google/wiki40b huggingface dataset:
Ērenpreiss velosipēdi

Ērenpreiss velosipēdi mūsdienās

2006. gadā Toms Ērenpreiss — Gustava Ērenpreisa pēctecis atvēra savu Ērenpreiss velosipēdu restaurācijas darbnīcu, kurā līdz šim brīdim restaurēti vairāk kā 200 vēsturiskie velosipēdi, lielākoties G. Ērenpreis velosipēdu fabrikas ražotie velosipēdi, kā arī citi Latvijā ražotie velosipēdi. Restaurācijas darbnīcā tiek veikta gan pilnīga restaurācija, gan vēsturisko velosipēdu saglabāšana. Liekot lietā restaurācijas gadu laikā uzkrātās prasmes un zināšanas, darbnīcā tika attīstīta un pilnveidota ideja par jaunu, mūsdienīgu velosipēdu izstrādi un ražošanu. 
2012. gadā tika uzsākta četru jaunu Ērenpreiss velosipēdu modeļu — Greta, Tom, Paula un Gustav — ražošana, savukārt
2013. gadā tika izlaista kolekcija ar uzlabotiem jau esošajiem modeļiem un 2 jauniem modeļiem — Paula Burgundy un Gustav Grey.
Ērenpreiss velosipēdu darbnīca strādā arī pie aksesuāru piedāvājuma — 2013. gadā tiek radīts Ērenpreiss dizaina pīts klūgu groziņš, kuram ir funkcionāls un novatorisks stiprinājums, kas ļauj ērti un atbilstoši prasībām pievienot gan priekšējo velolampu, gan groziņu. 
Ērenpreiss uzņēmums ar savām kolekcijām kopš 2012. gada ik gadu piedalās lielākajā veloizstādē Eiropā — Eurobike.
2014. gadā Ērenpreiss velosipēdu darbnīca izstrādā īpašu Ērenpreiss velosipēdu sēriju — korporatīvos velosipēdus Latvijas saldumu ražotnei „Laima”.
2015. gadā tiek izlaisti jauni Ērenpreiss velosipēdu modeļi - Sparrow ar kungu un dāmu rāmjiem un Finch - dāmu velosipēdi.
Ērenpreiss uzņēmums pārdod velosipēdus gan Latvijā, gan ārvalstīs — Igaunijā, Lietuvā, Polijā, Vācijā, Šveicē, Zviedrijā, Norvēģijā, Dānijā, Nīderlandē, Lielbritānijā, Spānijā, Krievijā, Singapūrā, Amerikas Savienotajās valstīs.
Uzņēmums saņēmis vairākus apbalvojumus — Zviedrijas biznesa gada balvu 2012. gadā, PrintArt Award balvu 2012. gadā, Baltijas PR un komunikācijas konkursā Baltic PR Awards 2012. gadā, Latvijas Investīciju un Attīstības aģentūras „Eksporta un inovācijas balvu 2014”.
Gigaspermas

Gigaspermu ģints sugas

Saskaņā ar "Dzīvības enciklopēdiju" (Encyclopedia of Life), pašreiz ģintī ir droši zināmas divas sugas - G. cryptica un G. americanum, un ir četras ar numuriem apzīmētas potenciālas sugas, par kurām datu trūkuma dēļ vēl nav zināms, vai tās tiks atzītas par atsevišķām sugām vai tikai par esošo sugu formām.
Ciklopentāns

Molekulas uzbūve

Ciklopentāna molekulai ir saliekta piecstūra forma (molekula nav planāra). Divi oglekļa atomi vienmēr ir izvirzīti no pārējo triju atomu plaknes. Var būt divas ciklopentāna konformācijas, kas viegli pāriet viena otrā. Divaizvietotiem ciklopentāniem iespējama telpiskā izomērija, jo aizvietotāji var novietoties vienā pusē vai abās pusēs ciklam.

Iegūšana

Alumīnija oksīda klātienē ciklopentāns var rasties no cikloheksāna augstas temperatūras un liela spiediena apstākļos. Rūpnieciski ciklopentānu iegūst, reducējot ciklopentanonu. Var iegūt arī no 2-metilbutāna (izopentāna) katalītiskā riforminga procesā vai arī, hidrogenējot ciklopentadiēnu. Tāpat ciklopentānu var iegūt ar tradicionālo metodi, 1,5-dibrompentānam reaģējot ar cinku.

