google/wiki40b huggingface dataset:
Gelmīma

Gelmīma (arābu: كلميم) ir pilsēta dienvidu Marokā, bieži saukta par tuksneša vārtiem. Iedzīvotāju skaits 95 749 (pēc 2004. gada datiem). Tā ir Gelmīmas-Asmāras reģiona galvaspilsēta, kas iekļauj dienvidu Maroku un Rietumsahāras ziemeļu daļu. Tajā atrodas kamieļu tirgus. Kad hipiji atklāja krāsainas afrikāņu rotaslietas 1960. gados, tās kļuva slavenas kā "Gelmīmas krelles", lai arī tās ražoja Eiropā, galvenokārt Venēcijā.
Vadims Moisejenko

Biogrāfija

Šahu sācis spēlēt piecu gadu vecumā. Vologdas šaha skolas audzēknis. 2001. gadā ieņēmis otro vietu Krievijas jauniešu šaha čempionātā U8 vecuma grupā aiz Darjas Pustovoitovas. Nākamajos gados ar šahu nodarbojies neregulāri, tomēr 2012. gadā Prāgā pārstāvējis Krieviju Eiropas jauniešu šaha čempionātā U18 vecuma grupā, kurā kļuvis par uzvarētāju. 2012. gadā sācis arī studēt Sanktpēterburgā un šaham atlicis mazāk laika. Sekmīgi piedalījies Somijas starptautiskajos šaha turnīros Heart of Finland, kuros 2014. gadā bijis trešais, 2016. gadā uzvarējis, bet 2017. gadā ieņēmis otro vietu. 2016. gadā bijis otrais Krievijas studentu šaha čempionātā, kā arī izcīnījis trešo vietu Krievijas čempionātā ātrajā šahā. 2017. gadā Kazaņā uzvarējis Rašida Nežmetdinova memoriālā.
Par panākumiem turnīros FIDE 2013. gadā Moisejenko piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2018. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu. Kopš 2016. gada strādā arī par jaunatnes šaha treneri.
Jurijs Žigajevs

Biogrāfija

Dzimis Sanktpēterburgā (toreizējā Ļeņingrada), kur viņa vecāki mācījās, bet astoņdesmito gadu beigās ar ģimeni pārcēlās uz Latviju. Tēvs ir no Kazahstānas, kur jaunībā arī spēlējis futbolu, bet Jurija māte ir no Daugavpils rajona Eglaines, Eglaines pagastā.
Jurijs mācījies un spēlējis futbolu Ilūkstes sporta skolā pie trenera Vladimira Vinokurova, jau no agras bērnības trenējies kopā ar kādreizējo Dinaburg FC futbolistu Rolandu Krjaukli.
Virslīgā debitējis Ilūkstes kluba FK Zibens/Zemessardze sastāvā, bet jau kopš 2002. gada spēlēja FK Rīga. Jurijam bija 17 gadi, kad viņš saņēma FK Rīga komandas piedāvājumu un pārcēlās uz Rīgu. Mācījies Rīgas 49. vidusskolā.
2006. gadā spēlējis Latvijas U-21 izlases pamatsastāvā, bet 2007. gadā kopā ar FK Rīga veiksmīgi aizvadīja sezonas sākumu un tika uzaicināts uz Latvijas izlasi, kur vairākām spēlēm bija pieteikts kā rezervists. Izlases sastāvā debitēja 2007. gada 13. oktobrī spēlē pret Islandi, izejot uz maiņu spēles kompensācijas laikā.
Tajā pašā 2007. gadā Latvijas Futbola federācijas Treneru padome, nosaucot "LMT Virslīgas" čempionāta 2007. gada labākos spēlētājus, atzina Žigajevu par vienu no labākajiem labās malas pussargiem kopā ar Alekseju Višņakovu no FK Skonto. Gada beigās arī portāla eSports.lv LMT Virslīgas gada apskatā nosaukts kā visvairāk progresējušais spēlētājs, iekļauts arī simboliskās izlases rezervistos.
2008. gadā Žigajevs pussezonu aizvadīja FK "Rīgas" sastāvā, bet jūlijā pārgāja uz FK Ventspils. 2008. gada 10. jūlijā Žigajevs guva savainojumu spēlē pret "Jūrmalu" un pusgadu nevarēja atgriezties laukumā.
Pēc veiksmīgas 2010. gada sezonas Virslīgā FK Ventspils sastāvā Žigajevs parakstīja līgumu ar Polijas augstākās līgas komandu Lodzas "Widzew", bet divu sezonu laikā tur aizvadot tikai 5 spēles, viņš atgriezās FK Ventspils. 2013. un 2014. gadā FK Ventspils sastāvā kļuva par Latvijas čempionu.
Pirms  2018. gada sezonas pievienojās FK Spartaks Jūrmala. Tomēr tajā aizvadīja tikai septiņas spēles un 2018. gada jūlijā paziņoja par futbolista karjeras beigām.
Jurijs runā latviski, krieviski, angliski un lietuviski.
Gustavs Matiass fon der Venge-Lambsdorfs

