google/wiki40b huggingface dataset:
Melnmuguras šakālis

Izskats

Melnmuguras šakālis izskatās atbilstoši savam vārdam - pats šakālis variē no rudibrūnas krāsas līdz dzeltenbrūnai, bet mugura ir sudrabaini melna, kas izskatās kā uzklāta sedziņa. Melnā spalva sākas uz kakla un beidzas pie astes. Aste ir melna un kupla. Vēders un pakakle ir gaiši dzelgeni vai balti. Mātītes ir mazāk krāsainas kā tēviņi. Ziemā pieaugušie tēviņi paliek tumši rudi, gandrīz sarkani.
Melnmuguras šakāļa augstums skaustā ir 32–42 cm, ķermeņa garums 45-90 cm, svars 7-13,5 kg. Tēviņi ir nedaudz lielāki par mātītēm. Dienvidteritorijas melnmuguras šakālis ir lielāka auguma nekā austrumu krasta šakāļi. Kopumā šakāļa siluets ir slaids, garām kājām. Tam ir lielas, smailas ausis.
Melnmuguras šakāļa galvaskauss ir līdzīgs svītrainajam šakālim, bet tas ir mazāk plakans, un tam ir īsāka purna daļa. Kauli ir blīvāk strukturēti. Melnmuguras šakāļa ilkņi ir lielāki.
Mātītei ir 6-8 piena dziedzeri.

Ieradumi

Melnmuguras šakāļi dzīvo pa pāriem, kas izveidojas uz mūžu. Katram pārim ir sava teritorija, kuru tie apsargā. Pāri mēdz apvienoties šakāļu baros, lai varētu nomedīt lielāku medījumu kā impalas un antilopes. Tie medī galvenokārt naktīs, bet dažreiz arī dienā. Melnmuguras šakālis viegli piemērojas dažādiem apstākļiem un ēd visu, ko var dabūt. Parasti tas medī neliela izmēra zīdītājus, kā peles, zaķus un citus grauzējus, rāpuļus, kukaiņus un putnus. Tas neatteiksies no maitas un cilvēku atkritumiem. Šakālis ēd arī augļus, dažādus augus gan sauszemes, gan jūras. Tas uzlasa zivis, gliemjus, garneles, medī roņus un citus jūras zīdītājus, kas guļ okeāna krastā.
Melnmuguras šakāļa ienaidnieki ir cilvēks un leopards. Šakāļus reizēm nogalina dēļ kažokādas vai tādēļ, ka tiek uzskatīts, ka tas apdraud mājlopus. Melnmuguras šakāļi reizēm uzbrūk mājlopiem, īpaši jēriem, nodarot lielus zaudējumus zemniekiem.
Melnmuguras šakālis barojas arī grupā. Dažreiz var novērot, ka vienu medījumu vienlaicīgi ēd 8 - 10 dzīvnieki. Zinātnieki ir novērojuši 80 šakāļus barojoties roņu kolonijā, ik pa laikam barā izceļoties savstarpējiem ķīviņiem.

Reprodukcija

Melnmuguras šakāļa mātītes grūsnības periods ilgst divus mēnešus. Vecāku izraktā alā parasti piedzimst 3-6 kucēni, katrs sver apmēram 200 - 250 g. Pirmās 14 nedēļas mazuļi pavada alā. Astoņu mēnešu vecumā šakāļi ir pieauguši un atstāj vecākus. Bieži jaunuļi atgriežas pie vecākiem, lai palīdzētu pabarot nākamo metienu. Ja pārim ir "palīgi", tas palielina izdzīvojušo kucēnu skaitu. Palīgi mēdz būt no viens līdz trīs.
Citrons

Audzēšana

Citroni tiek audzēti gandrīz visās tropu un subtropu zemēs. Visvairāk citroni 2009. gadā tika ievākti Indijā, Meksikā, Ķīnā, Argentīnā un Brazīlijā. No Eiropas valstīm visvairāk citronus iegūst Spānijā, Itālijā un Grieķijā. Vidusjūras zemēs citronus sāka audzēt 11. gadsimtā, kad tos ieveda krustneši no Tuvajiem Austrumiem.

