google/wiki40b huggingface dataset:
Rostest

Darbība

Rostest speciālisti veic dažādu mērīšanas līdzekļu pārbaudes, kalibrēšanu un testēšanu, lai apstiprinātu to veidus un testēšanas iekārtu, kā arī mērījumu izpildes metožu lietošanu.

Sertifikācija Krievijā

Lai importētu un pārdotu preces Krievijā, ir jāsaņem atļaujas dokumenti. Šos dokumentus izsniedz akreditētā centrā Rīgā. Tie ietver atbilstības sertifikātus, atbilstības deklarācijas un atbrīvojuma vēstules. Rostest galvenais uzdevums ir atļaujošo sertifikācijas dokumentu sagatavošana. Institūcijas, kas sadarbojas ar Rostest Krievijā, ir Tehniskās regulēšanas un metroloģijas federālā aģentūra, Ārkārtas situāciju ministrija, Patērētāju tiesību aizsardzības un cilvēku labklājības federālais uzraudzības dienests, Viskrievijas sertifikācijas zinātniskās pētniecības institūts. Saņemot vajadzīgos Krievijas sertifikātus, ārvalstu ražotāji iegūst priekšrocības salīdzinājumā ar citiem ražotājiem: viņi var nodrošināt savas piedāvātās preces ar vajadzīgajiem dokumentiem, tādējādi ietaupot izplatītāju naudu. Agrāk ārzemju produkcijas izplatītāji un pircēji Krievijā paši sagatavoja sertifikācijas dokumentus, bet tagad vairums klientu Krievijā vēlas iegādāties preces, kam jau ir visi vajadzīgie Krievijas sertifikāti. Rostest sertifikācijas centrs sadarbojas tieši ar ražotājiem un sagatavo sertifikātus saskaņā ar dažādām sertifikācijas shēmām. Viena no tām ir dokumentu izstrāde produkcijas sērijai. Šī shēma ļauj nodot sertifikāta kopiju jebkuram pircējam vai izplatītājam Krievijā.

Funkcijas

Viena no pirmajām preču, pakalpojumu un kvalitātes sistēmu sertifikācijas institūcijām obligātās sertifikācijas sistēmas ietvaros uz Rostest bāzes Maskavā tika izveidota 20. gadsimta 90. gadu sākumā. Sertifikācija obligātajā sertifikācijas sistēmā apstiprina preču un pakalpojumu drošumu cilvēkiem un videi. Šāda veida sertifikācija ir nepieciešama, lai importētu un pārdotu savus ražojumus Krievijas Federācijas teritorijā. Turklāt Rostest pieder viens no Eiropā lielākajiem testēšanas centriem, kur tas var testēt produktu, sadzīves tehnikas un patēriņa preču lietderības un kvalitātes atbilstību Krievijas, kā arī starptautisko standartu prasībām.

Iespējas

Rostest pieder mūsdienīga testēšanas bāze un visjaunākais aprīkojums. Rostest aktīvi sadarbojas ar ievērojamiem testēšanas centriem un laboratorijām Krievijā un ārvalstīs. Rostest laboratorijās tiek veikti gan obligātās, gan brīvprātīgās sertifikācijas testi, lai apstiprinātu ražojumu drošuma un kvalitātes atbilstību normatīvajiem dokumentiem.
Bramanis

Vēsture

Janīna Kursīte-Pakule savā grāmatā Latvieša māja secina, ka bramaņu garīgai funkcijai vēsturisku apstākļu dēļ sašaurinoties, vairāk pieauga ekonomiskā funkcija un par bramaņiem sāka saukt ietekmīgākos, bagātākos cilvēkus kolektīvā. Samazinoties baltu cilšu un tautu ekonomiskajai patstāvībai, par vārda bramanis dominējošo nozīmi izveidojās: lielībnieks, dižmanis.
Bramaņi figurē nelielā skaitā tematiski izolētu latviešu tautasdziesmu.
34075-0

Sajāja bramaņi

Augstajā kalnā,

Sakāra zobenus

Svētajā kokā.

