google/wiki40b huggingface dataset:
Governors Awards

Raksturojums un vēsture

Governors Awards ir viena no piecām balvu pasniegšanas ceremonijām, ko vada Kino mākslas un zinātnes akadēmija, to skaitā ir arī Kinoakadēmijas zinātnes un tehnoloģiju balva, Kinoakadēmijas studentu akadēmijas balva, Nikola stipendija scenāristiem un Amerikas Kinoakadēmijas balva.
Ceremonijā tiek pasniegtas Kinoakadēmijas goda balva, Džīna Heršolta humanitārā balva un Ērvinga Tālberga memoriālā balva. Governors Awards norisinās novembrī vai decembrī pirms Amerikas Kinoakadēmijas balvas pasniegšanas nākamā gada februārī vai martā. Balvas netiek piešķirtas pēc balsošanas rezultātiem, bet gan pēc Kinoakadēmijas ieskatiem.
Kinoakadēmijas goda balvas un Džīna Heršolta humanitārās balvas laureāti saņem "Oskara" statuetes, savukārt Ērvinga Tālberga memoriālās balvas  laureāts saņem nelielu uz podesta izvietotu Ērvinga Tālberga galvas atveidojumu.
Kino mākslas un zinātnes akadēmijas biedri bija nobažījušies par to, ka Kinoakadēmijas balva katru gadu tiek pasniegta vairāk nekā vienam vai diviem laureātiem, jo tas būtiski pagarināja Kinoakadēmijas balvu pasniegšanas ceremonijas laiku, bet kopš Governors Awards ceremonijas izveidošanas gandrīz ik gadu tiek piešķirtas trīs goda balvas. Līdz šīm Governors Awards vienas ceremonijas laikā nav piešķirtas gan Heršolta, gan Tālberga balvas, abas balvas tikušas piešķirtas atsevišķi dažādos gados.
Salīdzinoši nelielā Governors Awards ceremonija ir sākumposms lielai Kinoakadēmijas balvai. Šī pasākuma sarkanais paklājs ir kļuvis par iecienītu vietu daudziem iespējamajiem "Oskara" balvu ieguvējiem.
Mirdza Ķempe

Biogrāfija

Dzimusi Liepājas rakstveža Jāņa Ķempes un šuvējas Līnas Emīlijas (dzimušas Skutules) ģimenē. Mācījusies Liepājas 1. pamatskolā (1915—1919), tad Liepājas Valsts vidusskolā, ko pabeidza 1925. gadā. Viņas pirmais dzejolis "Ne jums!" 1923. gadā publicēts laikrakstā "Kurzemes Vārds". Tai pašā gadā pārtulkojusi Puškina "Mocarts un Saljeri". 1927. gadā iestājās Latvijas Universitātes Tautsaimniecības un tiesību zinātņu fakultātē, bet studijas pārtrauca un 1928. gadā sāka strādāt Rīgas radiofonā par diktori, vēlāk par tulkotāju un korespondenti (1930—1940). 1931. gadā Mirdza Ķempe apprecējās ar rakstnieku Ēriku Ādamsonu, vēlāk laulība tomēr izjūk.
1930. gados Ķempe darbojās galvenokārt kā tulkotāja. No 1928. gada līdz 1941. gadam bija diktore Rīgas radiofonā. Pēc Latvijas okupācijas iecelta par Rīgas radiofona literāro raidījumu nodaļas vadītāju (1940—1941). Sākoties karadarbībai Latvijas teritorijā, viņa 1941. gada jūnijā devās bēgļu gaitās uz Padomju Savienību, dzīvoja Astrahaņā, Ivanovā un Maskavā, strādādama LPSR Valsts mākslas ansamblī par tulkotāju, no 1942. gada leļļu teātrī par literārās daļas vadītāju.
Pēc Sarkanās armijas pretuzbrukuma 1944. gada rudenī atgriezās Latvijā. Strādāja Latvijas PSR Valsts Leļļu teātrī par māksliniecisko vadītāju līdz 1947. gadam.
1943. gadā Ķempe kļuva par Latvijas Rakstnieku savienības biedri. No 1948. gada līdz 1972. gadam bija dzejas konsultante Latvijas Rakstnieku savienībā, audzinot vairākas dzejnieku paaudzes. Veicinājusi latviešu literatūras un kultūras sakarus ar Indiju. 
Mirusi 1974. gada 12. aprīlī. Apbedīta Rīgā, Raiņa kapos. 1989. gadā Ķempes dzimtajā pilsētā Liepājā novietots Mirdzas Ķempes piemiņas tēls. Rīgā un Liepājā Mirdzas Ķempes vārdā ir nosauktas ielas.