Dzīvesgājums

Dzimis Krievijas impērijas ķeizarienes Elizabetes valdīšanas laikā 1745. gada 10. novembrī Pēterburgā Cēsu kājnieku pulka komandiera Johana Reinholda Lambsdorfa un viņa sievas Elizabetes, dzimušas Brinkenas, ģimenē. 1763. gadā iestājās Krievijas impērijas militārajā dienestā, piedalījās Krievu-turku karā (1768–1774) kā grāfa N. Saltikova adjutants. Kazaņas kirasieru pulka komandieris (1782-1784), vēlāk lielkņaza Konstantīna galmā, paaugstināts par ģenerālmajoru (1795).
Pēc Polijas dalīšanas un Kurzemes hercogistes inkorporācijas Krievijas impērijas sastāvā bija Kurzemes guberņas civilgubernators (1797), valsts padomnieks, vēlāk slepenpadomnieks (1797). 1799. gadā iecelts par ģenerālleitnantu un šļahtiču kadetu korpusa direktoru, bet jau 1800. gadā ķeizars Pāvils I viņu nozīmēja par savu dēlu Nikolaja un Mihaila audzinātāju. Uzturēja labas attiecības ar ķeizara Pāvila I sievu, vēlāk atraitni Mariju Fjodorovnu. 1808. gadā paaugstināts par kājnieku ģenerāli (генерал от инфантерии). 1802. gadā mantoja Brizules muižu.
Napoleona karu nobeigumā kopā ar saviem audzēkņiem no 1814. līdz 1817. gadam apceļoja Eiropas valstis. Pēc lielkņaza Nikolaja apprecēšanās 1817. gadā iecelts grāfa kārtā, 1822. gadā iecelts par Valsts Padomes locekli. 1818. gadā iestājās Jelgavas brīvmūrnieku ložā Zu den drey Gekrönten Schwerdtern. Mūža nogalē lielāko laiku pavadīja savā Brizules muižā, 1826. gadā kronētais Krievijas impērijas ķeizars Nikolajs I viņam uz Kurzemes muižu atsūtīja savu portretu.
Miris 1828. gada 4. aprīlī Pēterburgā, kur bija ieradies kārtot savas lietas. Apglabāts dzimtas kapličā pie Brizules.
Kvavars

Atklāšana un nosaukums

Kvararu atklāja 2002. gada 4. jūnijā amerikāņu astronomi Maikls Brauns (Mike Brown) un Čads Truhiljo (Chad Trujillo), izmantojot 1,2 m Samuēla Ošina teleskopu Palomāras observatorijā. Tobrīd 18,5. zvaigžņlieluma objekts atradās Čūskneša zvaigznājā. Tam tika piešķirts pagaidu apzīmējums 2002 LM₆₀. Mazo planētu sarakstā debess ķermenis tika reģistrēts ar numuru 50000. Šādus „apaļus” numurus tobrīd taupīja priekš īpaši lieliem objektiem, piemēram, 20000 Varuna. 2002. gada 20. novembrī Starptautiskā Astronomijas savienība objektam 2002 LM₆₀ oficiāli piešķīra vārdu Kvavars. Kvavars Tongvas cilts mitoloģijā ir radīšanas dievs.