Atrašanās dabā

Ciklopentāns atrodams dažu veidu naftā un to var iegūt no naftas pārstrādes produktiem.

Ķīmiskās īpašības

Ciklopentānam raksturīgas parastās alkānu reakcijas, piemēram, aizvietošanās reakcijas pēc brīvo radikāļu mehānisma.

Izmantošana

Ciklopentānu izmanto par aukstumaģentu saldēšanas iekārtās, lai aizstātu videi kaitīgos freonus. Lieto arī sintētisko sveķu un gumijas piedevu ražošanā. Izmanto arī organiskajā sintēzē.
Laukirbe

Izskats un īpašības

Laukirbe ir vidēji liels irbju apakšdzimtas (Perdicinae) putns, ar proporcionāli mazu galvu un noapaļotām ķermeņa formām. Tās ķermeņa garums vidēji ir 29—31 cm, spārnu plētums 45—48 cm, svars 225—420 g. Tēviņš var sasniegt 500 gramu svaru. Tās ķermeņa apspalvojums pamatā ir pelēcīgi brūns, vēders balts. Tēviņiem un daudzām mātītēm (bet ne visām) uz krūtīm ir tumši brūna, pakavveida zīme. Uz sāniem tai ir raksturīgs tumši brūnu šķērssvītru raksts, seja un pakakle ruda, spārni raibumaini brūni. Knābis zaļganpelēks, kājas pelēkas. Aste īsa, kā arī kājas ir īsas, bet, neskatoties uz to, laukirbe ir veikla skrējēja. Abi dzimumi izskatās gandrīz vienādi, tomēr mātītes nav tik košas un ir augumā mazākas. Lidojums laukirbei ir zems, ar skaļiem spārnu vēzieniem.

Uzvedība un barība

Laukirbe barojas gan ar dzīvnieku, gan augu valsts barību. Tās ir dažādas sēklas, graudi, asni, pumpuri, lapas, augu saknītes, augļi, ogas un dažādi bezmugurkaulnieki, pamatā kukaiņi uz zemes. Kā visi vistveidīgie putni laukirbe regulāri uzlasa akmentiņus, kas guzā palīdz mehāniski smalcināt apēsto barību. Laukirbei patīk pērties smiltīs un sausā augsnē.

Ligzdošana

Laukirbes ir monogāmas. Agri pavasarī, līdzko nokusis sniegs, laukirbes meklē partneri. Tās sadalās pa pāriem un izraugās savu apdzīvojamo teritoriju. Riests ar skaļu dziedāšanu parasti sākas aprīlī, reizēm martā. Ligzda tiek iekārtota aprīļa beigās vai maijā. Ligzdu būvē tikai mātīte. Tēviņš tikmēr apsargā teritoriju. Ligzda tiek ierīkota sausā vietā uz zemes. Mātīte izkasa seklu bedrīti un to izklāj ar sausiem zāles stiebriņiem un salmiņiem. Ligzda parasti atrodas pļavā, ganībās, tīrumā vai grāvmalā un krūmājā, reizēm pat dārzā. Laukirbei ir svarīgi, lai tuvumā būtu ūdens.
Dējumā ir 8—15 olas. Jaunām mātītēm olas ir mazāk. Vecākām laukirbēm reizēm ir vairāk kā 20 olas. Ja olu ir daudz, tās visbiežāk ir dējušas vairākas mātītes. Ja olas kāda iemesla dēļ aiziet bojā, pāris veic atkārtotu dējumu. Inkubācijas periods ilgst apmēram 21 dienu. Perē tikai mātīte. 
Visi mazuļi izšķiļas gandrīz vienlaikus. Laukirbes cālēni ir ligzdbēgļi. Drīz pēc izšķilšanās cālēni pamet ligzdu un seko abiem vecākiem. Tiem ir dzeltenbrūnas pūkas, kas rotātas ar tumšiem punktiņiem. Jau no pirmās dienas cālēniem pašiem jāmeklē barība, jo vecāki bērnus no knābja knābī nebaro. Sākumā cāļi meklē tikai kukaiņus, pamazām barība kļūst daudzveidīgāka. 
Planēt jaunās laukirbes sāk apmēram 10 dienu vecumā. Bet 14 dienu vecumā tie spēj spurgt, vicinot spārnus. Ja vasaras sākums ir lietains, mātīte nespēj izsildīt lielo dējumu, un malējās olas aiziet bojā. Arī visus cālēnus apsildīt nav viegli, ja lietus ir ilgstošs. Turklāt lietainā laikā cālēnu kājiņas aplīp ar slapjo zemi, un tiem ir grūti pārvietoties.
Kaķveidīgie