Miniatūras

Lielākais miniatūru krājums ir "Dzintara spogulis", liela daļa no miniatūrām ir par bērnību.
Kondopoga

Vēsture

Rakstos zināma no 1495. gada. 18. gadsimta vidū apkaimē tika atklātas marmora atradnes, kurā tika iegūts marmors Sanktpēterburgas vajadzībām.
1921. gadā KPFSR valdība pieņēma lēmumu par Kondopogas celulozes-papīra kombināta celtniecību. 1929. gadā tas tika pabeigts un kļuva par apdzīvotās vietas galveno rūpniecības uzņēmumu. 1938. gadā Kondopogai tika piešķirtas pilsētas tiesības. Otrā pasaules kara laikā no 1941. gada 3. novembra līdz 1944. gada 28. jūnijam pilsētu bija ieņēmis Somijas karaspēks. 20. gadsimta piecdesmitajos gados Kondopoga tika pasludināta par triecienceltni. 2006. gada augustā Kondopogā izcēlās masu nemieri, kad čečenu grupa nogalināja divus vietējos iedzīvotājus.

Cilvēki

Kondopoga ir slēpotājas Larisas Lazutinas (Лариса Евгеньевна Лазутина, 1965) un Jevgēņijas Medvedevas (Евгения Владимировна Медведева-Арбузова, 1976) dzimtā pilsēta.
Evacanthus interruptus

Izplatība

Izplatīta netropu Eirāzijā un Dienvidāfrikā. Introducēta arī Ziemeļamerikā, kur 1979. gadā pirmo reizi aprakstīta Kanādā, Ņūbransvikas provincē.

Pieauguša īpatņa apraksts

Evacanthus interruptus ir vidēji liela cikādīte (4-7 mm) ar specifisku nokrāsu. Pronotums parasti melns, dažreiz ar dzelteniem traipiem. Virsspārni parasti dzelteni vai brūngandzelteni ar melnām gareniskām strīpām, kuras savstarpēji savienojas.

Ekoloģija

Šī suga ir polifāga; barojas ar lakstaugiem, piemēram, no kurvjziežu dzimtas, piparmētru (galvenokārt ar ūdens piparmētru), nātreni, kazrozi. Var kaitēt kultūraugiem, piemēram, apinim.
Anatolijs Danilāns

Dzīves gājums

Dzimis 1943. gada 24. martā Kārsavā lauku skolotāju ģimenē. Mācījās Preiļu rajona Pieniņu pamatskolā (1950-1957), vēlāk Rīgas 2. medicīnas skolā (1957-1960).
Studēja Rīgas Medicīnas institūta (RMI) Ārstniecības fakultātē (1960-1966), pēc kuras beigšanas viņu norīkoja darbā uz Preiļu rajona centrālo slimnīcu.
1969. gadā Danilānu uzņēma RMI aspirantūras studiju programmā, ko viņš pabeidza 1972. gadā un sāka strādāt Rīgas Medicīnas institūtā par asistentu, vēlāk docentu (1979) un profesoru (1988). Pētīja kuņģa un divpadsmitpirkstu zarnas čūlas izcelsmi, patoģenēzi un ārstēšanu. Līdztekus tam darbojās kā Latvijas PSR Veselības aizsardzības ministrijas galvenais terapeits.
1999. gadā viņš kopā ar Nikolaju Skuju un Guntu Geldneri publicēja apjomīgu grāmatu “Praktiskā gastroenteroloģija un hepatoloģija". Ilggadējs Latvijas Gastroenterologu asociācijas prezidents.
Bauskas Brīvības piemineklis

