google/wiki40b huggingface dataset:
Nikolajs Grundmanis

Biogrāfija

Dzimis Jelgavas apriņķa Bērzmuižas pagasta Sila Grundmaņos. Jelgavā pabeidza reālskolu un pēc tās, 1914. gadā, uzsāka studijas Rīgas Politehniskajā institūtā (RPI) un iestājās studentu korporācijā "Selonija".
Pēc Pirmā pasaules kara sākuma 1915. gada sākumā brīvprātīgi iestājās Krievijas impērijas karadienestā. 1915. gada jūlijā uzzinājis, ka tiek dibināti latviešu strēlnieku bataljoni (vēlākie pulki), no Galīcijas frontes atgriezās dzimtenē un 1. augustā tika ieskaitīts 2. Rīgas latviešu strēlnieku bataljonā. Kaujās izrādīja varonību, par ko 1916. gada sākumā tika paaugstināts virsnieka dienesta pakāpē. Bija 2. Rīgas latviešu strēlnieku bataljona izlūku komandas komandieris. Ar to piedalījās marta, jūlija un decembra latviešu strēlnieku kaujās. Par varonību šajās kaujās apbalvots ar II, III un IV šķiras Annas ordeni un III un IV šķiras Staņislava ordeni. Krievijas impērijas armijas dienestā sasniedza kapteiņa pakāpi. 1917. gadā komandēja 2. Rīgas latviešu strēlnieku pulka 7. rotu. 1917. gada oktobrī, kad notika latviešu strēlnieku pulku boļševizācija, atstāja dienestu.
Pēc Brestļitovskas miera līguma noslēgšanas devās uz mājām, bet ceļā tika apcietināts no vācu puses un nosūtīts, kā gūsteknis, uz Vāciju. Dzimtenē varēja atgriezties tikai 1918. gada augustā. 
Pēc Latvijas valsts pasludināšanas 1918. gada 19. novembrī korporācijas Selonija "krustdēli" Gustavs Celmiņš un Nikolajs Grundmanis pie Baltijas Tehniskās augstskolas (tagad Latvijas Universitātes) galvenās ēkas durvīm uzvilka divus Latvijas karogus. 1918. gada 10. decembrī viņš kopā ar citiem korporācijas biedriem iestājās Latvijas Pagaidu valdības izveidotajā Atsevišķajā studentu rotā un tika izraudzīts par tās komandieri.
1919. gada 2. janvārī Grundmaņa komandētā rota pārcēlās uz Liepāju, kura ietilpa pulkveža Oskara Kalpaka komandētajā Latviešu atsevišķajā bataljonā cīņās pret lieliniekiem. Neveiksmīgās izlūkošana un miglas dēļ bataljons pie "Airīšu" un "Skrundu" mājām 1919. gada 6. martā sadurās ar sabiedroto vācu vienībām, kuras noturēja par pretiniekiem. Sadursmē krita Oskars Kalpaks, jātnieku nodaļas virsleitnants Pēteris Krievs un piekomandētās artilērijas pusbaterijas leitnants Šrinders. Smagi ievainotais Atsevišķās studentu rotas komandieris Nikolajs Grundmanis nošāvās. Kopā ar citiem, kas krita šai sadursmē, tika guldīts zemes klēpī Liepājas Lielajos kapos.
Pēc Latvijas brīvības cīņām pārapbedīts Rīgas Brāļu kapos. 1920. gadā tika apbalvots ar Lāčplēša Kara ordeni (III šķiras; pēc nāves) par vairāku pretinieka uzbrukumu atsišanu pie Lēnas mācītāja muižas un Skrundas skolas. 1929. gada 3. martā pie Airītēm, kur Nikolajs Grundmanis krita, tika uzstādīts viņam veltīts piemineklis klātesot valsts prezidentam Gustavam Zemagalam un Latvijas armijas augstākajai vadībai. Ar Lāčplēša Kara ordeni tika apbalvots arī viņa brālis Aleksandrs Grundmanis.
Vagonu iela

Objekti

Vagonu ielā 20 atrodas divi vietējas nozīmes arhitektūras pieminekļi — gāzes rezervuāri.
Celebration

