paša nosaukuma mākslas filmu, kas ir visai kontroversāla, jo bija pretrunā ar baznīcas oficiāliem uzskatiem. 1947. gadā Kazandzakis tika izvirzīts Nobela prēmijai literatūrā kopā ar Angelosu Sikelianosu, 1957. gadā viņš zaudēja prēmiju Albēram Kamī, kurš teica, ka Kazandzakis to pelnot daudz vairāk, kas vien liecina, ka "mazās nācijas literāts" bija atzīts vadošajās literārās aprindās.
Apbedīts pie Heraklionas (Iraklija) pilsētas (mira Freiburgā, VFR), jo ortodoksālā baznīca pretojās tam, ka viņu guldītu tās teritorijā. Uz viņa kapa rakstīti autora sev piedēvēti vārdi: "Nekā nebīstos. Ne uz ko neceru. Esmu brīvs". Viņam ir izveidots piemiņas muzejs Heraklionā. Muzejs izveidots 1983. gadā un aizvien diezgan nopietni nodarbojas ar apkārtējās kultūrvēstures pētniecību, tai skaitā ar Kazandzaka personības atainojumu un jaunu dzīves liecību meklējumiem, kas apliecina, ka autors ir kļuvis diezgan mūsdienīgs.
Iznākušas arī rakstniekam veltītas piemiņas monētas (modelētas 2007. gadā). Viņš ir autors arī izciliem darbiem, kas stāsta par grieķu kultūru un par kristīgiem aspektiem: "Kapteinis Mihalis", "Odiseja: modernā versija", tulkojis un rakstījis ceļojumu grāmatas, arī par eksotiskiem reģioniem. Izdotas arī viņa darbu antoloģijas.
Elza un Artūrs

Sižets

Krustakalnu dabas rezervātu apvij mistikas un noslēpumu aura. Rezervāts ir savdabīga un neskarta Latvijas dabas daļiņa. Tajā mīt Elza un Artūrs. Lai arī cilvēks izvēlas savu mājvietu, vide cilvēkus neizvēlas. Filmā tiek parādīta cilvēku un vides sadzīvošana.
Filips Meitners

Biogrāfija

Beidzis Vīnes politehnisko institūtu, pēc tam no 1870. gadiem strādājis kā jurists. No jaunības aizrāvies ar šahu, tajā skaitā spēlējis ar savu studiju biedru Vilhelmu Steinicu. Vairāk nekā 40 gadus bijis Vīnes šaha kluba biedrs, piedalījies Vīnes šaha turnīros. Tajos lielāko panākumu guvis 1875. gadā, kad bijis labākais. 1873. gada Vīnes starptautiskajā šaha turnīrā dalījis 7.—8. vietu (uzvarējuši Vilhelms Steinics un Džozefs Blekbērns). 1878. gadā uzvarējis mačā Ādolfu Švarcu ar 6½:3½. 1882. gada Vīnes starptautiskajā šaha turnīrā palicis 14. vietā (uzvarējuši Vilhelms Steinics un Šimons Vinavers). 1882. gadā citā Vīnes turnīrā dalījis 8.—9. vietu (uzvarējis Vincencs Hrubijs). 1895. gadā Vīnes šaha turnīrā bijis 8. vietā (uzvarējis Georgs Marko). 1908. gadā Vīnes šaha turnīrā bijis 4. vietā (uzvarējis Rihards Rēti). 1909./1910. gada gadumijas turnīrā dalījis 6.—7. vietu (uzvarējis Rihards Rēti).
Šaha vēsturē iegājis ar savu 1872. gadā nospēlēto "nemirstīgo neizšķirtu" pret Kārli Hampe.
Fonoloģija