Celtniecība

Piemineklis domāts visu Bauskas apriņķa Latvijas atbrīvošanas cīņās kritušo kareivju piemiņas godināšanai. Plānošanas darbs pieminekļa celtniecībai sākās 1923. gada 15. novembrī, gatavojoties Latvijas neatkarības piecu gadu jubilejai. 1926. gada 27. novembrī pieminekļa celtniecības komiteja nolemj izsludināt pieminekļa dizaina konkursu. Paralēli, tiek saņemta atļauja četru Bauskas pilsētas kapos apglabāto kareivju pārapbedīšanai. 1927. gada 5. maijā par labāko tiek atzīts Ed. Kuraua pieminekļa mets. 1928. gada 5. jūlija sēdē pieminekļa izgatavošana tiek uzticēta J. Sieriņam. Pieminekļa uzcelšana izmaksājusi ap Ls 6000.
1928. gada 28. jūlijā pilsētas galva Augusts Ilziņš iemūrē pieminekļa pamatakmeni. Pamatos tiek ievietota kapsula ar ziņojumu nākamajām paaudzēm par pieminekļa celtniecību, tā laika Latvijas monētām un jaunākajiem Bauskas laikrakstiem.

Atklāšana

Pieminekļa atklāšana notiek svētdien, 1929. gada 20. oktobrī. Pasākums sākas ar svinīgu dievkalpojumu Svētā Gara baznīcā, kam seko mācītāja, Kara ministra Antona Ozola, Brāļu kapu komitejas, aizsargu, skolēnu un dažādu organizāciju gājiens pa Pils (Plūdoņa) un Rūpniecības ielām uz pieminekli. 
Pusdivos dienā ierodas Valsts prezidents Gustavs Zemgals. Tiek teiktas oficiālas runas. Klātesošie pamana, ka Bauskas ebreju draudzes vārdā runājošais tirgotājs Berelovs runā latviski, bet vācu Rūpnieku un amatnieku pārstāvis, dzirnavu īpašnieks Štēbens un vācu mācītājs Ēlerts vainagus noliekot uzrunas saka vāciski. Sociāldemokrāti un citu kreiso organizāciju pārstāvji pasākumā vispār nepiedalās, vienīgais kreiso pārstāvis ir Bauskas apriņķa skolotāju arodbiedrības priekšnieks Līnis. 
Pasākumu pie pieminekļa noslēdz Valsts Prezidenta pieņemta aizsargu, skolēnu un citu organizāciju parāde un tam sekojošs svinīgs mielasts Kurzemes viesnīcā.
Keksholmas lēne

Keksholmas lēne (Kexholms län) bija viena no Zviedrijas lielvalsts aizjūras provincēm no 1617. līdz 1743. gadam, kuras robežas sakrita ar senās Karjalas zemes robežām. Lēnes centrs bija Keksholma (mūsdienās Priozerska) pie Lādogas ezera.

Vēsture

Korelas cietoksnis (krievu: Корела, somu: Käkisalmi) pirmoreiz minēts 1143. gadā. No 1323. līdz 1479. gadam to pārvaldīja Novgorodas zeme, bet līdz 1581. gadam Maskavija. No 1581. līdz 1595. gadam un no 1611. gada līdz Lielajam Ziemeļu karam (1710. gadam) Keksholma atradās Zviedrijas sastāvā. No 1743. gada arī lēnes rietumu daļa tika iekļauta Krievijas impērijas sastāvā.
Pēc 1811. gada, kad Krievijas impērijai pievienoja Somiju, Keksholma tika iekļauta Somijas lielhercogistē. Otrā pasaules kara laikā, PSRS uzbrūkot Somijai (Ziemas karš), ieņemtā Keksholma tika iekļauta Karēļu-somu PSR. 1944. gada 24. novembrī Keksholmas rajonu pievienoja Krievijas PFSR Ļeņingradas apgabalam. 1948. gada 1. oktobrī Keksholmu pārdēvēja par Priozersku (Приозёрск).
Kartāga

