google/wiki40b huggingface dataset:
Jēkabpils dome

Jēkabpils dome, arī Jēkabpils pašvaldība, ir Jēkabpils pilsētas pašpārvaldes augstākā iestāde. Sastāv no 13 deputātiem, ko ievēl reizi četros gados pašvaldību vēlēšanās. No 1994. gada atrodas Brīvības ielā 120.

Vadība

Jēkabpils Domi vada Jēkabpils domes priekšsēdētājs jeb Jēkabpils mērs, kas ir Jēkabpils pilsētas vadītājs. Jēkabpils Domes priekšsēdētājs ir Aivars Kraps, kurš pilsētas mēra amatā ir kopš 2019. gada.

Domes ēka

No 1994. gada, veicot remontu, Jēkabpils Dome ir izvietojusies 1880. gadā celtā eklektikas stila ēkā, ar tam raksturīgām dzegām un profilētām logu apmalēm fasādes greznojumā. No 1936. gada šeit ir atradusies Jēkabpils Miertiesa, vēlāk tajā izvietojusies skola, bet pēc tam slimnīca.
Pēterītis un vilks

Pēterītis un vilks (krievu: Петя и волк) ir Sergeja Prokofjeva simfoniskā pasaka, komponēta 1936. gadā Maskavas bērnu teātrim. Prokofjevs skaņdarbā izmantojis četras instrumentu grupas — stīgu instrumentus, koka pūšaminstrumentus, metāla pūšaminstrumentus un sitamos instrumentus. Stāstījumā darbojošos personāžus katru attēlo kāds no mūzikas instrumentiem. "Pēterītis un vilks" kļuvis par nozīmīgu skaņdarbu, kurš bieži tiek izmantots, lai ievadītu bērnus mūzikas pasaulē un iepazīstinātu ar orķestra instrumentiem.
Oskars Rūts

Biogrāfija

Oskars Rūts ir dzimis 1916. gada 24. aprīlī Valgā kā Oskars Rozenštoks. Tēvs  —  Krišs Rozenštoks dzimis Ērģemē. Mācījās Valgas pilsētas ģimnāzijā. Pēc skolas absolvēšanas uzsācis dienestu Igaunijas armijā un dienēja Valgā dislocētajā 3. kājnieku bataljonā. Ticis paaugstināts par kaprāli un pārcelts uz 7. kājnieku pulku. Paralēli studējis jurisprudenci Tērbatas universitātē.
1941. gadā izveidojis un vadījis partizānu grupu cīņai ar sarkano armiju. Viņa vadītā grupa piedalījās Tallinas atbrīvošanā 1941. gada augustā.
1942. gada sākumā iestājās igauņu kārtības dienesta vienībās un tika nosūtīts uz fronti Ļeņingradas apkārtnē.
1943. gadā brīvprātīgi iestājās jaunizveidotajā "Igauņu Leģionā" un tika nosūtīts uz SS virsnieku skolu Bādtelcā, Vācijā, kuru beidza kā labākais kursants savā izlaidumā. Ticis paaugstināts par virsleitnantu (oberšturmfīreru) un nosūtīts uz austrumu fronti pie Dņepras upes. Tur kļuvis par rotas komandieri igauņu brīvprātīgo bataljonā Narwa, kas cīnījās Ieroču SS divīzijas Wiking sastāvā. Piedalījies kaujās Čerkasu ielenkumā. Par dalību kaujās apbalvots ar otrās un pirmās šķiras Dzelzs krustu.
1944. gada martā bataljons atgriezās Igaunijā un tika iekļauts 20. Ieroču SS grenadieru divīzijā. Rūts tika paaugstināts par kapteini (hauptšturmfīreru) un komandēja rotu Narvas kauju laikā.
1944. gada augustā Tannenbergas kauju laikā Narvas Zilajos kalnos Rūts personīgi iznīcināja divus padomju tankus, bet tika smagi ievainots. Tomēr nākamajā dienā atgriezās atpakaļ ierindā. 
Kritis kaujā 1944. gada 3. augustā, pirms nāves personīgi iznīcinot trīs padomju T-34 tipa tankus. Pēc nāves apbalvots ar Armijas goda sarakstu sprādzi (Ehrenblattspange des Heeres).

