google/wiki40b huggingface dataset:
Roberts Pīrijs

Dzīvesgājums

1886. gadā R. Pīrijs devās savā pirmajā Arktikas ekspedīcijā uz Grenlandi. Nākamajā desmitgadē viņš pētīja eskimosu dzīvi, un no skarbo ziemeļu iedzīvotājiem aizgūtās iemaņas viņš izmantoja savās ekspedīcijās, piemēram, telšu vietā viņš nakšņoja sniega būvēs iglu. 1895. gadā viņa ekspedīcija pētīja Grenlandes ziemeļus un R. Pīrijs pirmo reizi neveiksmīgi mēģināja sasniegt Ziemeļpolu. Grenlandes galējo ziemeļu punktu Morisa Džesepa ragu viņš sasniedza citā ekspedīcijā 1900. gadā.
1905. gadā R. Pīrijs organizēja vērienīgu Arktikas ekspedīciju ar vienīgo mērķi kā pirmajam sasniegt Ziemeļpolu. Kuģis "Roosevelt", ar kuru ceļoja ekspedīcija, pārziemoja iesalis ledū starp Grenlandi un Elsmīra salu. 1906. gadā ekspedīcija sasniedza 87° paralēli, kas bija tālākais ziemeļu punkts, kādā bijis cilvēks, tomēr ekspedīcijas galvenais uzdevums palika neizpildīts.
1908. gada 6. jūlijā R. Pīrija kuģis "Roosevelt" devās vēl vienā ekspedīcijā ar mērķi sasniegt Ziemeļpolu. Pārziemojuši pie Elsmīra salas, viņi nelielā vienībā 1909. gada pavasarī uzsāka pārgājienu uz polu. Bez paša R. Pīrija tajā ietilpa tikai afroamerikāņu polārpētnieks Metjū Hensons un 4 eskimosu pavadoņi, jo ekspedīcijas vadītājs vēlējās būt vienīgais baltais cilvēks, kas sasniedzis polu. 1909. gada 6. aprīlī R. Pīrija ekspedīcija uzskatīja, ka ir sasniegusi Ziemeļpolu, lai gan vēlāk tas ticis apstrīdēts un parasti tiek uzskatīts, ka ledus dreifēšanas dēļ viņi Ziemeļpolā tā arī nenonāca, paliekot 5–10 km attālumā no tā. Gan pēc atgriešanās no ekspedīcijas, gan vēlāk līdz pat mūsdienām pastāv atšķirīgi uzskati par to, vai R. Pīrijs ir pirmais, kas sasniedzis Ziemeļpolu. Pastāv uzskats, ka to pirms viņa izdarīja sāncensis Fredriks Kuks 1908. gadā (šī viedokļa asākais pretinieks bija pats R. Pīrijs). Bet ja pieņem, ka arī R. Pīrija ekspedīcija polā nemaz nenonāca, tad pirmie, kas sasniedza Ziemeļpolu pa ledu un spēja to pierādīt, bija britu ekspedīcija Vollija Herberta vadībā, kas to paveica tikai 1969. gadā, par godu R. Pīrija ekspedīcijas 60. gadadienai.
Espens Knutsens

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Knutsens sāka 1988.—89. gada sezonā Norvēģijas hokeja līgas vienībā Vålerenga Ishockey. Tās rindās viņš jau drīz kļuva par vienu no komandas vadošajiem uzbrucējiem. 1991., 1992. un 1993. gadā kopā ar komandu izcīnīja Norvēģijas čempiona titulu. 1994. gadā uzbrucējs pievienojās Zviedrijas Elitsērijas vienībai Djurgårdens IF. 1996.—97. gada sezonā viņš bija komandas rezultatīvākais spēlētājs.
1997.—98. gada sezonā Knutsens pārcēlās uz Ziemeļameriku, aizvadot 19 spēles NHL kluba Anahaimas "Mighty Ducks" rindās. Lielāko sezonas daļu gan hokejists pavadīja AHL, pēc tās noslēguma atgriežoties Zviedrijā. Djurgårdens IF rindās Knutsens aizvadīja vēl divas spēles, līdz atgriezās NHL. 2000. gadā kopā ar klubu viņš izcīnīja Zviedrijas čempiona titulu. No 2000. līdz 2003. gadam Knutsens spēlēja NHL vienībā Kolumbusas "Blue Jackets".
2003.—04. gada sezonā hokejists "Blue Jackets" rindās vietu zaudēja, kā rezultātā atgriezās Djurgårdens IF. Pēc 2004.—05. gada sezonas beidza karjeru.
Norvēģijas hokeja izlases rindās spēlējis 1994. gada olimpisko spēļu turnīrā, kā arī četros Pasaules čempionātos.
Liķieris