Fonoloģija (φωνή phōnē, "skaņa" un λόγος lógos, "mācība") ir valodniecības apakšnozare, kas pēta "valodas skanisko elementu funkcijas un skaņu attieksmju modeļus."
Fonētika apskata valodas skaņas jeb fonus no nosacīti objektīva skatpunkta — to artikulārās (t. i., pēc runas orgānu iesaistības) un akustiskās iezīmes. Fonētika pēc definīcijas apskata skaņas neatkarīgi no to piederības kādai noteiktai valodai. Fonoloģija savukārt apskata valodas skaņas pēc to funkcionālas lomas kādā konkrētā valodā.
Fonoloģijas mazākā vienība ir fonēma — abstrakta vienība, ko var veidot fonētiski atšķirīgu variantu — alofonu — kopa. Variantu vidū šķir galveno variantu, kas kalpo par fonēmas nosaukumu, piemēram, latviešu valodas fonēmai /ɑː/ teorētiski ir iespējami varianti [ɑː], [ɑˑ], [ɐː] un [ɐˑ], jo latviešu valodā notiek neuzsvērtu patskaņu redukcija pēc garuma, tā pat arī kvalitatīva redukcija, kur tie tuvojas indiferentam patskanim. Tādējadi, fonētiski novērojumi kalpo par pamatu kādas konkrētas valodas mazāko funkcionāli nozīmīgo skanisko elementu — fonēmu — definēšanai fonoloģijā, savukārt fonēmas veido morfēmas morfoloģijā, kas ir mazākās vienības, kam spēj piemist jēga.
Uherske Hradište

Vēsture

Pilsētu dibinājis Čehijas karalis Otokārs II. Ilgu laiku pilsēta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā. No 1918. gada — Čehoslovākijā. Kopš 1993. gada — Čehijā.
Eiro monētas

Eiro monētas tiek izlaistas astoņās nominālvērtībās. Tās ir tiesīgas izlaist Eirozonas valstis un Eiropas mikrovalstis, kas izmanto eiro un ir noslēgušas attiecīgu vienošanos ar Eiropas Savienību. Visām monētām ir vienota aversa puse, bet reversa pusē katra valsts kaļ savus simbolus. Izvēlēto nacionālās puses dizainu valstis nedrīkst mainīt, izņemot monarhijas, kas to var mainīt gadījumā, ja ir jauns monarhs vai reizi 15 gados, lai atjauninātu attēlu atbilstoši izmaiņām esošā monarha izskatā.
Tīrais iekšzemes produkts

Tīrais iekšzemes produkts (TIP) ir iekšzemes kopprodukta un pamatkapitāla nolietojuma jeb amortizācijas starpība. Dziļākai analīzei bilanču sastādīšanai dažkārt nepieciešams "tīrs" lielums bez amortizācijas radītā "svešķermeņa". Atskaitot no IKP amortizācijas atskaitījumus, iegūst tīro iekšzemes produktu. "Tīro" rādītāju joprojām kropļo uzņēmējdarbības netiešie nodokļi. Netiešie nodokļi ir tiešs pielikums cenām. Praktiski runa ir par pievienotās vērtības nodokli, akcīzes nodokli, muitas nodokli.
Mušveidīgie

Latvijā

Latvijā sastopamas apmēram 3600 mušveidīgo kukaiņu sugas, kas pārstāv 59 dažādas dzimtas.

Bioloģija

Mušveidīgo divspārņu ekoloģija un bioloģija ir ļoti daudzveidīga. Vairāku dzimtu sugas sūc asinis, no tām Latvijā sastopamas, piemēram, kaulmušas (Hippoboscidae) un dunduri (Tabanidae). Mājdzīvniekos parazitē spindeļu (Oestridae) kāpuri. Posmkājos, tārpos un gliemežos parazitē cikāžmušas (Pipunculidae), gliemežmušas (Sciomyzidae), kāpurmušas (Larvaevoridae), kuprmušas (Phoridae), lielgalves (Conopidae), pūkmušas (Bombyliidae) un zirnekļmušas (Acroceridae). Bišmušu (Braulidae) dzimtas divspārņi barojas medusbišu ligzdās ar vasku un ziedputekšņiem. Savukārt burkānmušu (Psilidae), stiebrmušu (Chloropidae) un raibspārnmušu (Tephritidae) kāpuri parazitē kultūraugos. Plēsīgi ir, piemēram, laupītājmušu (Asilidae), ziedmušu (Syrphidae) un medniekmušu (Rhagionidae) dzimtu pārstāvji. Dažādās organiskās atliekās mīt gaļasmušu (Sarcophagidae), līķmušu (Calliphoridae), mēslmušu (Scathophagidae) un citu dzimtu divspārņu kāpuri. Alotājmušu (Agromyzidae) kāpuri izalo dažādu augu lapas, bet augļmušu (Drosophilidae) dzimtas kāpuri dzīvo pūstošos un rūgstošos produktos.
Jūrascūciņveidīgie