Albuma vēsture

Mūziķe Madonna, ar nodomu izdot trešo labāko dziesmu albumu, klajā nāca jau 2008. gada aprīlī, neilgi pirms sava 11. studijas albuma Hard Candy izdošanas. Tika arī paziņots, ka labāko dziesmu izlase būs mūziķes pēdējais ieraksts, kurš tiks izdots ierakstu kompānijas Warner Bros. paspārnē (albums Hard Candy bija pēdējais studijas albums). Baumu līmenī sabiedrībā cirkulēja viedoklis, ka labāko dziesmu izlase iznāks 2008. gada nogalē vai 2009. gada sākumā.
2009. gada 17. martā žurnāls "People" atsaucoties uz mūziķes ilggadējās publicistes Lizas Rosenbergas blogā publicēja informāciju, paziņoja, ka labāko dziesmu izlase iznāks 2009. gada septembrī un Madonna jau tuvākajā laikā dosies studijā lai ierakstītu pāris jaunas dziesmas priekš izlases albuma. Turklāt, no tik daudzām dziesmām, kuras izvēlēties labāko dziesmu izlases albumam, mūziķes menedžers Gajs Ozerijs (angļu: Guy Oseary) portālā twitter.com veica fanu aptauju, par to, kurām dziesmām vajadzētu būt jaunajā labāko dziesmu izlasē.
Ir apstiprināts, ka Pols Okenfolds būs albumā iekļauto jauno dziesmu producents. 2009. gada 26. maijā žurnāls "Attitude" publicēja interviju ar Polu Okenfoldu, kurā producents paziņoja, ka jaunajā Madonnas labāko dziesmu izlases albumā iekļauto dziesmu nosaukumi būs "Broken (I'm Sorry)" un "Celebrate". Dziesma "Celebrate" vēlāk tika pārdēvēta par "Celebration".

Dziesmu saraksts

Oficiālais dubultalbuma dziesmu saraksts.

"Celebration"

Kā pirmais singls no Madonnas albuma Celebration tiks izdota dziesma ar tādu pašu nosaukumu. Pirmais dziesmas pirmskats tika atskaņots mūziķes "Sticky and Sweet Tour" koncerttūres laikā. Singls oficiāli tiks izdots 2009. gada 3. augustā, bet singla remiksi atskaņošanai deju klubos tika izplatīti 2009. gada 24. jūlijā. Madonnas oficiālajā mājas lapā tika ziņots, ka singla mūzikas videoklips tika filmēts 2009. gada 18. jūlijā Itālijas pilsētā Milānā, kur tika atlasīti un piedalījās mūziķes fani. Līdzīga filmēšana vēlāk notika Spānijas pilsētā Barselonā. Videoklipa režisors ir zviedrs Džonas Akerlunds (Jonas Åkerlund).
Pēc singā "Celebration" izdošanas vairākos Eiropas oficiālajos topos parādījās cita Madonnas dziesma "It's So Cool", kas tika iekļauta singla Celebration iTunes ciparu lejupielādes Deluxe versijā kā bonusa dziesma. Pateicoties ciparu lejupielādes rezultātiem, šī dziesma iekļuva Somijas, Itālijas un Zviedrijas topos, kur ieņēma attiecīgi 8. 20. un 30. vietu. Šī dziesma nonāca arī Eiropas radiostaciju rotācijā un iekļuva vairākos radio topus, tostarp European Hit Radio, kur dziesma pavadīja 5 nedēļas un sasniedza 9. vietu.