Liķieris (franču: liqueur, kas no latīņu: liquor — 'šķidrums') ir aromatizēts salds stiprais spirtotais dzēriens, ko gatavo divreiz rektificētu etilspirtu sajaucot ar ogu un augļu sulām, dažādu augu daļu izvilkumiem spirtā, kafiju, kakao, šokolādi, ēteriskajām eļļām, esencēm un citām piedevām.

Iedalījums

Atkarībā no cukura un etilspirta satura, liķierus var iedalīt stiprajos liķieros (etilspirts 40—45% un cukurs 32—47%) un deserta liķieros (etilspirts 25—30% un cukurs 50—60%). Tos parasti ilgi nenogatavina, smalkākus liķierus pagrabā mēdz nogatavināt no 6 mēnešiem līdz 2 gadiem.
Pēc sastāvdaļām liķierus iedala zāļu, garšvielu un rūgtos liķieros, augļu liķieros, kas pagatavoti no augļu sulas, liķieros ar augļu aromātu, kas pagatavoti no augļiem vai augļu daļām, krēmveida liķieros, biezajos, emulsijveida liķieros un viskija liķieros.
Sinonīms

Sinonīms (grieķu: συνώνυμος, synōnymos — ‘ar vienādu nosaukumu, ar vienādu vārdu’) ir vārds vai arī cita valodas vienība, kas pilnīgi (vai arī daļēji) sakrīt ar kādu citu vārdu vai citu valodas vienību nozīmes ziņā. Sinonīmi ir, piemēram, vārdi māja un nams.
Vienas rindas sinonīmi var atšķirties ar jēdzieniskām niansēm, piemēram, sens un vecs vai stilistisku nokrāsu, piemēram, runāt un muldēt. Pastāv arī absolūtie sinonīmi, kas ir bez atšķirībām nozīmē, piemēram, telefons un tālrunis, sacīt un teikt. Par sinonīmiskām var arī tikt uzskatītas morfoloģiskas formas, piemēram, celieties! un celties! un sintaktiskas konstrukcijas, piemēram, darbs jādara un darbs darāms.
Plaudis

Izskats

Pieauguša plauža ķermeņa garums parasti ir 30-55 cm, vidējais svars 2-4 kg. Bet plaudis var sasniegt 75 cm garumu un svērt vairāk kā 6 kg. Plauža ķermenis ir sāniski saplacināts, un tam ir augstu izcelts muguras kūkums. Zvīņas ir sudrabaini pelēkā krāsā, lai gan vecākas zivis iegūst bronzas krāsas toni, īpaši tās, kas dzīvo tīros ūdeņos. Spuras ir tumši pelēkas vai gandrīz melnas, tās nekad nav sārtas. Spuru krāsa ir viena no galvenajām pazīmēm, pēc kuras plaudi var atšķirt no citām, līdzīgām zivīm. Galva relatīvi maza, arī acis un zvīņas mazas. Plaudim ir ļoti daudz asaku.

Līdzīgās sugas

Plaudi var viegli sajaukt ar plici (Blicca bjoerkna) un spāri (Ballerus ballerus), īpaši jaunās zivis. Visuzticamākais paņēmiens, kā sugas var atšķirt, ir, saskaitot zvīņas vai nu uz sānu līnijas, vai taisnā līnijā uz leju no muguras spuras pirmā stara līdz sānu līnijai. Plaudim ir vairāk zvīņu nekā plicim, bet mazāk nekā spārei. Plaudim uz vertikālās līnijas ir 12 zvīņas, bet uz sānu līnijas 51-60. Plicim uz vertikālās līnijas ir mazāk par 10 zvīņu rindām, uz sānu līnijas 44-48 zvīņas. Spārei uz sānu līnijas ir 62-77 zvīņas. Pieaugot pliča krūšu spuras kļūst sārtas. Rīkles zobi novietoti vienā rindā. Anālajai spurai ir mazāk staru nekā spārei. Plaudis ļoti viegli hibridizējas ar citām karpu dzimtas sugām — ar plici, raudu, ruduli, sapalu un vīķi. Piemēram, plauža un raudas hibrīdu ir ļoti grūti atšķirt no īstā plauža.