Ietekme populārajā kultūrā

Igaunijas melnā metāla grupa Loits ir veltījusi dziesmu Oskara Rūta piemiņai: Oskar Ruut.
Zirneklis (filma)

Sižets

Māksliniekam Marijas Magdalēnas portretam pozē jauniņa modele Vita. Jau pēc pirmajiem pozēšanas seansiem viņai sāk rādīties dīvaini murgaini sapņi. Sapņos mākslinieks pārvēršas par zirnekli un mēģina viņu iegūt. Neapzinātās seksuālās tieksmes izsauc bailes un bezpalīdzības sajūtu. Krēslainā tumsa draud aprīt un iznīcināt. Tikai patiesas mīlestības gaisma kliedē spokaino krēsu un atbrīvo meiteni no mistiskajiem zirnekļa tīkliem.
Sērpentas gekons

Izskats

Ķermeņa garums līdz 6 cm, astes līdz 10,5 cm. Uz galvas un muguras garenvirzienā ribu izcilnīšu rindas. Krāsa pelēcīgi brūna ar nelieliem tumšiem lāsumiem un gaišiem plankumiem. Aiz kakla, uz muguras un astes brūnas šķērssvītras. Vēders gaišs.

Izplatība un dzīvesveids

Dzīvo divās nelielās salās — Raundā un Sērpentā, kuras atrodas 15—20 km uz ziemeļrietumiem no Maurīcijas. Mitinās uz krūmājiem un citiem augiem apaugušajām nogāzēm un palmām. Kalpo par barību scinkiem, gekoniem un Bolyeria ģints čūskām.
Altajs Kulginovs

Darba biogrāfija

2000. gadā viņš dienēja armijā.
2001. gadā viņš strādāja par galveno speciālistu, darbojoties Kazahstānas Republikas Valsts prokurora Centrālā biroja personāla nodaļā (2001).
No 2002. līdz 2003. gadam viņš strādāja par Kazahstānas Republikas Ģenerālprokuratūras Juridiskās statistikas un speciālās lietvedības juridiskās statistikas veidošanas departamenta prokuroru.
No 2003. līdz 2007. gadam viņš strādāja par Astanā civildienesta lietu aģentūras vadītāja vietnieku.
No 2007. līdz 2008. gadam - Kazahstānas Republikas Tieslietu ministrijas statūtu analīzes un attīstības departamenta vadītājs.
No 2008. līdz 2010. gadam - Alash Media Group LLP ģenerāldirektora vietnieks.
No 2010. līdz 2012. gadam viņš bija Kazahstānas Republikas prezidenta administrācijas Valsts kontroles un organizatoriskā un teritoriālā darba departamenta valsts inspektors.
No 2012. gada 8. februāra līdz 2013. gada 4. aprīlim - Rietumkazahstānas reģiona Akima vietnieks.
No 2013. gada 4. aprīļa līdz 2016. gada 26. martam - Uralskas pilsētas Akim.
Kopš 2016. gada 26. marta - Rietumkazahstānas reģiona līdzinieks.
Kopš 2019. gada 13. jūnija viņš ar prezidenta dekrētu tiek iecelts par Nursultana pilsētas simbolu.

Alga

2016. gada augustā visiem akimātiem tika nosūtīti pieprasījumi ar lūgumu atklāt pirmo vadītāju algas. Rietumkazahstānas reģiona Altaja Kulginova akima alga bija 742 527 tenge mēnesī (jeb 2 152 USD pēc likmes 345 tenge).
Pjemonta

Administratīvais iedalījums

Administratīvi sīkāk Pjemonta dalās septiņās provincēs un vienā metropoles pilsētā. Šīs septiņas provinces ir Alesandrijas, Asti, Bjellas, Kuneo, Novāras, Verbāno-Kuzio-Osolas un Verčelli provinces, bet vienīgā metropoles pilsēta ir Turīnas metropoles pilsēta.
Martins Pruseks