"Revolver"

Kā otrais oficiālais singls no Madonnas albuma Celebration tiks izdota dziesma "Revolver". Šī singla pirmā oficiālā ciparu lejupielādes versija tika izdota 2009. gada 14. decembrī Apvienotajā Karalistē.
Odze (upe)

Upes raksturojums

Odzes upe iztek no Odzienas ezera Jersikas līdzenuma malā Madonas novada Mētrienas pagasta teritorijā, tālāk tek pa Krustpils novada Mežāres un Vīpes pagastu, kura teritorijā Odze ietek Neretas upē. Odzes upe visā garumā tiek regulēta. Upes ūdeņi piemēroti karpveidīgo zivju audzēšanai. 2002. gada monitoringa dati atspoguļoja, ka upe ir vāji piesārņota.
Jānis Judiņš

Biogrāfija

Dzimis Liezēres pagastā bezzemnieku ģimenē. 1904. gadā pabeidza Valkas skolotāju semināru. Piedalījās 1905. gada revolūcijā. Strādāja par skolotāju.
Sākoties Pirmajam pasaules karam, 1914. gadā, tika iesaukts Krievijas impērijas armijā, kur sākotnēji dienēja vienā no Sibīrijas strēlnieku pulkiem. Par kaujās parādīto varonību apbalvots ar Jura krustu. Tika nosūtīts uz Viļņas karaskolu, kuru pabeidza 1916. gadā, kā praporščiks. Pēc tam dienēja 4. latviešu strēlnieku pulkā. Paaugstināts par podporučiku. 1917. gada maijā iestājās Krievijas komunistiskajā (boļševiku) partijā. Tika ievēlēts Iskolastrelā, kur kļuva par juridiskās nodaļas vadītāju.
1918. gada aprīlī tika iecelts par latviešu strēlnieku padomju divīzijas 3. brigādes komandieri. Jūnijā bija viens no komandieriem, kurš līdzdarbojās eseru dumpja likvidēšanā Maskavā, kā arī piedalījās cīņās par Jaroslavļu un Kazaņu. Kopā ar 4. pulku pārcelts uz čehoslovāku fronti, kur Judiņu iecēla par Volgas kreisā krasta padomju karaspēka un 3. latviešu strēlnieku brigādes komandieri. 8. augustā netālu no Kazaņas pie Krasnaja Gorkas dzelzceļa stacijas viņu ķēra lielgabala šāviņš, kas bija par iemeslu viņa nāvei. Zemes klēpī viņš tika guldīts netālajā Svijažanskā.
KPFSR Tautas Komisāru Padome nolēma, pēc Ļeņina iniciatīvas, 1918. gada 14. augustā pārsaukt dzelzceļa staciju, pie kuras krita Jānis Judiņš, par "Judino" (krievu: Юдино), lai godinātu viņa piemiņu. Tas bija pirmais gadījums, kad tika iemūžināts kāda Krievijas pilsoņu kara cīnītāja vārds. Viņa vārdā nosaukts arī mikrorajons un iela Kazaņā un Neberežnije Čelnos.
Starptautiskie grāmatvedības standarti

Finanšu pārskata mērķis un lietotāji

Finanšu pārskatu mērķis - nodrošināt plašu finanšu pārskatu lietotāju loku ar tādu informāciju par uzņēmuma vai iestādes finansiālo stāvokli, darbības rezultātiem un izmaiņām finansiālajā stāvoklī, kas ir noderīga saimnieciska rakstura lēmumu pienemšanā.
Finanšu pārskatu lietotāji ir esošie un potenciālie investori, darbinieki, aizdevēji, piegādātāji un citi piegādātāju kredīta devēji, pircēji, valsts un tās institūcijas un sabiedrība.[3]

Izmantotā literatūra

Justīne Jaunzeme, “Praktiskie piemēri starptautiskajos finanšu pārskatu sagatavošanas standartos”, Ventspils Augstskola, 2009.g., — 93 lpp.
Veršovijas bīskapija

Priekšvēsture

1236. gada 22. septembrī pie Saules zemes ziemeļu robežas notika Saules kauja, kurā žemaišu un zemgaļu karaspēks Vikinta vadībā iznīcināja apvienoto krustnešu karaspēku.
1237. gada 17. septembrī, atsaukdamies uz pāvesta Gregorija IX 1234. gada 28. februāra bullu, legāts Modenas Viļums noteica šādas Kurzemes un Zemgales bīskapiju robežas: Kursas bīskapijā ietilpa apgabals starp Nemunu un Ventu līdz Žemaitijai, kā arī novadi starp Abavu, Ventu un Zemgales robežām; Zemgales bīskapijā palika visa pārējā Zemgale un nekuršu novadi starp Nemunu un Daugavu šaipus Neris upei.