Orbīta un fizikālie parametri

Kvavara orbīta ir līdzīga pārējiem klasiskajiem Koipera joslas objektiem, tā ir gandrīz riņķveida ar nelielu slīpumu pret ekliptiku. Orbīta atrodas apmēram 43,3 AU attālumā no Saules un Kvavaram nav orbitālās rezonanses ar Neptūnu.
Atklāšanas laikā Kvavara diametrs tika lēsts apmēram 1260 ± 190 km liels. Tobrīd tas bija lielākais jaunatklātais Saules sistēmas debess ķermenis kopš Plutona atklāšanas. Vēlāk objekta izmēri tika vairākkārt precizēti, izmantojot dažādas metodes. 2007. gadā, izmantojot Spicera kosmisko teleskopu, tika noteikts, ka Kvavara albedo ir 0,19, tas bija vairāk, kā tika domāts agrāk, tādējādi objekta diametrs tika novērtēts vairs tikai kā apmēram 850 km liels. 2011. gada 4. maijā tika novērots, kā Kvavars aizklāja kādu 16. zvaigžņlieluma zvaigzni. Tas ļāva noteikt, ka objektam ir iegarena forma un tā diametrs ir apmēram 1170 km. 2013. gadā, izmantojot Heršela kosmisko observatoriju un jaunus datus no Spicera kosmiskā teleskopa, tika precizēts Kvavara un tā pavadoņa diametrs. Kvavaram tas ir 1070 ± 38 km, bet Veivotam 81 ± 11 km. Kvavars sastāv galvenokārt no iežiem un ūdens ledus. Albedo liecina, ka ledus uz virsmas ir mazāk kā citiem kjubivano. Virsma ir nedaudz sarkana. 2007. gadā veikti pētījumi liecina, ka 5 % virsmas klāj sasalis metāns un etāns.

Pavadonis

2006. gada 14. februārī, izmantojot Habla kosmisko teleskopu, Kvavaram tika atklāts pavadonis, kurš riņķo ap to 14500 km attālumā. Pavadonim tika piešķirts pagaidu apzīmējums (50000) Quaoar I, bet 2009. gada 4. oktobrī to nodēvēja par Veivotu. Veivots Tongvas cilts mitoloģijā ir radīšanas dieva Kvavara dēls. Pavadoņa diametrs ir apmēram 81 ± 11 km Tas apriņķo Kvavaru pa nedaudz izstieptu orbītu (ekscentricitāte 0,14) reizi 12,438 ± 0,005 dienās.
Marmora jūras reģions

Marmora jūras reģions (turku: Marmara Bölgesi) ir Turcijas apdzīvotākais reģions. Teritorijas ziņā tas ir mazākais no visiem Turcijas reģioniem — kopējā reģiona platība ir 67.000 km², kas ir aptuveni 8,6% no visas Turcijas teritorijas.
Reģions tika izveidots 1941. gadā Ankaras Ģeogrāfijas kongresā un tas tika iedalīts četros ģeogrāfiskos apvidos.
Saulkalne