Šķirnes

Citronus audzē gandrīz visā pasaulē, un biologi nevar vairs saskaitīt, cik pavisam kopā ir citronu šķirnes. Būtiskākā atšķirība starp šķirnēm ir tikai to ārējais izskats, bet pārējās pazīmes — uzturvērtība un saimnieciskā nozīme — tikpat kā ir nemainīgas. Atšķirībām starp dažādu citronu šķirņu garšām nav liela nozīme, jo tos salīdzinoši reti lieto uzturā svaigā veidā.

Izmantošana

Citronus visā pasaulē izmanto galvenokārt kulinārijā, bet tikpat labi var izmantot arī skaistumkopšanā un rūpniecībā, piemēram, ziepju ražošanā kā smaržvielu. No augļa iegūst sulu, bet arī tā mīkstā daļa un miza tiek izmantoti ēdienu pagatavošanā. Citronsulā ir aptuveni 5% citronskābes, kura piešķir citronam skābenu garšu un pH skaitli palielina no 2 uz 3. Citronsulu kā skābi bieži vien izmanto arī zinātniskos eksperimentos izglītības nolūkā, jo tā ir arī salīdzinoši lēti iegūstama. Citronos C vitamīns ir 51 mg uz 100 g.
Pabaži (Saulkrasti)

Vēsture

Jau 13. gadsimtā Krimuldas draudzes novadā minēta apdzīvota vieta Pabasile. 1764. gadā Krievijas impērijas ķeizariene Katrīna II savā atpakaļceļā no Rīgas uz Pēterburgu esot apmetusies pie savas galma dāmas Pabažu muižā un pat peldējusies jūrā, tādēļ vēlāk šī vieta esot iesaukta par Katrīnbādi ("Katrīnas peldvietu"). 1898. gadā Pabažu muižas zemes sadalīja vietējiem zvejniekiem un iznomāja vasarnīcu celšanai. 1925. gadā Pabažu pagasta Katrīnbādei piešķīra biezi apdzīvotas vietas (ciema) statusu.
Ap 1931. gadu Katrīnbādi pārdēvēja par Pabažiem. 1950. gadā Pabažus pievienoja Saulkrastiem, kam tajā pašā gadā piešķīra strādnieku ciemata statusu.
Nikoļskoje

Vēsture

Dibināta 1710. gadā, kad Pēteris I šeit pārvietoja 4720 zemniekus — akmeņkaļus. Otrā pasaules kara laikā to ieņēma vācu karaspēks, tā tika smagi nopostīta, jo kādu laiku atradās gandrīz uz pašas frontes līnijas. No 1958. gada — pilsētciemats, bet no 1990. gada — pilsēta.
Antikitiras mehānisms

Antikitiras mehānisms ir sens analogais dators un Saules sistēmas modelis, kuru izmantoja, lai prognozētu astronomiskās pozīcijas un aptumsumus kalendāram un astroloģiskiem mērķiem, kā arī olimpiāžu ciklu noteikšanai.
Tas tika atrasts 340×180×90 mm lielā koka kastē. Antikitiras mehānisms tika atrasts vienā gabalā, kas vēlāk tika sadalīts trīs lielos fragmentos, kas pašlaik sadalīti 82 daļās. Četros fragmentos atrodas zobrati, uz vairākiem citiem — dažādi uzraksti. Lielākā zobrata diametrs sasniedz apmēram 140 mm, tam sākotnēji bija 223 zobi.
Visticamāk artefakts tika atrasts 1901. gada jūlijā Antikitiras kuģa vrakā pie Grieķijas Antikitiras salas. Tiek uzskatīts, ka to izveidoja grieķu zinātnieki ap 150.—100. gadu p.m.ē. vai arī ap 205. gadu p.m.ē. Visi zināmie Antikitiras mehānisma fragmenti tiek glabāti Nacionālajā arheoloģijas muzejā Atēnās, tur atrodas arī vairākas mākslinieciskas rekonstrukcijas, kā varēja izskatīties mehānisms.
Edisoft

Vēsture

Uzņēmumu dibināja Mihails Ralkins 1999. gadā Igaunijā. Par pirmo lielo uzņēmuma projektu kļuva Igaunijas muitas elektroniskās deklarēšanas sistēmas uzturēšana. Šo darbību uzņēmums veica līdz 2004. gadam, kad Igaunija kļuva par pilntiesīgu Eiropas Savienības dalībvalsti. Pēc tam „Edisoft” sāka savas elektroniskās datu apmaiņas platformas – „EDI Platform” – radīšanu. 2006. gadā tika dibinātas pārstāvniecības Lietuvā un Latvijā. 2008. gadā uzņēmums sāka darboties Krievijas tirgū un atvēra pārstāvniecību Sanktpēterburgā. 2015.-2016. gadā tika atvērtas pārstāvniecības Baltkrievijā, Ukrainā un Kazahstānā.

