google/wiki40b huggingface dataset:
Berta fon Zutnere

Dzīves agrīnais posms

Dzimusi Prāgā, kas tolaik bija Austrijas impērijas sastāvā. Viņas tēvs bija trūkumā nonācis Austrijas feldmaršalleitnants no Kinsku (Kinsky) grāfu dzimtas. Tēvs nomira vēl pirms meitas piedzimšanas. Kopš bērnības Berta apguva vairākas valodas, interesējās par mūziku, daudz ceļoja. 1873. gadā viņa sāka strādāt par audzinātāju bagātā ģimenē. Pēc dažiem gadiem viņa saderinājās ar baronu Artūru fon Zutneru (1850-1902), kas piederēja šai ģimenei. Viņš bija 7 gadus jaunāks par Bertu. Viņa ģimene iebilda pret šīm laulībām.

Draudzība ar Alfrēdu Nobelu

Berta bija spiesta meklēt citas darba iespējas. 1876. gadā viņa atsaucās uz Alfrēda Nobela sludinājumu, kurš meklēja sekretāri un savas Parīzes rezidences saimnieci. Berta gan tur pavadīja tikai nedēļu, un tad devās atpakaļ uz Vīni, kur slepeni apprecējās ar Artūru fon Zutneru. Tomēr turpmākos 20 gadus, līdz pat Nobela nāvei 1896. gadā, Zutnere un Nobels uzturēja draudzīgas attiecības un sarakstījās, lai gan personīgi tikās tikai vēl divas reizes. Pastāv uzskats, ka Zutneres darbība miera atbalstam un vēstulēs paustie uzskati ir ietekmējuši Nobelu savā testamentā novēlēt savus līdzekļus ne tikai Nobela prēmijām zinātnē un literatūrā, bet arī nodibināt Nobela miera prēmiju.

Darbība miera veicināšanā

1889. gadā Zutnere publicēja romānu "Nost ar ieročiem!" (Die Waffen nieder!). Romāns guva plašu ievērību un Zutnere kļuva par vienu no vadošajām pacifistu kustības pārstāvēm. 1891. gadā Zutnere nodibināja Austrijas pacifistu organizāciju. Viņa kļuva starptautiski pazīstama ar savu darbu žurnālā (1892-1899), kam bija dots tāds pats nosaukums, kā viņas romānam.
Par savu darbību miera veicināšanā 1905. gadā Zutnere tika apbalvota ar Nobela miera prēmiju. Viņa bija pirmā sieviete, kam pasniegta tieši Nobela miera prēmija, un kopumā otrā sieviete, kam pasniegta kāda no Nobela prēmijām.
Zutnere piedalījās daudzu starptautisku miera kongresu rīkošanā, devās turnejās ar lekcijās. 1911. gadā Zutnere kļuva par Karnegi miera fonda Konsultatīvās padomes locekli. 1913. gadā Starptautiskajā miera kongresā Hāgā viņu godināja kā miera kustības ģeneralisimusu.
Zutnere nomira no vēža 1914. gada 21. jūnijā, neilgi pirms 1. pasaules kara, no kā viņa bija centusies brīdināt.
Zutneres piemiņa godināta, viņu attēlojot uz Austrijas 1000 šiliņu banknotēm, bet mūsdienās viņas portrets ir uz Austrijas 2 eiro monētām.
Bārtas Kristus Augšāmcelšanās Romas katoļu baznīca

Vēsture

Sākoties Trešajai atmodai, Bārtā izveidojās katoļu draudze un radās nepieciešamība pēc baznīcas dievkalpojumu noturēšanai. Tāpēc deviņdesmito gadu sākumā aktīvākie katoļi ar šo problēmu vērsās pašvaldībā, pēc kā Bārtas pagasta vadība uzsāka sarunas ar draudzes prāvestu par draudzes dibināšanu Bārtā. Draudzi nodibināja un dievkalpojumus sākotnēji noturēja Bārtas kultūras namā, bet vēlāk Bārtas muzeja telpās. Sākotnēji tika iecerēta kapelas būvniecība Bārtā, taču pateicoties divu draudzes locekļu Marijas Ceriņas un Ērikas Frišmanes aktivitātēm, tika saņemts draudzes, bīskapa un pagasta atbalsts, lai agrāk iecerētās kapelas būvniecība pārtaptu par baznīcas celtniecību. 2002. gada 6. jūlijā Liepājas diecēzes bīskaps Vilhelms Lapelis konsekrēja baznīcu Bārtā, veltot to Kristus Augšāmcelšanās godam.