Īpašības

Jūrascūciņveidīgajiem grauzējiem, no Vecās pasaules sasniedzot Dienvidameriku, eksplozijas veidā izveidojās liela zālēdāju sugu dažādība, sākot ar žurkas izmēra grauzējiem un beidzot ar bizona izmēra izmirušās Phoberomys ģints sugām. Jūrascūciņveidīgās sugas dzīvo alās (tukotuko), kokos (asspalvainās žurkas), uz zemes (maras) un ūdenī (kapibaras un nūtrijas), tās mājo plašos, atklātos līdzenumos (maras) un augstkalnos (šinšillas un šinšillžurkas), mežmalās (tvērējastes dzeloņcūkas) un dziļos tropu mežos (pakas un akuči).

Izcelsme

Senākās Dienvidamerikas sugu fosilijas ir saglabājušās no eocēna beigām un oligocēna sākuma. Sākot ar oligocēna beigām Dienvidamerikā ir dzīvojuši pārstāvji jau no visām mūsdienās sastopamajām jūrascūciņveidīgo sīkkārtas dzimtām. Šajā laikā Dienvidamerikas kontinents bija izolēts no visas pārējās pasaules. Pastāv vairākas hipotēzes par to, kā dzeloņcūkveidīgie grauzēji ir ieņēmuši šo kontinentu. Visu dzeloņcūkveidīgo priekšteči mājoja Āfrikā un Dienvidamerikā tie ieradās, pārpeldot tajos laikos daudz šaurāko Atlantijas okeānu. Lielākā daļa zinātnieku piekrīt hipotēzei, ka grauzēji ieradās, dreifējot uz kāda mangrovju sakņu kamola vai kādas koka atlūzas. Šo saistību ar Āfrikas senajiem dzeloņcūkveidīgajiem dzīvniekiem apstiprina arī molekulārie pētījumi. Faktiski, kamēr netika atklāta Laosas klinšu žurka, visi mūsdienu dzeloņcūkveidīgie dzīvnieki dzīvoja tikai Āfrikā un Dienvidamerikā.
Principiāli atšķirīgu hipotēzi atbalsta tie zinātnieki, kas uzskata, ka dzeloņcūkveidīgie grauzēji radās Āzijā, ko pierāda Laosas klinšu žurka. Atbilstoši šai hipotēzei grauzēji no Āzijas caur Ziemeļameriku ieradās Dienvidamerikā. Grauzēju migrācijas laikā Āzija un Ziemeļamerika bija vienotas, bet Dienvidamerika atradās daudz tuvāk Ziemeļamerikai nekā Āfrikai, līdz ar to pārpeldēt šo attālumu bija daudz vieglāk nekā šķērsot Atlantijas okeānu, lai arī tas bija daudz šaurāks.
Vēl viena alternatīva hipotēze atbalsta dzeloņcūkveidīgo grauzēju izcelsmi Āzijā, bet uzskata, ka dzīvnieki iespējams ceļoja no Āzijas uz Āfriku, tad uz Antarktīdu un tad uz Dienvidameriku vai arī no Āzijas uz Austrāliju, Antarktīdu un tad uz Dienvidameriku. Līdz ar grauzēju ierašanos Dienvidamerikā ieradās arī Jaunās pasaules pērtiķi un daudzi zinātnieki uzskata, ka abas dzīvnieku grupas ceļoja līdzīgā veidā.
Stenfordas zaķis