Vēsture

1931. gadā Saulkalnē atklāj dzelzceļa staciju. Tā galvenokārt apkalpo Nāves salā esošo a/s C. Ch. Šmita cementa fabrikas dolomīta un ģipšakmens lauztuvi. No stacijas līdz Daugavai 1932. gadā izbūvē ap 2 km garu šaursliežu dzelzceļu atzaru, bet iepretī no lauztuvēm Nāves salā — 1,7 km garu sliežu ceļu. Vagonetes pāri upei ved ar motorceltuvi.
1941. gada 14. jūnija pirmās izsūtīšanas laikā Saulkalnes stacijas priekšnieks Jānis Širmanis paceļ no garāmbraucoša ešelona izmestās lapiņas. Uz vienas ar zīmuli steigā uzrakstīts:
"b. Širmanim, Saulkalnes stacijas priekšniekam. Lūdzu nodot Rožlejiem", uz otras — " 14.06.41. Mīļie, labie! Mēs braucam atsevišķi. Lūcija palika vēl Šķirotavā, ceru, ka kaut kur tiksimies. Aizbraucām bez naudas. No mūsu sētnieces Ēķis es aizlienēju 30 rubļus, lūdzu, atdodiet. Visu labu. Uz redzēšanos, pasveicini visus, visus. Rakstu vilcienam ejot. Jānis." Zīmītes rakstījis ilggadējais dzelzceļa pārvaldes nodaļas priekšnieks Jänis Svelme. Jänis Širmanis steidzas izpildīt šo lūgumu un nodod zīmīti. Nākamajā dienā viņu arestē un par pretvalstisku darbību ievieto Centrālcietumā. Vēlāk sieva Marta un dēli Uldis (10 gadi) un Ojārs (9 gadi) tēva sakropļoto ķermeni redzēja Centrālcietuma pagalmā, blakus citiem bez tiesas sprieduma, karam sākoties, nošautajiem "tautas ienaidniekiem". Marta Širmane turpināja strādāt stacijā līdz kara beigām, kad stacijas ēku, kurā viņa ar ģimeni dzīvoja, iznīcināja aviäcijas bumba. — Salaspils Vēstis. 1998. 9. janvāris.
1960. gadā. Saulkalnes kaļķu fabriku pārdēvē par fabriku "Sarkanais Oktobris". Lai gan īpaši vērtīgā sārtā gliemeždolomīta atradne 3 ha platībā novērtēta kā dabas aizsardzības objekts, tā tiek izstrādāta šķembu ieguvei. 1964. gadā uzbūvē 4 km garu platsliežu atzaru no kaļķu fabrikas uz Salaspils dzelzceļa staciju.
Pie fabrikas, starp šoseju un Daugavu, sāk būvēt Saulkalnes strādnieku ciematu. 1968. gadā tur dzīvo 714 iedzīvotāji. Turpat Saulkalnē darbojas Rīgas 4. ceļu būvniecības asfaltbetona rūpnīca.
80. gados Saulkalnes kaļķu fabrika kļūst par Sauriešu kombināta filiāli, kur ražo celtniecības kaļķi, malto dolomītu, kaļķi augsnes uzlabošanai.
Telūrs

Vēsture

1782. gadā Transilvānijā austriešu mineralogs Francis Jozefs Millers (Franz-Joseph Müller) atklāja jaunu ķīmisko elementu. 1798. gadā vācu ķīmiķis Martins Heinrihs Klaprots to nosauca par telūru. Nosaukums ir radies no latīņu vārda Tellus, kas romiešiem bija zemes dieviete.

Atrašanās dabā

Telūrs ir viens no visretāk sastopamajiem elementiem Zemes garozā. Tā koncentrācija ir līdz 2 daļiņām no miljarda. Tas ir atrodams kopā ar sēru vai selēnu. Tas ir atrodams arī telurīdu veidā, piemēram, sudraba vai svina telurīdos, un kā telūra dioksīds, kas ir ļoti rets minerāls.

Izotopi

Dabā ir sastopami 8 izotopi: telūrs–130 (34,08% no kopējā daudzuma), telūrs–128 (31,74%), telūrs–126 (18,84%), telūrs–125 (7,07%), telūrs–124 (4,74%), telūrs–122 (2,55%), telūrs–123 (0,89%) un telūrs–120 (0,09%). No tiem ¹³⁰Te, ¹²⁸Te un ¹²³Te ir vāji radioaktīvi. To pussabrukšanas periodi attiecīgi ir 3×10²⁴ gadi, 2,41×10²⁴ gadi un 9,2×10¹⁶ gadi. Mākslīgi ir iegūts vēl 31 radioizotops, kuru masas skaitlis ir no 105 līdz 143.

Fizikālās īpašības

Telūra atommasa ir 127,60 g/mol, blīvums ir 6240 kg/m³, bet cietība pēc Mosa skalas ir 2,5. Telūra kušanas temperatūra ir 449,51 °C, bet viršanas temperatūra ir 988 °C. Standarta elektrodpotenciāls (Te⁻²/Te) ir –0,92 V.