Raksturojums

Arhitektes Antras Siliņas projektētā baznīca ir būvēta no sarkanajiem ķieģeļiem. Tā ir modernisma stila ēka, kas celta īpašas arhitektūras formās.

Draudze

Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Liepājas diecēzē. Draudzi apkalpo prāvests Gatis Mārtiņš Bezdelīga. Dievkalpojumi noris divas reizes mēnesī, darbojas Svētdienas skola. Dievnamā uz dievkalpojumiem, laulībām un citām ceremonijām iespējams pulcēties arī citu konfesiju ticīgiem cilvēkiem.
Vadims Berdņikovs

Spēlētāja karjera

Dzimis Čeļabinskā, turpat Berdņikovs uzsāka arī savu hokejista karjeru, ilgstoši spēlējot Krievijas Pirmajā līgā. Visbeidzot, 2006.—07. gada sezonā Berdņikovam izdevās izcīnīt vietu Krievijas Superlīgas kluba Čeļabinskas "Traktor" sastāvā, tajā aizvadot nākamās divas sezonas.
2008.—09. gada sezonā Berdņikovs pievienojās Čehovas "Vitjaz" rindām, kļūstot par vienu no komandas uzbrukuma līderiem. 2009.—10. gada sezonas otrajā pusē Berdņikovs tika aizmainīts uz Mitišču "Atlant", taču vasarā hokejists ar "Vitjaz" noslēdza jaunu līgumu.
2011.—12. gada sezonas vidū Vadims tika aizmainīts uz Maskavas "Spartak" rindām, taču 2012. gada vasarā pievienojās jau Čerepovecas "Severstal" sastāvam. "Severstal" spēlēja līdz pat 2016. gadam, taču tad uz vienu sezonu atgriezās "Spartak" sastāvā. 2017. gadā pievienojās Kazahstānas hokeja līgas vienībai Kokšetau "Arlan".
Tavs dēls

Sižets

Arhitektūras students Valdis gatavojas šķirties no draudzenes, kura gaida bērnu un negrib pārtraukt grūtniecību. Viņa māte, cienījama ārste Vitrupe, kura audzinājusi dēlu viena pati, vēlētos precēties ar inženieri-hidroceltnieku Koroļovu. Dēls tam negrib piekrist.
Studentu grupa, kurā ir arī Valdis, tiek nosūtīta uz hidroelektrostacijas būvi Sibīrijā, kur strādā arī inženieris Koroļovs. Šeit Valdis pieņem lēmumu netraucēt mātes laimei un saprot, ka viņa paša dēls nedrīkst augt bez ģimenes.
Lelde Stumbre

Biogrāfija

Lelde Stumbre dzimusi 1952. gadā žurnālista Ērika Stumbra un muzikoloģes Silvijas Stumbres ģimenē. 1970. gadā beigusi Rīgas 5. vidusskolu. 1969. gadā uzsākusi literāro darbību, sākumā rakstījusi dzeju. Pirmā publikācija 1973. gadā bija dzejoļi jauno dzejnieku krājumā "Acis". Vēlāk pievērsusies dramaturģijai. Pazīstamākās Leldes Stumbres lugas ir “Andersons”, “Zīmējumi smiltīs”, “Tā, lai var redzēt ceļu”, “Sarkanmatainais kalps”, “Jānis”, “Ipolits”.
Stumbre 1983. gadā beigusi kursus Maksima Gorkija Literatūras institūtā. 1983. gadā kļuva par Rakstnieku savienības biedri. Kopš 1999. gada ir Dramaturgu ģildē.
2014. gadā Stumbre bijusi 11. Saeimas deputāte, pildot deputāta pienākumus uz laiku, kamēr ministra pienākumus pilda deputāti, kuri ievēlēti no partijas Nacionālā apvienība "Visu Latvijai!"—"Tēvzemei un Brīvībai/LNNK".
Lielpolija