Īpašības

Plaudis mēdz uzturēties baros tuvu tilpes dibenam. Sevišķi lieli bari veidojas rudenī, izvietojoties ziemošanas bedrēs. Ziemā plaudis ir mazaktīvs. Plaudim var novērot migrāciju līdz 440 km tālumā. Pārvietošanās ātrums migrācijas laikā ir 14 km diennaktī. Plaudis zināmu brīdi spēj izdzīvot ārpus ūdens.

Barība

Plaudis nakts laikā barojas tīrākos un seklākos ūdeņos nekā dienas laikā. Tas barību meklē dūņās. Īpaši iecienīti ir trīsuļodu kāpuri, gliemenes un gliemeži. Lielākās zivis barojas ar mazākām zivīm. Plaudis barojas arī ar ūdensaugiem un zooplanktonu. Tā kā plaudis nārsto straujos ūdeņos, jaunie plauži barojas, filtrējot ūdeni caur žaunu zariem. Tā galvenā barība, filtrējot ūdeni, ir ūdensblusas (Daphnia). Pēc 2 gadiem plaudis pamet straujos ūdeņus, bet, ja tas tam neizdodas, plauži piemērojas esošajiem apstākļiem — tie aug lēnām, vai arī to augšana apstājas vispār, jo pieaugot zivij, attālums starp žaunu zariem palielinās un uzņemt barību ar ūdens filtrēšanu vairs nevar. Ja plaudim trūkst barības, tam attīstās plāna un asa muguras līnija.

Vairošanās

Dzimumgatavība plaudim iestājas 2-13 gadu vecumā, sasniedzot 5–41 cm garumu. Mātīte nērš ikrus 1-3 piegājienos ar 6-19 dienu starplaiku. Tās auglība ir apmēram 400 — 912 000 ikru. Plaudis Latvijā nārsto maijā un jūnijā, kad ūdens t° ir 8-24 °C. Nārsts notieko 5 – 20 m dziļumā. Kopējais nārsta ilgums 3-45 dienas. Ikri pielīp pie augiem, kur to attīstība ilgst 2-19 dienas atkarībā no temperatūras. Pēc izšķilšanās kāpuri aptuveni 2 dienas pavada piestiprinājušies pie augiem.
Gundars Lintiņš

Muzikālā karjera

Pirmais mūzikas instruments, ko Lintiņš agrā bērnībā iesāka spēlēt, bija klarnete. Tomēr klarnete viņam tā īsti neiepatikās un Gundars pieķērās bungām, to spēli apgūstot pašmācības ceļā. Skolas laikā sitamo instrumentu spēli Lintiņam palīdzēja attīstīt skolotājs Kārlis Venckus. Paralēli Gundars Lintiņš divus gadus nospēlēja pie Jāņa Romanovska Jelgavas mašīnbūves rūpnīcas bigbendā "Gamma". 
Pusaudža gados viņš skolojās pie Tāļa Gžibovska un sita bungas vairākos pūtēju orķestros, kā arī tautas deju ansambļos. Pēc dienesta padomju armijā bija Jelgavas diksilends ar Vilni Dumpi un grupa "Jaunais Laiks" ar Valdi Indrišonoku.
Lintiņu ievēroja tolaik Latvijā populārā rokgrupa "Rebel" ar Igoru Novikovu priekšgalā. Tur Lintiņš nospēlēja sešus gadus. Tālāk sekoja vairāki braucieni, muzicējot ārzemēs.
1991. gadā Lintiņš pabeidza Jelgavas mūzikas vidusskolu un sāka strādāt Iecavas bērnu mūzikas skolā kā sitamo instrumentu spēles pedagogs.
2001.gadā Gundars Lintiņš tika uzaicināts spēlēt grupas "Credo" sastāvā.
Paralēli koncertiem un pasākumiem Gundars Lintiņš Jelgavas mūzikas vidusskolā  kopš 2006.gada ir arī sitamo instrumentu spēles pedagogs.
Mūziķis ir arī sitamo instrumentu zīmola "Meinl" pārstāvis Latvijā.