Stenfordas zaķis (angļu: Stanford bunny) ir datorgrafikas 3D testa modelis, kuru izstrādāja Gregs Turks un Marks Levojs 1994. gadā Stenforda universitātē. Modelis ir pieejams lejupielādei dažādos faila formātos.
Zaķis sastāv no datiem, kas sastāv no 69 451 trijstūriem, kuri iegūti ar 3D printera palīdzību skenējot keramikas zaķi. Datus var izmantot, lai testētu dažādus grafikas algoritmus, piemēram, daudzstūru vienkāršošanu, kompresijas un virsmas līdzināšanu. Mūsdienās šis ir uzskatāms par vienkāršu modeli pēc sarežģītības un trijstūru skaita tajā. Modeļa datu kopā ir saskatāmas dažas problēmas, kuras var rasties jebkuros 3D skenētos moduļos. Problēmas ir tajā, ka tas ir savienots ar kolektoru (dažas dēļ skenēšanas ierobežojumiem, dažas dēļ tā, ka objekts ir dobjš). Lai arī ir problēmas, tas nodrošina reālistisku ievadi priekš jebkura algoritma, kas tiek vērtēts ar šo zaķi.
Modelis oriģināli ir atrodams .ply faila formātā ar četrām dažādām izšķirtspējām, maksimums 69 451 trijstūriem.
Teipica

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1307. gadā. Pilsēta veidojusies ap ezera pussalā būvēto pili. 1910. gadā pilī tika ierīkota sanatorija. VDR laikā pilī bija ierīkots atpūtas nams.
2011. gada NBA Visu zvaigžņu spēle

Spēlētāji

Visu zvaigžņu spēles sastāvi tika izvelēti divos veidos. Starta piecinieki tika izvēlēti fanu balsojumā internetā. Balsojums par abu komandu sākumsastāviem notika no 18. novembra līdz 23. janvārim. Katras konferences divi aizsargi, divi uzbrucēji un viens centrs, kuri saņēma visvairāk balsis, tika iekļauti starta sastāvā. 27. janvārī īpašā TNT raidījumā tika paziņoti spēles starta sastāvi. Spēles rezervisti tika izvelēti NBA komandu galveno treneru balsojumā par savas konferences (izņemot savu komandu) spēlētājiem. 4. februārī tika paziņoti spēles rezervisti. Rezervistu sastāvā tika iekļauti divi aizsargi, divi uzbrucēji, viens centra spēlētājs un divi spēlētāji, neatkarīgi no viņu pozīcijas. Ja spēlētājs nevar piedalīties spēlē savainojuma dēļ, viņa aizvietotāju paziņo NBA komisārs.
Starta piecinieku balsojumā uzvaru guva Losandželosas "Lakers" kapteinis Kobe Braiants, kurš saņēma 2 380 016 balsis, tādējādi viņam tika nodrošināta vieta Rietumu konferences starta pieciniekā. Vēl Rietumu konferences starta sastāvā tika iebalsoti Karmelo Entonijs, Kevins Durants, Kriss Pols un Jao Mins. K. Braiants un K. Entonijs tika iebalsti arī iepriekšējās Visu zvaigžņu spēles Rietumu konferences starta sastāvā. Šīs komandas rezervistos bija iekļauti trīs spēlētāji, kuriem šī bija pirmā NBA Visu zvaigžņu spēle. Tie bija debitants Bleiks Grifins, Kevins Lavs un Rasels Vestbruks. B. Grifins ir pirmais līgas debitants kopš Jao Mina, kurš tiek iekļauts Visu zvaigžņu spēles sastāvā.
Austrumu konferencē balsojuma līderis ar 2 099 204 balsīm bija Dvaits Hauards no Orlando "Magic". Tāpat Austrumu konferences starta sastāvā tika iebalsoti Lebrons Džeimss, Deriks Rouzs, Amare Stademaijers un Dveins Veids. No 2010. gada Visu zvaigžņu spēles starta sastāva šogad tika iebalsoti Maiami "Heat" komandas dalībnieki L. Džeimss un D. Veids. Austrumu konferences rezervistos tika iekļauti četri Bostonas "Celtics" spēlētāji: Rejs Allens, Kevins Gārnets, Pols Pīrss un Ražons Rondo. Otro reizi spēlē piedalījās Els Horfords, R. Rondo un D. Rouzs.
Jao Mins traumas dēļ nevarēja piedalīties Visu zvaigžņu spēlē, par viņa aizvietotāju NBA komisārs Deivids Stērns izraudzījās Kevinu Lavu. Par Jao Mina aizvietotāju starta sastāvā Rietumu konferences komandas galvenais treneris Gregs Popovičš izvēlējās Sanantonio "Spurs" spēlētāju Timu Dankanu.
Siltumnīcas efekts