Lielpolija (poļu: Wielkopolska, vācu: Großpolen, latīņu: Polonia Maior) ir vēsturisks Eiropas reģions Polijas rietumdaļā Vartas un Notecas upju baseinos. Vēsturiskā galvenā pilsēta - Poznaņa, garīgais centrs - Gņezno. Nosaukums jāsaprot kā Vecā Polija, pretēji Jaunajai Polijai - Mazpolijai.
Misters Bīns (filma)

Sižets

Misters Bīns strādā par uzraugu Londonas Nacionālajā mākslas galerijā. Viņam draud atlaišana par aizmigšanu darba vietā, taču pēdējā brīdī iejaucas muzeja vadītājs. Viņš piedāvā aizsūtīt Misteru Bīnu uz ASV kā profesoru-delegātu, kur Bīnam jāuzstājas lielākajā izstādē Amerikas vēsturē. Bīns ierodas Kalifornijā, kur izmitinās Losandželosas piepilsētā pie viena no Losandželosas mākslas galerijas darbiniekiem. Būdams Amerikā Bīns sabojā Vistlera gleznu "Manas mātes portrets", bet pēc tam to "atjauno". Bez tā, pašam nenojaušot, viņš veic sarežģītu ķirurģisku operāciju un atgriež pie samaņas meiteni, kura bija iekļuvusi autokatastrofā.
Starptautiskais meistars

Starptautiskais meistars ir nosaukums (tituls), kuru par noteikta kvalifikācijas normatīva izpildi attiecīgi šahistiem vai dambretistiem piešķir starptautiskās šaha un dambretes federācijas.
Deniss Hollenšteins

Spēlētāja karjera

Pēc divām Ontārio hokeja līgā aizvadītām sezonām, profesionāļa karjeru Hollenšteins sāka 2009.—10. gada sezonā Šveices hokeja līgas kluba Klotenes "Flyers" rindās. Sezonas beigās uzbrucējs ieguva līgas labākā debitanta balvu.
"Flyers" hokejists spēlēja līdz pat 2012.—13. gada sezonas noslēgumam, pēc kura noslēdza četru gadu līgumu ar HC Genève-Servette vienību. Ženēvā gan hokejists aizvadīja tikai vienu sezonu, 2014. gada pavasarī pievienojoties Klotenes "Flyers".
Šveices hokeja izlases rindās izcīnījis sudraba medaļas 2013. gada Pasaules čempionātā.
Balvu ezers

Zoofīti

Ezerā sastopamās zivis ir līdaka, rauda, asaris, karūsa, līnis, plaudis un zutis. Ezerā sastopami arī gulbji.

Makrofīti

Ezerā sastopami meldri, niedres, kosas, kalmes, parīss, pameldri, ežgalvītes, platlapu vilkvālītes, grīšļi, sīkās lēpes, ūdensrozes, lēpes, spirodellas, raglapes, glīvenes (skaujošās, spožās, ķemmveida), daudzlapes, elodejas, elši.

Tūrisma objekti

Blakus Balvu ezeram atrodas Balvu muiža. Ezerā ir arī publiska peldvieta.
Vēstules Džuljetai

Sižets

Sofija ir jauna amerikāņu sieviete, kura sapņo kļūt par rakstnieci. Viņa kopā ar savu līgavaini Viktoru dodas pirmskāzu ceļojumā uz Itāliju. Tur Sofija uzzina, ka Viljama Šekspīra lugas galvenajai varonei Džuljetai tiek adresētas tūkstošiem vēstuļu, kuru autores prasa padomu attiecībās; uz vēstulēm atbild "Džuljetas sekretāres". Sofija nejauši atrod vienu no šādām vēstulēm un atbild tās autorei Klērai, kura vēlāk ierodas Itālijā, lai sameklētu savu jaunības dienu mīlestību. Palīdzot Klērai meklējumos, Sofija sāk pārdomāt savu dzīvi un to, vai viņa ir laimīga kopā ar Viktoru.
Detlavs Brantkalns

Dzīvesgājums

Dzimis 1898. gadā Tirzas pagastā. Jau agrā jaunībā iesaistījās kreisajā kustībā, 1916. gadā iestājies LSD, vēlāk pieslejoties Latvijas Komunistiskajai partijai. No 1918. gada Sarkanās armijas sastāvā piedalījās Krievijas pilsoņu karā un padomju-poļu karā. Latvijas brīvības cīņu laikā no 1918. gada decembra līdz 1919. gada jūnijam karoja Latvijas teritorijā.
Pēc pilsoņu kara beigām 1926. gadā beidza virsnieku kursus "Vistrel", līdz 1938. gadam ieņēma dažādus amatus Sarkanajā armijā. Lielā terora laikā 1938. gada maijā Brantkalns tika arestēts un apsūdzēts kā "latviešu fašistiskās organizācijas" dalībnieks, tomēr pēc diviem cietumā pavadītiem gadiem viņu atbrīvoja. 1940. gadā nozīmēts par pasniedzēju kursos "Vistrel".
Otrā pasaules kara laikā komandēja 43. gvardes latviešu strēlnieku divīziju (1943-1944) un 130. latviešu strēlnieku korpusu (1944-1945). Pēc kara Brankalns tika ievēlēts PSRS Augstākajā padomē un līdz atvaļināšanai 1954. gadā ieņēma dažādus amatus Padomju armijā.
Miris 1979. gada 8. augustā Rīgā. Apglabāts Raiņa kapos.
Detlava Brantkalna vārdā ir nosaukta iela Rīgā.
Samba (programmatūra)

Vēsture

Andrew Tridgell izstrādāja pirmo Samba Unix versiju 1991. gada decembrī un 1992. gada janvārī kā doktoranturas students Austrālijas Nacionālajā universitātē, izmantojot packet sniffer, lai veiktu DEC Pathworks servera programmatūras protokola tīkla analīzi . Pirmo izlaidumu laikā, versijās 0.1, 0.5 un 1.0, sākot no 1992. gada janvāra pirmās puses, tai nebija pareiza nosaukuma, un Tridgell to vienkārši sauca par "Unix failu serveri Dos Pathworks". Versijas 1.0 laikā viņš saprata, ka viņš "faktiski ir īstenojis netbios protokolu" un ka "šo programmatūru var izmantot kopā ar citiem datora klientiem".
Koncentrējoties uz savstarpēju izmantojamību ar Microsoft LAN pārvaldnieku, Tridgell 1993. gada decembrī publicēja "netbios for unix", novērotāju, 1.5. Versiju. Ši izlaišana bija pirmais, kas iekļāva gan klientu programmatūru, gan serveri. Arī šajā laikā GPL2 tika izvēlēta kā licence.
Samba ir viena no failu koplietošanas sistēmām.
Versija 2.0.0 tika izdota 1999. gada janvārī un versija 2.2.0 2001. gada aprīlī.

Drošība

Dažas Samba 3.6.3 un zemākas versijas cieš no nopietnam drošības problēmam, kas var ļaut anonīmiem lietotājiem iegūt root piekļuvi sistēmai no anonīma savienojuma, izmantojot tiesības veikt kādu kļūdu Samba attālās procedūras zvanu .
2016. gada 12. aprīlī tika atklāta Badlock ir būtiska drošības kļūda Windows un Samba.
2017. gada 24. maijā tika paziņots, ka Samba ar nosaukumu " EternalRed" vai " SambaCry" tika konstatēta attālināta kodu izpildes ievainojamība, kura skar visas versijas kopš 3.5.0. Šai ievainojamībai tika piešķirts identifikators CVE-2017-7494.
Britu Greiema Zemes ekspedīcija

Britu Greiema Zemes ekspedīcija (angļu: British Graham Land Expedition), zināma arī kā BGLE, bija Antarktīdas izpētes ekspedīcija, ko rīkoja no 1934. līdz 1937. gadam. Ekspedīcijas vadītājs bija austrāliešu polārpētnieks Džons Raimils un tās sastāvā bija 16 cilvēki. Ekspedīcijas galvenais kuģis bija trīsmastu burinieks Penola, bet lidmašīnas, suņu un lielas daļas aprīkojuma transportēšanai tika izmantots kuģis Discovery II. Ekspedīcijas rīcībā bija vienmotora divplāksnis de Havilland Fox Moth.
Ekspedīcijas plānotais mērķis bija apsekot un izpētīt Greiema Zemi, kas tajā laikā tika uzskatīta par vienu no salām ziemeļos no Antarktīdas kontinenta un ko no tā atdala Stefensona šaurums, kas, kā tika uzskatīts, savieno Belinshauzena jūru ar Vedela jūru. Papildus reģiona ģeogrāfiskajai un kartogrāfiskajai izpētei bija plānoti pētījumi arī ģeoloģijā, glacioloģijā, zooloģijā, meteoroloģijā un ornitoloģijā.
Ekspedīcijas budžets bija ļoti pieticīgs un 20 000 GBP (ap 400 000 GBP pēc mūslaiku aplēsēm) bija iekļauta arī kuģa un lidmašīnas cena.
Ekspedīcijas pirmā gada atbalsta Ziemeļu bāze tika ierīkota nelielajā Vinterailendas salā Argentīnas salu arhipelāgā. Tas bija daudz tālāk ziemeļos, nekā sākotnēji tika plānots, jo problēmas ar kuģa Penola papilddzinēju neļāva kuģot tālāk uz dienvidiem.
Problēmas tika novērstas nākamajā gadā un Dienvidu bāze tika ierīkota Berija salā Margeritas līcī. Bāzes ierīkošanai tika izmantoti materiāli no nelietotas vaļu mednieku bāzes Disepšenas salā. No šīs bāzes arī tika veikta lielākā daļa izpētes un zinātnisko pārgājienu. Lielākā daļa no tiem tika veikta suņu pajūgos un garākais bija 10 nedēļu garumā un ap 500 km tālu uz dienvidiem, kura laikā tika atklāts un apsekota Džordža VI šaurums, kas atdala Aleksandra I salu no kontinenta. Tāpat pārgājiena laikā tika secināts, ka nepastāv šaurums, kas savienotu Belinshauzena un Vedela jūras un Greiema Zeme ir pussala. Tāpat ekspedīcijas vajadzībām intensīvi tika izmantota lidmašīna, kas izrādījās praktisks līdzeklis maršruta izpētei, apsekošanai un pārtikas un degvielas noliktavu ierīkošanai garākiem pārgājieniem. Ekspedīcijas gaitā 1600 km Greiema Zemes piekrastes tika veikta aerofotografēšana un kartēšana.
Pīpkalonija

Pīpkalonija bija iesauka Tērbatas latviešu studentu literāri zinātniskai biedrībai, kas darbojās no 1888. līdz 1904. gadam. Biedrība izdeva savu rakstu krājumu „Pūrs” (I—III, 1891—1893), kurā pirmo reizi tika sludinātas Jaunās strāvas idejas.

Vēsture

Jau 1856. gadā Tērbatas Universitātes studenti Krišjānis Valdemārs, Jānis Zakranovičs, Krišjānis Barons un citi sāka rīkot "Tērbatas latviešu vakarus". 1870. gadā Atis Kronvalds, Frīdrihs Grosvalds, Eižens Zemmers un citi atjaunoja regulāras vakarnieku sanāksmes, kas tika nodēvētas par Tērbatas latviešu studentu rakstniecības vakariem. 1881. gadā vakarnieki nodibināja "Latvisko brālību" (latīņu: Fraternitas Lettonica), kas 1882. gadā tika pārveidota par studentu korporāciju "Lettonia".
1888. gada 10. novembrī Lettoniju pametušais Kārlis Kasparsons kopā ar saviem domubiedriem Jāni Kauliņu, Jēkabu Ozoliņu, Augustu Krumbergu, Jāni Ērmani nodibināja "Literāri zinātnisko latviešu studentu biedrību", kurai vēlāk pievienojas Andrejs Skuja, Aleksandrs Dauge, Pēteris Pīpkalējs, Konstantīns Ūders, Eduards Veidenbaums, Jēkabs  Alksnis, Ernests Ekšteins, Eduards Pavasars, Jānis Lasmanis un citi. Biedrība sapulcējās reizi nedēļā sestdienu vakaros, uz kuru vienam no tās locekļiem bija jāsagatavo referāts.
Pēc tās locekļa Pētera Pīpkalēja (1866–1913) uzvārda šo studentu biedrību sāka dēvēt par Pīpkaloniju. 
Ap 1895. gadu pārsvaru ieguva kreisi noskaņotie Pīpkalonijas biedri (Pauls Kalniņš, Jānis Jansons-Brauns, Fricis Roziņš). Biedrību slēdza 1897. gada vasarā, tās biedrus jaunstrāvniekus apvainoja revolucionārajā darbībā un K. Kasparsonam piesprieda divas nedēļas ieslodzījuma Tērbatas Universitātes karcerī. Biedrība savu darbību turpināja nelegāli, kļūdama mērenāka. Biedrības biedri bija arī mediķi un veterinārmediķi Reinholds Liepiņš, Kr. Neibergs, Kr. Bušs, Rozentāls, V. Bērziņš, Jēkabs Bērziņš, Šteinhards, Ātrēns, Ferdinands Klaustiņš un citi.
Vieglā automašīna

Vieglā automašīna ir mehāniskais transportlīdzeklis, kas paredzēts pasažieru un bagāžas pārvadājumiem, ietilpībā no 2 līdz 8 cilvēkiem. Ja ir vairāk vietas pasažieriem, automašīna tiek saukta par autobusu.
Finanšu risks

Finanšu risks ir ekonomikas dalībnieku risks, kas ir tieši saistīts ar finanšu nozari un tam ir ietekme uz tirgus dalībnieka peļņu vai zaudējumiem.

Risku mazināšana

Līdzīgi, kā citus riskus, ekonomikas dalībniekiem finanšu riskus iespējams mazināt izmantojot piemērotas risku vadības metodes.
Investīcijās risku mazināšanai pielieto investīciju portfeļa diversifikāciju un risku hedžēšanu.

Nediversificējami riski (sistemātiski riski)

Tirgus risks – risks, ka tirgus kopumā, vai tā attiecīgais segments zaudēs vērtību.

Diversificējami riski (sistēmiski riski)

Kredītrisks – risks, ka darījuma pretējā puse, vai finanšu instrumenta emitents neveic maksājumus vai neveic tos laikus.
Cenu svārstību risks – risks, ka lielas finanšu instrumenta tirgus vērtības svārstības negatīvi ietekmēs ieguldījuma vērtību ieguldījuma turēšanas periodā.
Cenas risks – risks, ka noteikta finanšu instrumenta tirgus vērtība ir pazeminājusies brīdī, kad tas ir jāapmaksā vai tiek pārdots.
Valūtas risks – risks, ka ārvalstu valūta, kurā ir izteikti finanšu instrumenti, zaudēs vērtību.
Nodokļu risks – risks, ka nodokļu likumi vai apmēri ir nenoteikti un var mainīties.
Juridiskais risks – risks, ka attiecīgie likumi un noteikumi ir neskaidri un var mainīties.
Uzņēmumam raksturīgs risks – risks, ka konkrētā uzņēmuma peļņa ir mazāka, nekā cerēts, vai cieš neveiksmes, kas negatīvi ietekmē ar uzņēmumu saistīto finanšu instrumentu vērtību.
Nozarei raksturīgs risks – risks, ka konkrētā nozarē peļņa ir mazāka, nekā cerēts, vai tā cieš neveiksmes, kas negatīvi ietekmē ar nozari saistīto finanšu instrumentu vērtību.
Likviditātes risks – risks, ka pieprasījuma trūkuma dēļ nav iespējams pārdot finanšu instrumentu noteiktā laikā vai par cenu, kas ir tuva reālajai tirgus vērtībai.
Procentu likmju risks – risks, ka finanšu instruments zaudē vērtību pastāvošo procentu likmju izmaiņu dēļ. Pieaugot procentu likmēm akicju tirgū, parāda vērtspapīru tirgus vērtība samazinās.
Finanšu struktūras risks – risks, ka noteikta atvasinātā instrumenta izmantošana vairo tā saistītā aktīva tirgus vērtības maiņas ietekmi.
Sistēmas risks - risks sakarā ar tehniskiem bojājumiem depozitāriju, biržu, norēķinu institūciju un citu iestāžu sistēmās, pārskatu sistēmās vai komunikāciju kanālos, kā rezultātā tiek anulēti darījumi, kavēti norēķini pēc darījumiem, notiek neprecīzi darījumi u.c.
Mezanīns

Mezanīns (mezzanine) ir finanšu instrumentu apzīmējums un samērā jauns finansējuma veids.
Mezanīns vairāk līdzinās parāda instrumentam pēc tā būtības, jo uzņēmums saņem kredītu ar paaugstinātu procenta likmi un tieši darījumi ar akcijām nenotiek.
Vecumnieku katoļu kapela

Vēsture

Vecumniekos ir daudz katoļu, bet nebija sava dievnama. Dievnamu būvēt draudze vēlējās jau 1937. gadā, tad 1990. gadu beigās, kad draudzi apkalpojis Skaistkalnes priesteris Janušs Bulašs, jo tuvākā — Skaistkalnes baznīca atrodas aptuveni 30 km attālumā. Tāpēc draudze 2011. gadā vienojās ar Vecumnieku luterāņu draudzi par katoļu kapelas izveidošanu viņu īpašumā — bijušajā Vecumnieku skolas ēkā, sauktajā par "Sarkano skolu". Kapelu izveidoja draudzes locekļi Maija un Gatis Vēveri, piedaloties palīgiem. Tika ielikta lamināta grīda, atjaunoti logi un sienas, iebūvēta krāsns, nopirktas mēbeles, altāra piederumi, tekstilijas un sakrālie priekšmeti. Interjera dizaina autors bija Skaistkalnes baznīcas paulīniešu tēvs Staņislavs. 2011. gada 12, jūnijā, Vasarsvētkos Jelgavas diecēzes bīskaps Antons Justs kapelu iesvētīja svētīgā Romas pāvesta Jāņa Pāvila II godam.

Draudze

Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Jelgavas diecēzē. Draudzi apkalpo Skaistkalnes baznīcas paulīniešu tēvi. Draudze ir reģistrēta 1997. gada 11. aprīlī. Draudzei piederīgi ir katoļi, kas dzīvo Vecumniekos un to apkārtnē. Dievkalpojumi notiek vienu reizi nedēļā.
Auerbaha

Vēsture

Apdzīvotā vieta pirmoreiz minēta 1282. gadā.
Darela saldūdens krabis

Dzīvesvieta

Darela saldūdens krabis sastopams ļoti nelielā teritorijā (1km²) Šrilankas centrālajā daļā — 07°22'N, 080°50'E. Dzīvo ēnainā un mitrā kalnu miglas meža ļoti seklajās (ap 15 cm), lēni tekošajās upītēs. Krabis sastopams arī ārpus upītēm, to krastos, blakus ūdenskritumiem, zem klintīm, mitrā augsnē vai kritušo lapu kārtā uz mitras zemes.

Aizsardzība

Darela saldūdens krabis ir ļoti jutīgs pret dabas piesārņojumu. Tā izdzīvošanu apdraud pesticīdi, ūdenstilpēs dzīvojošās invazīvās sugas, lokālas klimata izmaiņas, skābie lieti un pirmatnējo mežu izciršana, kuri nodrošina dabisko ūdensteču kvalitāti.
Austrumu ūbele

Izplatība

Austrumu ūbele ligzdo Sibīrijas dienvidu daļā, no Urāliem līdz Tālajiem Austrumiem, ietverot arī Sahalīnu, Kuriļu salas un Japānu. Daļēji sastopama arī Kazahstānas ziemeļos un austrumos, kur areāla mala pagriežas uz dienvidiem, skarot Kirgizstānu, Tadžikistānu, Afganistānu un Pakistānu. 
Tālāk austrumos un dienvidos tā sastopama visā Ķīnā, Korejas pussalā, gadrīz visā Indijā un Dienvidaustrumāzijā līdz Taivānai, Vjetnamai un Taizemei. 
Migrējošas ir areāla ziemeļu daļas populācijas. Putni no Sibīrijas, Kazahstānas, Mongolijas, Ķīnas ziemeļaustrumiem un Japānas ziemeļiem ziemo areāla ietvaros Indijā, Ķīnā un citur Dienvidaustrumāzijā.

Latvijā

Līdz šim austrumu ūbelei Latvijā ir bijis viens novērojums — 2005. gada rudenī Papes ciemā (suga noteikta pēc izmēru mērījumiem attēlos, pasugas piederība nav nosakāma).

Izskats

Austrumu ūbele ir vidēja auguma dūja, kas tuvumā ir visvieglāk atpazīstama — tās kakla sānos ir melns laukums pelēkām šķērssvītrām. Toties no attāluma to ir ļoti grūti atšķirt no parastās ūbeles, lai gan ir par to nedaudz lielāka. Ķermeņa garums 33—35 cm, spārnu plētums 55—60 cm, svars 165—300 g.
Apspalvojums austrumu ūbelei mugurpusē ir sarkanbrūns, spārnu spalvas raibumotas ar melnu. Ķermeņa apakšpuse ir sārta, aste tumša, tās lidspalvu gali gaiši pelēki. Kājas sarkanas, knābis pelēks. Abi dzimumi ir ļoti līdzīgi un grūti atšķirami. Mātītei ir pavisam nedaudz gaišākas krūtis. Jaunajiem putniem parasti uz kakla iztrūkst melnbaltais laukums, kā arī kopumā apspalvojums ir gaišāks.

Uzvedība

Austrumu ūbelēm ziemeļu populācijas ir gājputni un ziemot dodas uz dienvidiem. Rudens periodā tā veido barus (vairāki desmiti īpatņu), kas kopīgi veic migrāciju. Dienvidāzijas populācijas toties ir nometnieki. Austrumu ūbele uzturas ļoti dažādos biotopos (gan skujkoku, gan jauktu koku, gan lapu koku mežos). Tā sastopama arī augstkalnos, piemēram, Nepālā līdz 4000 m virs jūras līmeņa. Ligzdošanas laikā labprātāk uzturas mežā, bet ārpus tā austrumu ūbeli bieži var novērot lauksaimniecības tīrumos un citās atklātās vietās, kurās ir daudz barības un ir vismaz daži koki atpūtai.

Barība

Austrumu ūbele barojas uz zemes ar dažādām sēklām (piemēram, priežu sēklām), augu asniem um kukaiņiem. Līdzīgi kā citi baloži, austrumu ūbele daudz dzer ūdeni, katru dienu apmēram 15% no svara.

Ligzdošana

Austrumu ūbeles ligzdošanas sezona atkarīga no izplatības areāla. Ziemeļu reģionos tā ir no maija līdz augustam, bet Indijas dienvidos no novembra līdz februārim. Austrumu ūbeles veido monogāmus pārus. Pēc sapārošanās pāris no smalkiem žagariņiem būvē ligzdu. Tā atrodas biezā krūmā (vilkābele, sausserdis, mežrozīte) vai kokā (egle, baltegle, priede, bērzs, apse, ieva, ābele, aprikoze) apmēram 1—4 metru augstumā, bet ne augstāk no zemes kā 10 metri. 
Dējumā ir 2 olas. Iespējams, sezonā ir divi dējumi. Inkubācijas periods ilgst 15—20 dienas. Perē un par mazuļiem rūpējas abi vecāki. Jaunie putni izlido 15—17 dienu vecumā.