Darbība

„Edisoft” apkalpo vairāk nekā 5500 klientu, Baltijas valstīs vien klientu skaits sasniedz 1800. Uzņēmuma klienti ir tirdzniecības tīkli, piegādātāji, loģistikas, pārtikas rūpniecības, sabiedriskās ēdināšanas un citu sektoru uzņēmumi.
Uzņēmuma klienti ir lielākie tirdzniecības tīkli reģionā („Maxima”, „Rimi”, „Prisma”, „Selver”, „K-Rauta”), pazīstamu zīmolu („Coca-cola”, „Fazer”, „Valio”, „Acme”, „Tesa”, „Viči”) piegādātāji, lielie vairumtirgotāji („Sanitex”, „Eugesta", „Daisena”, „Osama”, „Nordnet”), kā arī daudzi citi uzņēmumi.
Džonatans Deiviss

Privātā dzīve

Džonatanam ir māsa Alisa (Alyssa) un pusbrālis Marks Čavess (Mark Chavez). Viņa tēvs Riks Deiviss (Rick Davis) ir taustiņu instrumentālists, bet māte Holija Čavesa (Holly Chavez) dejotāja un aktrise. Džonatana vecāki izšķīrās, kad viņam bija tikai trīs gadu un viņa māte uzreiz pēc šķiršanās apprecējās otrreiz ar kādu vietējo aktieri, kurš Džonatanam neesot paticis, tāpēc viņš palicis dzīvot pie tēva. Džonatanam bija jāapmeklē slimnīca katru mēnesi no 3 līdz 10 gadu vecumam astmas problēmu dēļ. 5 gadu vecumā viņu piemeklēja kritiska astmas lēkme un viņš piedzīvoja klīnisko nāvi, atrodoties viņsaulē 5 minūtes. 8 gadu vecumā viņu seksuāli izmantoja ģimenes draudzene, izvarojot viņu ar piesprādzējamo dildo, pēc šī atgadījuma tika uzrakstīta dziesma "Daddy", kur dzirdams, ka Deiviss pārcieta psiholoģisku traumu. Skolā viņu bieži apcēla, jo viņš izmantoja acu zīmuli un ģèrbās dīvaini. Viņš tic sargeņģeļiem, arī paranormālām aktivitātēm, jo pēc viņa vārdiem, viņš pats tās ir piedzīvojis.
2867 Šteins

Misijas

2008. gada 5. septembrī starpplanētu zonde Rosetta palidoja garām Šteinam 800 km attālumā ar diezgan mazu ātrumu - 8,6 km/s. Šis bija pirmais no diviem asteroīdiem, gar kuriem gāja Rosettas trajektorija - otrais bija daudz lielāks asteroīds 21 Lutēcija, kuru zonde sasniedza 2010. gadā.

Fiziskie raksturlielumi

Pēc Rosettas apmeklējuma, Eiropas Dienvidu observatorija aprakstīja Šteinu kā 'dimantu debesīs', jo asteroīdam ir konusveidīga forma. Platākajā daļā izsists liels krāteris.
Rēzeknes 5. vidusskola

Vēsture

Mācību iestādes aizsākumi meklējami 1967. gadā, kad Rēzeknē tiek dibināta divplūsmu vidusskola topošajā rūpnieciskajā Ziemeļu rajonā. Skolā mācījās 892 skolēni, strādāja 50 skolotāji.
1976. gadā krievvalodīgā plūsma tika pārcelta uz jaunuzcelto 6. vidusskolu, bet šeit palika skolēni ar latviešu mācībvalodu.
1981.gadā skolā tika atvērtas klases ar padziļinātu mūzikas mācīšanu. 
1989. gadā Rēzeknes 5. vidusskolā pirmajā pilsētā tika pacelts sarkanbaltsarkanais karogs un dziedāta Latvijas himna "Dievs, svētī Latviju", un jau 1991. gadā daudzi skolēni devās uz Rīgu, uz barikādēm.
1992.-1993. gads bija Latvijas neatkarīgās valsts sākumposms. Visas izglītības sistēmas pārmaiņu un nesakārtotības problēmas gulās uz direktoru J. Rudziša un D. Činkures pleciem.
1998.gadā par direktori kļuva V. Poikāne. 
1999. gadā sākumskolas klases sāka mācīties ,,mazajā skolā”, bijušā bērnudārza telpās, tika likvidēta 2. maiņa.