Izglītība

1989. gadā ieguva vidējo izglītību Jelgavas 1. ģimnāzijā. No 1989. līdz 1991. gadam dienējis Rīgas Štāba orķestrī. No 1991. līdz 1995. gadam mācījies Jelgavas mūzikas koledžā, kur ieguva vidējo muzikālo izglītību. No 2001. līdz 2005. gadam neklātienē studēja Rīgas Pedagoģijas un izglītības vadības augstskolā Džeza un populārās mūzikas nodaļā (tagad Rīgas Pedagoģijas un izglītības vadības akadēmija), iegūstot mūzikas skolotāja kvalifikāciju. No 2005. līdz 2007. gadam studēja LLU Izglītības un mājsaimniecības institūtā, pedagoģijas fakultātē, kur ieguva izglītības zinātņu maģistra grādu pedagoģijā.

Dalība šovā "Dejo ar zvaigzni 3"

2010.gadā mūziķis piekrita piedalīties šovā "Dejo ar zvaigzni 3" kā šova dalībnieks. Viņa deju partnere bija Marina Martinova.
Kompleksi saistītais skaitlis

Matemātikā par kompleksa skaitļa z = x + iy, kur x un y ir reāli skaitļi, kompleksi saistīto skaitli sauc x − iy un to parasti apzīmē ar z vai z*. Piemēram, 3 + 2i = 3 − 2i, 4 − i = 4 + i, i = − i un 5 = 5.

Pielietojums

Visbiežāk kompleksi saistīto skaitli izmanto absolūtās vērtības (jeb moduļa) un apgrieztā skaitļa atrašanai.

Galuā teorijā

Komplekso skaitļu lauks ir reālo skaitļu lauka Galuā paplašinājums — to iegūst reālajiem skaitļiem pievienojot elementu i, kas ir polinoma x² + 1 sakne. Kompleksais skaitlis −i ir īpašs ar to, ka tā ir otra polinoma x² + 1 sakne, tāpēc kompleksos skaitļus i un −i sauc par konjugētiem.
Galuā teorijā tiek apskatīti arī dažādi racionālo skaitļu lauka paplašinājumi. Piemēram, lauks \mathbb{Q}[\sqrt{2}] tiek iegūts racionālajiem skaitļiem pievienojot kvadrātsakni no 2, kas ir algebrisks skaitlis un kura minimālais polinoms ir x² − 2. Otra šī polinoma sakne ir −√2, tāpēc šajā gadījumā par konjugētiem sauc skaitļus a + √2 b un a - √2 b, kur a un b ir racionāli skaitļi.
Ērihs Mīlke