Svētajam kokam

Deviņi zari,

Ik zara galā

Deviņi ziedi,

Ik zieda galā

Deviņas ogas.
10422-0

Nejājat, novadnieki,

Es neiešu par novadu.

Te jau pašu novadā

Div' brammaņi dalijās.

Vārda cilme

Latviešu vārds bramanis un hindu vārds brāhmaṇa izrunas un nozīmes ziņā ir līdzīgi sanskita vārdam brahman, kura nozīmes ir: izaugsme; paplašināšanās; evolūcija; attīstība; gara un dvēseles izaugsme; lūgšana; cilvēki — svēto zināšanu krājēji un sludinātāji; tādi kas lūdz Dievu, ir dievbijīgi un reliģiski.

Vietvārdos, nosaukumos un personvārdos

Ar bramaņa vārdu saistītas vairākas apdzīvotas vietas un vietvārdi Latvijas teritorijā. Apdzīvota vieta Bramaņi Preiļu novadā, Pelēču pagastā. Apdzīvota vieta Bramaniški Daugavpils novadā, Biķernieku pagastā. Mājas Brammaņi Balvu novadā, Vīksnas pagastā. Bramaņa vārds ietverts vairākos Kurzems mājvārdos un iespējams norāda uz to saimnieku kādreizējo īpašo statusu. Arī viesu nams "Bramaņi" Jaunpilī, Jaunpils pagastā un Latvijas Nacionālās aizsardzības akadēmijas deju kopa "Bramaņi".
Abas vārda formas, gan Bramanis, gan Brammanis ir izplatīts latviešu uzvārds.
Staņislavs Ulams

Dzīvesgājums

Dzimis Austroungārijā, Ļvovā turīgu ebreju ģimenē. No 1919. līdz 1927. gadam mācījās ģimnāzijā, vēlāk Ļvovas Politehnikā, kuru pabeidza 1933. gadā. Pilnveidojās Viļņā, Vīnē, Cīrihē, Parīzē un Kembridžā. Kopā ar Stefanu Banahu, Hugo Steinhausu, Marku Kacu un citiem bija viens t.s. Ļvovas matemātiķu skolas dalībniekiem. 1936. gadā pēc Džona fon Neimana uzaicinājuma apmeklēja Padziļināto studiju institūtu Prinstonā. Līdz karam strādāja Hārvarda univarsitātē, vasaras pavadot Polijā. 1939. gada 20. augustā, īsi pirms Otrā pasaules kara sākuma Ulams no Gdiņas devās uz ASV, kā izrādījās, uz viesiem laikiem. Ulama ģimene gāja bojā holokaustā.
1944. gada februārī iesaistījās Manhetenas projektā, Losalamosas laboratorijā Ņūmeksikā. 1946. gada janvārī Ulams dzīvībai bīstami saslima ar encefalītu. Atveseļošanās gaitā, būdams pazīstams ar datora ENIAC iespējām, Ulams radīja t.s. Montekarlo metodi problēmu risināšanā. 1951. gadā deva izšķirošu ieguldījumu kodoltermisko ieroču radīšanā, kopā ar Edvardu Telleru radīdams tā saucamo Tellera - Ulama kodolieroču dizainu.
Ulama vārdā nosaukti arī Borsuka-Ulama teorēma, Kuratovska-Ulama teorēma, Ulama spirāle, Ulama skaitlis.
Saistības

Raksturojums

Saistību tiesības rodas vai no tiesiska darījuma, vai no neatļautas darbības, vai pēc likuma.
Kurts Veils