Vēsture

Tā ir cēlusies no feniķiešu kolonistu apmetnes no Tīras Feniķijā. Tiek uzskatīts, ka pilsētu dibinājusi Tīras karaliene Dido (arī Elisa vai Elisāra), kura, kā vēsta leģenda, vēlāk beidza dzīvi pašnāvībā, nevēloties pakļauties mauritāņu karaļa kategoriskajai prasībai kļūt par tā sievu.
Ar laiku Kartāga ieguva ievērojamu ekonomisku ietekmi visā Vidusjūras reģionā. Kartāga bija viena no lielvarām līdzās ar Romas republiku 2. un 3. gadsimtā p.m.ē. un sacentās ar Romu par Vidusjūras rietumdaļas kontrolēšanu. Šie konflikti ar laiku noveda pie Pūniešu kariem, kuros Kartāga sākotnēji guva leģendāras uzvaras, taču Trešajā Pūniešu karā cieta smagu sakāvi, kā rezultātā pilsēta tika nopostīta un tās teritorija pievienota Romai kā viena no Romas impērijas provincēm.
Ugunsdzēsējs

Ugunsdzēsējs ir cilvēks, kura darbs ir dzēst uguni nelaimju un ugunsgrēku gadījumos, kā arī veikt dažādus glābšanas darbus. Ugunsdzēsēji parasti apvienojas brigādēs, lai veiksmīgāk un organizētāk varētu veikt konkrētos uzdevumus.
Ēģiptes administratīvais iedalījums

Ēģiptes administratīvo iedalījumu veido 27 muhāfazas (محافظة muḥāfaẓah), kas sīkāk iedalās 232 markazās (مركز‎ markaz).
Strauta nēģis

Apraksts

Strauta nēģa ķermeņa garums parasti ir 10-16 cm., bet kāpura stadijā reizēm var sasniegt 20 cm. garumu. Mugura un sāni krāsoti tumši zaļgani līdz melni violetam. Vēders ir bāli iedzeltens. Kāpuri ir dzeltenīgā krāsā, bet retumis ir sastopami arī maigi rozā nokrāsas eksemplāri. Mute ir ar mazu piesūcekni, kurā ir neasi zobiņi. Augšžokļa plāksnītei ir divi malās izvietoti zobi. Apakšžokļa plāksnītei — no 5 līdz 9, bet parasti 7 zobi. Apakšlūpas zobu nav. Priekšējā un aizmugurējā muguras spura saskaras. Tāpat, kā visiem nēģiem galvas abās pusēs ir septiņas žaunu atveres. Pirms nārsta mātītēm izveidojas anālajai spurai līdzīga tauku kroka, bet tēviņiem ārējs sēklvads.

Dzīvesveids

Strauta nēģu dzimumgatavība iestājas 4 līdz 7 gadu vecumā. Nārsto martā — jūnijā, Latvijā maijā — jūnijā 3 līdz 60 cm. dziļumā, ūdens temperatūrai sasniedzot 8 — 12°C. Katra mātīte iznērš vidēji ap 1500 ikru. Strauta nēģiem ir raksturīgs vienlaicīgs nārsts, kas ilgst 7 līdz 23 dienas. Mātīte un tēviņš veido ligzdu smilšainās un oļainās vietās. Viena mātīte parasti nārsto ar 2 līdz 3 tēviņiem. Strauta nēģu vidū reizēm ir novērojama neotēnija, kad nārsto nepieauguši vēl kāpura stadijā esoši īpatņi. Ikru attīstība ilgst 3 līdz 28 dienas. Mātītes nārsto vienreiz mūžā un pēc nārsta iet bojā. Kāpura (ņurņika) stadija ilgst 4—5 gadus. Tārpveidīgie kāpuri dzīvo ierakušies dūņās, kur barojas galvenokārt ar detrītu, kas satur vienšūņu aļģes, sēnes, baktērijas, kā arī mikrobentosu (bezmugurkaulniekus). Vecākiem kāpuriem pārvēršanās laikā jau ir pamanāmas pieauguša īpatņa pazīmes — acis un žaunu spraugas, ko vēl klāj āda, piesūcekņa aizmetnis u.c. Ķermeņa dobumā var atrast sīkus, nenobriedušus ikrus, kas nav novērojams upes nēģu kāpuriem. Metamorfozes beigās strauta nēģi pārstāj baroties. To barības vads un zarnas deģenerējas, ķermeņa garums samazinās (pieaugušie īpatņi vienmēr ir īsāki par kāpuriem) un tie ir gatavi jaunai nārstošanai.