Izmantošana

Telūru galvenokārt lieto sakausējumiem (ar svinu, dzelzi vai varu). No telūra oksīda ar pallādija piemaisījumu izgatavo atstarojošo slāni pārrakstāmajos kompaktdiskos (CD-RW), DVD diskos (DVD-RW) un pārrakstāmajos Blu-ray diskos.
Kargopole

Vēsture

Rakstos Kargopole zināma no 1146. gada, no 14. gadsimta minēta kā pilsēta. No 14. līdz 15. gadsimtam - Novgorodas republikas sastāvā, 15. gadsimta beigās iekļāvās Maskavas lielkņazistē. No 15. līdz 17. gadsimtam Kargopole bija ievērojama tirdzniecības pilsēta, kas savienoja Krievijas centrālo daļu ar tolaik vienīgo Krievijas ostu - Arhangeļsku. 18. gadsimtā, līdz ar Sanktpēterburgas nodibināšanu, Kargopoles nozīme samazinājās. No 19. gadsimta otrās puses Kargopoles apkaime kļuva slavena kā vieta, kur labi saglabājušās folkloras tradīcijas.

Cilvēki

Kargopole ir Krievu Aļaskas pirmā pārvaldnieka Aleksandra Baranova (Александр Андреевич Баранов, 1746 - 1819) dzimtā pilsēta. 1608. gadā Kargopolē ar nāvi tika sodīts sacelšanās vadītājs Ivans Bolotņikovs. 1938. gadā Kargopolē izsūtījumā mira Latvijā dzimušais šahists Mihails Platovs.
5. sieviešu šaha olimpiāde

5. sieviešu šaha olimpiāde notika no 1972. gada 18. septembra līdz 13. oktobrim Skopjē (Dienvidslāvija, tagad Maķedonija).
Vienlaicīgi Skopjē notika arī 20. šaha olimpiāde.

"B" fināls

9. Polija, 10. Dienvidslāvija, 11. Austrija, 12. Nīderlande, 13. Zviedrija, 14. Brazīlija, 15. Mongolija, 16. Austrālija.

"C" fināls

17. Šveice 18. Izraēla, 19. Singapūra, 20. Irāna, 21. Somija, 22. Skotija 23. Japāna.

Godalgoto komandu dalībnieču individuālie rezultāti

Godalgoto komandu dalībnieču individuālie rezultāti redzami tabulās:
Bloka muiža

Bloka muiža, arī Blokmuižiņa (vācu: Blocksches Höffchen) ir vienstāva klasicisma stila koka muižiņas ēka Vienības gatvē 27 Torņakalna apkaimē Pārdaugavā. Ēku no trim pusēm aptver īpatnēja galerijas stila kolonāde.

Vēsture

Tagadējo ēku toreizējās Jelgavas šosejas malā 1841. - 1843. gadā uzcēla viesnīcnieks Bartels Šeibe, līdzās izveidots dārzs. Pēc tam, kad 1857. gadā muižiņu savā īpašumā ieguva kapteinis Eduards Bloks, to sāka dēvēt viņa vārdā. No 1894. līdz 1937. gadam šajā ēkā atradās P. Lihingeram piederošā Torņakalna vecā aptieka, 1930. gados muižiņas īpašnieks bija Valsts saimniecības departamenta vicedirektors Jūlijs Benšons. 1952. - 1954. gadā Bloka muižiņas ēku atjaunoja un tajā iekārtoja Zinātniskās restaurācijas darbnīcu administratīvās telpas. 1963. gadā ēku pielāgoja bibliotēkas vajadzībām. 2000. gadā ēku plānoja atjaunot "Lido" grupa, bet 2006. gadā to iegādājas nekustamā īpašuma kompānija "Capitolia Group”. Līdz 2008. gadam ēkā noritēja atjaunošanas darbi, paredzot biroju telpu izvietošanu gan ēkas pamatstāvā, gan arī bēniņos. Finanšu krīzes dēļ darbi apstājās un pašlaik ēka ir pamesta.