Izveide

1251. gada pavasarī Livonijas ordeņa mestrs Andreass fon Štīrlands pēc izlīgšanas ar Mindaugu piedāvāja viņam pieņemt kristietību, pretī apsolot izgādāt karaļa kroni. Pāvests Inocents IV pasludināja, ka Lietuva atrodas Sv. Pētera aizgādnībā, un deleģēja Livonijas mestram kronēt Mindaugu par Lietuvas karali. Rīgā tika izgatavoti divi zelta kroņi ķēniņam un viņa sievai Martai. Kulmas bīskaps no Prūsijas tika aicināts piedalīties kronēšanas ceremonijā. 
1253. gada 21. augustā Romas pāvests Inocents IV apstiprināja Livonijas ordenim zemes, ko sakarā ar savu kronēšanu tam dāvinājis Lietuvas karalis Mindaugs - visu Karšuvu un Vangu, kā arī pusi Dainavas un Raseiņu [dokumentā: pusi no Raseiņiem (Rasseyene), Laukuvas (Lukowe), Betigalas (Betegalle), Arjogalas (Eregalle) un Dainavas (Deynowe) teritorijas, bet visu Kuleni, Karšuvu, Kraži (Crase), Nadravu (Nederowe), Veizi (Weyze, aliud Weyse) un Vangu (Wange)]. Pāvests Inocents IV arī uzdeva Livonijas un Prūsijas arhibīskapam Albertam II iesvētīt un nozvērināt Vācu ordeņa brāli Krišjāni par Lietuvas bīskapu saskaņā ar karaļa Mindauga vēlēšanos.
Mindaugs 1254. gada 12. martā piešķīra bīskapam Kristiānam (otru) pusi no Raseiņiem (Rassegene), Betigalas (Betegallen) un Laukuvas (Lokowe) zemēm.

Rīgas arhibīskapijas sastāvā

1255. gada 20. janvārī Romas pāvests Aleksandrs IV ņēma savā aizsardzībā jaundibināto Rīgas arhibīskapiju "Livonijas salā" kopā ar tai pakļautajām sekojošajām sufraganbīskapijām, starp kurām minēta arī Veršovijas (latīņu: varianti: Wer­sovia, Wersomia vai Wersonia) bīskapija, ko parasti uzskata par Karšuvas sagrozītu nosaukumu.

Likvidācija

1259. gada pavasarī Vācu ordenis Karšuvas pakļaušanai uzcēla Svētā Jurģa pili (Georgenburg), kas atradusies tagadējā Jurbarkā (Gudavičius, 1989). Žemaiši netālu no krustnešu pils Kalnēnu (Kalnenai) pilskalnā uzcēla savu cietoksni (Tautavičius, 1975). Starp abiem cietokšņiem 1260. gadā notika Jurbarkas kauja.
1260. gadā Romas pāvests Aleksandrs IV apstiprināja Vācu ordenim tiesības uz divām trešdaļām no Kursas teritorijas, kā arī tiesības uz zemēm, kas tika saņemtas kā vasaļa dāvana no Lietuvas karaļa Mindauga un Lietuvas bīskapa Krišjāņa. 
1260. gada 13. jūlijā žemaišu karaspēks sakāva Vācu un Livonijas ordeņa apvienoto karaspēku Durbes kaujā, ordenis bija spiests uz laiku atteikties no Karšuvas.
1261. gadā Mindaugs pārņēma Žemaitiju savā pakļautībā un atteicās no kristietības un miera ar Livonijas ordeni.
Vidsmuižas baznīca

Vēsture

Vidsmuižas pirmā katoļu koka baznīca tika uzcelta 1743. gadā par grāfa Borha līdzekļiem. 1804. gadā tajā tika veikti lieli remontdarbi. Dievnamam bija divi torņi, tā bija 18 metrus gara un 12 metrus plata. 
Jauno baznīcu atļāva celt tikai vecā dievnama vietā, tāpēc to nojauca un pārcēla citā vietā un uzcēla no jauna, bet bez torņiem. Šeit tika noturēti dievkalpojumi, kamēr cēla jauno baznīcu, bet pēc jaunā dievnama uzcelšanas tā kalpoja kā kora mēģinājumu telpa. 1945. gadā šī ēka nodega. Jauno mūra dievnamu uzcēla laika periodā no 1910. līdz 1912. gadam prāvesta Staņislava Zvegždo kalpošanas laikā. 1914. gadā Mogiļevas metropolīts to konsekrēja kanoniskās vizitācijas laikā Svētā Gara godam.

Draudze

Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas Rēzeknes-Aglonas diecēzē. Draudzi apkalpo prāvests Česlavs Mikšto. Vidsmuižas draudze kā patstāvīga draudze izveidojās jau 18. gadsimtā, pirms tam to apkalpoja Preiļu jezuīti, vēlāk diecēzes priesteri. Draudzei ir deviņas kapsētas — Galēnu kapi, Maltas Trūpu kapsēta, Bukšinu kapsēta, Opolūs kapsēta, Salenieku kapsēta, Krištobu kapsēta, Saunas-Vulānu kapsēta, Brišku-Balckaru kapsēta, Pastaru kapsēta.

Draudzes lielākie svētki

Draudzes lielākie svētki un atlaidu dienas ir Vasarassvētki, Svētā Jura diena, Svētā Izidora diena, Svētā Jāņa diena, Svētā Bērtuļa diena, Svētās Terēzijas diena, Svētā Staņislava Kostkas diena, Vissvētākās Jaunavas Marijas bezvainīgās ieņemšanas svētki, Svētā Kazimira diena.

Tehniska informācija

Vidsmuižas baznīca ir šķeltu akmeņu mūra trīsnavu celtne ar diviem ķieģeļu torņiem, skārda jumtu un flīžu grīdu. Tā ir 26,40 metrus gara un 19,30 metrus plata. Apkārt baznīcai ir dārzs, ko ietver mūra žogs.

Interjers

Baznīcā ir trīs koka altāri, no kuriem galvenais altāris ir divdaļīgs.
Aivars Freimanis

Biogrāfija

Dzimis telefonu montiera ģimenē. 1955. gadā pabeidzis mācības Dobeles 1. vidusskolā. No 1955. līdz 1957. gadam studējis Latvijas Valsts universitātes Vēstures un filozofijas fakultātē. Darbojies žurnālistikā, no 1957. līdz 1960. gadam žurnālists laikrakstā "Padomju Jaunatne". 1962. gadā sarakstījis savu pirmo scenāriju filmai "Pilsētā ir tāds puika". Bijis scenārists un režisors vairākām dokumentālajām un mākslas filmām. Gandrīz visām savām filmām ir arī sarakstījis scenāriju vai bijis scenārija līdzautors. 1967. gadā saņēmis Latvijas PSR Valsts prēmiju par dokumentālo filmu "Gada reportāža" (1965). Rakstījis stāstus, kas publicēti dažādās grāmatās un periodikā.
Allegro do mažorā

Allegro do mažorā (K. 1b) ir taustiņinstrumentu skaņdarbs, kuru 1761. gadā uzrakstīja Volfgangs Amadejs Mocarts. Tas sākotnēji tika iekļauts Mocarta māsas Nannerlas nošu burtnīcā. Šis skaņdarbs ir ļoti īss (aptuveni 15 sekundes), un iespējams, ka to pierakstījis Mocarta tēvs Leopolds Mocarts, jo Mocarts bija tikai piecus gadus vecs.
Šis skaņdarbs ir savādāks nekā Mocarta iepriekšējais darbs (Andante do mažorā), jo tajā neatkārtojas frāzes. Jau pats nosaukums allegro norāda uz to, ka tas ir ātrāks un dzīvīgāks.
Vjetnamas fazāns

Izplatība un dzīvesveids

Vjetnamas fazāns tika atklāts 1965. gadā un ir endēms Vjetnamas centrālajai daļai. Lielākā populācijas daļa koncentrēta Kẻ Gỗ dabas rezervātā, kas bija izveidots, lai aizsargātu Vjetnamas fazānu. Visbiežāk sastopams biezi aizaugušās mežu audzēs netālu no tekošiem ūdeņiem, arī areālos, kur dominē jauni kociņi vai sporādiskas nelielas palmas.

Izskats

Ķermeņa garums 58—65 cm, svars 0,8—1 kg. Vjetnamas fazānam raksturīgs dzimumu dimorfisms — tēviņi ir nedaudz lielāki un krāsaināki nekā mātītes. Tēviņa apspalvojums mirdzoši melns ar zilganu nokrāsu, metāliski ziliem spārniem ar zaļganu maliņu. Astes spalvas baltas, cekuls — īss, pinkaini balts. Ap acīm spalvas neaug, un ir redzama sarkana āda. Kājas sarkanas.Vjetnamas fazāna tēviņu no Edvardsa fazāna tēviņa atšķir dažādais balto astes spalvu skaits.
Mātītes apspalvojums neuzkrītošs, pelēcīgi brūns ar melnīgsnēji brūnām astes spalvām, kā tēviņam sarkanām kājām un sarkanu ādu ap acīm. Ārēji tās neatšķiras no Edvardsa fazāna mātītēm.

Barība

Vjetnamas fazānu bioloģija savvaļā ir maz pētīta. Tomēr zināms, ka tas pārtiek no graudiem, sēklām, augiem un kukaiņiem.

Apdraudējums

Liela daļa Vjetnamas fazāna areāla ir izcirsti, lai izveidotu rīsa plantācijas. Draudus rada arī nelegālās medības.
Vecauce

Vēsture

Apdzīvotā vieta izveidojusies pie bijušās Vecauces muižas (Alt-Autz; pirmoreiz minēta 1616. gadā) centra. Līdz pilsētas tiesību piešķiršanai 1924. gadā par Vecauci sauca Auces pilsētu. 1921. gadā Vecauces muiža kļuva par Latvijas Universitātes Lauksaimniecības fakultātes mācību centru, vēlāk — Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas mācību un pētījumu saimniecību.

Piemineklis

Vecaucē atrodas piemineklis par godu Latvijas laukkopības zinātnes un zemkopības kultūras pamatlicējam profesoram Jānim Apsītim.
Ekoloģija

Ekoloģija (grieķu: οἶκος — ‘māja’; λογία — ‘jēdziens’) ir zinātne, bioloģijas apakšnozare, par organismu un vides mijiedarbību, kā arī par attiecībām starp pašiem organismiem. Terminu "ekoloģija" pirmo reizi 1866. gadā izmantoja vācu zoologs Ernsts Hekels. Speciālistus, kas strādā šajā sfērā, sauc par ekologiem. Daži ekologi ir specializējušies konkrētu sugu vai pat indivīdu izpētē.
Viena no nozīmīgākajām ekoloģijas problēmām ir dabas resursu un izmirstošo sugu saglabāšana, kā arī izstrādāt vismaz teorētisko bāzi pasākumiem, kas būtu jāveic, lai būtu līdzsvars starp cilvēku pieaugošajām prasībām un dabas iespējām tās apmierināt. Ekoloģija ir cieši saistīta ar tādām zinātnēm, kā fizioloģiju, ģenētiku, sistemātiku, evolūcijas teoriju, ģeogrāfiju, meteoroloģiju, matemātiku, fiziku, ķīmiju un citām zinātnēm.

Ekoloģijas nozares

Izšķir divas nozīmīgas ekoloģijas nozares: autekoloģiju (pēta konkrētas sugas mijiedarbību ar citām sugām un apkārtējo vidi) un sinekoloģiju (pēta atsevišķas ekosistēmas). Nereti atsevišķi tiek izdalīta populāciju ekoloģija jeb demekoloģija. Īpaši tiek izdalīta arī cilvēka ekoloģija.
Iespējams labākais veids, kā norobežot moderno ekoloģiju, ir aplūkot organizācijas līmeņa jēdzienu, kuru var attēlot ekoloģiskajā spektrā. Visaugstākā šajā spektrā ir ekosfēra, kam seko bioms, ainava, ekosistēma, kopiena, populācija, organisms, orgānu sistēma, orgāns, audi un visbeidzot šūna.

Ekoloģijas vēsture

Vispārīgi runājot, ekoloģija ir salīdzinoši jauna zinātnes nozare. Par atsevišķu zinātni tā kļuva 1960. gados, kad sākās plašas cilvēku aktivitātes, rūpējoties par dabisko vidi. Tomēr ekoloģijas idejas zināmā mērā ir bijušas zināmas jau sen, un mūsdienās ekoloģijā izstrādātie principi ir bijuši cieši saistīti ar citām bioloģijas nozarēm. Var uzskatīt, ka viens no pirmajiem ekologiem bija sengrieķu filozofs Aristotelis vai arī viņa skolnieks Teofrasts, kuri izrādīja lielu interesi par dzīvās dabas daudzveidību. Teofrasts savos darbos ir aprakstījis dzīvnieku un augu pasaules mijiedarbību. Arī seno indiešu eposos Mahābhārata un Rāmājana ir aprakstītas dažādu dzīvnieku sugu, biotopu, barošanās, vairošanās un uzvedības izmaiņas, mainoties apkārtējais videi.
Terminu "ekoloģija" pirmo reizi 1866. gadā izmantoja vācu zoologs Ernsts Hekels savā darbā "Organismu vispārējā morfoloģija" (Generelle Morphologie der Organismen).
Slampe (stacija)

Vēsture

Atklāta 1904. gadā kā dzelzceļa līnijas Ventspils—Maskava stacija.
Ormaņkalns

Teikas

Pēc rakstnieka Jāņa Veseļa teikām Ormaņkalnā bijušas svētbirzis, par kurām rūpējies Saukas pilskalnā dzīvojušais virsaitis.
Agrāk Ormaņkalnā saucēji esot pulcinājuši ļaudis no tuvākas un tālākas apkārtnes uz sapulcēm un svētkiem, no kā esot radies Saukas nosaukums.
Andris Bērziņš (politiķis, 1955)

Biogrāfija

1974. gadā Andris Bērziņš pabeidza Rīgas A. Barbisa 11. vidusskolu. 1979. gadā beidzis Latvijas Valsts universtitāti franču valodas un literatūras specialitātē. Ieguvis filologa, pasniedzēja un tulka kvalifikāciju. Strādājis komjaunatnē.

Politiskā darbība

Atjaunotajā Latvijā iesaistījies politikā. Ir bijis partijas "Latvijas Ceļš" biedrs, kā arī Rīgas domes deputāts divos tās sasaukumos (ievēlēts 1994. un 1997. gadā). Vēlāk iesaistījies Jaunajā partijā, no kuras saraksta 1998. gadā ievēlēts 7. Saeimā. Strādājis Eiropas lietu komisijā un Sociālo un darba lietu komisijā. Pēc Jaunās partijas Saeimas frakcijas izjukšanas 2002. gadā kļuvis par neatkarīgo deputātu. Kā bezpartijisks kandidāts iekļauts Zaļo un Zemnieku savienības vēlēšanu sarakstā, ievēlēts 8. Saeimā. Vēlāk iestājies Latvijas Zemnieku savienībā. Kā deputāts bijis Publisko izdevumu un revīzijas komisijas priekšsēdētāja biedrs un Sociālo un darba lietu komisijas biedrs. Vadīja Eiropas Padomes Parlamentārās Asamblejas Latvijas delegāciju.
2004. gadā no Zaļo un Zemnieku savienības saraksta kandidēja Eiropas Parlamenta vēlēšanās, bet netika ievēlēts (tāpat arī 2009. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās pēc dažiem gadiem). 2006. gadā ticis ievēlēts 9. Saeimā, kur bija Publisko izdevumu un revīzijas komisijas priekšsēdētājs, Sociālo un darba lietu komisijas sekretārs un Eiropas Padomes Parlamentārās Asamblejas Latvijas delegācijas vadītājs. 2010. gadā ievēlēts par Eiropas Padomes Parlamentārās Asamblejas viceprezidentu.
2010. gada oktobrī ievēlēts 10. Saeimā no Zaļo un Zemnieku savienības saraksta. 2011. gada Saeimas ārkārtas vēlēšanās ievēlēts arī 11. Saeimā. 2014. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās kandidēja no ZZS saraksta. Tajā pašā gadā ievēlēts 12. Saeimā. Kandidēja arī 13. Saeimas vēlēšanās 2018. gadā, taču nesaņēma pietiekošu vēlētāju atbalstu.

Privātā dzīve

Andris Bērziņš ir precējies, laulībā dzimusi meita.
Egils Kalns

Karjera

Kalns savu karjeru sāka HK Liepājas Metalurgs-2 komandā Latvijas hokeja čempionātā, vēlāk HK Liepājas Metalurgs Baltkrievijas Ekstralīgā. Vēlāk spēlējis gan Somijas līgā, gan Kazahstānas līgā. 2015. gadā pievienojās HK Liepāja komandai un izcīnija čempionu titulu. 2018. gadā Kalns noslēdza līgumu ar KHL komandu Rīgas "Dinamo", tās sastāvā nākamajā sezonā aizvadot septiņas spēles. 2019. gada vasarā pievienojās Lielbritānijas hokeja līgas vienībai Dandī "Stars".
Spānijas eiro monētas

Spānijas eiro monētas ir eiro monētas, kuras izdevusi Spānija.

Īpašas iezīmes

Uz Spānijas monētām ir kaltuves zīme — M burts ar kroni virs tā, kas ir Spānijas Nacionālās naudas un pastmarku fabrikas logo.
Hemmo Aksts

Šaha kompozīcija

Hemmo Aksts ir sastādījis dažādu žanru šaha kompozīcijas — tiešā mata uzdevumus, palīgmatus un pašmatus, kā arī retro un pasaku šaha uzdevumus. No 1989. gada starptautiskais tiesnesis šaha kompozīcijā. Ir bijis 6. pasaules šaha kompozīcijas turnīra (1997—2001) galvenais tiesnesis.
Aksts ir arī spēcīgs šaha kompozīciju risinātājs. 1982. gadā viņam tika piešķirts starptautiskā meistara tituls šaha kompozīciju risināšanā.
2009.—2010. gada UEFA Čempionu līgas sezona

Fināls

2009.—2010. gada UEFA Čempionu līgas sezonas fināls notika Real Madrid mājas spēļu stadionā Santiago Bernabéu Madridē, Spānijā 2010. gada 22. maijā. Finālā piedalījās Itālijas klubs Internazionale un Vācijas klubs FC Bayern Munich. Šajā stadionā bija notikuši trīs Eiropas kausu finālspēles 1957., 1969. un 1980. gadā. Šī bija pirmā reize, kad UEFA Čempionu līgas fināls notika sestdienā. Par spēles galveno tiesnesi tika nozīmēts anglis Hovards Vebs. Abi fināla dalībneiki bija kļuvuši par nacionālo līgu čempioniem un valsts kausa ieguvējiem, kas nozīmēja, ka uzvarētājklubs kļūš tikai par sesto Eiropas klubu, kas ir sasniedzis kontinenta trīskāršo uzvaru.
Valters Hennebergers

Biogrāfija

20. gadsimta sākumā bijis viens no Šveices vadošajiem šahistiem. Četras reizes uzvarējis Šveices šaha čempionātos (1904, 1906, 1911, 1912). 1928. gadā Hāgā pārstāvējis Šveici Pasaules amatieru šaha meistarsacīkstēs, kurās ieņēmis 16. vietu (uzvarēja Makss Eive). Starptautiskajos šaha turnīros 1932. gadā Bernē dalījis 9.-12. vietu, bet 1934. gadā Cīrihē ieņēmis 10. vietu. Abos turnīros uzvarējis toreizējais Pasaules čempions šahā Aleksandrs Aļehins. Pārstāvējis Šveices šaha komandu starptautiskajos draudzības mačos pret Dienvidslāviju (1949), Beļģiju (1950) un Rietumvāciju (1952).
Vēlākajos gados nopietni pievērsies šaha kompozīcijai, bijis pazīstams kā šaha problēmists.