2001. gadā skola saņēma licences 4. izglītību programmu realizēšanai. 2002. gadā 10.-12. klašu skolēni pēc izvēles sāka apgūt komerczinību programmu ,,Esi līderis”.
2001./ 2002.m.g. skolā mācījās 1073 skolēni - tā kļuva par lielāko pilsētas vidusskolu. 2006./2007.m.g. 83,4% 12. klašu skolēni nokārtoja CE uz ABC līmeni - tas bija labākais rezultāts pilsētā un 12. labākais valstī. 

2008./2009.m.g.skolā mācās 770 skolēni, no tiem 240-1.-4.klasēs, 325- 5.-9.klasēs, 205-10.-12.klasēs.
2010./2011.m.g. projekta ,,Kvalitatīvai dabaszinātņu apguvei atbilstošas materiālās bāzes nodrošināšanai” ietvaros tika veikts remonts 4 mācību kabinetos. Skolā ienāca jaunas tehnoloģijas.
2011./2012.m.g. tika īstenots ,,Energoefektivitātes paaugstināšanas būvdarbi Rēzeknes 5. vidusskolā” projekts. Skola ieguva jaunu veidolu, tika nomainīti: logi, durvis, apgaismojums, skola tika nosiltināta.

2012./2013.m.g. projekta ,,ESTLARTUS Traffic” ietvaros pie skolas tika rekonstruktēts laukums, kur regulāri tiek organizēti Rēzeknes novada Jauno satiksmes dalībnieku forumi.

2013./2014.m.g. Draudzīgā aicinājuma skolu reitingā pilsētu vidusskolu grupā skola ierindojās 1. vietā.
Ar 2016.gada 1. septembri sākumskola atkal ir pievienota lielajai skolai.
Kenets Rogofs

Ekonomists

1980. gadā Masačūsetsas Tehnoloģiju institūtā aizstāvējis zinātņu doktora grādu ekonomikā. Strādājis ASV Federālo rezervju sistēmā un Starptautiskajā Valūtas fondā (2001-2003). Bijis starptautisko attiecību pasniedzējs Prinstonas Universitāte, bet kopš 1999. gada ir ekonomikas profesors Hārvarda Universitātē.
Plašākai sabiedrībai kā ekonomists kļuvis pazīstams pēc savas 2002. gada diskusijas ar Pasaules Bankas bijušo galveno ekonomistu un Nobela prēmijas ekonomikā laureātu (2001) Džozefu Stiglicu. Atbildot uz Stiglica kritiku par Starptautiskā Valūtas fonda darbību, Rogofs uzrakstījis un publicējis atklāto vēstuli.
Emulgatori

Emulgatori (no latīņu: emulgeo — 'slaukt') — vielas, kas nodrošina emulsijas veidošanos no nesajaucamiem šķidrumiem.
Dabiskus emulgatorus tradicionāli izmanto kā vienu no sastāvdaļām pārtikas produktos. Par pirmajiem emulgatoriem var nosaukt olas dzeltenumu un baltumu, saponīnus (piemēram, ziepjusaknes novārījumu).
Mūsdienu rūpniecībā kā emulgatoru galvenokārt izmanto sintētiskās vielas, kā arī lecitīnu (pārsvarā ražotu no sojas).

