Pundurnīlzirgs

Sistemātikas diskusijas

Pundurnīlzirgs ir nīlzirgu dzimtas dzīvnieks un gadu gaitā ir ticis sistematizēts dažādās ģintīs. Pirmajos gados, kad tika atklāts dzīvnieks, tas tika klasificēts nīlzirgu ģintī (Hippopotamus), nosaucot to par Hippopotamus minor. Diezgan drīz zinātnieki saprata, ka abas nīlzirgu sugas ir samērā atšķirīgas, un pundurnīlzirgi tika izdalīta atsevišķā ģintī Choeropsis. 1977. gadā tika izvirzīta hipotēze, ka pundurnīlzirgi ir tuvu radniecīgi aizvēsturiskajai Āzijas nīlzirgu ģintij Hexaprotodon, kas tulkojumā nozīmē seši priekšzobi. Šī hipotēze ieguva plašu atbalstu, un pundurnīlzirgus sāka sistematizēt Hexaprotodon ģintī. Tomēr 2005. gadā veicot nopietnus ģenētiskos pētījumus, noskaidrojās, ka pundurnīlzirgs nav piederīgs Hexaprotodon ģintij un ka pundurnīlzirgi ir atsevišķa ģints, līdz ar to tos atkal sāka sistematizēt Choeropsis ģintī. Mūsdienās zinātnieki ir vienis prātis, ka pundurnīlzirgs (Choeropsis liberiensis) ir vienīgā mūsdienās dzīvojošā suga pundurnīlzirgu ģintī.
Pēdējos gados zinātnieki izvirza hipotēzi, ka izmirušais Madagaskaras nīlzirgs (Hexaprotodon madagascariensis jeb Hippopotamus madagascariensis) iespējams ir pundurnīlzirgu ģintij piederīgs. Tas bija maza auguma, ārēji līdzīgs pundurnīlzirgam, kā arī tā dzīves veids bija līdzīgs pundurnīlzirga dzīves veidam. Tas mājoja Madagaskaras mežos nevis atklātu ainavu upēs. Zīnātnieki uzskata, ka Madagaskaras nīlzirgs ir izmiris pēdējo 500 gadu laikā.

Izskats un īpašības

Pundurnīlzirga auguma proporcijas ir līdzīgas nīlzirgam, tikai pundurnīlzirgs ir daudz mazāks par savu radinieku. Tam ir mucveidīga ķermeņa forma ar īsām, masīvām kājām. Katrai pēdai ir 4 pirksti, un pundurnīlzirgs tāpat kā nīlzirgs atbalstās uz visiem četriem pirkstiem. Pundurnīlzirga pēdas forma ir šaurāka, salīdzinot ar nīlzirgu. Pirksti izvērstāki un peldplēve mazāk attīstīta, kas ļauj pundurnīlzirgam veiklāk pārvietoties pa sauszemi. Tā augstums skaustā ir 75—83 cm, ķermeņa garums 150—177 cm un svars 180—275 kg. Pundurnīlzirga dzīves ilgums nebrīvē ir 30—55 gadi, bet par mūža ilgumu savvaļā trūkst datu.
Pundurnīlzirga biezā, gludā āda ir zaļganmelna vai brūna, gaišākās vietas pavēderē pelēkas. Ārējais slānis ir ļoti plāns, tādēļ āda karstumā ātri izžūst un plaisā. Lai pasargātu ādas izžūšanu, pundurnīlzirgi mērcējas ūdenī. Pundurnīlzirga nāsis un acis nav tik spēcīgi izvirzītas uz āru kā nīlzirgam. To skaidro ar faktu, ka pundurnīlzirgs daudz mazāk laika pavada ūdenī nekā nīlzirgs. Ienirstot tā ausis un nāsis noslēdzas. Un tāpat kā nīlzirgs arī pundurnīlzirgs izdala ādas sekrētu ar sarkano un oranžo pigmentu, kas absorbē saules ultravioletos starus, pasargājot ādu no apdegumiem un kuram piemīt antiseptiskas īpašības.

Uzvedība un barība

Pundurnīlzirga uzvedība ir diezgan atšķirīga no nīlzirga uzvedības, bet tam ir daudz līdzību ar tapira uzvedību. Pundurnīlzirgs nekad neveido lielas barus. Tas dzīvo viens vai nelielos ģimenes baros, kas sastāv no pāra un viņu mazuļiem vai tikai no mātes ar mazuļiem. Kad satiekas divi pundurnīlzirgi, tie drīzāk viens otram nepievērš uzmanību nekā cīnās. Tēviņa teritorija ir apmēram 1,85 km² liela, bet mātītes teritorija 0,4 - 0,6 km². Pa dienu pundurnīlzirgi uzturas noslēpušies kādā ūdensbaseinā. Visbiežāk tie vienā vietā uzturas vairākas dienas no vietas pirms piemeklē sev jaunu atpūtas vietu. Ir novērots, ka daži pundurnīlzirgi slēpjas alās un iedobumos upju krastos. Nav zināms, vai alas izveido paši pundurnīlzirgi, kā arī nav zināms, cik regulāri alas tiek izmantotas. Līdz šim neviens pundurnīlzirgs, rokam alas, nav novērots.
Tāpat kā nīlzirgi pundurnīlzirgi ūdenstilpni pamet krēslā. Tie dodas barības meklējumos pa biezo lietus meža pamežu. Pundurnīlzirgs iezīmē savu ceļu ar fekālijām, turklāt enerģiski šūpodams asti uz abām pusēm, lai izsvaidītu fekālijas pēc iespējas plašāk. Krastā tie pavada apmēram 6 stundas. Pundurnīlzirgi barojas tikai uz sauszemes, ūdensaugus tie neēd. Arī zāli tie ēd maz, jo biezā mežā tās ir maz. Pamatā tie barojas ar papardēm, dažādiem platlapju augiem un augļiem, bet kopumā pundurnīlzirgs apēdīs jebkuru ēdamu sauszemes augu, ko atradīs.

Reprodukcija

Pundurnīlzirgu vairošanās savvaļā nekad nav tikusi novērota. Bet uzvedība zoodārzos var atšķirties no uzvedības savvaļā. Dzimumbriedumu pundurnīlzirgi zoodārzos sasniedz 3—5 gadu vecumā. Zoodārzos pundurnīlzirgi veido monogāmus pārus. Pārošanās var notikt gan uz sauszemes, gan ūdenī. Grūsnības periods ilgst 190—210 dienas. Parasti piedzimst viens mazulis, bet retos gadījumos piedzimst dvīņi. Arī dzemdības var notikt gan uz sauszemes, gan ūdenī. Salīdzinot ar nīlzirgu, tas pārojas un dzemdē tikai ūdenī. Tikko dzimis mazulis sver 4,5—6,2 kg. Mazie tēviņi jau piedzimstot sver vairāk kā mātītes. Atšķirība ir apmēram 250 g. Māte tos zīda ar pienu 6—8 mēnešus. Kamēr mazulis tiek zīdīts, tas neseko mātei līdzi uz krastu, bet gaida to, noslēpies ūdenī, atgriežamies pēc barošanās. Māte apmeklē mazuli apmēram 3 reizes dienā, izsaucot to krastā, jo mazulis pienu zīž uz sauszemes.