Evolūcija

Apmēram pirms 60 miljoniem gadu radās plēsēju kārtas senākie dzīvnieki — miacīdi (Miacoidea). Tie bija neliela auguma un dzīvoja kokos. Iespējams tie barojās ar kukaiņiem, nelieliem zīdītājiem un putniem. Miacīdiem izdala divas dzimtas: miacīdu dzimtu (Miacidae) un viveravīdu dzimtu (Viverravidae). Pirmo dzimtu uzskatīja par suņveidīgo plēsēju priekštečiem, bet otro par kaķveidīgo priekštečiem. Abas dzimtas atšķiras ar zobu skaitu. Miacīdu dzimtas plēsējiem ir pilns komplekts ar dzerokļiem, bet viveravīdu dzimtas plēsējiem dzerokļu pēc skaita ir mazāk, bet to ilkņi ir attīstītāki. Tomēr pēdējo gadu ģenētiskie pētījumi īsti neapstiprina šo teoriju. Ir zināms, ka pirms 40 miljoniem gadu izveidojās abas apakškārtas: suņveidīgie un kaķveidīgie. Senie kaķveidīgie dzīvnieki dzīvoja mežos un medīja kokos, toties senie suņveidīgie dzīvnieki bija ātrāki skrējēji un medīja atklātākās ainavās. Lai arī ir zināms, kad parādījās pirmie kaķveidīgie plēsēji, tomēr zinātnieki nav atraduši fosilijas, kuras piederētu kopīgam priekštecim visām kaķveidīgajām mūsdienu sugām.
1. septembris

1. septembris ir gada 244. diena pēc Gregora kalendāra (245. garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikusi 121 diena.
Maurju impērija

Lokalizācija

Tā bija viena no pasaulē lielākajām tā brīža impērijām un visu laiku lielākā impērija Indijas subkontinentā. Ziedu laikos tā izstiepās uz ziemeļiem gar Himalaju dabīgajām robežām un uz austrumiem Indijas štatā Asamā. Rietumu robeža bija aiz mūsdienu Pakistānas. Tiek uzskatīts, ka iedzīvotāju skaits impērijā sasniedza 50-60 miljonus.

Sabrukums

50 gadus pēc Ašokas nāves ilga lejupslīde, līdz 185. gadā p.m.ē. impērija beidza pastāvēt.
Poļina Žerebcova

Biogrāfija

Polina ir dzimusi daudznacionālā ģimenē Čečenijas—Ingušijas Autonomās Padomju Sociālistiskās Republikas teritorijā, Groznijā. Militārās kampaņas laikā viņa neizbrauca ārpus Čečenijas Republikas robežas. No kara sākuma 1994. gadā deviņus gadus vecā Poļina sāk rakstīt personīgo dienasgrāmatu, kurā aprakstīti vēsturiskie notikumi viņas dzimtenē. 2013. gadā Poļina saņēma politisko patvērumu Somijā. Poļina ir iesaistīta cilvēktiesības aizstāvības darbībā. Uzstājas par Borisa Stomahina atbrīvošanu. Ziņojuma autors par kara noziegumiem Čečenijā 1994.— 2004. gados. eng.
Voltera A. Brauna balva

Voltera A. Brauna balva (Walter A. Brown Trophy) tika piešķirta tai NBA komandai, kas uzvar finālsērijā katras sezonas noslēgumā. Balva pastāvēja laika posmā no līgas pirmsākumiem 1949. gadā līdz 1977. gadam, kad šī balva tika nomainīta uz Lerija O'Braiena čempionu balvu. Trofeju uz vienu gadu paturēja uzvarētājkomanda, taču nākamās sezonas beigās tā tika piešķirta jaunajiem uzvarētājiem. Sākotnēji balva tika saukta par NBA finālu balvu, taču 1964. gadā tika pārsaukta Voltera Brauna vārdā, kurš bija viens no galvenajiem BAA un Nacionālās basketbola līgas apvienošanās iniciatoriem 1949. gadā.
Džimlai rūdi rallallā