Siltumnīcas efekts ir planētas atmosfēras zemāko slāņu temperatūras paaugstināšanās, salīdzinot ar planētas siltuma starojumu, kas novērojams no kosmosa (efektīvo temperatūru).

Vēsture

Siltumnīcas efekta mehānismu pirmo reizi apskatīja 1827. gadā Žozefs Furjē rakstā "Piezīmes par zemeslodes un citu planētu temperatūrām". Šajā rakstā apskatīti dažādi faktori, kas ietekmē Zemes kopējo siltuma balansu (Saules siltums, Zemes iekšējais siltums, atdzišana izstarošanas rezultātā u.c.), kā arī atmosfēras ietekme. Furjē analizēja mēģinājumu ar trauku, kas pārklāts ar stiklu un izlikts Saules gaismā. Temperatūras paaugstināšanos šādā traukā Furjē izskaidroja ar konvektīvās siltumpārneses bloķēšanu (stikls neļauj sajaukties uzsilušajam gaisam iekšpusē ar vēso gaisu ārpusē) un stikla dažādo caurspīdību redzamajā un infrasarkanajā diapazonā. Tieši pēdējo faktoru vēlāk sāka dēvēt par siltumnīcas efektu — virsma sasilst no gaismas, ko laiž cauri stikls un sāk izstarot infrasarkanos starus, bet tie netiek cauri stiklam un uzsilda gaisu zem stikla. Furjē postulēja, ka Zemes atmosfēra var uzvesties līdzīgi stiklam.
1896. gadā zviedru fizikālķīmiķis Svante Arēniuss izanalizēja amerikāņu astronoma Semjuela Lenglija datus par dažādā augstumā virs horizonta esoša Mēness starojumu infrasarkanajā diapazonā, lai noteiktu Zemes atmosfēras absorbēto siltuma starojuma daudzumu. Viņš aprēķināja ūdens tvaiku un ogļskābās gāzes infrasarkanā starojuma absorbcijas koeficientus, kā arī novērtēja Zemes atmosfēras temperatūras izmaiņas atkarībā no CO₂ koncentrācijas. Arēniuss izvirzīja hipotēzi, ka CO₂ daudzuma samazināšanās atmosfērā var būt ledus laikmetu iestāšanās cēlonis.
1909. gadā fiziķis Roberts Vuds aprakstīja eksperimentu, kas, pēc fiziķa domām, apgāž siltumnīcas efekta izskaidrojumu. Viņš novietoja saules staros divas vienādas kastītes, no kurām viena bija pārsegta ar stiklu, bet otra ar līdzīgu akmeņsāls plāksnīti. Tā kā sāls brīvi laiž cauri IS starojumu, temperatūrai otrajā kastītē vajadzēja būt zemākai, tomēr temperatūras tajās bija gandrīz vienādas. Vuds secināja, ka galvenā nozīme siltumnīcas efektā ir mehāniskai konvekcijas bloķēšanai. Tomēr šis eksperiments tika kritizēts, jo šādus datus nevar brīvi ekstrapolēt uz Zemes atmosfēru.

Siltumnīcas gāzes

No Zemes atmosfērā esošajām gāzēm vislielāko ieguldījumu siltumnīcas efektā dod ūdens tvaiki, mazāk ogļskābā gāze, metāns un ozons.
Fernando Eskartins

Biogrāfija

Eskartins dzimis Bjeskasā, Aragonā.

Tour de France

Eskartins 1999. gada Tour de France uzvarēja vienā no sacensību posmiem un finišēja trešais kopvērtējumā. No sportistiem, kuri finišēja uz pjedestāla periodā, kad Lānss Ārmstrongs septiņas reizes uzvarēja Tour de France (1999-2005), Eskartins ir vienīgais, kurš nav bijis iesaistīts dopinga skandālā. Saistībā ar Ārmstronga dopinga skandālu Eskartins teicis: "Lānss Ārmstrongs paliek 1999. gada tūres uzvarētājs, otrais ir Cille un trešais es... Pagājuši 13 gadi kopš tas viss notika. Tas šķiet pilnīgi neloģiski un nereāli. Es par to pat nevēlos domāt."
Pols Armāns

Dzīvesgājums

Dzimis 1903. gada 4. aprīlī kā Pēteris Pauls Tiltiņš Sesavas pagasta Vidus muižas (vācu: Mittelhof) zemnieka Matīsa Tiltiņa ģimenē. Mācījās Jelgavas reālskolā. Viņa vecākais brālis Alfrēds Tiltiņš (1897-1942) bija 3. Kurzemes latviešu strēlnieku pulka virsnieks, kas 1918. gadā iestājās boļševiku partijā. 
Arī Pēteris Pauls Tiltiņš 1920. gadā iestājās nelegālajā Latvijas Komunistiskajā partijā un 1923. gadā uzsāka studijas Latvijas Universitātē. 1925. gadā bija Parīzē, kur viņa brālis Alfrēds vadīja padomju izlūkdienesta (GRU) darbību (1922-1926). 
1926. gadā emigrēja uz PSRS, turpināja darboties padomju izlūkdienestā ar pieņemtu vārdu Pols Armāns.
1928. gadā beidza 1. Apvienoto Sarkanās armijas kara skolu Maskavā, bija vada komandieris Ļeņingradas Kara apgabala 59. strēlnieku pulkā (1928-1930), vēlāk izlūku vada komandieris 1. izmēģinājuma mehanizētajā brigādē. Aizkaukāza Kara apgabala bruņuauto diviziona komandieris (1931), 5. bruņuauto brigādes bataljona komandieris (1932-1935). Beidza Kara akadēmijas kvalifikācijas celšanas kursus (1935).
Pēc Spānijas pilsoņu kara sākšanās 1936. gadā viņam piešķīra segvārdu Greizers (Greiser) un nosūtīja uz Spāniju, kur viņš komandēja republikāņu armijas tanku karaspēka triecienvienību. 29. oktobrī kaujā pie Sesenjas (~30 km no Madrides) kapteiņa Greizera 15 tanku T-26 trieciengrupa cīnījās pret Franko armijas 2 kājnieku bataljoniem un 2 kavalērijas eskadroniem, iznīcināja 12 lielgabalus, automašīnu kolonnu un vairākus pretinieka tankus. Paula Tiltiņa vadītais tanks iznīcināja trīs ienaidnieka tankus. Par šo kauju viņam piešķīra Padomju Savienības varoņa nosaukumu.
1937. gadā Armāns atgriezās PSRS, bija 5. mehanizētās brigādes komandieris. Lielā terora laikā arestēts un apsūdzēts par spiegošanu, 1939. gada jūnijā attaisnots. No 1939. gada septembra līdz 1941. gada maijam studēja Kara akadēmijā, pēc kuras absolvēšanas bija 51. tanku divīzijas komandiera vietnieks. Otrā Pasaules kara laikā Pauls Tiltiņš bija 11. tanku brigādes komandieris, 4. armijas mehanizēto un bruņutanku karaspēka komandieris, no 1943. gada 12. marta 122. tanku brigādes komandieris.
Krita 1943. gada 7. augustā Ļeņingradas frontē pie Porečjes ciema (Поречье), apbedīts karavīru daļā Novooktjabrjskojos kapos Volhovā.
Pauls Dauge