Biogrāfija

Dzimis Desavā reliģiozu ebreju ģimenē. Studēja kompozīciju Berlīne pie Feručo Buzoni, kur sarakstīja savu pirmo simfoniju. Vēlāk vairāk pievērsās muzikālajam teātrim, un kļuva par vienu no populārākajiem skatuves komponistiem Vācijā 20. gadsimta 20. gadu beigās, 30. gadu sākumā. 1924. gadā iepazinās ar savu nākamo sievu aktrisi Loti Lēnju, ar kuru 1926. gadā apprecējās (1933. gadā no tās izšķīrās, lai 1937. gadā apprecētu vēlreiz). 1928. gadā tika radīta mūzika izrādei "Trīsgrašu opera".
Pēc nacistu nākšanas pie varas Veils 1933. gadā devās uz Parīzi, vēlāk Londonu, bet 1935. gadā — uz Ņujorku. 1943. gadā Veils kļuva par ASV pilsoni.
Veils rakstīja mūziku mūzikliem (sadarbojoties ar Maksvelu Andersonu un Airu Geršvinu) un kinofilmām, piemēram, Frica Langa filmai You and Me (1938). Par mūziku filmai Knickerbocker Holiday (1944) nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai (kopā ar Verneru Heimanu). Apbalvots ar Tony balvu par labāko oriģinālmūziku operai Street Scene (1946).
Veils nomira no sirdstriekas drīz pēc savas 50. dzimšanas dienas.
Dvīņi (zodiaka zīme)

Dvīņi (latīņu: Gemini) ir trešā zodiaka zīme, kas reprezentē Dvīņu zvaigznāju. Cilvēki, kas pēc horoskopa ir dvīņi, ir dzimuši laika posmā no 20. maija līdz 21. jūnijam. Tā simbols ir šāds: ♊. Pēc astrologu uzskatiem, tā ir viena no trim gaisa zīmēm. Dvīņu zīmi pārvaldošā planēta ir Merkurs.
Krakatau

Krakatau izvirdums Indonēzijā

Vulkāni veidojas tad, ja Zemes garozas atverēs un plaisās izplūst sakusuši ieži, pelni un gāzes. Vulkānu darbību veicina litosfēras plātņu kustība paslīdot vienai zem otras vai attālinoties. Katru gadu pasaulē notiek apmēram 30 vulkānu izvirdumi, kaut arī darbīgo vulkānu ir daudzkārt vairāk — apmēram 500—800.
Indonēzija var lepoties ar 129 vulkāniem, jo šīs valsts teritorijā notiek trīs tektonisko plātņu — Eirāzijas, Klusā okeāna un Austrālijas plātnes sadursme. Krakatau ir pazīstamākais Indonēzijas vulkāns, kura izvirdums noslaucīja no zemes virsas 165 ciematus un pilsētas, zinātnieki uzskata, ka vulkāna izvirdums sākās ar sprādzienu, kurš 1883. gadā satricināja visu Dienvidāzijas piekrasti, jo tā jauda 13 000 reižu pārsniegusi Hirosimas atombumbas jaudu.
Krakatau izvirdums nenotika pēkšņi. Par to, ka vulkāns sācis darboties, sākumā vairākus mēnešus norādīja dūmi, par kuriem 1883. gadā ziņoja garām kuģojošie kuģi. Sākotnēji darbojās tikai viens vulkāna krāteris, kad šķidrā magma, nonākot kanālā, izplūda virszemē. Krakatau pieder stratovulkāniem, tie ir konusveida vulkāni ar vienu vai vairākiem krāteriem, kuros magma un gāzes ir zemes dzīlēs ieslēgtas ilgi un to apjoms un spiediens laika gaitā pieaug. Krakatau izvirdumā okeāna ūdens ieplūdis vulkāna magmas kanālā, izraisot milzīgu eksploziju. Izvirduma laikā melns dūmu un gāzu mākonis pacēlies aptuveni divdesmit piecu kilometru augstumā.
Krakatau izvirdums izsauca milzīgu cunami, kas iznīcināja piekrastes ciematus, Zunda šaurums bija pieblīvēts ar pumeka un vulkānisko pelnu masām, bet 1930. gadā jau varēja novērot jaunas vulkāniskās salas pacelšanos virs jūras līmeņa.
Šis vulkāna izvirdums ir otrs lielākais Indonēzijā līdz šim laikam (pats lielākais – Tamboras izvirdums 1815. gadā). Zinātnieki uzskata, ka kopš 1883. gada Krakatau ir iestājusies “depresija”, jo vulkāns ir daudz pierimušāks un mierīgāks. Tomēr daļa zinātnieku uzskata, ka tas ir tikai laika jautājums, kad vulkāns kļūs aktīvs, jo mēs nevaram paredzēt vulkānu izvirdumu brīžus.
TILTS Communications