Sižets

Veco ļaužu pansionāta iemītnieki jūtas nevienam nevajadzīgi. Kādudien viņiem rodas ideja atteikties no savām pensijām, lai brīvprātīgi dotos armijā un tādējādi izglābtu valsti no finanšu krīzes, kā arī aizraujoši pavadītu savus pēdējos dzīves gadus.
Augusts Buhholcs

Biogrāfija

Augusts Buhholcs piedzima Rīgā, Aleksandra Buhholca un Karolīnes Buhholcas (dzim., Polchow) ģimenē. No 1821. līdz 1824 . gadam Tartu Universitātē studēja teoloģiju, bet 1823. gadā tur kopā ar 10 draugiem dibināja Rīgas vācbaltiešu korporāciju Fraternitas Rigensis. Pēc studiju beigšanas Augustu uzņēma onkuļa, mācītāja Benjamiņa Bergmana (viņš bija precējies ar Augusta Buhholca mātes jaunāko māsu) ģimenē, kur viņš kalpoja par bērnu skolotāju, kā arī Rūjienas pastorātā. Šajās mājās Augusts iepazinās ar Bergmaņu dzimtas bibliotēku, kas bija kļuvusi slavena jau Benjamiņa tēva, apgaismotāja Gustava Bergmana dzīves laikā. Šeit tika rosināta Augusta mīlestība uz grāmatām un Livonijas vēsturi. 
Tāpat kā lielākā daļa šī laika izglītoto teologu, Augusts Buhholcs prata latviešu valodu, kuru viņš bija apguvis jau studiju gados, un 30 gadus strādāja par Latviešu literārās biedrības sekretāru.
1828./1829. gada ziemas semestrī Augusts kā brīvklausītājs studēja Heidelbergas Universitātē. Vēlāk apceļoja Vāciju un Šveici. Pēc atgriešanās Rīgā notika izšķiršanās par labu pedagoga karjerai. Tika uzsākta skolotāja privātprakse, bet no 1834. gada viņš kopā ar jaunības dienu draugu Karlu Bornhauptu vadīja skolu. No 1848. līdz 1865. gadam Augusts vadīja savu personīgo skolu ar internātu.
1833./1834. gadā Augusts piedalījās Vēstures un senatnes pētītāju biedrības dibināšanā. Biedrības Direktorijā Augusts darbojās no 1839. gada 30. augusta, kad tika ievēlēts par biedrības bibliotekāru. Viņa dēls Arnds rakstīja, ka "Augusts bija dzimis bibliotekārs." 
Savā darbības laikā Augusts apstrādāja un kataloģizēja: Rīgas Pilsētas bibliotēku, Bruņiniecības bibliotēku, Vēstures un senatnes pētītāju biedrības, kā arī vairākas privātās bibliotēkas.
No 1842. gada Augusts strādāja par Himzeļa muzeja numismātikas kolekcijas konservatoru. 
No 1860. gada līdz pat savai nāvei Augusts tika pārvēlēts Vēstures un senatnes pētītāju biedrības direktora amatā.
Augusts Buhholcs bija daudzpusīgs vēstures pētnieks un aktīvs kolekcionārs. Dzīves laikā tika kolekcionētas monētas, ģerboņi, portreti, grāmatas un dažādi rokraksti. Pāri par 13 000 vienībām lielā numismātikas un citas Augusta Buhholca kolekcijas 1875. gadā tika deponētas Vēstures un senatnes pētītāju biedrībai.
Valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Vecumnieku novadā

Šajā lapā apkopoti valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Vecumnieku novadā.
 Kultūras pieminekļu karte
Šis saraksts tiek veidots no Vikidatiem, to periodiski atjaunina bots.
Kutaisi

Ģeogrāfija

Pilsēta atrodas Rioni upes krastos, 125 — 300 metrus virs jūras līmeņa. Austrumos un ziemeļaustrumos Kutaisi robežojas ar Ziemeļu Imereti kalniem, ziemeļos robežojas Samgurali apgabals, bet uz rietumiem un dienvidiem plešas Kolhidas līdzenums.

Vēsture

Arheoloģiskās liecības rāda, ka Kutaisi bijusi apdzīvota jau 6. — 5. gadsimtā pirms mūsu ēras. Domājams, ka grieķu episkajā poēmā Argonautika aprakstītā Kolhidas galvaspilsēta bijusi mūsdienu Kutaisi.
No 978. līdz 1122. gadam Kutaisi bija Gruzijas Karalistes galvaspilsēta, bet no 15. gadsimta — Imeretijas Karalistes galvaspilsēta. 1810. gadā Imeretijas karaliste iekļāvās Krievijas Impērijā, un Kutaisi kļuva par Imeretijas apgabala centru. No 1846. līdz 1917. gadam pilsēta bija Kutaisi guberņas centrs.
Padomju laikā Kutaisi bija otrs lielākais rūpniecības centrs Gruzijas PSR. Šeit bija Kutaisi automobiļu rūpnīca (KAZ), traktoru, elektromehāniskā rūpnīca un citas ražotnes.
Pēc neatkarības atgūšanas 1991. gadā lielākā daļa rūpnīcu pārtrauca ražošanu.
2008. gadā Kutaisi sāka celt parlamenta ēku, un 2012. gadā no Tbilisi uz šejieni pārcēlās Gruzijas parlaments. 2019. gada janvārī parlaments pārcēlās atpakaļ uz Tbilisi, bet parlamenta ēka tika nodota Gruzijas iekšlietu ministrijas rīcībā.
Skujenes draudzes novads

Skujenes draudzes novads (vācu: Kirchspiel Schujen) bija viens no 16 Vidzemes guberņas Cēsu apriņķa draudzes novadiem.

Vēsture

Skujenes pilsnovads bija viens no 15. gadsimtā izveidotiem Livonijas ordeņa Gaujas koridora novadiem, kas bija tieši pakļauts Livonijas ordeņa landmaršaliem. Livonijas kara laikā krievu un tatāru karaspēks Skujenes pili (Шкуин) nodedzināja. Nopostīto pili vairs neatjaunoja. Zināms, ka senākā Skujenes luterāņu baznīca nopostīta Livonijas kara laikā, Zviedru Vidzemes laikā 1668. gadā uzcelta jauna koka baznīca, bet 1780. gadā mūra baznīca. Kad 19. gadsimta vidū daudzi novada zemnieki pārgāja pareizticībā, tika uzceltas Māļu un Kosas pareizticīgo baznīcas.
Agronomija

Agronomija (franču: agronomie, cēlies no sengrieķu: ἀγρός, agros — ‘lauks, tīrums’, νόμος, nomos — ‘likums’) ir zinātne par zemkopību un augu audzēšanu. Plašākā nozīmē terminu ‘agronomija’ var attiecināt uz racionālas lauksaimniecības teoriju un praksi.
Agronomija ietver darbu tādās jomās kā augu ģenētika, augu fizioloģija, meteoroloģija un augsnes zinātne. Agronomijā tiek izmantotas vairāku zinātņu zināšanas, tai skaitā bioloģijas, ķīmijas, ekonomikas, ekoloģijas, ģenētikas.
Agronomijas pirmsākumi ir atrodami Senajā Grieķijā, kur vairāki autori savos darbos pamāca zemes apstrādāšanā, apraksta dažādus augus, augšņu īpašības un mēslojumus. Latvijā šīs zinātnes pirmsākumi datējami ar 16. gadsimtu. 16. gadsimta otrajā pusē Zahārijs Stopijs sarakstīja manuskriptu "Vidzemes ekonomija", Solomons Guberts 1645. gadā sarakstīja grāmatu Stratagema oeconomicum oder der Akker-Student, kas ir uzskatāma par pirmo lauksaimniecības rokasgrāmatu Latvijā.
Braiens Rafalskis

Spēlētāja karjera

Rafalskis profesionāļa karjeru uzsāka pēc studijām Viskonsinas universitātē, 1995.—96. gada sezonā spēlējot Zviedrijas Elitsērijas klubā Brynäs IF. Jau nākamajā sezonā aizsargs spēlēja SM līgas vienībā HPK, taču tad divas sezonas aizvadīja Helsinku HIFK rindās. 1997. un 1999. gadā Rafalskis izcīnīja līgas labākā aizsarga balvu.
1999. gada maijā Rafalskis noslēdza līgumu ar NHL vienību Ņūdžersijas "Devils", jau savā pirmajā sezonā kopā ar klubu izcīnot Stenlija kausu. "Devils" sastāvā Rafalskis spēlēja kopā vienā pārī ar komandas kapteini Skotu Stīvensu. 2002.—03. gada sezonā Rafalskis palīdzēja izcīnīt "Devils" jau otro Stenlija kausa titulu trīs gadu laikā.
2007. gada vasarā hokejists pievienojās Detroitas "Red Wings" vienībai, 2007.—08. gada sezonā kļūstot jau par trīskārtēju Stenlija kausa čempionu. Pēc 2010.—11. gada sezonas noslēguma hokejists paziņoja par karjeras beigšanu.
ASV hokeja izlases sastāvā izcīnījis sudraba medaļas 2002. un 2010. gada olimpiskajās spēlēs.
Gustavs Neimanis

Biogrāfija

Piedzimis Silēzijā. 1860. gados bijis viens no spēcīgākajiem šahistiem pasaulē. 1864. gadā Berlīnes šaha turnīrā uzvarējis visas 34 partijas. Tajā pat gadā uzvarējis mačā Ādolfu Andersenu ar 8:6. 1867. gadā uzvarējis Dandī šaha turnīrā. 1867. gadā Parīzē mačā pieveicis Šimonu Vinaveru ar 3:0. 1867. gadā bijis trešais Parīzes šaha turnīrā, 1870. gadā dalījis 3.-4. vietu Bādenbādenes šaha turnīrā, un 1872. gadā ieņēmis 2. vietu Altonas (Vācija) turnīrā. Kopā ar Ādolfu Andersenu bijis viens no vācu šaha žurnāla "Neue Berliner Schachzeitung" dibinātājiem un redaktoriem. Pēc 1872. gada sirdzis ar dažādām psihiskām kaitēm, kuru dēļ pārtraucis piedalīties šaha sacensībās.
6. autobusu maršruts (Rēzekne, līdz 2011)

Maršruts

Vipinga — Tūmuži kursē pa šādām ielām: Meža iela, Rēznas iela, Ludzas iela, Latgales iela, Atbrīvošanas aleja un ceļš A13.
Tūmuži — Vipinga kursē pa šādām ielām: ceļš A13, Atbrīvošanas aleja, Latgales iela, Ludzas iela, Rēznas iela un Meža iela.

Atbrīvošanas alejas rekonstrukcijas laikā

Sakarā ar Atbrīvošanas alejas rekonstrukcijas darbiem, no 2011. gada 14. marta sabiedriskā transporta kustība tika novirzīta uz Dārzu ielu, ka rezultātā 6. autobusu maršruts arī tika mainīts.

Maršruts

Vipinga — Tūmuži kursē pa šādām ielām: Meža iela, Rēznas iela, Ludzas iela, Latgales iela, Dārzu iela, Stacijas iela, Atbrīvošanas aleja un ceļš A13.
Tūmuži — Vipinga kursē pa šādām ielām: ceļš A13, Atbrīvošanas aleja, Stacijas iela, Dārzu iela, Latgales iela, Ludzas iela, Rēznas iela un Meža iela.
Miks Zvirbulis

Biogrāfija

Miks Zvirbulis dzimis 1937. gada 9. novembrī, Rīgā. Tēvs Egons Zvirbulis — tēlnieks, māte Alise Zvirbule — māksliniece.
1961. gadā beidzis Vissavienības Valsts Kinematogrāfijas institūta operatoru fakultāti Maskavā ar diplomdarbu kā operators filmā "Kārkli pelēkie zied".
No 1960. līdz 1990. gadam Miks Zvirbulis strādāja Rīgas Kinostudijā par operatoru. Operatora debija bija režisora Gunāra Pieša dokumentālajā filmā "Salacgrīva". No 1992. gada strādāja dažādās televīzijās (NTV-5, LNT, TV5 Latvija) un kā dokumentālā kino operators.
Miks Zvirbulis ir Latvijas Filmu operatoru ģildes biedrs (1994) un FERA (Eiropas Audiovizuālo darbu režisoru federācijas) biedrs (2004).
Vairogs (heraldika)