Pārtikas rūpniecībā

Emulgatorus bieži pievieno pārtikas produktiem, lai izveidotu un stabilizētu emulsijas, kā arī citas pārtikā esošas dispersas sistēmas. Emulgatori ir standarta sastāvdaļa majonēzē (un citās gatavās mērcēs), margarīnā, sviestā, šokolādē, saldējumos. Emulgatori nosaka pārtikas produkta konsistenci, plastiskās īpašības, viskozitāti un "pilnuma" sajūtu mutē.
Visplašāk izplatīti ir taukskābju mono- un diglicerīdi (Е471), glicerīna, taukskābju un organisko skābju (Е472) esteri, lecitīni, fosfatīdi (Е322), fosforskābes amonija sāļi (Е442), polisorbāti un to atvasinājumi (Е432—Е436), sorbitāna un taukskābju esteri (Е491—Е496), poliglicerīna un savā starpā esterificētas ricinolskābes esteri (Е473).

Darbības mehānisms

Emulgatoru darbības pamatā ir virsmaktīvas vielas enerģijas samazināšanas spēja, kas nepieciešama, lai izveidotu brīvās starpfāžu virsmas.
Virsmaktīvās vielas samazina starpfāžu virsmas spraigumu un nodrošina ilgstošu stabilitāti.
Atkarībā no virsmaktīvo vielu dabas emulgatori paātrina veidošanos un stabilizē emulsiju tajā dispersajā vidē, kur tie labāk šķīst.
Garastes jakāns

Izplatība

Garastes jakāns sastopams Indijā, Āzijas dienvidaustrumos un Indonēzijā. Lai arī garastes jakāns nav liels ceļotājs, tas ir vienīgais jakānu dzimtā, kas veic migrācijas ceļojumu — no Ķīnas dienvidiem un Himalajiem uz Indijas un Dienvidāzijas dienvidiem. Vienīgā valsts, kur garastes jakānu populācija ir apdraudēta, ir Taivāna.

Izskats un ieradumi

Garastes jakānam tāpat kā visām jakānām ir garas kājas ar gariem pirkstiem un nagiem, kas ļauj tam pārvietoties pa peldošu ūdensaugu lapām. Ķermenis ir vidēji liels, apmēram 31 cm. Mātītes ievērojami lielākas un krāšņākas par tēviņiem. Garastes jakāna suga ir vienīgā, kurai ir ārējas atšķirības pazīmes starp dzimumiem. Riesta laikā mātītei izaug gara aste, līdzīga fazānam, arī tēva aste paaugas, bet tā nav tik izteiksmīga. Astes līdzības dēļ ar fazānu šo sugu mēdz saukt arī par ūdensfazānu. Riesta astes garums sasniedz 20–38 cm. Mātītei ir dominantā loma dzimumattiecībās; vienai mātītei ir vairāki tēviņi.
Pieauguša putna apspalvojums riesta laikā ir melns ar baltu, bet pārējā laikā tumši brūns ar baltu: balti ir spārni, galva un kakls. Kakla aizmugure ārpus vairošanās sezonas ir zeltaini brūnā krāsā. Riesta laikā uz kakla izaug arī zeltainas krēpes, vēders kļūst melns. Ārpus sezonas vēders ir gaišs, gandrīz balts ar brūnu joslu. Knābis un kājas zaļganpelēkas. Jaunajiem putniem ķermeņa augšpuse ir brūna, apakšpuse balta, brūnā krūšu josla gandrīz nemanāma.
Jakāns barojas ar kukaiņiem, gliemjiem, sīkām zivtiņām un ūdensaugu sēklām, jebko, ko var atrast uz un ap ūdensaugiem. Tas ne tikai uzlasu visu, kas atrodams uz lapām, bet mēdz lapas apgriezt riņķī un pārmeklēt arī otru pusi. Garastes jakāns kā visi jakāni ir lielisks peldētājs un nirējs.