Biogrāfija

Dzimis Berlīnē atslēdznieka ģimenē. Skolā pabeidzis septiņas klases. Pēc tam uzsācis darba gaitas. Mīlke divdesmito gadu sākumā iesaistījies Vācijas komunistiskajās organizācijās, 1925. gadā iestājās Vācijas Komunistiskajā partijā, kur darbojās kā kaujinieks vienā no paramilitārajām organizācijām. No 1928. līdz 1930. gadam viņš bija žurnālists komunistiskajā avīzē "Die Rote Fahne". Pirmo reizi Milki arestēja par piedalīšanos neatļautā demonstrācijā 1930. gadā. 1931. gadā kāda politiskā mītiņa laikā kopā ar biedriem nogalināja divus policistus. Pēc šī incidenta viņa biedri tika apcietināti un vēlāk viņiem piesprieda nāves sodus, bet pats Mīlke bēga uz Beļģiju. 1932. gadā izbrauca uz Padomju Savienību, kur pievienojās citiem vāciešiem emigrācijā.
Padomju Savienībā Mīlke pabeidza Ļeņina Kominternes kara skolu, kurā pēc tam strādāja par pasniedzēju. Mīlke sadarbojās ar NKVD. No PSRS tika nosūtīts uz Spāniju, kur piedalījās Spānijas pilsoņu karā republikāņu pusē. Bija politiskais komisārs, nodarbojās ar anarhistu un trockistu meklēšanu, pratināšanu. Pēc republikāņu sakāves pārgāja robežu ar Franciju, kur tika internēts. Pēc neilga laika viņš izbēga no internēto nometnes un atgriezās Padomju Savienībā. Par viņa darbību Otrā pasaules kara laikā ir maz ziņu, tomēr tiek uzskatīts, ka viņš darbojās pagrīdē Francijas un Vācijas teritorijā.
Pēc Otrā pasaules kara Mīlke atgriezās Berlīnē, kur sākotnēji strādāja iekšlietu struktūrās, kur ieņēma augstus amatus. Pēc Vācijas Demokrātiskās Republikas izveides 1949. gadā savu darbību uzsāka Valsts drošības dienests, kurā Mīlke sāka darboties. Pēc vairāku vadošo amatu ieņemšanas 1957. gadā viņu iecēla par VDR Valsts drošības ministrijas vadītāju. Šajā amatā viņš palika līdz pat 1989. gada 7. oktobrim, kad pilnībā zaudēja savu varu. Šajā laikā ieņēma arī vairākus vadošus amatus VDR augstākajās varas institūcijās. Mīlke bija atbildīgs par visu represīvo sistēmu un faktiski bija tās izveidotājs. Ticis apbalvots ar vairākiem desmitiem ordeņu, medaļu un citiem apbalvojumiem. Pēdējā Mīlkes iegūtā dienesta pakāpe bija armijas ģenerālis.
1989. gadā viņu apcietināja un 1990. gadā viņš kopā ar bijušo VDR vadītāju Ērihu Honekeru stājās tiesas priekšā. Viņš tika apsūdzēts disidentu vajāšanā, pārbēdzēju uz rietumiem nošaušanas, kā arī citos noziegumos, tomēr tiesa neuzskatīja, ka viņa vaina šajos noziegumos ir pierādāma. 1993. gadā Mīlke tika notiesāts par divu policistu slepkavību, kuru viņš veica 1931. gadā, jo Vācijā par slepkavību nav piemērojams noilgums. Lai arī viņam piesprieda sešus gadus cietumsoda, tomēr jau 1995. gadā viņš tika atbrīvots pirms termiņa, jo tika atzīts, ka Mīlkes veselības stāvoklis neļauj viņam izciest cietumsodu.
Savus dzīves pēdējos gadus kopā ar sievu pavadīja pieticīgā divistabu dzīvoklī Berlīnē. 2000. gadā Milki ievietoja veco ļaužu namā, kur viņa dēls strādāja par ārstu. 2000. gada 6. jūnijā Mīlke nomira 92 gadu vecumā.
Tatjana Stepovaja

Biogrāfija

Trīskārtējā Krievijas sieviešu šaha čempionāta uzvarētāja (1987, 1988, 1989). Vēl divas reizes šajos turnīros izcīnījusi sudraba medaļas. Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāte: 2. vieta aiz Irinas Levitinas Sočos (1988), dalījusi 1.-2. vietu kopā ar Alisu Gaļļamovu Rostovā pie Donas (1995), uzvarējusi Tallinā (2002) un Jeļizavetas Bikovas memoriālā Vladimirā (2006). 2000. gadā Batumi iekļuvusi Eiropas pirmā individuālā sieviešu šaha čempionāta pusfinālā, kurā zaudējusi Natālijai Žukovai, un kopā ar Pasaules šaha eksčempioni Maiju Čiburdanidzi dalījusi 3.-4. vietu. 2001. gadā Varšavā nākamajā Eiropas individuālajā sieviešu šaha čempionātā ieņēmusi 7. vietu. 2001. gadā piedalījusies Pasaules sieviešu šaha čempionātā pēc izslēgšanas sistēmas, kurā izstājusies 1. kārtā. 2001. gadā Dienvidslāvijas šaha kluba Agrouniverzal Zemun sastāvā uzvarējusi Eiropas šaha kluba kausa izcīņā sievietēm.
Pārstāvējusi Krievijas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījusies 3 reizes (1992, 1998-2000). Komandu vērtējumā izcīnījusi sudraba (1998) un bronzas (2000) medaļu, bet individuālajā vērtējumā izcīnījusi zelta un sudraba (abas - 1998) medaļas.
Par panākumiem turnīros FIDE 1988. gadā Stepovajai piešķīra starptautiskās meistares (WIM), bet 1992. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu.
Kalncempju pagasts

Upes

Medņupe, Paparze, Britene.