Spēlētāja karjera

Savu profesionālā spēlētāja karjeru Pruseks uzsāka 1996. gadā, kad sāka spēlēt Čehijas Ekstralīgas klubā HC Vítkovice. Tā rindās viņš aizvadīja piecas sezonas, un 2001.-02. gada sezonā devās uz Ziemeļameriku. Pirmajā sezonā viņš aizvadīja vienu spēli Otavas "Senators" rindās, pārējo sezonas daļu aizvadot AHL. 2002.-03. gadā "Senators" rindās Pruseks aizvadīja jau 18 spēļu, bet 2003.-04. gada sezonā - 29 spēles. 2004.-05. gada sezonas NHL lokauta laikā Pruseks spēlēja Čehijas Ekstralīgā, bet tad pievienojās Kolumbusas "Blue Jackets", kuras sastāvā aizvadīja deviņas spēles.
Pēc 2005.-06. gada sezonas Pruseks devās atpakaļ uz Eiropu, pievienojoties Krievijas Superlīgas klubam Sanktpēterburgas "SKA". Nākamo sezonu viņš aizvadīja Čehijas Ekstralīga klubā HC Vítkovice, bet 2008.-09. gada sezonu uzsāka KHL klubā Maskavas "Spartak", ar kuru Prusekam bija līgums uz diviem mēnešiem. 2008. gada decembrī Pruseks tika atzīts par KHL mēneša labāko vārtsargu.
Karjeras noslēgumā aizvadīja divas sezonas KHL kluba Rīgas "Dinamo" rindās. 2010. gadā Rīgas "Dinamo" līgumu ar viņu nepagarināja un viņš pievienojās HC Vítkovice.
Manuels Markess Sterlings

Biogrāfija

Piedzimis Peru, taču drīz vien ģimene pārcēlusies uz Kubu. Sešpadsmit gadu vecumā debitējis kā žurnālists Kubas preses izdevumos El Pueblo un El Camagueyano, kurus nodibinājis viņa tēvs. Vairākus gadus dzīvojis Meksikas pilsētā Meridā, kur ārstējās no bronhiālās astmas. Sadarbojies ar vietējo preses izdevumu El Eco del Comercio un šaha žurnālu La Revista de Mérida de Ajedrez. 1895. gadā Hosē Martī sacelšanās laikā dzīvojis un strādājis Madridē, kur sadarbojies ar šaha žurnālu La Revista Internacional de Ajedrez. Lai izvairītos no aresta, pārcēlies no Spānijas uz Meksiku, bet vēlāk uz ASV. Pēc Spānijas—ASV kara atgriezies Kubā. 1901. gadā nodibinājis laikrakstu El Mundo, vēlāk sadarbojies ar laikrakstiem La Lucha (1905), El Heraldo de Cuba (1913), La Nación (1916). Iecelts par Kubas sūtni Meksikā. 1913. gada Meksikas revolūcijas laikā atbalstījis gāzto prezidentu Fransisko Madero, sarakstījis vairākas reportāžas par notikumiem Meksikā.
1933. gadā, kad toreizējā Kubas prezidenta Herardo Mačado neveiksmīgās politikas rezultātā sākas plaši streiki un nemieri, pēc politiķu apaļā galda lēmuma kļuvis par Kubas ārlietu ministru. 1934. gada 18. janvārī sešas stundas izpildījis Kubas prezidenta pienākumus. Pēc tam ticis iecelts par Kubas sūtni ASV, kur 1934. gada 29. maijā parakstījis līgumu ar ASV, kas noregulējis abu valstu attiecības un atcēlis Kubu diskriminējošo Plata labojumu.
Bijis pazīstams arī kā šahists, daudzu Kubas un Meksikas šaha čempionātu dalībnieks. 1900. gadā piedalījies Parīzes starptautiskajā šaha turnīrā, kurā ieņēmis 15. vietu (uzvarējis Emanuels Laskers).
Sarakstījis vairāk nekā piecpadsmit grāmatas par vēsturiskām, politiskām un šaha tēmām.
Nitrāti

Nitrāti ir slāpekļskābes sāļi — pārsvarā baltas, kristāliskas vielas (izņemot tos nitrātus, kuru sastāvā ir krāsaini katjoni). Nitrāti satur nitrātjonu NO₃⁻. Nitrātos slāpekļa oksidēšanas pakāpe ir +5. Nitrātjonā centrālais slāpekļa atoms atrodas sp² hibridizācijas stāvoklī, tam ir plakana trijstūra veids, kur visas N−O saites ir vienlīdzīgas.
Vissvarīgākie ir amonija, nātrija, kālija un kalcija nitrāti.
Organiskajā ķīmijā par nitrātiem dēvē slāpekļskābes esterus — tie ir savienojumi, kas satur nitrātgrupu −O−NO₂ (atšķirībā no nitrosavienojumiem, kas satur nitrogrupu −NO₂). Tomēr praksē dažkārt slāpekļskābes esteri tiek jaukti ar nitrosavienojumiem, piemēram, glicerīna trinitrātu tradicionāli dēvē par nitroglicerīnu. Organiskie nitrāti pārsvarā ir bezkrāsaini vai iedzelteni ūdenī nešķīstoši šķidrumi ar patīkamu smaržu.

Iegūšana

Nitrātus var iegūt, slāpekļskābei reaģējot ar metāliem, bāziskajiem oksīdiem un hidroksīdiem, kā arī dažiem sāļiem un amonjaku. Nitrāti veidojas arī, slāpekļa(IV) oksīdam reaģējot ar karbonātiem un dažām bāzēm.
Organiskos nitrātus iegūst, spirtiem reaģējot ar koncentrētu HNO₃ koncentrētas sērskābes klātienē.

Bioloģiskā nozīme

Nitrāti nepieciešami augiem kā slāpekļa avots organisko vielu veidošanai, kas ietilpst šūnu sastāvā. Nonākot dzīvnieku un cilvēka organismā, no nitrātiem veidojas nitrīti un nitrozamīni, tādēļ pārmērīgā daudzumā nitrāti uzturā ir kaitīgi.

Izmantošana

Dažu elementu nitrāti, tā saucamie salpetri, ir vērtīgs minerālmēslojums. Nitrātus izmanto arī sprāgstvielu ražošanā (sevišķi organiskos nitrātus) un pirotehnikā, stikla ražošanā, kā arī citās rūpniecības nozarēs. Kālija un nātrija nitrātus izmanto par pārtikas piedevām (konservantiem). Dažus organiskos nitrātus lieto medicīnā par asinsvadus paplašinošiem līdzekļiem (vazodilatatoriem). To iedarbība pamatojas uz slāpekļa(II) oksīda atbrīvošanu gludās muskulatūras šūnās.
Anna Vjaļicina

Biogrāfija

Anna Vjaļicina dzimusi 1986. gada 19. martā, Krievijā, Ņižņijnovgorodā. 2015. gada 19. martā, Vjaļicina paziņoja, ka viņa ir stāvokli no sava drauga Adama Kahana. Viņi sagaidīja meitiņu 2015. gada 25. jūnijā, un nosauca viņu par Aļasku, apgalvojot, ka vārds izvēlēts, jo tur tiekas ASV un Krievija. 2016. gada 5. jūnijā, Facebook ziņa apstiprināja, ka Vjaļicina un Kahans ir apprecējušies.
Inese Aizstrauta

Biogrāfija

1974. gadā I. Aizstrauta absolvēja Rīgas celtniecības tehnikumu. Pēc tam studēja arhitektūru un 1984. gadā pabeidza Rīgas Politehnisko institūtu arhitektūras specialitātē. Darbojusies profesijā, no 2001. gada bijusi Jūrmalas pilsētas galvenā arhitekte.

Politiskā darbība

2004. gadā I. Aizstrauta iestājās partijā "Jaunais laiks", no kuras saraksta 2005. gada pašvaldību vēlēšanās ievēlēta Jūrmalas pilsētas domē un 2005. gada 18. martā, ar "Jūrmalgeitas" skandālu saistītajās skandalozajās mēra vēlēšanās, tika ievēlēta par domes priekšsēdētāju. Amatā, līdzīgi kā visi vēlākie Jūrmalas pašvaldības vadītāji, atradās neilgi — vien līdz 2006. gada septembrim, kad deputātu vairākums viņu atbrīvoja, un par Jūrmalas domes priekšsēdētāju kļuva Raimonds Munkevics.
Jau iepriekš — 2006. gada jūnijā I. Aizstrauta tika izslēgta no partijas "Jaunais laiks", kā pamatojumu minot to, ka viņa domes sēdē balsojusi par pretrunīgi vērtētajiem Jūrmalas pilsētas attīstības plāna grozījumiem. Kopā ar I. Aizstrautu no "Jaunā laika" tika izslēgti vēl divi citi deputāti, bet partija un Jūrmalas domes priekšsēdētāja publiski apmainījās ar apvainojumiem dažādu interešu lobēšanā saistībā ar attīstības plāna grozījumiem.
2009. gadā I. Aizstrauta iestājās Latvijas Zaļajā partijā, no kuras saraksta nesekmīgi kandidēja nākamajās Jūrmalas domes vēlēšanās. Tāpat kandidēja, bet netika ievēlēta 10. Saeimas vēlēšanās no Zaļo un Zemnieku savienības (ZZS). 2011. gada vasarā, kad Andis Bērziņš tika ievēlēts par Latvijas prezidentu, atbrīvojās viņa deputāta vieta Saeimā. Tobrīd iepriekšējais prezidents Valdis Zatlers jau bija ierosinājis 10. Saeimas atlaišanu, tādēļ nākamais ZZS saraksta deputāta kandidāts Indulis Jansons atteicās strādāt Saeimā uz, iespējams, neilgu termiņu, un par Saeimas deputāti kļuva I. Aizstrauta, kas nostrādāja parlamentā līdz 11. Saeimas darba sākumam oktobrī. 11. Saeimas vēlēšanās I. Aizstrauta Saeimā atkal netika ievēlēta. Pēc deputātes darba beigām strādāja Ķekavas novada pašvaldībā par būvvaldes vadītāju.
2013. gada pašvaldību vēlēšanās I. Aizstrauta kandidēja no Latvijas Zaļās partijas saraksta uz vietu Rīgas domē, taču saraksts neguva vēlētāju atzinību. Nākamajā gadā viņa kļuva par 11. Saeimas deputāti uz laiku, kamēr no šī paša saraksta ievēlētais Jānis Dūklavs pilda ministra pienākumus Laimdotas Straujumas valdībā. 2014. gadā kandidēja 12. Saeimas vēlēšanās no ZZS saraksta, taču netika ievēlēta. 2018. gada februārī ieguva Saeimas deputātes mandātu Ingmāra Līdakas vietā, kļūstot par Saeimas deputāti jau trešo reizi (vienmēr ar tā saukto "mīksto" mandātu). No Zaļo un Zemnieku savienības saraksta kandidēja arī 13. Saeimas vēlēšanās, taču netika ievēlēta.
Rainis (filma)

Sižets

Rainis kā proletāriskās revolūcijas dzejnieks un viņa došanās trimdā uz Šveici.
Rieteklis

Rietekļa dzimtās mājas

Dzejnieka Rietekļa dzimtās mājas ”Baloži” atrodas Burtnieku novadā, Valmieras pagastā aptuveni 9 km attālumā no Valmieras pilsētas. Pašlaik šo māju apdzīvo divas ģimenes. Senākās ziņas par Rietekļa dzimtajām mājām „Baloži” atrodamas Hernaņa Enzeliņa veidotajā 1932. gada izdevumā „Skati Valmieras pilsētas, draudzes un novada pagātnē”. Izdevumā minēts: „Ciema kambari Valmieras pagasta Baložos cēlis Jēkabs Balodis, D. V. Baloža un Rietekļa vectēvs, 1817. gadā no muižas īpašnieka fon Lōvensterna dāvātiem kokiem”.
Neskatoties uz kara laikiem, kā norāda H. Enzeliņš, tad par „Baložu” mājām līdz par 19. gs sākumam vēl joprojām saglabājas liecības:„1811.gadā izdarītā dvēseļu revīzija sniedz sekojošas ziņas par valmieriešu mājām un saimniekiem [...]Baloža Jēkabs ienācis ko Ķeldera [...].
H. Enzeliņš grāmatā „Skati Valmieras pilsētas, draudzes un novada pagātnē” norāda, ka „Baložu” saimniecības vārds minēts jau 1624. gadā: „Visvecākās pieejamās ziņas par valmieriešu stāvokli mums ir no 1624. gada. Ļoti jānožēlo tas, ka par latviešu zemnieku stāvokli, par zemnieku māju stāvokli mums nav nekādu ziņu no ordeņa laikiem, it sevišķi no 16. gadu simteņa vidus, kad Vidzemē pēc 50 miera gadiem vēl nebija cietusi no cara Jāņa Briesmīgā kara pulku iebrukumiem. 1624. gadā, zviedru valdības sākumā, toreiz Valmieras muižas padoto Valmieras pilsnovadu zemnieku sastāvs Mellupes vakā [...] Minētās Mellupes vakā ir vesela rinda neapdzīvotu, izmirušu ciematu [..] Čakste, Upmacis, Plepis, Balodis [...]” . 
„Beidzot kara vētras rimst, mitās niknais mēris. Krievu nodedzinātās ēkas muižā un mājās atjaunotas. Jau valda krievi. 1712. gadā valmieriešu māju un saimnieku saraksts šāds: (iekavās norādīts mēŗi mirušo cilvēku skaits) [...]Baloža Pēteris (7), Kannenieka Pēteris (9) izmiris [...] .
Mūsdienās „Baložu” māja ir mainījusies un kā vienīgo liecību par kādreiz tajā dzīvojošo dzejnieku Rietekli vēsta 1978. gadā uz mājas sienas uzliktā plāksne.
Nobela prēmija ekonomikā

Nobela prēmija ekonomikā (zviedru: Sveriges riksbanks pris i ekonomisk vetenskap till Alfred Nobels minne) ir ikgadējs apbalvojums par ieguldījumu ekonomikā, kuru kopš 1969. gada pasniedz par sasniegumiem ekonomikā. Tā nav viena no piecām Alfrēda Nobela 1895. gadā dibinātajām Nobela prēmijām, kura tiek pasniegta piecās dažādās jomās — fizikā, ķīmijā, literatūrā, miera veicināšanā un fizioloģijā vai medicīnā —, taču tiek uzskaitīta kopā ar tām. To pasniedz Zviedrijas Karaliskā Zinātņu Akadēmija svinīgā ceremonijā Zviedrijas galvaspilsētā Stokholmā katru gadu 10. decembrī (A. Nobela nāves dienā). Līdz 2010. gadam tikušas pasniegtas 42 Nobela prēmijas 67 cilvēkiem. Pirmā prēmija tika pasniegta norvēģim Ragnāram Frišam un nīderlandietim Janam Tinbergenam. Šī ir augstākā balva, ko iespējams saņemt ekonomikā.

Kritika

Alfrēds Nobels nebija paredzējis piešķirt Nobela prēmiju ekonomikā. To 1969. gadā dibināja un sāka finansēt Zviedrijas valsts banka, kuru tradicionāli vada konservatīvi ekonomisti, tāpēc prēmija vairākkārt tās vēsturē vainota tīšā neoliberālisma veicināšanā.
Brilles

Brilles (vācu: Brille), sauktas arī par acenēm, ir optiska ierīce redzes spēju uzlabošanai — divas īpašā ietvarā iestiprinātas stikla lēcas. Brilles izmanto arī kā acu aizsargu pret ārēju iedarbību, traumām vai pārmērīgu stimulāciju. Brilles pasargā no gružu iekļūšanas acīs vai radiācijas, dod spēju redzēt spilgtā gaismā. Saulesbrilles ļauj labāk redzēt spilgtā dienasgaismā un var pasargāt no augsta ultravioleto staru starojuma. Tās var būt arī kā modes aksesuārs.
Mūsdienās brilles ražo vadoties pēc standartiem un vadlīnijām. Bieži optiķi izgatavo brilles no rūpnieciski sagatavotiem elementiem, un pielāgo tās konkrētam briļļu nēsātājam. Latvijā brilles vai kontaktlēcas nēsā 54% iedzīvotāju (2005. gada dati).
Pirmās brilles mūsdienu izpratnē tika izgatavotas 13. gadsimtā Itālijā. Arī pirms tam redzes korekcijai cilvēki izmantoja palielināmo stiklu, bet tas nebija nostiprināts speciālā ietvarā.

Materiāls

Briļļu ietvaru parasti izgatavo no metāla vai plastikāta. Lēcas visbiežāk tiek izgatavotas no stikla, bet mūsdienās arī no metāliska plastikāta — polikarbonāta vai cita materiāla. Šie materiāli ir izturīgāki par stikla lēcām. Dažu veidu plastikātiem ir arī dažādas papildu iespējas — pielāgošanās gaismai, lielāka ultravioleto staru absorbcija. Tas atvieglo lēcu izgatavošanu dažādos izliekumos un palīdz koriģēt dažādas redzes slimības, piemēram, tuvredzību vai tālredzību.

Ražotāji un tirdzniecība

Francijas uzņēmums Essilor ar zīmolu Varilux ir pasaulē lielākais briļļu lēcu ražotājs, kam seko vācu Carl Zeiss Vision, Carl Zeiss meitasuzņēmums. Savukārt viens no lielākajiem briļļu rāmju ražotājiem ir Itālijas uzņēmums Luxottica. 2018. gada oktobrī Essilor un Luxottica izveidoja uzņēmumu EssilorLuxottica.
Korekcijas brilles galvenokārt tiek tirgotas specializētos optikas veikalos ar apmācītu personālu, kas sniedz arī profesionālus padomus briļļu lietošanā un apkopē. Citu veidu brilles, piemēram, saulesbrilles un aizsargbrilles, var nopirkt arī citās tirdzniecības vietās. Līdz ar tiešsaistes veikalu izplatību brilles var iegādāties arī internetā, tomēr šeit parādās trūkumi kā kvalitatīvu konsultāciju un citu pakalpojumu trūkums, piemēram, nepieciešamā stikla biezuma mērīšana.

Vēsture

Pirmās uz acīm liekamas brilles tika izgatavotas Pizā (varbūt iespējams Venēcijā) mūsdienu Itālijā laika posmā no 1285. līdz 1289. gadam. Pirms tam izmantoja tikai vienkāršas lēcas un palielināmo stiklu. Pirmo briļļu lēcas tika gatavotas no kalnu kristāla berila. Tieši no vārda ‘berils’ ir radies vācu vārds Brille, kas pēc tam arī pārņemts latviešu valodā.
Romāns Viks

Spēlētāja karjera

Savu karjeru Viks uzsāka Klotenes "Flyers" kluba junioru sistēmā, 2002.—03. sezonā debitējot arī Šveices hokeja līgā. 2004. gada vasarā šveicietis pārcēlās uz Ziemeļameriku, nākamās divas sezonas aizvadot Rietumu hokeja līgā. 2006. gadā Viks atgriezās Klotenē, kluba sastāvā aizvadot nākamās četras sezonas.
2010.—11. sezonā Viks debitēja NHL, septiņas spēles aizvadot Otavas "Senators" sastāvā, pārējo sezonu pavadot tās AHL fārmklubā Bingemtonas "Senators", kluba sastāvā izcīnot Kaldera kausu. Pēc "Senators" sistēmā aizvadītās sezonas Viks atgriezās Klotenē, turpinot spēlēt vietējās "Flyers" sastāvā. 2012. gada vasarā pievienojās Cīrihes "Lions" vienībai. Turpmākajās trīs sezonās bija komandas rezultatīvākais spēlētājs. 2014. gadā kopā ar komandu kļuva par Šveices čempionu un tika atzīts par līgas vērtīgāko spēlētāju.
Šveices izlases rindās spēlējis trijos  Pasaules čempionātos, kā arī 2010. un 2014. gada olimpiskajās spēlēs.
Sankaļi (Krustpils pagasts)