Apraksts

Vienstāva koka ēka ir labi saglabājusies, tai ir četrslīpju jumts ar kārniņiem, jumta centrā lēzens frontons ar lielu, trīsdaļīgu pusloka formas logu. Kolonāde aptver trīs ēkas puses, bet pagalma pusē atrodas ieejas portiks ar balkonu. Parka ieejas dubultās durvis veidotas ampīra un klasicisma stilā ar virslogu, kuru masīvās proporcijas visdrīzāk noteikuši funkcionāli apsvērumi. Muižiņas apbūvē ietilpst arī neliela vienstāva koka dzīvojamā ēka ar kolonnām dekorētu lieveni. Ēkas ārsienas celtas guļšķautņu konstrukcijā, starpsienas gan guļšķautņu, gan stāvstatņu konstrukcijā. Ārsienu iekšējās plaknes apmestas uz skaliņiem, ārējām plaknēm krāsojums tieši uz guļbaļķiem. Pagrabstāvam mūra sienas, pārsegums – māla ķieģeļu velves. Pirmajam stāvam ir koka siju pārsegumi ar masīvu aizbērumu. Jumtu veido spāres ar savilcēm, kas balstītas uz taisnā jumta krēsla.
Rannapungerjas bāka

Raksturojums

Bākas augstums ir 8,3 m. Bāku veido apaļš, cilindrisks betona tornis ar galeriju un laternu. Tornis ir baltā krāsā. Laternas jumts melns. Gaismas elements atrodas 12 m virs jūras līmeņa. Gaisma balta (0,8 s deg, 3,2 s pārtraukums). Gaismas signāls redzams 10 jūras jūdžu attālumā. Bāka darbojas no aprīļa līdz novembrim, diennakts tumšajā laikā.
Hannovere

Vēsture

Pilsēta izauga XIII gs. zvejnieku ciemata vietā. 1636. gadā kļuva par Hannoveres kūrfirstes centru. No 1814. līdz 1866. gadam bija neatkarīgās Hannoveres karalistes galvaspilsēta.
Hannoveres valdnieki 1714. gadā kļuva arī par Lielbritānijas karaļiem, un līdz 1837. gadam Lielbritānijas karalis bija arī Hannoveres monarhs.
Hannovere smagi cieta 2. pasaules kara laikā - bojā gāja 2/3 no pilsētas apbūves.
MTG

Vēsture

MTG (Modern Times Group) dibināts 1995. gadā kā investīciju uzņēmuma Kinnevik meitas uzņēmums, kurā tika apvienoti Kinnevik īpašumi mediju nozarē. Starp aktīviem bija Viasat un Metro International. Viasat ir televīzijas kanālu grupa, kas sevī ietver TV3 un pirmos Zviedrijas komerckanālus, kas tika izveidoti 1987. gadā, ZTV, Viasat Sport un TV1000.
1997. gadā MTG tika atdalīts no Kinnevik, un tā akcijas sāktas kotēt Stokholmas biržā un NASDAQ Ņujorkas biržā.
2015. gada 24. martā MTG TV Latvia iegādājās Igaunijas uzņēmumu SmartAD, kas sniedz segmentētus reklāmas risinājumus internetā Baltijas valstīs.
2017. gada 17. martā paziņots, ka panākta vienošanās par MTG televīzijas, radio un interneta pakalpojumu biznesu Baltijas valstīs pārdošanu ASV privātā kapitāla investīciju fondam Providence Equity Partners, kas 2016. gadā iegādājās mobilo sakaru operatoru Bite par 115 miljoniem EUR. Darījums pēc konkurences kontrolējošo institūciju atļauju saņemšanas tika pabeigts 18. oktobrī. Bijušie MTG uzņēmumi Baltijā apvienoti grupā All Media Baltics.
Selga Mence

Biogrāfija

Dzimusi matemātikas pedagoga Jāņa Menča ģimenē, arī viņas brālis Jānis ir matemātiķis.