Vairogs ir ģerboņa centrālais objekts, kurā tiek ievietoti ģerboņa heraldiskie simboli.
Heraldiskā vairoga forma līdz 16. gs. mainījās līdzi ar kaujas vairoga izskatu, bet pēc tam kad vairogs pārstāja kalpot kā bruņojuma veids, turpināja attīstīties līdzi dizaina novitātēm un dominējošajiem mākslas stiliem kultūrā (baroks, manierisms, ampīrs, rokoko, jūgends u.c.).
Rīgas 61. vidusskola

Izglītības programmas

2018. gadā skolā tiek īstenota pirmsskolas izglītības mazākumtautību programma (01011121), pamatizglītības mazākumtautību programma (21011121), vispārējās vidējās izglītības matemātikas, dabaszinību un tehnikas virziena mazākumtautību programma (31013021).

Vēsture

Skola dibināta 1969. gadā, to vadījušas direktores Ludmila Maļčonoka (1969-1973), Elvīna Šepotkovska (1973-1993), Dora Dragiļeva (1993-1997) un Eleonora Guseva (kopš 1997). Skolas dibināšanas laikā tajā mācījās 1403 skolnieki un tos mācīja 63 skolotāji.
Atons (mitoloģija)

Atons ēģiptiešu mitoloģijā un reliģijā ir saules diska personifikācija.
Atonu pielūdzu kā pastāvīgu saules dievu 18. dinastijas faraona Amenhotepa III valdīšanas laikā 15. gadsimtā p.m.ē., tomēr nākamā valdnieka Amenhotepa IV laikā tika aizliegts Amona kults, kā arī citu dievu pielūgšana; Atons tika pasludināts par Ēģiptes un ēģiptiešu vienīgo dievu — tika ieviests atonisms. Pats Amenhoteps IV ("Amons apmierināts") savu vārdu nomainīja uz Ehnatonu ("Atonam patīkamais"), kā arī pasludināja sevi par Atona kulta virspriesteri.
Vincenzs Grimms

Biogrāfija

Piedzimis Vīnē, bet 1823. gadā pārcēlies uz Budapeštu. Savas dzīves laikā bieži mainījis profesijas un vaļaspriekus: bijis mākslinieks, mākslas priekšmetu tirgotājs, pianists, valodnieks, litogrāfs, kartogrāfs, kā arī pazīstams biljarda spēlētājs. Bijis arī 1839. gadā nodibinātā Budapeštas šaha kluba prezidents. No 1842. līdz 1845. gadam piedalījies korespondencšaha mačā starp Budapeštu un Parīzi, kurā kopā ar Budapeštas šahistiem Johanu Leventālu un Jožefu Sēnu abās partijās izdevies uzvarēt Parīzes šahistus. Šajā mačā ungāru šahisti pirmo reizi lietojuši jaunu atklātni, kura vēlāk tika nosaukta par ungāru aizsardzību: 1. e4 e5 2. Zf3 Zc6 3. Lc4 Le7.
Aktīvi atbalstījis Ungārijas 1848. gada revolūciju, tajā skaitā piedalījies Lajoša Košuta valdības banknošu drukāšanā. Pēc revolūcijas sakāves bijis spiests pamest Ungāriju. Apmeties Osmaņu impērijas pilsētā Alepo (tagad Sīrija), kur nodzīvojis vairākus gadus un pieņēmis islāmu. Mainījis arī savu vārdu uz Muradbejs. Ticis uzaicināts uz pirmo starptautisko šaha turnīru Londonā 1851. gadā, taču emigrācijas dēļ nav pieņēmis uzaicinājumu. Tikai 1868. gadā atgriezies Ungārijā.
Mūsdienās Grimma vārdā ir nosaukts atklātnes variants karaļa gambītā: 1. e4 e5 2. f4 exf4 3. Lc4 Dh4+ 4. Kf1 g5 5. Zc3 Lg7 6. d4 d6 7. e5.
Normans Maklauds

Dzīves gājums

Šahu iemācījies spēlēt 12 gadu vecumā pēc bērnu enciklopēdijas. Mācoties skolā, bieži apmeklējis tās tuvumā esošo Glāzgovas šaha klubu. Kādu dienu iznācis spēlēt arī K. Mensfildu. Par to, ka viņa pretinieks ir slavens problēmists uzzinājis vēlāk, izlasot B. Harli grāmatu "Mats 2 gājienos". 
Bijis Glāzgovas kluba čempions. 1953. gadā spēlējis Glāzgovas starptautiskā turnīrā. No 1951. gada piedalījies Skotijas šaha čempionātos: 1951. gads — 5. vieta, 1952. gads — 2. vieta, 1953. gads — dalīta otrā-trešā vieta, 1957. gads — dalīta otrā-ceturtā vieta un 1959. gads — 2. vieta.
Pēc paša Maklauda vārdiem, viņa šaha karjeras virsotne bijusi dalība 13. šaha olimpiādē Minhenē. Spēlējot Skotijas komandā pie 3. galdiņa, viņš ieguvis 7 punktus no 16.

Sasniegumi šaha kompozīcija

Šahs Maklaudam tomēr bija tikai patīkams laika kavēklis, priekšroku viņš deva šaha kompozīcijai. 
1980. gadā Maklaudam tika piešķirts starptautiskā tiesneša, bet 1984. gadā starptautiskā meistara tituls šaha kompozīcijā. Šaha kompozīcijas, kas bija ietvertas 1992. gadā iznākušajā FIDE Albumā, nodrošināja viņam lielmeistara normai atbilstošu punktu summu un līdz ar to šis tituls viņam tika piešķirts jau pēc nāves.    
Ilgu laiku Maklauds bija Lielbritānijas Šaha problēmistu savienības loceklis(BCPS), bet periodā no 1979. līdz 1981. gadam tās prezidents.
Toshiba

Vēsture

Uzņēmums dibināts 1939. gadā, apvienojoties elektroiekārtu ražotājiem Shibaura Seisakusho un Tokyo Denki. Jaunā uzņēmuma nosaukums bija Tokyo Shibaura Denki. Lai arī drīz to saīsināti dēvēja par Toshiba, oficiāli nosaukumu Toshiba tas ieguva tikai 1983. gadā.
Uzņēmums strauji auga Otrā pasaules kara laikā, kad saņēma pasūtījumus no valsts. Pēc kara Toshiba sākotnēji pievērsās smagajam elektroaprīkojumam, bet vēlāk atsāka arī mazo elektroiekārtu ražošanu.
1950. gadu otrajā pusē strauji auga Japānas ekonomika, un arī Toshiba strauji attīstījās. Tika apgūta jauna produkcija, ārzemēs atvērti pārdošanas un ražošanas uzņēmumi.
1973. gada naftas krīzes izraisītās ekonomikas lejupslīdes rezultātā Toshiba sāka vairāk ieguldīt pētniecības darbos, līdz ar to radot jaunas tehnoloģijas.
Japānas ekonomikas stagnācijas periodā 1990. gados Toshiba koncentrēja galvenos resursus nozarēs ar lielāko pieauguma potenciālu un iesaistījās jaunās biznesa jomās. Par galvenajām nozarēm kļuva pusvadītāji un personālie datori.
2006. gada janvārī Toshiba konkursa izsolē no BNFL par 5,4 miljardiem dolāru nopirka ASV bāzēto kodolenerģētikas iekārtu ražotāju un apkalpotāju Westinghouse Electric Company. Darījums pabeigts 17. oktobrī.
2009. gada janvārī no Fujitsu nopirkts cieto disku bizness.
2011. gadā par 2,3 miljardiem ASV dolāru nopirkts Šveices mērīšanas iekārtu ražotājs Landis+Gyr.
2012. gadā par 850 miljoniem dolāru no IBM nopirkts pārdošanas punktu sistēmu bizness.
2014. gada janvārī Toshiba nopirka OCZ Technology pusvadītāju disku biznesu.
2015. gadā Toshiba paziņoja, ka tā pārtrauc ražot televizorus savās rūpnīcās; ASV tirgum tos ar Toshiba zīmolu ražoja Compal, bet Eiropai — Vestel un citi ražotāji.
2016. gada decembrī Toshiba paziņoja, ka atomstaciju būvniecības meitas uzņēmumam Westinghouse radušies vairāku miljardu ASV dolāru zaudējumi. 2017. gada februārī tika precizēti Westinghouse zaudējumi — 6,3 miljardi dolāru, un kopējie Toshiba zaudējumi — 3,4 miljardi dolāru.