Vēsture

1993. gada 1. septembrī Apvienotās Karalistes un Somijas uzņēmumi Cable & Wireless un Telecom Finland (tagad Telia Company) dibināja kopuzņēmumu TILTS Communications A/S. Tas uzvarēja Latvijas Republikas Satiksmes ministrijas organizētajā konkursā par sakaru uzņēmuma Lattelekom (tagad Lattelecom) modernizāciju. 1994. gada 14. janvārī valdība noslēdza tā saucamo "Jumta līgumu" starp Latvijas Republiku, TILTS Communications un valsts uzņēmumu Lattelekom. TILTS Communications ieguva 49 % Lattelekom kapitāla daļu.
Sākotnēji Cable & Wireless piederēja 70 % TILTS Communications akciju, bet Telecom Finland — 30 %. 1995. gadā Starptautiskā finanšu korporācija (International Finance Corporation, IFC) ieguva 10 % TILTS Communications daļu, attiecīgi samazinot Cable & Wireless daļu līdz 63 %, bet Telecom Finland — līdz 27 %.
1998. gadā Cable & Wireless pārdeva savas akcijas Sonera Holding BV (Sonera, agrākā Telecom Finland, Nīderlandē reģistrētajam meitas uzņēmumam).
2002. gadā IFC savas 10 % akcijas par summu 34 miljoni eiro pārdeva Sonera. Sonera kļuva par vienīgo TILTS Communications īpašnieku.
2003. gadā Sonera apvienojās ar Zviedrijas Telia, izveidojot TeliaSonera, kuras īpašumā nonāca arī TILTS Communications.

Strīds par monopolstāvokli

Lai gan "Jumta līgums" paredzēja Lattelekom monopolu Latvijas fiksēto telesakaru jomā līdz 2013. gadam, 1998. gada augustā Latvijas valdība pieņēma lēmumu to samazināt līdz 2003. gadam.
2000. gadā Tilts Communications ierosināja tiesvedību starptautiskajā šķīrējtiesā pret Latvijas Republiku, vainojot Latviju monopoltermiņa samazināšanā.
Latvijas valsts šķīrējtiesā iesniedza ievērojami lielāku pretprasību, un 2004. gada 3. martā Latvijas Republika un TeliaSonera vienojās par mierizlīgumu.
Martins Karija

Spēlētāja karjera

Līdz pat 2003. gadam Martins spēlēja NCAA līgas Meinas Universitātes klubā. Tiesa, 2002.—03. sezonu viņš noslēdza AHL kluba Portlendas "Pirates" rindās, bet 2003.—04. sezonā spēlēja citā AHL klubā - Bridžportas "Sound Tigers". 2004.—05. sezonā viņš spēlēja Āzijas līgas klubā HC Nikko Icebucks, bet 2005.—06. sezonā - Norvēģijas Elitsērijas klubā Stjernen Hockey.
2006.—07. sezonu Karija aizvadīja SM līgas klubā Espo "Blues", noslēdzot to kā visas līgas rezultatīvākais spēlētājs, bet 2007.—08. sezonā atkal spēlēja AHL - šoreiz Peorijas "Riverman" rindās. 2008.—09. sezonu viņš aizvadīja Šveices hokeja līgas klubā SC Langnau, tad sezonu pavadīja KHL kluba Rīgas "Dinamo" ierindā, taču tad atgriezās Šveicē. Pēc divām HC Ambri-Piotta rindās aizvadītām sezonām noslēdza spēlētāja karjeru.
Valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Durbes novadā