Izplatība

Strauta nēģu dzīves areāls aptver Ziemeļeiropu, galvenokārt, Baltijas jūras un Ziemeļjūras baseinu. Ir sastopami arī Vidusjūras baseina upēs. Latvijā strauta nēģi nelielā daudzumā ir sastopami visā teritorijā. Dzīvo tikai saldūdeņos, sīkās upītēs un strautos, kas nav tieši saistīti ar jūru. Strauta nēģiem ir vajadzīgs tīrs, nepiesārņots ūdens, jo slikti panes piesārņojumu. Tāpēc tie kalpo par ūdens tīrības indikatoru sugu. Daudzās valstīs strauta nēģi ir ierakstīti aizsargājamo sugu sarakstā.
Zālamana Salu administratīvais iedalījums

Zālamanu Salu administratīvo iedalījumu veido 9 provinces un 1 galvaspilsētas teritorija. Pēc platības lielākā administratīvā teritorijas vienība ir Rietumu Province (5 475 km²), bet mazākā — Galvaspilsētas teritorija (22 km²). Pēc iedzīvotāju skaita vislielākā vienība ir Malaitas province (137 596 iedzīvotāji), bet mazākā — Renelas un Belonas province (3 041 iedzīvotāji).
Vitālijs Novopašins

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Novopašins uzsāka 1997.—98. gada sezonā, kad uzsāka spēlēt Krievijas Augstākās līgas klubā Ustjkamenogorskas "Kazzinc-Torpedo". Divas sezonas vēlāk Novopašins pārcēlās uz Krievijas Superlīgas vienību Ņižņijnovgorodas "Torpedo", tās rindās aizvadot nākamās trīs sezonas.
No 2002. līdz 2004. gadam Novopašins spēlēja Ufas "Salavat Julajev" un Novokuzņeckas "Metallurg" sastāvā, taču tad atgriezās tobrīd Augstākajā līgā spēlējošajā "Torpedo", kas Krievijas Superlīgā atgriezās vien 2007.—08. gada sezonā. 2010. gada vasarā Novopašins pievienojās Astanas "Baris" rindām, taču trīs gadus vēlāk pārcēlās uz Mitišču "Atlant". "Atlant" rindās Novopašins aizvadīja divas sezonas, līdz 2015. gadā noslēdza karjeru.
Kazahstānas hokeja izlases sastāvā spēlējis astoņos Pasaules čempionātos, no kuriem divi ir bijuši Augstākās divīzijas turnīri.
SI-SI-DRA

Sižets

Animācijas filmas darbība norisinās kāda daudzdzīvokļu nama kāpņu telpā. Kāds puika Pēcis (lomu ierunājusi Velta Skurstene) dodas ciemos pie Maijas uz dzimšanas dienu Ceriņu ielā Nr. 3, dz. 50, bet kāpņu telpā skaļi ālējas, atstāj zemē nomestu ielūgumu un ziedu ietinamo papīru, kas negaidot pārvēršas par sivēnu Si Si Dra ("sivēns sivēna draugs", kas arī rakstīts sivēnam uz vieniem sāniem, uz otriem — tas pats krieviski: По По Дру - "поросенок поросенку друг"; lomu ierunājusi Vera Singajevska). Pēcis sivēnu atpazīst un cenšas padzīt, bet tas tikai pasmejas, tomēr sola nestaigāt visur viņam līdzi, ja Pēcis uzklausīs viņa noteikumus. Turpinājumā sivēns turpat kāpņu telpā Pēcim ar projektoru demonstrē Gunāra Bērziņa zīmētas bildes, dziesmas veidā stāstot dažādus padomus, kā jāuzvedas viesībās pie galda, u.tml.
Beigās Pēcis acīmredzot ir guvis mācību ("Paldies, draudziņ, es visu sapratu!"), un kārtīgi dodas ciemos pie Maijas, pēc brīža iznesdams sivēnam tortes gabaliņu un kafiju.
Igauņu dziesmu svētki

Igauņu dziesmu svētki (igauņu: üldlaulupidu) ir tradiconāls igauņu kultūras pasākums, kas norisinās reizi piecos gados Tallinā. Iepriekšējie XXVI dziesmu un XIX deju svētki notika 2014. gadā, un tajos piedalījās ap 153 000 dalībnieku no visas Igaunijas. Nākamie igauņu dziesmu un deju svētki notiks 2019. gada 5.–7. jūlijā.

Vēsture

Dziesmu svētku tradīcija radās igauņu tautas atmodas laikā. Pirmie dziesmu svētki notika Tartu 1869. gada vasarā . Viens no pirmo dziesmu svētku organizētājiem bija Johans Voldemārs Jansens. Pirmajos trīs dziesmu svētkos piedalījās tikai vīriešu kori un orķestri, pavisam 822 dziedātāju un 56 cilvēki ar pūšamajiem instrumentiem. Sākot ar ceturtajiem dziesmu svētkiem, varēja piedalīties arī jauktā sastāva kori. Sākot ar sesto festivālu 1896. gadā, tā norises vieta tika pārcelta uz Tallinu.
Rubens Fains

Šahista karjera

Piedzimis Ņujorkā nabadzīgā ebreju ģimenē, kas bija emigrējusi uz ASV no Krievijas. Šahu iemācījies spēlēt 8 gadu vecumā. Turnīros sācis piedalīties Māršala šaha klubā, kur ātri izvirzījies par vienu no labākajiem šaha ātrspēles speciālistiem. Pirmie panākumi bijuši 1930. gada Ņujorkas jauno meistaru turnīrā, pēc tam sekojusi 2. vieta Ņujorkas 1931. gada čempionātā un uzvara 15. Māršala šaha kluba čempionātā 1931. gadā. 1932. gadā Fains uzvarēja ASV atklātajā šaha čempionātā, šo panākumu viņam izdevās atkārtot vēl 6 reizes (1933, 1934, 1935, 1939, 1940, 1941).
1933. gadā Fains uzvarēja atlases sacensībās, kas tika rīkotas, lai noskaidrotu ASV izlases sastāvu Pasaules šaha olimpiādē. Kopumā ASV izlasi šaha olimpiādēs Fains pārstāvēja 3 reizes (1933-1937), un visās reizēs ASV izlase izcīnīja uzvaru komandu vērtējumā. Fains izcīnīja arī 2 individuālās medaļas: zeltu pie 2. galdiņa (1937) un sudrabu pie 3. galdiņa (1933).
1936. gadā Fains dalīja 3. vietu spēcīgajā Notingemas turnīrā ar Semjuelu Reševski un Maksi Eivi. 1936. gadā kopā ar toreizējo Pasaules šaha čempionu Eivi viņš uzvarēja Amsterdamas šaha turnīrā,  bet Zandvortas turnīrā Fainam izdodas apsteigt Eivi. 1937. gadā Fains kopā Paulu Keresu dalīja uzvaru Margates šaha turnīrā, kurā viņš apsteidza Aleksandru Aļehinu. Relatīva neveiksme tiek piedzīvota tikai 1. Ķemeru starptautiskajā turnīrā, kurā Fains palika 8. vietā.
1938. gadā Fains kopā ar Keresu uzvarēja prestižajā AVRO turnīrā Nīderlandē, kurā piedalījās astoņi tolaik spēcīgākie pasaules šahisti. Pēc šī panākuma Fains tika uzskatīts par vienu no reālākajiem Pasaules šaha čempiona nosaukuma pretendentiem, tomēr Otrais pasaules karš pārtrauca Faina šahista izaugsmi. Fains gan piedalījās dažādos ASV turnīros, bet 1948. gadā kā viens no AVRO turnīra uzvarētājiem saņēma uzaicinājumu uz mačturnīru par Pasaules šaha čempiona nosaukumu. Taču Fains atteicās spēlēt un pamazām beidza savu aktīvā šahista karjeru.
Fains ir bijis pazīstams arī kā šaha literāts. 1941. gadā izdotā viņa grāmata par galotnēm - «Basic Chess Endings» - joprojām nav zaudējusi savu aktualitāti, un ir piedzīvojusi atkārtotus izdevumus.
FIDE 1950. gadā Fainam piešķīra starptautiskā lielmeistara nosaukumu (GM).