Izglītība

1971. gadā S. Mence ar zelta medaļu absolvējusi Liepājas 5. vidusskolu, ar vācu valodas novirzienu, pēc diviem gadiem Emiļa Melngaiļa Liepājas mūzikas vidusskolu. Iestājusies Latvijas Valsts konservatorijas kompozīcijas klasē, kuru absolvējusi 1978. gadā. Vēlāk asistentūru pie Paula Dambja (1988). Ir studējusi arī muzikoloģiju.

Karjera

Vairākus gadus strādājusi Latvijas Kultūras ministrijas repertuāra redakcijas kolēģijā (1980—1987). 20. gs. 80. gados pārzinājusi bērnu mūzikas sfēru Latvijas Komponistu savienībā, kuras biedre ir no 1983. gada. Kopš 1985. gada ir LMA kompozīcijas katedras docētāja, asociētā profesore.

Daiļrade

Selga Mence visvairāk komponējusi kormūziku, viņas skaņdarbi plaši iecienīti Latvijas koru vidū. Skaņdarbi skanējuši Ziemeļvalstu Dziesmu svētkos Norvēģijā 2000. gadā un daudzos Dziesmu svētkos Latvijā, ASV un Kanādā. Ar komponistes skaņdarbiem daudzi Latvijas kori guvuši uzvaras starptautiskos konkursos. 
Komponiste piedalījusies tādos projektos kā Songbridge 2000 festivālā Europa Cantat XIV Nevērā, Francijā, un Eiropas mūzikas mēnesī 2001. gadā Bāzelē. Viņas skaņdarbu cikls "Dziesmas divām klavierēm" ticis iekļauts rekomendēto skaņdarbu desmitniekā 1999. gadā Starptautiskajā komponistu radio tribīnē (angļu: International Rostrum of Composers) Parīzē.
Meksikas administratīvais iedalījums

Meksikas Savienotās Valstis ir federatīva valsts, ko veido 32 administratīvās vienības, no tām 31 štats (state) un 1 federālais apgabals (Distrito Federal). Saskaņā ar 1917. gada Konstitūciju štati ir federāli un suverēni brīvi. Katram štatam ir savs kongress un konstitūcija, savukārt federālajam apgabalam ir ierobežota autonomija ar vietējo Kongresu un valdību. 
Pēc platības lielākais štats ir Čivava (247 460 km²), savukārt mazākais — Tlaskala (3990 km²). Pēc iedzīvotāju skaita lielākais štats ir Mehiko štats (16 618 929 iedzīvotāji), taču mazākais — Dienvidu Lejaskalifornija (691 161 iedzīvotāji). Visi štati sīkāk iedalās municipalitātēs. Šobrīd Meksikā ir 2438 municipalitātes.
Vents Feldmanis

Spēlētāja karjera

Līdz 15 gadu vecumam Feldmanis spēlēja uzbrukumā, taču tad kļuva par aizsargu. Savu profesionālā spēlētāja karjeru Feldmanis uzsāka 1992. gadā, aizvadot 11 spēles Rīgas "Juniors" rindās. 1993.—94. un 1994.—95. gada sezonās viņš spēlēja NIK's Brih Rīga junioru komandā, bet 1995.—96. gadā atgriezās "Juniora" sastāvā. 1996.—97. gada sezonu Feldmanis uzsāka Ogres "Essamika" rindās, bet otrā sezonas pusē atkal spēlēja Rīgas "Juniorā", kurā aizvadīja arī 1997.—98. gada sezonu.
1998.—99. gada sezonā Feldmanis spēlēja Somijas Mestis līgas klubā Uusikaupunki Jää-Kotkat, taču pēc sezonas beigām pievienojās HK Liepājas Metalurgs vienībai. 2000.—01. sezonu viņš uzsāka Krievijas Superlīgas kluba Novokuzņeckas "Metallurg" rindās, taču komandas rindās aizvadīja vien sešas spēles, sezonas izskaņā atgriežoties Liepājā. 2001.—02. sezonu viņš kopā ar Juri Ozolu uzsāka Zviedrijas Allsvenskan līgas kluba Mörrum GoIS rindās, taču neapmierinošo sadzīves apstākļu dēļ tās rindās aizvadīja vien trīs spēles, pirms atgriezās "Metalurgā", kurā spēlēja līdz pat 2005.—06. gada sezonai. 2003.—04. gada sezonā viņš tika atzīts par Latvijas hokeja līgas labāko aizsargu.
2006.—07. gada sezonā Feldmanis spēlēja Baltkrievijas Ekstralīgas kluba Grodņas "Neman" rindās, bet 2007. gada vasarā noslēdza piecu gadu līgumu ar HK Liepājas Metalurgs vienību, jau nākamajā sezonā kļūstot par Latvijas čempionu hokejā, kā arī 2007.—08. gada sezonas līgas rezultatīvāko aizsargu.
Arī nākamās sezonās Feldmanis spēlēja Liepājā, 2010. gadā kļūstot par komandas kapteini.
Latvijas hokeja izlases sastāvā kopumā aizvadījis 50 spēles, piedalījies 2003. gada Pasaules čempionātā, kā arī 1994. un 1995. gada Eiropas čempionātā junioriem un 1995. gada Pasaules čempionātā junioriem.
Manī mīt

Albuma informācija

Albumā ir 15 kompozīcijas, kā vienīgais viesmākslinieks piedalās Edavārdi (PKI).
Par albuma muzikālo pusi galvenokārt parūpējies ansis (PKI). Vairākas „Manī mīt” dziesmas producēja vēl viens PKI dalībnieks – 181h.
Haikas (filma)

Sižets

Scenārija pamatā ir režisora veidotas haikas. Filmā tiek īsi un poētiski "uzgleznoti" ikdienišķi mirkļi.
Pusbaits

Pusbaits (angļu: nibble, half-byte) ir četri biti, puse no okteta (8 bitu baita). Pilns oktets sastāv no diviem cipariem heksadecimālajā skaitīšanas sistēmā, līdz ar to viens cipars heksadecimālajā skaitīšanas sistēmā atbilst vienam pusbaitam.
30. autobusu maršruts (Rīga)

Maršruts

Centrālā stacija — Daugavgrīva kursē pa šādām ielām: Raiņa bulvāris, Merķeļa iela, Kalpaka bulvāris, Krišjāņa Valdemāra iela, Vanšu tilts, Kalnciema iela, Slokas iela, Jūrmalas gatve, Dzirciema iela, Lidoņu iela, Daugavgrīvas šoseja, Gaigalas iela, Stūrmaņu iela, Gobas iela, Kapteiņu iela, Flotes iela un Parādes iela.
Daugavgrīva — Centrālā stacija kursē pa šādām ielām: Parādes iela, Flotes iela, Kapteiņu iela, Gobas iela, Stūrmaņu iela, Gaigalas iela, Daugavgrīvas šoseja, Daugavgrīvas iela, Lidoņu iela, Dzirciema iela, Jūrmalas gatve, Slokas iela, Kalnciema iela  Vanšu tilts, Krišjāņa Valdemāra iela un Raiņa bulvāris.
Miķelis Jofe

Dzīvesgājums

Dzimis 1898. gadā Rīgā. Studēja Latvijas Universitātes Medicīnas fakultātē, bija Latvijas Nacionālās operas orķestra čellists.
Pēc LU beigšanas 1932. gadā sāka strādāt par ārstu, bija nelegālās Latvijas Komunistiskās partijas biedrs (1936).
Pēc Latvijas okupācijas ievēlēts par t.s. Tautas Saeimas deputātu, vēlāk iecelts par LPSR Veselības aizsardzības Tautas komisāra vietnieku (1940—1946). Latvijas PSR Augstākās padomes deputāts (1040—1947).
Otrā pasaules kara laikā bija Sarkanās armijas kara ārsts, pēc tam — Latvijas Universitātes Medicīnas fakultātes Terapijas katedras vadītājs (1944—1945). Rīgas Medicīnas institūta docents (1950), medicīnas zinātņu kandidāts (1954). Latvijas PSR Nopelniem bagātais ārsts (1968).