Šajā lapā apkopoti valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Durbes novadā.
 Kultūras pieminekļu karte
Šis saraksts tiek veidots no Vikidatiem, to periodiski atjaunina bots.
1920. gada pasaules čempionāts cīņas sportā

1922. gada pasaules čempionāts grieķu-romiešu cīņā notika no 4. līdz 8. septembrim Austrijas galvaspilsētā Vīnē.
Kaibala (stacija)

Vēsture

Pieturas punkts tika atvērts 1930. gadā. Stacijas ēka tika būvēta blakus vecajai stacijas ēkai 1935. gadā. Stacijas ēkā atradās uzgaidāmā telpa, kases telpa, dzīvojama telpa un virtuve. Kase darbojās līdz 1995. gada 1. janvārim. Vēlāk stacijas ēkas ārpusē tika izvietots aparāts, kur varēja nokompostrēt braukšanas talonus, pēc konduktoru ieviešanas biļete jāiegādājas vilcienā.
Orikona

Apraksts

Iepriekš bija nepareizs uzskats, ka pilsētā ir teātris. Bet patiesībā tā ir monumentāla strūklaka vai sabiedriska vieta, kas tika izmantota arī kā ūdens rezervuārs. Tuvākā apkārtnē nav dzeramā ūdens avotu, tāpēc pilsēta, lai izdzīvotu, bija spiesta krāt lietusūdeni. 
Pilsēta bija pilnībā izkalta klintī, kas noveda pie rezervuāra izveidošanas 10 metru diametrā. Zemāk arī atrodas vēl neatrakts templis, bet nelielā attālumā izvietots Dionīsam veltīts altāris. Atklātās pilsētas lielākā daļa atrodas zem ūdens, tā ka lidaparāta var ieraudzīt zemūdens celtņu kontūras. Tas norāda, ka piekraste ap Orikonas ostu lēnām grimst jūrā.
Sienu pēdas tika atklātas visā pilsētas teritorijā, kas liecina, ka tā tika atjaunota Bizantijas laikā.

Baznīca

Blakus pilsētai var ieraudzīt Marmiroitas baznīcu. Šī baznīca celta Bizantijas imperatora Teodora I valdīšanas laikā. tai ir neliela centrāla zāle 6 х 9 metri un kupols 3 metri diametrā, kuru balsta četras romiešu arkas. Sienas no iekšpuses ir dekorētas ar tipiskiem Bizantijas fresku fragmentiem.
Latvijas pilsētu amatierteātri

Latvijas pilsētu amatierteātri ir mākslinieciskās pašdarbības kolektīvi. Atšķirībā no profesionālajiem teātriem, tajos var darboties jebkurš interesents. Šie teātri atrodas dažādās Latvijas pilsētās.
Cēsu Valsts ģimnāzija

Vēsture

Cēsu Valsts ģimnāzijas pirmsākumi izsekojami līdz 1825. gadam, kad skolotājs Alberts Holanders Vecbrenguļos nodibināja privāto skolu, kuru 1826. gadā pārcēla uz Bērzaini pie Cēsīm. 1837. gadā skolā atvēra visas ģimnāzijas klases un tā ieguva Bērzaines ģimnāzijas nosaukumu. Kad Baltijas rusifikācijas laikā 1892. gadā ģimnāziju slēdza, Kārlis Millers Cēsīs atvēra savu privāto reālskolu zēniem, bet 1907. gadā Kristīne Apkalne dibināja Cēsu sieviešu ģimnāziju. 
Pēc Latvijas Republikas nodibināšanas Bērzaines ģimnāzijas ēkā 1920. gadā darbību uzsāka Cēsu Bērzaines Valsts vidusskola, no 1925. gada Cēsu Valsts vidusskola. 1929./30. m. g. Cēsu valsts vidusskolu pārdēvēja par Cēsu Valsts ģimnāziju, kuru 1938. gadā pārcēla uz jaunuzbūvētu ēku (projekta autors Indriķis Blankenbergs). Tobrīd Cēsu Valsts ģimnāzijā strādāja 25 pedagogi. Sevišķi pieminami Aleksandrs Skuja — konsekvents Jāņa Endzelīna sekotājs, fizikas skolotājs Eduards Celmiņš, ķīmijas un dabaszinību skolotājs, vairāku mācību grāmatu autors Jūlijs Traubergs. 1939. gada februārī skola ieguva Cēsu valsts Draudzīgā aicinājuma ģimnāzijas nosaukumu.
Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā to pārdēvēja par Cēsu 1. vidusskolu. 1942. gadā par Cēsu Valsts ģimnāziju, 1944. gadā atkal par Cēsu 1. vidusskolu. 1976. gadā uzsāka trīs jaunu korpusu būvi, tajā laikā skolā strādāja fizikas skolotājs, daudzu mācību grāmatu un metodisku izdevumu autors Gundaris Gailītis (PSRS Tautas izglītības darba teicamnieks), matemātikas skolotāja Marta Aļļe (Latvijas PSR Nopelniem bagātā skolotāja), matemātikas skolotājs, informātikas priekšmeta aizsācējs Cēsu rajonā Jānis Endele, mājturības skolotāja Rūta Rubene. 1991. gadā skolu sadalīja Draudzīgā Aicinājuma Cēsu Valsts ģimnāzijā un Cēsu 1. vidusskolā, kuru 1996. gadā nosauca par Cēsu pilsētas ģimnāziju. 2001. gadā skolas reorganizācijas rezultātā no skolas atdalīja Cēsu Pilsētas pamatskolu (1.—9. klases). Cēsu pilsētas ģimnāziju sadalīja proģimnāzijas klasēs (7.—9. klases) un ģimnāzijas klasēs (10.—12. klases). 2007. gadā skolu pārdēvēja par Cēsu Valsts ģimnāziju.
Wikipedia Zero

Wikipedia Zero ir Wikimedia Foundation projekts, kur mērķis ir piedāvāt piekļuvi Vikipēdijai bez maksas cilvēkiem bez interneta pieejas, īpaši jaunattīstības valstīs. Programma tika uzsākta 2012. gadā. 2013. gada martā Wikipedia Zero ieguva SXSW Interaktīvo balvu par aktīvismu. Programmas mērķis ir samazināt šķēršļus piekļuvei brīvām zināšanām; viens no lielākajiem šķēršļiem ir izmaksas par mobilo datu pārraides izmantošanu. Programma pirmoreiz tika realizēta Malaizijā 2012. gada maijā. 2012. gada oktobrī Wikipedia Zero tika uzsākta Taizemē un Saūda Arābijā ar operatoriem dtac un Saudi Telecom Company. 2013. gada maijā pievienojās Pakistāna ar Mobilink un jūnijā Šrilanka ar Dialog.
Maldīvijas administratīvais iedalījums

Maldīvijas administratīvo iedalījumu veido 7 provinces un galvaspilsēta Male. Līdz 2010. gada administratīvajai reformai Maldīvijas administratīvo iedalījumu veidoja 20 distrikti.
Valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Cesvaines novadā

Šajā lapā apkopoti valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Cesvaines novadā.
 Kultūras pieminekļu karte
Šis saraksts tiek veidots no Vikidatiem, to periodiski atjaunina bots.
Saue (stacija)

Vēsture

1870. gadā atklātajā dzelzceļā Baltijas osta—Rēvele—Tosno pasažieru vilcieni no Rēveles (Tallina) līdz Kēgelei (Keila) kursēja bez pieturām, taču jau 1872. gadā tika ierīkoti divi jauni pieturas punkti - Pieturas punkts 7. versts un Frīdrihshofa (vācu: Friedrichshof, krievu: Фридрихсгофь). Frīdrihshofa (tagad Saue) savu vārdu ieguva no slavenās Frīdriha muižas, kuru 1786. gadā savā vārdā bija nodēvējis baltvācu muižnieks barons Frīdrihs Hermanis fon Ferzens (vācu: Friedrich Herman von Fersen). Esošo nosaukumu pieturas punkts ieguva 1926. gadā. 
1958. gada pavasarī tika uzsākti dzelzceļa iecirkņa Pēskila-Keila elektrifikācijas darbi un jau tā paša gada 19. jūlijā līnijā sāka kursēt elektrovilcieni.
Premonstrieši

Premonstrieši jeb norbertieši ir mūku ordenis, kuru 1120. gadā dibināja Sv. Norberts ar augustīniešu regulu. Ordeņa nosaukums cēlies no ordeņa izcelsmes klostera Praemonstratum, tas ir, Pratum monstratum - "(no debesīm) rādītā pļava", franciski - Premontrē (Prémontré), kurš atrodas Kusī (Coucy) mežā pie Reimsas. Kad 1126. gadā pāvests apstiprināja ordeni, tam bija jau astoņi klosteri. Darbodamies misijas darbā, galvenokārt vendu apgabalos, premonstrieši skaitliski pieauga un izplatījās, viduslaiku beigās tiem bija ap 600 patstāvīgu nometņu 30 iecirkņos.
Premonstriešu ordenis aktīvi iesaistījās arī zemgaļu kristīšanas misijā pēc tam, kad 1228. gada 11. decembrī pāvests Gregorijs IX atļāva Zemgales bīskapam Lambertam no Solrē izraudzīt savam misijas darbam vienu domkungu un vienu laicīgo brāli no katra premonstriešu ordeņa konventa vācu zemēs. Ordeņa pozīcijas Livonijā vēl vairāk nostiprinājās, kad 1229. gadā Magdeburgas domkungs, premonstriešu ordeņa loceklis Nikolajs no Nauenas tika ievēlēts par Rīgas bīskapu. Zemgales bīskapijas kapitulam Mežotnē pāvests piešķīra premonstriešu ordeņa satversmi.
Trīspadsmitā gadsimta beigās premonstriešu stingrā kārtība atslāba. Dažādu reformu mēģinājumu iznākumā 1630. gadā tika izstrādāti jauni statūti, kas pārveidoja ordeņa tradīcijas jezuītu dievbijības un restaurācijas katolicisma garā.
Mūsdienās ordeni pārvalda Premontrē klostera abats un ģenerālkapituls, kas sākumā ik gadus, vēlāk ik pa trim gadiem, un bieži arī vēl retāk sanāca Premontre klosterī. Ordeņa locekļi sadalās kanoniķos, kleriķos, novičos un laju brāļos. Ordeņa locekļu tērps gatavots no baltas vilnas. Sv. Norberts nodibināja arī savā laikā diezgan izplatīto premonstriešu sieviešu ordeni, kas sākotnēji dibināja savas nometnes vīriešu klosteru tuvumā un bija no tiem atkarīgas, vēlāk sāka veidot patstāvīgus sieviešu klosterus. Premonstriešiem ir arī savs terciāriešu ordenis.
Laika cilpa

Laika cilpa ir literārā darbā vai filmā lietots sižeta virzības paņēmiens jeb dzinējspēks (plot device), kad laika periodi atkārtojas, varoņiem tos piedzīvojot atkal un atkal, bieži saistīts ar varoņu cenšanos izkļūt no šo nebeidzamo atkārtošanos cikla.  Dažkārt terminu "laika cilpa" lieto, lai atsauktos uz cēloņsakarību ciklu, taču, lai gan šeit ir zināma līdzība, cēloņsakarību cikli ir nemainīgi, tiem raksturīga pašizcelsme. Laika cilpa savukārt nemitīgi atjaunojas, ja izpildīts noteikts nosacījums: piemēram, varonim ejot bojā, pulkstenim rādot noteiktu laiku, laika cilpa sākas no jauna, un viens vai vairāki tajā iesaistītie varoņi ir saglabājuši atmiņas par iepriekšējās cilpas norises laikā notikušo. Sižeti, kuros izmantots laika cilpas paņēmiens, parasti vērsti uz varoņa pieredzi,  ko tas guvis katrā no šīm laika cilpām.
Malkoma Džeimsona (Malcolm Jameson) 1941. gadā sarakstītais stāsts Doubled and Redoubled stāsta par cilvēku, kuram nemitīgi atkārtojas viņa "perfektā" diena, kurā tas liek veiksmīgas likmes, laimīgi izkļūst no dažādām ekstremālām situācijām, bildina iemīļoto sievieti. Šis stāsts vēlāk tika attīstīts filmās "Murkšķa diena" un "12:01 PM". Dažkārt laika cilpas tiek salīdzinātas ar datorspēlēm, kur spēlētājs ar katru cilpu gūst jaunu pieredzi, uzzina aizvien vairāk par spēles vidi, pamazām gūstot pilnīgu meistarību.
Rumbula