Ezeri

Sprīvuļu ezers (uz robežas).

Vēsture

No 1868. gada pastāvēja Valkas apriņķa Kalnamuižas pagasts, izveidots uz Kalnamuižas zemes. 
Pagasta iedzīvotāji piederēja Zeltiņu evaņģēliski luteriskajai draudzei.
Pēc 1920. gada agrārās reformas Kalnamuižu 2330,95 ha platībā sadalīja 132 vienībās.  
Līdz 1925. gadam tas saucās Kalnciema pagasts. 1935. gadā Kalncempju pagasta platība bija 86,7 km² un tajā dzīvoja 1953 iedzīvotāji. 
1945. gadā pagastā izveidoja Kalncempju un Kalnienas ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Kalncempju ciems ietilpis Alūksnes apriņķī (1946-1949) un Apes (1949-1956), Alūksnes (1956-1962; pēc 1967. gada) un Gulbenes (1962-1967) rajonos. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Kalncempju pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Alūksnes novadā.

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas ir Kalncempji (pagasta centrs), Pūzupi, Žagatas.
Politika

Politika (grieķu: πολιτικά, politiká — ‘valsts darīšanas’) ir sabiedrisks process, kurā dažādas iedzīvotāju interešu grupas, nacionālas un starptautiskas institūcijas, uzņēmumi vai atsevišķi indivīdi, veic darbības savu oficiālu vai neoficiālu varas, ietekmes, ekonomisko vai citu mērķu sasniegšanai. Politika plašākā nozīmē ietver arī aktivitātes, caur kurām cilvēki pieņem, uztur un maina vispārējos noteikumus, kas regulē viņu dzīvi. Politika tādēļ ir ļoti saistīta ar konflikta un sadarbības fenomenu.
Klasiskā politikas izpratne ir cēlusies no Senās Grieķijas un vārds “politika” ir cēlies no vārda polise, kas tiešā tulkojumā no Grieķu valodas nozīmē “pilsētvalsts”. Senajā Grieķijā sabiedrība bija sadalīta vairākās pilsētvalstīs un katrā pilsētvalstī pastāvēja sava pārvaldes sistēma, no tā arī izriet vārds politika - “polises darīšanas” jeb mūsdienu izpratnē “valsts darīšanas”. Jau tā laika darbos tika spriests par sabiedrību un politiku, piemēram, Platona “Valsts”, Aristoteļa “Politika”. Savā grāmatā "Politika" Aristotelis apgalvoja, ka “cilvēks pēc dabas ir politisks dzīvnieks” ar ko viņš uzskatīja, ka tikai politiskā sabiedrībā cilvēks var sasniegt pilnību un dzīvot “labu dzīvi”. Aristotelis uzskatīja, ka politika ir ētiska aktivitāte, kuras virsuzdevums ir taisnīgas sabiedrības veidošana, savukārt Platons bija skarbs demokrātijas kritiķis un savā darbā apgalvoja to, ka varai būtu jāpieder izglītotajai elitei, karaļiem-filozofiem.
Politika sevī ietver arī procesu, caur kuru valsts piešķir atbalstu, apbalvojumu vai sodu, reaģējot pret notikumiem sabiedrībā vai sabiedrības spiediena. Šādi politika tiek īstenota ar formālu vai autoratīvu lēmumu, kas liek pamatus rīcības plānam, kas ir saistošs visai sabiedrībai.
Politikas studijas pēc būtības pēta valsts pārvaldi vai plašākā kontekstā to, kā tiek īstenota varas un autoritātes pielietošana . Zinātnes nozare, kurā tiek pētīta politika, ir politoloģija. Ir izšķiramas vairākas pieejas politikas pētniecībā kā zinātņu nozarē, piemēram, politiskā filozofija – normatīvā pieeja, kā arī empīriskā pieeja, kuras ietvaros pēta institūcijas un struktūras (institucionālisms), uzvedības analīze (biheiviorisms, racionālās izvēles teorija) un citas pētniecības pieejas.
Tiek atšķirta iekšpolitika un ārpolitika, iezīmējot atšķirību starp to, kas notiek valsts iekšienē un kas notiek attiecībās starp valstīm. Šis iekšpolitikas un ārpolitikas sadalījums ir uzturējis arī studiju disciplīnas – politikas zinātne un starptautiskās attiecības. Tomēr globalizācijas ietekmē, kuras pamatā ir starpvalstu attiecības un valstu atkarība vienai no otras, mazinās šo divu nošķīrumu nozīmība.
Politisko procesu sākšanās priekšnosacījums ir sabiedrības strukturēšanās Neolīta revolūcijas laikā un līdz ar to atšķirīgu interešu veidošanās dažādās iedzīvotāju grupās.
Dāmas gambīts