Ciema rašanās

Apdzīvotā vieta izveidojusies padomju varas gados, kad pie militārā lidlauka uzbūvēja mājiņas, kurās dzīvoja lidlaukā strādājošie civilie ļaudis. 1984. gadā vieta tika apzīmēta kā "Karaspēka daļas mājas Sankaļi" ar 16 saimniecībām un 44 iedzīvotājiem.
2009. gadā Sankaļos dzīvojuši 39 iedzīvotāji un bija mājas: Bukaiši, Sankaļi, Sankaļi 1, Sankaļi 2, Sankaļi 3, Sankaļi 4, Sankaļi 5, Spodras, kā arī divas mājas, kas pieder "Saldus ceļiniekam" — Kurzemnieki un Lidlauka Sankaļi. Ciemā reģistrēti arī šādi objekti: "Brēķu Studentu" īpašumi — Termināls, Zeme Viens, Zeme Divi, Zeme Trīs, Račko uzņēmumam piederošie Apgādes telpa un aTZARS 1, pašvaldībai piederošais Atzars 3, kā arī objekts Ceaglogistika.
Caunas

Izskats

Caunas ir slaidi, veikli un enerģiski dzīvnieki ar īsām kājām, galva nedaudz saplacināta, purniņš smails, ausis nelielas, trīstūrveida vai noapaļotas. Tām ir kuplas astes un lielas ķepas. Caunas spēj daļēji ievilkt nagus. Kažoku krāsa variē no dzeltenbaltas līdz tumši brūnai atkarībā kādai sugai pieder cauna. Kažoka matojums ir blīvs, gluds, mīksts un spožs. Mednieki augstu vērtē caunādu kvalitāti, un tās gadsimtiem ir medītas, lai iegūtu to kažokādu.
Visām caunu sugām tēviņi ir lielāki par mātītēm. Bet lielākā no caunām ir zivju cauna (Martes pennanti), kuras tēviņa ķermeņa garums var sasniegt 1,2 m, bet svars 5 kg. Mazākā ir Amerikas cauna (Martes americana), kuras mātītes ķermeņa garums var būt 36 cm garš, un tā var svērt tikai 280 g.

Barība

Caunas ir veikli mednieki un kā kaķi spēj rāpties kokos, lai gan pamatā medī uz zemes. Tās medī vāveres, peles, trušus, zaķus, putnus, zivis, kukaiņus, izēd no ligzdām olas un, ja ir pieejami, tad ēd augļus un riekstus.

Vairošanās

Caunas ir tipiskas vientuļnieces un tiekas tikai riesta laikā, kas iestājas vēlu pavasarī un beidzas vasarā. Nākamā gada pavasarī piedzimst līdz pieciem mazuļiem, kas ir akli, nevarīgi un bez matojuma. Caunām ir embrioniskā diapauze un tās spēj atlikt embrija attīstību, lai gan patiesais embrija attīstības laiks ir apmēram viens mēnesis. Māte tos zīda ar pienu apmēram 2 mēnešus. Sasniedzot 3—4 mēnešu vecumu jaunās caunas kļūst pastāvīgas.
Vārds

Vārds ir mazākā patstāvīgā valodas vienība. Šajā vispārīgajā nozīmē lielākoties sinonīms ir jēdziens leksēma (tomēr daži autori leksēmas jēdzienam mēdz piešķirt arī nedaudz atšķirīgu, specifiskāku definīciju). Latviešu valodā vārdus parasti iedala desmit vārdšķirās: lietvārdos, īpašības vārdos, skaitļa vārdos, vietniekvārdos, darbības vārdos, apstākļa vārdos, saikļos, prievārdos, partikulās un izsauksmes vārdos.
Latviešu valodā ar vārdu apzīmē arī īpašvārdu, kas ir lietvārds, kas nosauc vienu konkrētu cilvēku (personvārds), vietu (vietvārds), reliģisku būtni (teonīms), mājdzīvnieku (zoonīms) vai citu referentu, piemēram, Jānis, Pēteris, Valmiera...
Bez papildu konteksta ar cilvēka vārdu parasti saprot vecāku doto vārdu, ar citiem ģimenes locekļiem kopīgo vārdu parasti sauc par uzvārdu. Ja jākonkretizē, ka runa ir tieši par vecāku doto vārdu, to mēdz saukt arī par priekšvārdu.
Lietvārdu vārdšķiras ietvaros īpašvārdus pretnostata sugasvārdiem.