Reprodukcija

Riesta laiks garastes jakāniem ir no marta līdz jūlijam. Indijas dienvidos no jūnija līdz septembrim. Mātītei ir sava teritorija, tai var būt 2—5 partneri. Teritorija, tēviņiem piepalīdzot, tiek sargāta no citām mātītēm diezgan agresīvi. Tēviņš būvē peldošu ligzdu, kurā tiek iedētas 4 tumši brūnas olas. Ja nepieciešams, tēviņš pārvieto olas uz citu ligzdu, tās ar knābi veļot pāri augu lapām un pat pa ūdeni.
Pērēšanas rūpes uzņemas tēviņš, kā arī tas aizsargā ligzdu no ienaidniekiem. Kamēr tēviņš perē olas, mātīte dodas pie nākamā tēviņa. Rūpes par cāļu audzināšanu mātītes neuzņemas. Ja olas vai cāļi kādam no tēviņiem aiziet bojā, mātīte ligzdā iedēj nākamās olas.
Visi cālēni neizšķiļas vienā un tajā pašā dienā, tādēļ ligzda tiek rūpīgi slēpta līdz izšķiļas pēdējais cālēns. Cālēniem draud briesmas no dažādiem ienaidniekiem: čūskām, krokodīliem, putniem. Tēviņš cenšas cālēnus nosargāt, reizēm pat nesot tos zem saviem spārniem. Cāļiem ir lielsiks kamuflāžas apspalvojums; dzeltenbrūns ar svītrām. Pēc tēva brīdinājuma sauciena cālēni ātri ienirst ūdenī.
Printful

Vēsture

2010. gadā ASV Kalifornijas štatā tika dibināts uzņēmums Idea Bits LLC.
2016. gada novembrī ASV pilsētā Šarlotā darbu uzsāka Printful otrā ražotne.
2017. gada janvārī uzņēmums tika pārreģistrēts Delavēras štatā un nosaukums mainīts uz Printful Inc. par 100 000 USD tika iegādāts domēns printful.com (līdz tam uzņēmums strādāja ar domēnu theprintful.com).
2017. gada 13. februārī dibināts uzņēmums Latvijā AS Printful Latvia. Rīgā tika izveidota Printful trešā ražotne, kas paredzēta Eiropas klientu apkalpošanai.
2018. gada 5. novembrī Meksikā Tihuanā tika atklāta Printful ceturtā ražotne, kas specializējās individuāli šūtajos produktos un bija 1000 kvadrātmetru plaša.
2019. gada 3. maijā tika palaista Printful vietne spāņu valodā, un 6. jūnijā Barselonā tika atvērts Printful piektais birojs.
2019. gada pavasarī uz jaunu biroja ēku Krasta ielā pārcēlās lielākā daļa Draugiem Group uzņēmumu, Ojāra Vācieša ielas birojā paliekot tikai Printful. 17. jūlijā tika paziņots, ka AS Printful Latvia iegādājās zemi 6 758 m² blakus birojam Ojāra Vācieša ielā, lai būvētu plašākas telpas centrālajam birojam.
Sukse

Dzīvesgājums

Mindauga padzīts, Sukse kopā ar brāli 1262. gadā devās uz Rīgu, kur pieņēma katoļu ticību un kristīto vārdu Nikolajs. Kļuva par Rīgas arhibīskapa Alberta vasali un pēc Gerdeņa nāves 1268. gadā kā feodālo lēni saņēma Nalsenes zemi.
Pieminēts arī Vecākajā atskaņu hronikas vēstījumā par karagājienu uz Nalseni un kauju pie Dubnas, kur kritis kaujā.
Jaunjelgavas apriņķis

Jaunjelgavas apriņķis (vācu: Kreis Friedrichstadt, krievu: Фридрихштадтский уезд) bija administratīva vienība Kurzemes guberņas (1819—1918), īslaicīgi Kurzemes un Zemgales hercogistes (1918) un Latvijas SPR (1919), līdztekus Latvijas Republikas (1918—1924) sastāvā.
Tagad bijušā Jaunjelgavas apriņķa teritorijā atrodas Jaunjelgavas novads, Salas novads, Jēkabpils novads, Viesītes novads, Neretas novads, daļēji arī Vecumnieku novads un Ķeguma novads (to austrumu daļas).

Latvijas Republikas sastāvā

1923. gadā no Dignājas pagasta atdalīts un izveidots Slates pagasts, bet Ilzu pagasts pievienots Kroņa-Susējas pagastam.
1924. gada jūnijā Kurmenes un Valles pagastus pievieno Bauskas apriņķim, bet Lindes pagastu — Rīgas apriņķim.
Ar 1924. gada 26. jūnija likumu par Latvijas teritorijas iedalīšanu apriņķos Jaunjelgavas apriņķi pārdēvēja par Jēkabpils apriņķi. Par apriņķa pilsētu noteica Jēkabmiestu, nosaucot to par Jēkabpili.
Gabriela sala

Flora

Gabriela salā konstatētas aptuveni 58 augu sugas, no kurām trešdaļa ir piederīgas Maurīcijai. Taču svešzemju sugas klāj aptuveni 90% no visas augāja platības.
Visnozīmīgākie Maurīcijai endēmie augi, kas sastopami Gabriela salā ir zilā latānija, pandāns Pandanus vandermeeschii un kurvjziežu dzimtas (Asteraceae) suga Psiadia arguta.

Fauna

Gabriela sala ir ligzdošanas vieta vairākām putnu sugām — ķīļastes vētrasputnam (Puffinus paificus), baltastes tropu jūrasputnam, sarkanastes tropu jūrasputnam.
Maurīcijai piederīgās putnu sugas pārstāv zaļmuguras gārnis (Butorides striatus) un akmeņtārtiņš. No invazīvajām sugām salā konstatēta parastā maina (Acridotheres tristis), sarkanūsu bulbuls (Pycnonotus jocosus) un mājas zvirbulis.
Sastopamas četras rāpuļu sugas — Maurīcijas dienas gekons, Bodžera scinks, Boutona scinks un oranžastes scinks.
Salā bagātīgi pārstāvēti bezmugurkaulnieki. Zināmas vairākas Maurīcijai piederīgas sauszemes gliemju sugas — Tropidophora fimbriata, Ceciloides mauritiana, Gastrocopta microscopia, Nesopupa peilei un Quickia concisa. Atzīmētas dažādas spāres, sienāži un citi kukaiņi. Piekrasti kuplā skaitā apdzīvo krabji.
Vadims Romanovskis

Spēlētāja karjera

Savu profesionālā spēlētāja karjeru Romanovskis uzsāka 1996. gadā, kad Rīgas "Juniors" rindās debitēja Latvijas hokeja līgā. 1998. gadā Vadims pievienojās HK Liepājas "Metalurga" rindām, tajā spēlējot līdz 2001.—02. sezonas vidum, kad pārcēlās uz HK Rīga 2000 vienību. 2003.—04. sezonu Romanovskis aizvadīja Itālijas hokeja līgā, 2005.—06. sezonu aizvadīja Polijā, taču tad nākamās divas sezonas izlaida, lai 2008. gadā pievienotos HK Rīgas "Concept" rindām. No 2009. līdz 2014. gadam Vadims spēlēja HK Ozolnieki/Monarhs rindās.
Latvijas hokeja izlases rindās debitējis 1996. gadā. Romanovskis spēlējis 2003. un 2004. gada Pasaules čempionātos.
Leimaņu pagasts

Hidrogrāfija

Upes: Aldaunīca, Ērmīte, Jaunaldaunīca, Vecaldaunīca.

Vēsture

1945. gadā Jēkabpils apriņķa Biržu pagastā izveidoja Leimaņu ciema padomi. Jēkabpils rajona Leimaņu ciemam 1954. gadā pievienoja likvidēto Mežgales ciemu, 1963. gadā — Aknīstes lauku teritorijas kolhoza «Zaļā zeme» teritoriju, bet 1977. gadā daļu ciema teritorijas pievienoja Kalna ciemam. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Leimaņu pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Jēkabpils novadā.

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas ir Leimaņi, Mežgale (pagasta centrs), Putraimiņi, Skrīveri, Stradi, Virgulāni, Zānāni.
Valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Līvānu novadā

Šajā lapā apkopoti valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Līvānu novadā.
 Kultūras pieminekļu karte
Šis saraksts tiek veidots no Vikidatiem, to periodiski atjaunina bots.
Sirkedži, Eminēnī

Sirkedži (turku: Sirkeci) ir mikrorajons (turku: semt, kvartāls) Eminēnī rajonā, Stambulā, Turcijā. Tā nosaukums cēlies no Austrumu ekspreša Sirkedži dzelzceļa stacijas, kas bija šī maršruta gala pietura Eiropā.
Mikrorajonā pārsvarā darbojas biznesa un tūrisma uzņēmumi. Blakus dažādiem seniem Stambulas vēstures pieminekļiem te darbojas vairāki mazi veikaliņi, hānes (turku: hane, lielākas darbnīcas un prakses vietas), viesnīcas, nacionālie turku restorāni, grāmatnīcas, tūrisma biroji u.c.
Ievērojamākie kultūras pieminekļi Sirkedži mikrorajonā ir Ajasofjas muzejs, Sultāna Ahmeda mošeja, romiešu pazemes cisterna un Topkapi pils.

Transports

Populārā Austrumu ekspreša galastacija Sirkedži arī mūsdienās ir viens no galvenajiem Stambulas transporta mezgliem, kurā savstarpēji tiek savienoti: vieglais metro (turku: Hafif metrosu), tramvajs, prāmji un jūras autobusi (piepilsētas prāmji). Sirkedži dzelzceļa stacija ir galapunkts Turcijas Valsts dzelzceļa vilcienu maršrutiem pilsētas Eiropas daļā. Galvenie dzelzceļa maršruti ir no Tesalonikiem (Grieķija) un Bukarestes (Rumānija). Pašlaik notiek Marmarajas projekta celtniecības darbi un zem Bosfora šauruma ar tuneli Sirkedži stacija tiks savienota ar pilsētas Āzijas daļu.
Braiens Līčs

Spēlētāja karjera

Ņujorkas "Rangers" rindās Līčs debitēja 1987.—88. gada sezonā, taču nākamajā gadā, nostiprinoties komandas sastāvā, kā līgas labākais debitants ieguva arī Kaldera balvu. 1992. gadā Līčs ieguva Džeimsa Norisa balvu.
1993.—94. gada sezonā "Rangers" ar Līču sastāvā izcīnīja Stenlija kausu, Līčam iegūstot arī Kona Smita balvu. No 1997. līdz 2000. gadam Līčs bija "Rangers" komandas kapteinis.
2003.—04. gada sezonas izskaņā Līčs tika aizmainīts uz Toronto "Maple Leafs". 2004.—05. gada NHL sezonas lokauta laikā hokejists nespēlēja, taču 2005.—06. gada sezonu aizvadīja Bostonas "Bruins" rindās, pēc sezonas noslēdzot arī sava profesionālā spēlētāja karjeru.
ASV hokeja izlases rindās spēlējis 1988., 1998. un 2002. gada olimpisko spēļu turnīros, 2002. gadā izcīnot sudrabu, kā arī divos Pasaules čempionātos un abās Pasaules kausa izcīņās.
Hugo Teodors Krūmiņš

Biogrāfija

Dzimis kuplā saimnieku ģimenē. Beidzis Limbažu ģimnāziju. No 1920. gada līdz 1926. gadam studējis Latvijas Universitātes Medicīnas fakultātē. Bijis skolotājs Tukumā, Oleros, Ķirbižos, pēc tam atgriezies Vitrupes pagastā, lai saimniekotu  dzimtajās mājās "Vecmelbāržos". Vitrupē bijis aktīvs sabiedriskās dzīves – teātra izrāžu un sporta pasākumu organizētājs. Vēlāk kļuvis par mākslinieku biedrības "Zaļā vārna" biedru.  Precējies ar dzejnieci un Latvijas šaha meistari Martu Vitrupi.
Otrā Pasaules kara gados Krūmiņš kopā ar dzīvesbiedri atstāja Latviju. Trimdas sākumgadus ģimene aizvadīja Vācijā, kur Krūmiņš strādāja par skolas pārzini - Huzumā, Flensburgā, Lībekā. 1950. gadā viņi pārcēlās uz ASV, Klīvlendu, bet mūža pēdējos gadus Krūmiņš pavadīja Ņujorkā.
Līdzības un attāluma mēri

Klasteru līdzības jeb attāluma mērs ir kvantitatīvs lielums, kas daudzdimensiju analīzē raksturo saikni jeb līdzību starp pētāmajiem objektiem. Klasteru analīze spēj dot atšķirīgus rezultātus vieniem un tiem pašiem datiem, līdz ar to, lai pareizi izvēlētos līdzības mēru, jānovērtē gan mainīgā veids, gan mērvienību skala, gan pētāmā objekta būtību. Kad dotie dati ir sadalīti klasteros, var aprēķināt to līdzības jeb tuvuma precīzu novērtējumu. Atkarībā no mainīgā veida tiek izdalītas divas attālumu mēru pamatgrupas: mēri mainīgajiem, kas pieder metriskajai skalai un mēri bināriem mainīgajiem.