Vēsture

Dāmas gambītam raksturīgie gājieni sastopami jau 15.—16. gs. partijās, bet pirmās analīzes Getingenas rokrakstā, Džūlio Čezāre Polērio, Alesandro Salvio un Filipa Stammas rakstos. Pirmās dziļākās analīzes veikuši Hovards Stauntons un Žans Difrens. Lielu popularitāti dāmas gambīts ieguva 19. gs. beigās, kad praksē sāka nostiprināties pozicionālās spēles galvenie principi. Dziļa dāmas gambīta teorijas pētniecība veicināja tā sadalīšanos atsevišķās "pilnasinīgās" sistēmās, kas ieguva savus patstāvīgus nosaukumus. Mūsdienās dāmas gambīta sistēmas kļuvušas par ļoti bieži lietotām atklātnēm.

Stratēģiskā ideja

Dāmas gambīta pamatideja ir cīņa par centru. Baltie cenšas nomainīt spēcīgo melno centra bandinieku d un iegūt bandinieku pārsvaru centrā, melnie organizēt pretspēli pret d4.
Neizalca-Špremberga

Vēsture

Pilsēta radusies 1920. gadā, apvienojot Neizalcas pilsētu un Šprembergas ciemu.
Tīmekļa pārlūkprogramma

Tīmekļa pārlūkprogramma jeb vienkārši tīmekļa pārlūks ir programmatūra, kas ļauj lietotājam aplūkot uz tīmekļa serveriem esošus dokumentus. Populārākās pārlūkprogrammas ir Mozilla Firefox, Google Chrome, Microsoft Internet Explorer/Microsoft Edge, Opera un Safari. Pārlūkprogramma ir izplatītākais lietotāja aģentu veids. Pasaulē lielākais saistīto dokumentu kopums ir vispasaules tīmeklis.
Alhambra

Vēsture

Ahlambra lielākoties tika celta laika posmā no 1238. līdz 1358. gadam, lai gan jau no 889. gada tur atradās neliels cietoksnis. Alhambru uzcēla Granadas mauru valdnieki. Pili izmantoja arī pedējais musulmaņu Granadas emīrs Muhameds XII (spāniski zināms kā Boabdils). Ar to saistītā leģenda vēsta, ka Boabdils, nododot Granadas Emirātu spāņiem un dodoties prom, apstājās tālākājā vietā, no kuras vēl varēja saskatīt Alhambras pili, lai pēdējo reizi aplūkotu savu valsti. Kalnu pāreja, kur tas notika, šodien saucas Suspiro del Moro, kas tulkojumā nozīmē "Maura nopūta". Pēc mauru padzīšanas 1492. gadā Alhambra tika izlaupīta un daļēji nopostīta. 16. gadsimtā Spānijas karalis Kārlis V (Spānijā zināms kā Karloss I) daļu no pils pārbūvēja renesanses stilā. 1812. gadā pili daļēji nopostīja franči, kas Napoleona Bonaparta vadībā karoja ar spāņiem. 1821. gadā Alhambra cieta arī zemestrīcē. Pils atjaunošanas darbi sākās 1828. gadā un turpinājās līdz pat 20. gadsimtam.
Karagājiens uz Nalseni (1235)