Dzīvesgājums

Dzimis 1869. gada 22. augustā Saukas "Kalna krogā" skolotāja Jura Dauges (1835-1908) ģimenē. Viņa vecākais brālis bija pedagogs Aleksandrs Dauge (1868-1937). Mācījās pie tēva Saukas pagastskolā, vēlāk Rīgas pilsētas reālskolā (1880—1885), Irlavas skolotāju seminārā (1885–1888). 1888. gadā kā eksterns ieguva skolotāja tiesības un strādāja par skolotāju Saukā (1888–1893). Publicējies laikrakstā "Dienas Lapa". 1893. gadā uzsāka zobārstniecības studijas Berlīnes Zobārstniecības institūtā, 1893. gada nelegāli ievedis no Berlīnes Latvijā sociāldemokrātisku literatūru. Turpināja studijas Tērbatas Universitātē (1894), Pēterburgas zobārstniecības skolā (1895) un Maskavas Zobārstniecības institūtā (1895–1897). Strādāja par zobārstu Maskavā (1897–1917). Darbojies marksistiskos pulciņos, no 1903. gada Krievijas Sociāldemokrātiskās strādnieku partijas (KSDSP) biedrs, 1906. gadā Maskavā nodibināja izdevniecību marksistiskas un filozofiskas literatūras izdošanai latviešu un krievu valodās. 1908. gadā noliktavā tika atrasti aizliegti izdevumi, apgāds uz laiku pārtrauca darbu, taču vēlāk to atjaunoja. 1912. gadā Daugi notiesāja par aizliegtu grāmatu izplatīšanu un 1913. gadā viņa apgāds pārtrauca darbību. 1917. gada oktobrī viņu ievēlēja par Kurzemes Pagaidu Zemes Padomes Izpildu komitejas priekšsēdi.
Pēc Oktobra revolūcijas bija Krievijas PFSR Tautas veselības aizsardzības komisariāta (Наркомздрав РСФСР) kolēģijas loceklis, zobārstniecības nodaļas vadītājs (1918–1929), pēc viņa iniciatīvas 1922. gadā nodibināja Maskavas Zobārstniecības institūtu un žurnālu Одонтология и стоматология (1923). Valsts Stomatoloģijas un odontoloģijas institūta profesors (1928—1931). Darbojies arī Komunisma akadēmijā un PSRS Zinātņu akadēmijas Filozofijas un vēstures institūtā. 1935. gadā Maskavā un Ļeņingradā krieviski iznāca viņa rediģētā Raiņa darbu izlase. Pret latviešiem vērsto represiju laikā 1937. gadā arestēts, bija minēts t.s "Staļina sarakstā" (29. 09. 1938.) jeb "personu sarakstā, kas tiesājamas PSRS Augstākās tiesas Militārās kolēģijas tiesā pēc 1. kategorijas" (лиц, подлежащих суду Военной коллегии Верховного Суда СССР по 1-й категории), taču pārsteidzošā veidā pēc ilgstošām pratināšanām 1939. gadā atbrīvots.
Pēc Otrā pasaules kara 1945. gadā atgriezās Latvijā, bija Latvijas Komunistiskās partijas CK Partijas vēstures institūta līdzstrādnieks. Publicējis atmiņas par J. Jansonu–Braunu, V. Ļeņinu, Raini, F. Roziņu–Āzi, P. Stučku, E. Veidenbaumu.
Miris 1946. gada 2. septembrī Rīgā, apbedīts Raiņa kapos.
Latvijas Mūzikas ierakstu gada labākā modernā roka dziesma

Latvijas Mūzikas ierakstu gada labākā modernā roka dziesma bija viena no nominācijām Latvijas Mūzikas ierakstu gada balvas ceremonijā, ko pasniedza par labāko modernās rokmūzikas dziesmu aizvadītajā gadā Latvijā. Balva tika pasniegta tikai divus gadus — 2002. un 2003. gadā, taču pēc tam iekļauta nominācijā Labākā roka dziesma. Abas reizes balvu ieguva grupa R.A.P.
Ksī

Ksī (Ξ, ξ;grieķu: ξι) - grieķu alfabēta 14. burts. Grieķu alfabēta skaitļu pieraksta sistēmā, tam ir nozīme 60. Cēlies no feniķiešu burta  — sameks. No burta "ksī" cēlies kirilicas alfabēta burts Ѯ, kuru mūsdienās izmanto tikai baznīcas slāvu valodā.