Zinātnieka karjera

1932. gadā Fains beidza Ņujorkas pilsētas koledžu, pēc tam studēja psiholoģiju Dienvidkalifornijas universitātē.
Otrā pasaules kara gados Fains bija iekļauts ASV kara flotes slepeno pētījumu vienībā, kas nodarbojās ar vācu zemūdeņu neitralizēšanu noteiktos punktos Atlantijas okeānā. Kā daudzu valodu zinātājs Fains tika iesaistīts arī tulkošanā.
1948. gadā Fains aizstāvēja doktora disertāciju psiholoģijā. Viņa pētījumi psiholoģijā galvenokārt bija saistīti ar šahistu uzvedību spēles laikā. Viņš ir publicējis daudzas grāmatas par psiholoģiju, arī par tās vēsturi - «A History of Psychoanalysis» (1979). Miris no infarkta.
ACeS

ACeS (no angļu: Asia Celluar Satellite) - reģionāla mobilo sakaru pavadoņu sistēma, kas paredzēta Āzijai (galvenokārt Dienvidaustrumāzijai). ACeS nodrošina balss un datu sakarus no mobilām, rokās turamām ierīcēm un fiksētiem termināļiem. Sistēma sastāv no viena ģeostacionārā pavadoņa, bet viens stāv rezervē uz zemes.

Vēsture

Kompāniju ACeS 1995. gadā dibināja Pasifik Satelit Nusantara (PSN) no Indonēzijas, Philippine Long Distance Telephone Co. (PLDT) no Filipīnām un Jasmine International Overseas Ltd no Taizemes.
1999. gadā par ACeS stratēģisko partneri kļuva Lockheed Martin, kas izgatavoja pavadoni un zemes aprīkojumu.
Sākotnēji pavadonis Garuda 1 tika plānots palaist 1998. gadā, bet, sakarā ar Āzijas finanšu krīzi, tas tika atlikts. Pavadonis tika palaists 2000. gada 12. februārī ar nesējraķeti Proton-K. Tā pašā gada septembrī oficiāli sāka darboties mobilo sakaru pakalpojums.
Sampo-Rosenlew

Vēsture

1991. gadā Timo Prihti dibināja uzņēmumu Sampo-Rosenlew Oy. No Rauma-Repola viņš nopirka labības kombainu biznesu, kas līdz 1987. gadam bija uzņēmuma Rosenlew sastāvdaļa. Kombaini tajā bija ražoti kopš 1957. gada ar zīmolu Sampo Rosenlew.
Tā kā kombainu ražošanai bija sezonāls raksturs, 1993. gadā uzņēmums papildus sāka izgatavot rūpnieciskas mazgāšanas iekārtas. 1990. gadu beigās Sampo-Rosenlew izstrādāja un izlaida meža harvesterus.
2003. gadā uzņēmums no Metso nopirka hidrodzinēju ražotāju Metso Hydraulics Oy (tagad Sampo Hydraulics Oy). 2005. gadā Nakilā atvērts metāla izstrādājumu ražošanas apakšuzņēmums Sampo-Components Oy.
Zaporižja

Vēsture

Tradicionāli tiek uzskatīts, ka 1550.gadā kazaku atamans Dmitrijs Višņeveckis Dņepras Horticas salā nodibināja Zaporižjas Seču, kura kļuva par kazaku republikas ar tādu pašu nosaukumu galvaspilsētu. 1713. gadā, Lielā Ziemeļu kara laikā, Zaporižjas kazaku republika kļuva atkarīga no Osmaņu impērijas. 18. gadsimta beigās kazaku teritorija nokļuva Krievijas sastāvā. 1770. gadā šeit nodibināja Aleksandrovskas cietoksni, kurš 1806. gadā kļuva par Aleksandrovskas (Олександрівськ) pilsētu. 1921. gadā Aleksandrovsku pārdēvēja par Zaporižju. 1927.gadā, pamatojoties uz GOELRO plānu, Zaporižjā sāka PSRS pirmās lielās hidroelektrostacijas Dņeprogesa celtniecību. Šo celtniecību plaši padomju saimniecības attīstības propagandai. Stacijas pirmā kārta tika atklāta 1932. gadā. Zaporižjā arī uzbūvēja vairākas lielas metalurģiskās un mašīnbūves rūpnīcas.
Dzeltenais punduris

Dzeltenais punduris ir galvenās secības G spektra klases pundurzvaigzne. Piemēram, Saule ir dzeltenais punduris.
Gaismas kvanti

Fotona enerģija

Gaismas kvantiem piemīt enerģija un šie kvanti lielā daudzumā nemitīgi bombardē apkārt esošus priekšmetus. Tomēr viena gaismas kvanta enerģija ir ļoti niecīga, tāpēc redzamu seku šīm sadursmēm nav. Tomēr ir situācijas, kad fotonu triecieni ir jāņem vērā. Elektronu izsišanu, no metālu virsmas, triecienu rezultātā sauc par fotoefektu.

Ārējais fotoefekts

Ārējais fotoefekts par tādu tiek saukts tādēl, ka rezultāts ir novērojams ārpus materiāla. Fotoefekts, kas norisinās gaismas vilnī, arī ir ārējais fotoefekts.

Iekšējais fotoefekts

Par iekšējo fotoefektu sauc tādu, kuram fotoefekta rezultātā izmaiņas notiek pašā materiālā.
Iekšējais fotoefekts notiek materiālos, kuriem nav brīvo elektronu. Ja šos materiālus apstaro ar elektromagnētisko starojumu, tad fotoni var izsist elektronus no vietas. Tādā veidā materiālam paaugstinās elektrovadītspēja.

Kur izmanto fotoefektu?

Fotoefektu var izmantot, lai pastiprinātu vāju signālu, piemēram, elektromagnētiskajam starojumam, ko izstaro atomi un molekulas. Šāda signāla pastiprināšanai tiek izmantota arī Geigera skaitītājos, kas mēra radiācijas līmeni.
Sapnis

Sapnis ir apziņas nekontrolēts redzes, retāk dzirdes tēls, no pieredzes fragmentiem fantastiski savirknēti notikumu sižeti, ko cilvēks pārdzīvo miegā sakarā ar atsevišķu galvas smadzeņu apvidu pastiprinātu darbību, kamēr plaši smadzeņu apvidi atrodas kavēšanas stāvoklī.
Sapņi visbiežāk parādās t.s. "ātrajā miegā" un tos pavada spēcīgi izteiktas acu ābolu kustības. Miega posmi, kuros redz sapņus, ilgst apm. 20 minūtes, atkārtojas ik pēc 1 - 1,5 stundām un pagarinās nakts miega beigu daļā. Kopsummā cilvēks naktī sapņo apmēram 2 stundas. Cilvēks, pamodināts ātrā miega laikā, parasti nosapņoto atceras.
Sapņa satura analīze var norādīt uz cilvēka personības īpašībām, centrālās nervu sistēmas un visa organisma funkcionālo stāvokli vai kādu neatklātu hronisku slimību.
Zinātni, kas pēta visu par un ap sapņiem, sauc par oneiroloģiju.
Sicistas

Latvijā

Latvijā sastopama viena sicistu ģints suga — meža sicista (Sicista betulina). Latvijā nav objektīvu ziņu par populācijas stāvokli, informācijai par sastopamību ir gadījuma raksturs. Tiek uzskatīta par samērā retu, sporādiski sastopamu sugu.

Kopīgās īpašības

Sicistas ir maza auguma lēcējpeles, kas ārēji atgādina peles, bet ar daudz garākām pakaļkājām un ar ļoti garu asti, kuras galā ir kupla matu otiņa. Sicistu ķermeņa garums (bez astes) ir 50—100 mm, astes garums 65—110 mm, pakaļkāju garums 14—18 mm, svars 6—14 g. Kažoka matojuma krāsa var būt no gaiši brūnas līdz tumši brūnai vai dzeltenbrūnai. Mugura tumšāka nekā pavēdere. Dažām sugām uz muguras tumša svītra (peļu teka), kas sākas jau uz pakauša.

Uzvedība

Sicistas ir visēdājas un barojas ar sēklām, sulīgiem augiem un kukaiņiem. Tās ir aktīvas nakts laikā, pa dienu uzturoties pašraktās alās. Ziemas periodu pavada ziemas miegā. Pa zemi pārvietojas ar lēcieniem, veikli rāpjas arī kokos un krūmos, lietojot asti kā papildu atbalstu.