Nalsenes zemes lokalizācija

Atskaņu hronikas Heidelbergas kodeksā kā karagājiena mērķis minēta lietuviešu zeme Alsene, turpretī Bergmaņa kodeksā Nalsene. Latīņu valodā rakstītos dokumentos pieminēta Nalsenes zemi (terra Nalsen), kas tiek identificēta ar senkrievu hronikā minēto Nalšenas zemi (Нальшенайская земля). Pēc senāka uzskata Alsene atradusies Sēlijā vēlākās Altenes pils apkaimē vai Naujališas apkaimē (Siliņš, 1893; Klaustiņš, Saiva, 1936).
Latviešu etnologs un valodnieks Eduards Volters pirmais jau 1900. gadā izteica domu, ka Hipatija hronikā pieminētā Naļščanes zeme (земля Нальщанская) saistāma ar aukštaišu vietvārdiem (Noliškis u.c.) Utenas apriņķī.
Mūsdienu lietuviešu historiogrāfijā dominē uzskats ka Nalsenes zeme atradusies tagadējās Aukštaitijas teritorijā (Łowmiański, 1983; Benninghoven, 1965). Lietuviešu medievists E. Gudavičs savās kartēs par Lietuvas zemju konfederāciju 13.gs. 20.—50.gados Nalseni jeb Nalšu (lietuviešu Nalšia) novietoja Lietuvas ziemeļaustrumos uz dienvidiem no Daugavpils (Gudavičius, 1989). Pēc cita uzskata vismaz daļa no Nalsenes zemes atradusies arī Daugavas labajā krastā, tagadējās Latgales teritorijā, kuru lietuviešu cilmes Polockas kņazs Gerdenis 1264. gadā atdevis Livonijas ordenim.
Dbm

dbm (database manager) ir datubāzes dzinējs (database engine), ko 1979. gadā radīja Kens Tomsons. To izplatīja AT&T.
dbm atbalsta jebkādus datus ar vienu primāro atslēgu (primary key), glabājot vairākas vērtības noteikta izmēra apgabalos jeb angliski bucket, respektīvi dbm glabā atslēgas/datu pārus, ko saista jaucējfunkcija (hash function).
Dati tiek organizēti pēc extendible hashing veida sistēmas, kurās bucket tiek izvietoti kā koka (tree) struktūras lapas, bet atslēgas jaucējsumma tiek izmantota pareizās koka lapas atrašanai un tālākai meklēšanai atbilstošajā bucket. Sākotnēji ir tikai viens bucket, bet vērtību skaitam sasniedzot limitu to pārdala uz pusēm. Tas pats notiek ar visiem pārējiem bucket, ja tajos vairs nav brīvas vietas. Pateicoties šim aspektam dbm veida datubāzes sākotnēji aizņem maz vietas.
dbm un tā paveidi nav relacionālas DB, tādēļ tām ir ierobežots pielietojums, salīdzinot ar RDBMS, taču lasīšanas ātrdarbība un vienkāršība ir nodrošinājusi, ka tās turpina lietot.
Jerisbele Miranda Ljanesa

Biogrāfija

2017. gadā kopā ar Danicu Vaskesu un Maricu Arribasu Robainu dalījusi pirmo vietu Pasaules sieviešu šaha čempiones nosaukuma izcīņas cikla Amerikas 2.3 zonas turnīrā un izcīnījusi tiesības piedalīties 2018. gada Pasaules sieviešu šaha čempionātā pēc izslēgšanas sistēmas.
2017. gadā uzvarējusi Kubas sieviešu šaha čempionātā. 2018. gadā izcīnījusi otro vietu Panamerikas sieviešu šaha čempionātā (turnīrā uzvarējusi Dejsi Kori).
2018. gadā Hantimansijskā Pasaules šaha čempionātā sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas 1. kārtā zaudējusi Nanai Dzagnidzei.
2018. gadā Batumi pārstāvējusi Kubas komandu 43. šaha olimpiādē.
Par panākumiem turnīros FIDE 2011. gadā viņai piešķīrusi starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu.