google/wiki40b huggingface dataset:
1950. gada FIFA Pasaules kauss

Turnīra gaita

Pasaules kausa finālturnīrs nebija noticis kopš 1938. gada, 2. Pasaules kara dēļ tika atcelti ieplānotie turnīri 1942. un 1946. gadā. 1950. gada čempionāta formāts stipri atšķīrās no citiem gadiem. Tika plānots, ka turnīrā piedalīsies 16 komandas, taču Indijas, Skotijas un Turcijas izlases, kuras kvalificējās čempionātam, pašā finālturnīrā nepiedalījās, tādēļ palika vairs tikai 13 komandas. Tās tika sadalītas 4 grupās, no katras grupas spēcīgākā komanda iekļuva fināla grupu turnīrā, kurā, katrai komandai pa reizi spēlējot ar katru, tika noskaidrots uzvarētājs.
1. grupā uzvarēja laukuma saimnieki Brazīlijas izlase, savukārt otrajā grupā Spānija. Pirmo reizi turnīrā piedalījās arī futbola dzimtenes Anglijas pārstāvji, kuri piedzīvoja izgāšanos, zaudējot gan spāņiem, gan amerikāņiem. 3. grupā, bez izstājušās Indijas izlases, piedalījās 3 komandas, uzvaru izcīnot Zviedrijai, savukārt 4. grupā piedalījās tikai 2 komandas Urugvaja un Bolīvija, kas noskaidroja uzvarētāju 1 spēlē. Pārliecinoši ar 8-0 uzvarēja urugvajieši un iekļuva fināla grupu turnīrā.
Fināla grupu turnīru ļoti pārliecinoši iesāka Brazīlija, kas ar 7-1 un 6-1 sagrāva attiecīgi Zviedrijas un Spānijas komandas. Tikmēr Urugvajas izlase spēlēja pieticīgāk, cīnoties neizšķirti ar spāņiem un ar minimālu 3-2 uzvarot zviedrus.
Izšķirošā spēle norisinājās starp divām kaimiņvalstīm Brazīliju un Urugvaju. Brazīlijai šajā spēlē pietika ar neizšķirtu, un vairāk nekā 170 000 skatītāju gaidīja savas komandas pirmo čempionu titulu. Spēles 47. minūtē Brazīlija izvirzījās vadībā, taču urugvajieši spēja ne tikai izlīdzināt rezultātu, bet arī uzvarēt ar 2-1. Urugvajas izlase kļuva par divkārtēju Pasaules čempioni. Par turnīra rezultatīvāko spēlētāju ar 9 vārtiem kļuva brazīlietis Ademirs.
Džebel al-Druze valsts

Džebel al-Druze valsts (arābiski: جبل الدروز‎, franciski: Djebel Druze) autonoma valsts kas pastāvēja no 1921. līdz 1936. gadam Franču Sīrijas un Libānas mandātteritorijas ietvaros. Izveidota 1921. gada 1. maijā. No 1922. gada 4. marta līdz 1927. gada 2. jūnijam nosaukums bija Suvajdas valsts. Valsts nosaukums atvasināts no reģionā augstākā kalna - Druzu kalna (Džebel el-Druze).
No 50 700 iedzīvotājiem 1922. gadā lielākā daļa (84,8%) bija druzi bet 13,8% dažādu konfesiju kristieši. Galvaspilsēta Al-Suvajda.
1925. gadā valstī sultāna al-Atraša vadībā sākās sacelšanās, kas drīz izpletās pa visu Sīriju un kļuva par Lielo Sīrijas sacelšanos. Līdz ar Francijas-Sīrijas draudzības un alianses līguma parakstīšanu 1936. gadā, Druzu valsts kļuva par Sīrijas Republikas sastāvdaļu.
Uldis Gundars

Uldis Gundars (dzimis 1936. gada 25. aprīlī, miris 2012. gada 29. decembrī) bija latviešu politiķis, Latvijas Republikas Sociālās nodrošināšanas ministrs (1990—1991).
Kopējais pieprasījums

Kopējais pieprasījums ir preču un pakalpojumu apjoms (nacionālās ražošanas reālais apjoms), kuru mājsaimniecības, uzņēmumi, valdība un ārzemnieki ir gatavi pirkt pie jebkura iespējamā cenu līmeņa. Koppieprasījums dažkārt tiek raksturots kā modelis, kas atklāj cēloņsakarību starp nacionālās ražošanas un pakalpojumu apjomu un cenu vidēji svērto līmeni: jo zemākas ir cenas, jo lielāks koppieprasījums, t. i., tā preču masa, kas tiek tautsaimniecībā pieprasīta un arī saražota.

Faktori, kas ietekmē kopējo pieprasījumu

Kopējo pieprasījumu ietekmē gan tiešie, gan netiešie faktori. Pie tiešajiem faktoriem pieder; procentu likme- cenu pieaugums palielina naudas pieprasījumu un līdz ar to procenta likmi. Tas, savukārt, samazinās kopējo pieprasījumu, jo pastiprināsies stimuls uzkrāt, un arī reālā naudas pirktspēja kļūs mazāka. Tāpat kopējo pieprasījumu ietekmē reālais naudas daudzums un tā pirktspēja. Cenu pieaugumu rezultātā iedzīvotāju ietaupījumi zaudē vērtību un kopējais pieprasījums samazināsies. Pie tiešajiem faktoriem pieder- importa iepirkuma apjoms. Ja importa preces ir lētākas, iedzīvotāji vairāk pirks tās, bet vietējo ražojumu kopējais pieprasījums samazināsies.
Pastāv arī netiešie jeb ārpuscenas faktori, kas var ietekmēt kopējo pieprasījumu. Izmaiņas patērētāju izdevumos rodas mainoties patērētāju labklājības līmenim, patērētāju nogaidīšanas dēļ. Arī patērētāju parādu dēļ un mainoties nodokļu likmēm, jo lielāki nodokļi jāmaksā, jo mazāk preču var atļauties pirkt. Izmaiņas investīciju izdevumos — tās ietekmē procenta likme, gaidāmā peļņa no investīcijām, nodokļu līmenis, jaunu tehnoloģiju ieviešana, neizmantoto ražošanas jaudu esamība. Izmaiņas valsts izdevumos — tiem pieaugot, palielinās kopējais pieprasījums. Izmaiņas tīrā eksporta apjomā — to ietekmē ārvalstu nacionālais ienākums, jo tas lielāks, jo vairāk iespēju palielināt konkrētās valsts eksportu. Tāpat būtiski ir valūtu kursi. Jo zemāks nacionālās valūtas kurss, jo lētākas šīs valsts preces ārzemēs.
Jurijs Arhipkins

Biogrāfija

Šahu sācis spēlēt būdams skolnieks. PSRS sporta meistarkandidāta normu šahā izpildījis 1967. gadā, bet par PSRS sporta meistaru šahā kļuvis 1974. gadā. Divkārtējs sporta biedrības "Dinamo" Maskavas pilsētas čempions (1969, 1971). 1972. gadā Liepājā Maskavas komandas sastāvā uzvarējis sporta biedrības "Dinamo" komandu čempionātā.
Dzīvojot Liepājā piecas reizes kļuvis par pilsētas čempionu šahā (1973, 1974, 1975, 1977, 1978). Vairākkārt piedalījies Latvijas šaha čempionātos, kuros labāko panākumu guvis 1976. gadā, kad izcīnījis 3. vietu, turklāt šajā turnīrā pēc desmit kārtām bijis pārliecinošs līderis ar astoņiem punktiem un tikai zaudējumi pēdējās trīs kārtās lieguši sasniegt vēl augstāku vietu. Sporta biedrības "Dinamo" individuālajos čempionātos bijis laureātu skaitā: 1974. gadā Sočos - 3. vieta, 1978. gadā Mogiļevā - dalīta 2.-4. vieta, 1980. gadā - dalīta 2.-4. vieta. 1978. gadā pārstāvējis sporta biedrības "Dinamo" komandu PSRS kausa izcīņā šahā. 1978. gadā uzvarējis starptautiskajā šaha turnīrā Albenā (Bulgārija).
Ir sastādījis šaha etīdes. 1977. gadā viena no tām publicēta centrālajā PSRS šaha žurnālā Shakhmati v SSSR.
Kopš 2008. gada šaha turnīros piedalās reti.
Tingeltangelis

Sižets

Filma veidota par festivālu "Ziņģe - 92".
Nikolajs Žuravļovs

Biogrāfija

Starptautiskā meistara šahā Valērija Žuravļova brālis. Beidzis Liepājas 2. vidusskolu, Liepājas skolotāju institūtu (tagad Liepājas Universitāte) un M. Lomonosova Maskavas Valsts universitāti. Pēc profesijas žurnālists. Aktīvi darbojies Latvijas šaha periodikā — no 1967. līdz 1995. gadam strādājis žurnāla "Šahs" redakcijā, vēlākajos gados (2003—2006) bijis žurnāla "Latvijas šaha vēstnesis" redakcijā. Šahu sācis spēlēt 11 gadu vecumā. Divkārtējais Latvijas korespondencšaha čempionātu uzvarētājs (1967—1969, 1975—1977). Četras reizes uzvarējis Liepājas šaha čempionātā (1960, 1961, 1963, 1965). Bijis Rīgas šaha čempionāta vicečempions 1968. gadā un 3. vietas ieguvējs 1969. gadā. 13 reizes piedalījies Latvijas šaha čempionātu finālos.
Vairāku šaham veltītu grāmatu autors. Nozīmīgāka no tām ir 1980. gadā izdevniecības "Avots" izdotā "Latvijas šahistu jaunrade" (kopā ar Imantu Dulbergu un Genādiju Kuzmičovu), kurā apkopota vērtīga informācija par Latvijas šahistu personālijām. Sastādījis arī šaha mācību grāmatas "Soli pa solim: šaha spēles mācību grāmata iesācējiem" (1981, arī atkārtoti izdevumi krievu valodā 1986, 2012), "Šaha rieksti. Mācību līdzeklis šahista kombinacionālo spēju treniņam un paškontrolei" (1991).
Sabiles ģerbonis

Heraldiskais apraksts

Ģerboņa vairogs zelta krāsā, uz tā attēlots vīnogu ķekars ar violetām ogām un divām zaļām lapām. Vīnogas apzīmē pirmo pilsētu Latvijā, kur audzētas vīnogas, turklāt Sabile savulaik bija vistālāk uz ziemeļiem esošā pilsēta, kurā ir iekopti vīna dārzi.
Viesturs Gredzens

Padomju gadi

Viesturs Gredzens ir dzimis 1931. gadā. 1949. gadā absolvējis Priekuļu lauksaimniecības tehnikumu agronoma specialitātē. Ilgus gadus vadījis kolhozu "Tērvete", kas bez lauksaimniecības nodarbojās arī ar zirgkopību un alus darīšanu. Par darbu "Tērvetē" apbalvots ar Ļeņina ordeni.

Politika

1995. gadā ievēlēts 6. Saeimā no Latvijas Vienības partijas saraksta. V. Gredzenam ir piederējusi izšķirošā balss, kas neļāva apstiprināt Ziedoņa Čevera piedāvāto Ministru kabinetu. Neilgi pēc tam Gredzens partiju un tās Saeimas frakciju pametis. 1996. gadā pievienojies Latvijas Zemnieku savienībai, no 1997. gada marta līdz 1998. gada janvārim bijis tās frakcijas priekšsēdētāja vietnieks. Bez tam Saeimā darbojies kā Saimnieciskās komisijas biedrs, Tautsaimniecības, agrārās, vides un reģionālās politikas komisijas biedrs, Lauksaimniecības apakškomisijas biedrs un vairāku valstu parlamentu sadarbības grupu loceklis.
Kandidējis 7. Saeimas vēlēšanās, tomēr viņa pārstāvētais LZS saraksts nepārvarēja 5% barjeru. Kandidējis arī 8. Saeimas vēlēšanās, kur viņa pārstāvētā politiskā apvienība "Centrs" nespēja pārvarēt 5% barjeru.