Vēsture

Jau kopš seniem laikiem šeit pie Daugavas krācēm atradās viena no trim Rīgas pārceltuvēm. 
1259. gadā tagadējo Rumbulas apkaimi ieguva Jēkaba baznīcas cisterciešu sieviešu klosteris. Daugavas labajā krastā, pie tagadējās Maskavas ielas 344. nama klostera māsas iekopa muižu, ko dēvēja par Blūmendāli (vācu: Blumenthal - "puķu leju"). Ar laiku klostera jaunavu dēļ to iesauca par Mazo Jumpravmuižu, lai atšķirtu no klostera galvenā zemes īpašuma pie Lielvārdes, ko arī dēvēja par Jumpravmuižu (Jungfernhof).
Reformācijas laikā muižu klosterim atņēma, bet 16. gadsimta beigās to savā īpašumā ieguva Rīgas jezuīti. Zviedru Vidzemes laikā 1627. gadā ķēniņš Gustavs II Ādolfs muižu piešķīra Rīgas monētu kaltuves meistaram Mārtiņam Vulfam, kas pieņēma Vulfenšilda uzvārdu. 1636. gadā Vulfenšilds muižu pārdeva Rīgas pilsētai par septiņiem tūkstošiem dālderu, 1637. gadā pirkumu apstiprināja Zviedrijas karalis.
Rīgas rāte muižas zemēm pievienoja plašu teritoriju no Daugavas līdz Juglas ezeram un Ķīšezeram, Ulbrokai, Rumbulai, kā arī zemes pretējā Daugavas krastā no Ķekavas un Misas upes līdz Torņakalnam un Bieķēnsalai. Mazjumprava bija lielākā Rīgas patrimoniālmuiža, kas ietilpa Biķera draudzes novadā.
1700. gadā, Lielā Ziemeļu kara sākumā, pie Mazjumpravas Daugavu forsēja sakšu karaspēks, tomēr zviedri deva pretiniekam spēcīgu triecienu un sakši atkāpās pāri Daugavai. 18. gadsimta sākumā par muižas īpašnieku kļuva Rīgas lauku virsfogts Pauls Brokhūzens. Rīgas aplenkuma laikā 1709. gadā Brokhūzens neesot ļāvis krievu karavīriem apmesties savā muižā, par ko 1716. gadā viņu izsūtīja uz Sibīriju. Pēc viņa dēla Georga Brokhūzena nāves 1752. gadā muižu pārņēma Rīgas pilsēta. 1797. gadā Jumpravmuižas zemēs dzīvoja 3 357 cilvēki, tai skaitā 1 132 dzimtļaudis un 1 170 no citiem novadiem ienākuši cilvēki. Ap 1777. gadu no muižas nodalīja Olaines patrimoniālmuižu ar Plakanciemu, 1799. gadā izveidoja Dreiliņu patrimoniālmuižu Juglas ezera pusē. 
Otrā pasaules kara laikā bijušajā Mazjumpravas muižā 1941. - 1943. gadā bija iekārtota Jumpravmuižas koncentrācijas nometne (vācu: Konzentrationslager Jungfernhof). Pēc kara Jumpravmuižas teritorija atradās padomju okupācijas armijas daļas teritorijā, ēkas tika izmantotas kā Rumbulas lidlauka ambulance, pašlaik to tām saglabājušas vienīgi drupas.