Dzīves pēdējie gadi un nāve

Pēdējos dzīves gados pārdevis sev piederošo zirgaudzētavu. Kopā ar domubiedriem 2008. gadā dibinājis biedrību "Lāčplēsis". Miris 2010. gada 24. jūnijā no kādas neārstējamas slimības, 30. jūnijā apbedīts Tērvetes kapos.
Filips fon Klets

Dzīves gājums

Klets bijis Lūdvigsburgas Kara skolas virsnieks un uzdienējis tur līdz kapteiņa pakāpei. No 1870. līdz 1880. gadam pildijis šīs iestādes komandiera pienākumus. Par nopelniem Klets ticis apbalvots ar Virtermbergas Kroņa goda bruņinieka krusta ordeni. Savus pēdējos mūža gadus kā pensionārs viņš pavadījis Kalvā.

Šaha kompozīcija

Klets bija viens no spilgtākiem vecvācu skolas pārstāvjiem.  1878. gadā viņš publicēja savu uzdevumu izlasi ar 112 uzdevumiem, vairums no tiem bija daudzvilči. Parasti viņa uzdevumi bija grūti risināmi. Piemērā sniegtas uzdevums ir viens no vieglākajiem viņa uzdevumiem.
Eirāzijas sapali

Sistemātikas izmaiņas

Saskaņā ar jaunākajiem ģenētiskajiem pētījumiem, ģints sistemātikai ir veikta revīzija, un lielākā daļa Eiropā un dažas Rietumāzijā dzīvojošās sapalu sugas izdalītas jaunā Eiropas sapalu ģintī (Squalius). Izmaiņas sistemātikā nav viennozīmīgas, un pēdējos gados vairākām sugām to piederība vienai vai otrai ģintij ir vairākkārtīgi mainījusies. No Eirāzijas sapalu ģints ir atdalītas vēl divas jaunas ģintis: Ponto-Kaspijas sapali (Petroleuciscus) un Dienvideiropas sapali (Telestes).
Toties kādreizējā salatu ģints (Aspius), ar tās divām sugām, mūsdienās iekļauta Eirāzijas sapalu ģintī. Balstoties uz ģenētiskajiem atklājumiem, 2016. gadā tika izdalīta sapalu dzimta. Pirms tam šī zivju grupa tika sistematizēta kā karpu dzimtas apakšdzimta.

Latvijā

Latvijā mājo 3 Eirāzijas sapalu ģints sugas — ālants (Leuciscus idus), baltais sapals (Leuciscus leuciscus) un salate (Leuciscus aspius). Sastopami daudzās upēs un ezeros, kā arī jūras piekrastē, upju grīvu rajonos.
Līgotņu Jēkabs

Dzīves gājums

Dzimis 1874. gada 24. (12.) aprīlī Salgales pagasta Dauknās saimnieka ģimenē. Mācījās Salgales pagastskolā un Jelgavas pilsētas skolā (1888, 1892—1895). Strādāja par ierēdni Jelgavā (1897—1901), pēc tam žurnālistu (1901—1918). 1911. gadā izdeva viņa apcerējumu "Mazā latviešu literatūras vēsture". Pēc latviešu strēlnieku bataljonu izveides Pēterpilī publicēja pirmo plašāko apcerējumu par šo tēmu. No 1918. gada dzīvoja Rīgā, strādāja par skolotāju un žurnālistu, vēlāk pārcēlās uz paša būvēto māju Konkordijas ielā 73, Rīgas Jūrmalā, kur nodarbojās ar rakstniecību.
1941. gada 14. jūnija deportācijas laikā arestēts un aizvests uz PSRS. Miris 1942. gada 4. jūnijā Usoļlagā.
Ar 1948. gada 21. jūnija Latvijas PSR Ministru padomes Galvenās literatūras un izdevniecību pārvaldes (Glavļita) priekšnieka pavēli Nr. 6. Līgotņu Jēkaba un citu ievērojamu Latvijas rakstnieku un žurnālistu sarakstītās lugas, stāstus un publikācijas aizliedza, un, visbeidzot, gandrīz visu samala Slokas papīrfabrikas dzirnavās.
Funkcionālie budžeti

Izmantotā literatūra

1.Alsiņa R., Zolutuhina K., Bojarenko J. „Vadības grāmatvedības pamati”, „Raka”, 2000.g. — 180.lpp.
2.Pelšs A. Uzņēmuma budžeta sastādīšana.// Bilance.- Rīga, 2007. - Nr. 20. (176) — 28-31. lpp.
3. Value Based Working Capital Management
Blagoveščenska

Vēsture

Par pilsētas dibināšanas gadu uzskata 1856. gadu, kad tagadējās pilsētas vietā tika uzcelts Ustjzejas armijas postenis un pie tā sākās intensīva ciema izbūve ieceļotāju nometināšanai, lai Amūras kraiso krastu nostiprinātu kā Krievijas īpašumu. Pēc Aigunas līguma ar Cjinu Ķīnas impēriju parakstīšanas 1858. gadā, saskaņā ar kuru Amūras kreisais (ziemeļu) krasts nonāca Krievijas īpašumā, Ustjzejas staņicas vietā tika nodibināta Blagoveščenskas pilsēta.
Vīķes

Latvijā

Latvijā mājo viena vīķu ģints suga — vīķe (Alburnus alburnus), kas sastopama daudzās upēs, ezeros un jūras piekrastē, īpaši upju grīvu tuvumā. Nelielos vai stipri aizaugušos, īpaši slēgtos ezeros parasti nav sastopama.
Jurijs Aņikajevs

Biogrāfija

Veiksmīgi piedalījies PSRS jauno meistaru turnīros, kuros 1969. gadā bijis otrais, bet 1972. gadā dalījis 1.-2. vietu. 1972. gadā PSRS izlases sastāvā piedalījies Pasaules studentu komandu šaha čempionātā, kurā gan komandu, gan individuālajā vērtējumā izcīnījis zelta medaļas. Tajā pašā gadā Krievijas PFSR izlases sastāvā izcīnījis sudraba medaļu komandu vērtējumā PSRS komandu šaha čempionātā. 1979. gadā Minskā vienīgo reizi piedalījies PSRS šaha čempionāta finālā, kurā kopā ar Vitāliju Ceškovski dalījis 17.-18. vietu. Četras reizes (1974-1976, 1982-1984) komandu Dinamo un Zenit sastāvos piedalījies PSRS komandu šaha kausa izcīņā, kurā 1984. gadā komandu vērtējumā izcīnījis sudraba medaļu.
Par panākumiem turnīros FIDE 1975. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu.
Pazīstams arī kā šaha treneris. Bijis Jeļenas Ahmilovskas sekundants 1986. gada mačā par pasaules čempiones titulu.
Pildspalva

Pildspalva ir rakstāmrīks, kurā ir tvertne rakstāmvielai, kas automātiski pieplūst rakstāmelementam. Pastāv dažāda veida pildspalvas: lodīšu, tintes pildspalvas, flomāsteri.
Erzji

Etnonīms

«Mordvieši» ir eksoetnonīms, kas, domājams, cēlies no irāņu saknes mârd‎ — ‘vīrietis’. Tiek uzskatīts, ka pirmoreiz minēts gotu vēsturnieka Jordana traktātā 5. gadsimtā kā Mordens un sākotnēji attiecināts tikai uz erzjiem, bet vēlākos gadsimtos arī uz tiem kaimiņos dzīvojušajiem mokšiem.
1928. gadā, pieņemot lēmumu par autonomijas izveidošanu erzjiem un mokšiem, sākotnēji bija plānots to nosaukt par Erzju-Mokšu autonomo apvidu, bet vēlāk tomēr izlemts lietot krievu labāk zināmo eksoetnonīmu «mordvieši». 1990. gados tika publicēta deklarācija par Mokšu un Erzju Padomju Republikas suverenitāti, tomēr Mordvijas APSR pārdēvēšana tika atlikta.

Vēsture

Mūsu ēras 1. gadu tūkstoša vidū Okas un Volgas starpupē nokonsolidējās vairāki somugru etnosi: marieši, merieši, mokši, muromi un erzji. Saskaņā ar arheoloģiskajiem datiem, erzji sākotnēji apdzīvojuši teritoriju Okas un Volgas starpupē. Kopš 12. gadsimta zināms par senkrievu kņazistu sadursmēm ar erzjiem. 13. gadsimtā zināms par erzju kņazu Purgazu. Mongoļu iekarojumu laikā erzju zemes tika izpostītas un pakļautas.
Pēc Ivana IV karagājiena uz Kazaņu 1540. gados erzju augstmaņi zvērēja uzticību Maskavas kņazam. Erzju zemes nonāca krievu muižnieku un klosteru īpašumā, kas intensīvi līdz tam savas tradicionālās reliģijas piekopušās tautas sāka pievērst pareizticībai. Erzji plaši piedalījās vairākos dumpjos, tajā skaitā Viltusdmitrija I un Pugačova vadībā. Sākot no 17. gadsimta, erzji pārcēlās uz zemēm austrumos no Volgas un jau 18. gadsimtā plaši apdzīvoja Samaras, Ufas un Orenburgas guberņas. Vēsturiskajā teritorijā palikušie tika ar varu kristīti un intensīvāk kā jaunajās teritorijās pārkrievoti.
1920. gados sākās nacionālo autonomiju veidošana Krievijā. Attiecībā uz erzjiem un mokšiem radās problēma noteikt teritoriju ar to dominējošo apdzīvotību, jo tie pietiekoši lielā skaitā dzīvoja 25 guberņu teritorijās. No 1925. līdz 1928. gadam Penzas, Ņižņijnovgorodas, Saratovas un Simbirskas guberņā tika izveidoti vairāk kā 30 mordviešu nacionālie pagasti. 1928. gadā no Ņižņijnovgorodas, Penzas un Simbirskas guberņas daļām ar ievērojamu erzju un mokšu īpatsvaru tika izveidots Saranskas (vēlāk — Mordviešu) apvidus, ko 1930. gadā reorganizēja par Mordviešu autonomo apgabalu.
30. šaha olimpiāde

30. šaha olimpiāde notika no 1992. gada 7. jūnija līdz 25. jūnijam Filipīnu galvaspilsētā Manilā.

Vispārīgs apskats

Sacensību vieta bija Filipīnu Starptautiskais konferenču centrs. Olimpiādē piedalījās 102 vīriešu un 62 sieviešu komandas. Starp tām bija 12 dažādas komandas no bijušās Padomju Savienības un 3 komandas no bijušās Dienvidslāvijas. Pirmoreiz pēc neatkarības atgūšanas olimpiādē  atkal spēlēja Baltijas valstu šahisti.
Spēles reglaments: Šveices sistēma, 14 kārtas. Apdomas laiks: pirmājās 2 stundās 40 gājieni, katrā nākamajā stundā 20 gājieni.
Ieņemtās vietas noteica: 1) iegūtie punkti; 2) Buholca punkti (BP); 3) komandu punkti.
Oira Linda

Oira Linda (frīzu: Oera Linda Boek, vācu: Ura-Linda-Chronik), saukts arī par Oira Lindas dzimtas grāmatām, ir pretrunīgi vērtēts frīzu vēsturisks, mitoloģisks un reliģisks teksts, kas atklāts 19. gadsimtā. Daļa pētnieku, pamatojoties uz lingvistisko analīzi, uzskata, ka darbs ir falsifikācija, taču, tās satura dēļ, citi to uzskata par autentisku.

Vēsture

Oira Lindas dzimtas grāmatas, tobrīd zināmas kā Thet Oera Linda Bok, nonāca atklātībā 1867. gadā, kad Kornēlijs Overs de Lindens (Cornelis Over de Linden, 1811-1874) nodeva manuskriptu, ko viņa dzimta esot glabājusi paaudzēm ilgi, Frīzlandes bibliotekāram Elko Verveisam (Eelco Verwijs, 1830-1880) tulkošanai un izdošanai. Verveiss no manuskripta atteicās, bet 1872. gadā Dr. J.G.Ottema (J.G. Ottema, 1804-1879), prominents Frīziešu vēstures un kultūras biedrības biedrs, izdeva tulkojumu nīderlandiešu valodā. 1876. gadā to angliski pārtulkoja Viljams Sandbahs. 1933. gadā manuskripts tika pārtulkots vāciski (kā Die Ura Linda Chronik) un kļuva par populāru darbu vācu skolās, kā arī vienu no Heinriha Himlera mīļākajām grāmatām.
Pašreizējā manuskripts ir datēts ar 1256. gadu, taču tajā ir apgalvots, ka tas ir pārrakstīts no senākiem manuskriptiem, bet tekstu sākotnēji sarakstījuši vairāki cilvēki laika posmā no 2194. gada p.m.ē. un 803. gadam m.ē.
Silvija Raluka Sgarča

Biogrāfija

Šahu trīs gadu vecumā iemācījis spēlēt tēvs. 1999. gadā izcīnījusi uzvaru Eiropas jauniešu šaha čempionātā meiteņu U10 vecuma grupā. 2004. gadā viņas ģimene pārcēlusies uz Bukaresti. 2005. gada aprīlī Bukarestē uzvarējusi Progresul RATB kausa izcīņā šahā. 2009. gada jūlijā dalījusi trešo vietu atklātajā Bulgārijas sieviešu šaha čempionātā. 2009. un 2012. gadā uzvarējusi Rumānijas sieviešu čempionātā šaha ātrspēlē. 2012. gadā izcīnījusi otro vietu Rumānijas sieviešu čempionātā šaha problēmu risināšanā.
Par panākumiem turnīros FIDE 2011. gadā Sgarčai piešķīra starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu.
2011. gadā beigusi Bukarestes Ekonomikas akadēmijas (rumāņu: Academia de Studii Economice din București) Finanšu, apdrošināšanas, banku un fondu biržu fakultāti. Strādājusi Rumānijas telekomunikāciju uzņēmumā Romtelecom.
Dekarta koordinātu sistēma

Dekarta koordinātu sistēma (jeb taisnleņķa koordinātu sistēma) ir plaknes vai telpas koordinātu sistēma, kur punkta atrašanās vietu plaknē vai telpā nosaka pēc tā attāluma no divām vai trim (telpā) savstarpēji perpendikulārām koordinātu asīm. Izmantojot taisnleņķa koordinātu sistēmu, dažādas ģeometriskas figūras (piemēram, līknes) var aprakstīt ar algebras vienādojumiem.
Koordinātu asis parasti apzīmē ar latīņu alfabēta pēdējiem lielajiem burtiem. Plaknē (ar divām koordinātu asīm), horizontālo asi parasti apzīmē ar X un vertikālo ar Y. Koordinātu asis ir bezgalīgi garas taisnes. To krustošanās punkts ir koordinātu sākumpunkts. Parasti, X koordinātu vērtības pa labi no Y ass ir pozitīvas un pa kreisi - negatīvas. Y koordinātu vērtības parasti virs X ass ir pozitīvas un zem X ass - negatīvas. Koordinātu asis sadala plakni 4 kvadrantos. Tos numurē ar romiešu cipariem, pretēji pulksteņa rādītāja kustības virzienam, sākot no labā augšējā kvadranta, kur abu koordinātu vērtības ir pozitīvas.

Koordinātas datorgrafikā

Dažādās datoru grafiskajās vidēs, pikseļu koordinātas arī nosaka ar taisnleņķa koordinātu sistēmu. Tur parasti Y asij pozitīvās vērtības parasti ir virzienā uz leju un koordinātu sākumpunkts atrodas ekrāna kreisajā, augšējā stūrī.
Ingeborga Levita

Ingeborga Levite (1926—2008) bija latviešu dzejniece, kas pazīstama ar pseidonīmu Aija Zemzare.

Dzīvesgājums

Dzimusi kā Ingeborga Bargs 1926. gada 30. martā Tukumā jaunsaimnieku ģimenē. Viņas vectēvs Jānis Bargs bija aktīvs 1905. gada revolūcijas dalībnieks, kas, bēgot no represijām, izceļoja uz Hamburgu Vācijā. Viņš bija LSDSP nelegālā laikraksta «Cīņa» tipogrāfijas turētājs Tēriņu ielā.
Viņas vecāki 1920. gadu vidū atgriezās Latvijā, kur apprecējās un iegādājās jaunsaimniecību pie Tukuma. Ingeborga Otrā pasaules kara laikā 1944. gadā devās bēgļu gaitās uz Vāciju, bet pēc kara beigām 1946. gadā atgriezās dzimtenē. 1949. gada marta deportācijas laikā viņas vecākus izsūtīja uz Sibīriju, bet Ingeborgai izdevās paslēpties un dzīvot ar viltotiem personas dokumentiem, kurus izkārtoja viņas nākamais vīrs Jonass Levits.
Studēja Latvijas Mākslas akadēmijā Rīgā. 1972. gadā saņēma atļauju izceļošanai uz Izraēlu, taču aizbrauca uz Rietumvāciju, kur īslaicīgi strādāja par latviešu laikraksta «Latvija» redaktori.
Mirusi 2008. gada 9. februārī Hamburgā.

Ģimene

Vīrs Jonass Levits, dēls Latvijas Valsts prezidents Egils Levits.
Ķesterciems

Vēsture

Jau 1650. un 1652. gadā Rīgā ir uzskaitītas zvejnieku laivas, kas no Ķesterciema (rakstos minēts kā Kösterzehm vai Kesterzehm) braukušas uz Rīgas ostu. 
1928. gadā Ķesterciemā atvērta pasta nodaļa.
1937. gadā Ķesterciemā zvejā dodas jau 6 zvejas motorlaivas.
1938. gadā uzbūvēts šosejas segums, kas savieno Ķesterciemu ar pārējiem piekrastes ciemiem līdz pat Slokai.
Par dzimtenīti

Sižets

Trim vīriešiem, Jānim, Stasim un Jurim, zivis un putni ir tuvāki par pārējo latviešu tautu. Tāpēc visu trīs dzīve vairāk līdzīga tiem, kas tuvāk. Varētu rasties iespaids, ka alkohols un televīzija ir vienīgie, kas viņiem palīdz nesaplūst ar apkārtējo dabu.
Daudzeva

Vēsture

Daudzeva izveidojusies pie 1904. gadā pabeigtās dzelzceļa līnijas Ventspils—Maskava Daudzevas stacijas. 
Pirmā pasaules kara laikā frontes apgādei vācu karaspēks uzbūvēja šaursliežu dzelzceļa tīklu, kas Daudzevas staciju savienoja ar Viesīti, tālāk ar Eglaines staciju uz Grīvas-Radvilišķu platsliežu dzelzceļa līnijas. Netālu no Daudzevas Ķeikānos tika uzbūvēts šaursliežu dzelzceļa atzars līdz Seces ciemam.
Bermontiādes laikā 1919. gada 17.-19. oktobrī pie Daudzevas stacijas notika kaujas ar Vācu leģiona Rikhofa bataljonu.

Apraksts

Daudzevas ciemā dzīvo 60% no pagasta iedzīvotājiem. Ciemam raksturīgs ielu un ceļu tīkls, daļējs teritorijas labiekārtojums, daļējs tehniskās infrastruktūras nodrošinājums, dažādi sociālās un ekonomiskās infrastruktūras elementi. Ciems nodrošina atsevišķas lauku saimnieciskās, sabiedriskās un kultūras dzīves un citas funkcijas.
Daudzevas ciems raksturīgs ar individuālo mājokļu izvietojumu, daudzdzīvokļu māju grupu, centralizētu ūdens apgādi un kanalizācijas sistēmu, infrastruktūras izvietojumu - veikali, pasts, pašvaldības administratīvais centrs, pirmskolas bērnu iestāde, ģimenes ārsta prakse, bibliotēka u.c.
Selīna Rusa

Biogrāfija

Cēlusies no Francijas šahistu ģimenes. Viņas tēvs Mišels (1932-2002) ir bijis pieckārtējais Francijas šaha čempionātu medaļists, māte Žaklīna ir korespondencšaha lielmeistare, bet trīs brāļi Žans-Luks (dzimis 1955. gadā), Luijs (dzimis 1957. gadā) un Daniels (dzimis 1959. gadā) ir starptautiskie meistari šahā. 
Daudzu starptautisko šaha turnīru dalībniece. Lielāko panākumu guvusi starptautiskajā sieviešu šaha turnīrā Oisterveikā (Nīderlande), kad dalījusi 2.-4. vietu. 1980. gados pārstāvējusi Kanādas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījusies 4 reizes (1980-1984, 1988), un individuālajā vērtējumā izcīnījusi zelta (1984) medaļu. Par panākumiem turnīros FIDE 1985. gadā Rusai piešķīra starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu.