google/wiki40b huggingface dataset:
Ričards Bartelmess

Biogrāfija

Ričards Bartelmess mācījās Hadsonriveras militārajā akadēmijā Naiekā un Trinitī koledžā Hārtfordā, Konektikutā. Viņa tēvs Alfrēds Bartelmess nomira, kad Ričards bija tikai gadu vecs, un viņa māte Karolīna Herisa bija teātra aktrise. Ričards jau no mazotnes piestrādāja teātros gan brīvdienās, gan stundu laikā. Šī teātra pieredze ļāva viņam koledžā veiksmīgi darboties amatieru teātrī.
Ģimenes paziņa, krievu aktrise Alla Nazimova, pie Bartelmesa mātes mācījās angļu valodu. Nazimova pārliecināja Ričardu nodarboties ar aktiermeistarību profesionālā līmenī un viņš 1916. gadā debitēja seriālā Gloria's Romance nelielā lomā, kas netika atspoguļota titros. Vēl viņš atveidoja otrā plāna lomas vairākās filmās kopā ar Margeritu Klārku. Viņa nākamā loma filmā War Brides kopā ar Nazimovu, piesaistīja režisora Deivida Vorka Grifita uzmanību, kurš Ričardam piešķīra dažas svarīgas lomas un visbeidzot filmējot viņu kopā ar Lilianu Gišu filmās Broken Blossoms (1919) un Way Down East (1920).
Drīzumā viņš kļuva par visaugstāk apmaksājamo aktieri Holividā, filmējoties tādās klasiskās filmās kā The Patent Leather Kid (1927) un The Noose (1928), par atveidojumu šajās filmās viņš tika izvirzīts 1. Kinoakadēmijas balvai nominācijā "Labākais aktieris galvenajā lomā". Ričards Bartelmess kopā ar Čārlzu Duelu un Henriju Kingu izveidoja savu kinokompāniju Inspiration Film Company. Viena no šīs kompānijas filmām, Tol'able David (1921), kurā Bartelmess atveidoja brašu pusaudzi pastnieku, guva labus panākumus.
Sākoties skaņu filmu ērai Bartelmess sāka pamazām zaudēt savu popularitāti. Viņš filmējās vairākās jaunās paaudzes filmās, no kurām nozīmīgākās ir Son of the Gods (1930), The Dawn Patrol (1930), The Last Flight (1931), The Cabin in the Cotton (1932), Central Airport (1933) un otrā plāna lomā atveidojot Ritas Heivortas vīru filmā Only Angels Have Wings (1939).
Bartelmess, 1963. gadā, 68 gadu vecumā mira no vēža. Viņš tika apbedīts Fernklifas kapsētā, Hertsdeilā, Ņujorkā.

Ģimene

No viņa pirmās laulības ar teātra un kino aktrisi Mēriju Haju viņiem piedzima meita Mērija Bartelmesa. 1927. gadā Bartelmess saderinājās ar Brodvejas aktrisi Ketrīnu Jongu Vilsoni. Tomēr saderināšanās tika atsaukta, iespējams dēļ Ričarda romāna ar žurnālisti Adelu Rodžersu Seintdžonsu. 1928. gadā viņš apprecējās ar Džesiku Stuarti Serdžentu (1900-1965). Kopdzīves laikā Ričards adoptēja viņas dēlu, Stjuartu, no iepriekšējās laulības.
Mazie laupītāji

Sižets

Divi bērni — Robis un Luīze — pārceļas pie vecvecākiem pēc tam, kad viņu tēvs zaudē darbu un banka atņem ģimenei dzīvokli neapmaksāta kredīta dēļ. Robim vecvecāku mājās rodas ideja — kopā ar māsu aplaupīt banku, kura ģimenei atņēmusi dzīvokli.
Metode

Metode (no franču: méthode, kas savukārt no grieķu: μέθοδος (methodos) — 'pētīšanas ceļš') — sistematizēts paņēmienu kopums, kas nepieciešams, lai izpildītu zināmu uzdevumu vai sasniegtu konkrētu mērķi, arī patiesības rašanas paņēmiens. Zinātniskā metode tiek uzskatīta par pētnieciskās izziņas un jaunu zināšanu iegūšanas (uz fizisko pierādījumu bāzes) pamatu.
Alina Stadņika-Mahiņa

Biogrāfija

Mahiņa dzimusi 1991. gada 3. janvārī Čitā (Aizbaikāla novads). 1994. gadā viņas ģimene pārcēlusies uz Ukrainu. Bijusi precējusies ar ukraiņu cīkstoņa Andreja Stadņika jaunāko brāli Romanu Stadņiku, 2013. gadā šķīrusies. 2014. gada septembrī apprecējusies ar Dimitriju Berežnoju.
Imants Bodnieks

Biogrāfija

Imanta tēvs ir mākslinieks Džems Bodnieks, Otrā Pasaules kara laikā devušies bēgļu gaitās, tomēr tika vien līdz Polijai. Izglītību ieguvis Rīgas 45. vidusskolā (pabeidzis 1961. gadā).
Sākumā nodarbojies ar vieglatlētiku, šķēpa mešanu (pie trenera Imanta Gaiļa).
Trenējies pie Pētera Stroda. Piedalījies trijās Olimpiskajās spēlēs (1960, 1964, 1968). 1960. gadā Romā izcīnīja dalītu 9.—12. vietu sprintā (pirmoreiz sacensībās ārzemēs viņš piedalījās tā paša gada 30. jūlijā). 1964. gadā Tokijā startēja tandēmā ar Viktoru Logunovu 2 km sprinta distancē un izcīnīja sudraba medaļu (finālbraucienos uzvarēja pirmajā, taču abos pārējos zaudēja). Pēc četriem gadiem Mehiko I. Bodnieks tandēma sprintā izcīnīja dalītu 5.—8. vietu kopā ar Igoru Celovaļņikovu.
I. Bodnieka lielākais sasniegums Pasaules čempionātos bijusi 4. vieta (1961. un 1966. gads — hīts). Vairākas reizes izcīnījis PSRS (11 reizes) un Latvijas PSR čempiontitulus. Astoņas reizes uzstādījis Latvijas rekordus, 1964. gadā I. Bodnieks uzstādīja pasaules rekordu 500 m sprintā ar startu gaitā (29,4 s). 1960. gados kļuvis par PSRS Nopelniem bagāto sporta meistaru.
Pēc sportista karjeras beigām pievērsies trenera darbam. Dzīvo Lielvārdē, precējies ar Marutu Bodnieci.
Sanctimony

Biogrāfija

Grupu Sanctimony 1994. gadā nodibināja Jānis (balss), Viesturs (ģitāra), Kārlis (bungas) un Rihards (bass). Sākotnēji tā spēlēja savu iecienīto grupu dziesmu kaverversijas nāves metāla stilā.
1996. gadā pēc Riharda aiziešanas no grupas, kad tai pievienojas Viktors (bass) un Roberts (ģitāra). Tiek ierakstīts grupas pirmais demoieraksts When The Sun Was God, kas ietver vairākas nu jau pašsacerētas dziesmas, kā arī divas latviešu tautasdziesmu apdares.
Pēc vairākām sastāva maiņām 1998. gadā tiek ierakstīts grupas debijas albums Eternal Suffering, ko 2000. gadā kompaktdiska formātā izdod Father Productions. Albuma ierakstā piedalās Jānis, Kārlis un Viesturs, bet basa un otras ģitāras partiju ierakstu veic pieaicināti sesijas mūziķi.
1999. gadā grupai pievienojas Jānis (ģitāra) un Deniss (bass) un līdz ar to arī beidzas biežās sastāva maiņas.
2001. gadā grupa veic savu pēdējo ierakstu nāves metāla stilā. Tas ir tā arī neizdotais minialbums Lirix.
2002. gadā grupa izlemj mainīt savu mūzicēšanas stilu. 2003.gadā grupa ieraksta divu dziesmu demo, no kurām kompozīcija Devil And Men iekļūst Radio SWH Rock Top 20 un to neatstāj 20 nedēļas, līdz pat Top 20 slēgšanai. Dziesma topā sasniedz otro vietu.
2004. gada vasarā tiek sākts albuma Devil and Men ieraksts. Tiek ierakstītas desmit pašu sacerētas dziesmas, kā arī divas kaverversijas - Black Sabbath dziesmai Into The Void un The Police dziesmai Synchronicity II. Grupa sniedz daudz koncertus, tai skaitā kā iesildošā grupa Whitesnake koncertā Rīgā.
2005. gadā tiek pabeigts un Platforma Records paspārnē izdots albums Devil and Men, kas tiek prezentēts Valmieras rokfestivālā. Dziesma Lover sasniedz pirmo vietu Radio SWH Rock Top 20. Sanctimony uzstājas kā ieslidošā grupa Entombed un Judas Priest koncertos.
2006. gadā tiek sākts darbs pie jaunā albuma Hell in Stereo, kas tiek izdots 2007. gadā Aghast Recordings paspārnē. Tajā ir 13 pašu sacerētas kompozīcijas, kā arī grupas AC/DC dziesmas Back in Black kaverversija. Tiek uzfilmēts videoklips dziesmai Heading Mexico.

Koncerti

Grupai ir ilgstoša koncertu pieredze gan Latvijā, gan citās Eiropas valstīs — Igaunijā, Lietuvā, Baltkrievijā, Polijā, un citviet. Sanctimony “iesildījusi” tādas pasaulē zināmas grupas, kā Judas Priest, Whitesnake, Entombed, Dismember, uc.
Robins Metjūss

Šaha kompozīcija

Metjūss bija Britu šaha problēmu biedrības priekšsēdētājs. Pazīstams galvenokārt kā trīsvilču sastādītājs. No 1965. gada bija starptautiskais meistars šaha kompozīcijā.
Ādolfs Kundziņš

Dzīves gājums

Dzimis 1865. gada 18. oktobrī Sīpeles pagasta "Kundziņu" saimnieka Kārļa Kundziņa un Karlīnes ģimenē. Mācījās Jelgavas ģimnāzijā (līdz 1885). Studēja teoloģiju Tērbatas universitātē (1886—1891). Pēc teoloģijas kandidāta grāda iegūšanas 1876. gadā bija mācītāja amata kandidāts Lielzalves draudzē (1891-1893), tad Tirzas - Velēnas draudzes palīgmācītājs (1893—1909), pēc tam Gulbenes luterāņu draudzes mācītājs (1909—1920) un Valkas iecirkņa prāvests (1914—1920). Tirzas-Velēnas lauksaimniecības biedrības priekšnieks.
1920. gadā iecelts par Rīgas Pāvila latviešu draudzes mācītāju, 1922. gadā par Rīgas pilsētas iecirkņa latviešu draudžu prāvestu, 1928. gadā par LELB virsvaldes locekli.
Miris 1940. gada 17. jūnijā, apglabāts Rīgas Meža kapos.
Anglijas Baznīca

Anglijas Baznīca (angļu: The Church of England) ir vadošā kristīgā baznīca Anglijā. Baznīcas formālais valdnieks ir Apvienotās Karalistes monarhs, pašlaik — karaliene Elizabete II Vindzora. Tās arhibīskaps ir Kenterberijas arhibīskaps, pašlaik — Rovans Viljamss. Anglijas Baznīcas pakļautībā atrodas anglikāņu baznīca.
Anglijas Baznīcu 1534. gadā izveidoja Anglijas karalis Henrijs VIII Tjudors. Viņš bija precējies ar Aragonas Katrīnu, bet Romas pāvestam prasīja šo laulību anulēt. Pāvests to nedarīja, un Henrijs VIII nostājās pret viņu, izveidojot Anglijas Baznīcu.
Roberts Bētiņš

Dzīves gaitas

Dzimis Bērzmuižas pagasta "Bētiņos" daudzbērnu ģimenē. Šahu iemācījies spēlēt no saviem vecākajiem brāļiem. 1899. gadā uzvarot 1. Baltijas Šaha savienības kongresā, ieguvis Baltijas meistara titulu, zelta žetonu un 1. prēmiju. No tā laika lielos klātienes šaha turnīros vairs nav piedalījies, bet bijis sava brāļa Kārļa Bētiņa vadītās Rīgas Šaha biedrības korespondencšaha spēles komitejas dalībnieks un spēlējis Rīgas mačos ar Maskavu un Berlīni.
Strādājis par Latvijas bankas galveno direktoru, pēc tam par Rīgas pilsētas Diskonto bankas direktoru. 1932. gada 16. novembrī apbalvots ar 3. šķiras Triju Zvaigžņu ordeni. Sasniedzis pensijas vecumu, 20. gs. 30. gadu vidū sācis nodarboties ar augļkopību Tukuma apriņķa Tumes pagasta "Dimzās". 1944. gadā emigrējis uz Vāciju, pēc tam uz ASV, kur 1961. gadā miris.
Volutīna granulas

Volutīna granulas ir kompleksēto neorganisko polifosfātu intracitoplazmatiskas (šūnu citoplazmas iekšienē esošas) uzkrāšanās forma. Volutīna granulu klātbūtne tiek izmantota kā identifikācijas kritērijs, kad mēģina izolēt Corynebacterium diphtheriae Leflera vidē (speciālā substancē, ko izmanto difterijas baciļu audzēšanai). Polifosfāta granulas sauc arī par metahromām granulām, jo tām piemīt metahromatiskais efekts (tās kļūst sarkanas, krāsojot ar metilēnzilo). Volutīna granulas intensīvāk uztver anilīna krāsas, nekā šūnu citoplazma.
Romāns Bargais

Biogrāfija

R. Bargais uzaudzis Džūkstē, beidzis Džūkstes vidusskolu. Skolas laikā piedalījies runas konkursā "Zvirbulis". 2011. gadā absolvējis Latvijas Kultūras akadēmijas dramatiskā aktiera kursu pie kursa vadītāja Edmunda Freiberga. Pirms iestāšanās Kultūras akadēmijā gadu nomācījies amatierteātra režiju Latvijas Kultūras koledžā. Pēc studijām atveidojis lomas dažādos teātros. Kopš 2017. gada ir Nacionālā teātra štata aktieris.
Nozīmīgākās lomas Nacionālajā teātrī: Ludviks ("Sudraba slidas", 2011), Ķirzaka (R. Bugavičutes "Sarkangalvīte un vilks", 2015), loma izrādē "Veiksmes stāsts" (2016), Līgavainis (F. Garsijas Lorkas "Asins kāzas", 2016), Ignats, Igors Sikorskis (I. Ābeles "Klūgu mūks", 2017), Ludis Mārcis (R. Blaumaņa "Trīne", 2017). Atveidojis vairākas lomas K. Serebreņņikova iestudētajās izrādēs — G. Bīhnera "Voiceks" (2012) un Raiņa, I. Strukas "Raiņa sapņi" (2015).
Dailes teātrī atveidojis Endija lomu izrādē „Nakts vēl nav galā” (pēc M. Tadjedinas filmas, 2014).
Haijans (taifūns)

Taifūns "Haijans" (Filipīnās pazīstams ar nosaukumu "Jolanda") ir viens no spēcīgākajiem fiksētajiem tropiskajiem cikloniem meteoroloģisko novērojumu vēsturē, kas 2013. gada novembrī radīja smagus postījumus Filipīnās un apkārtējās teritorijās. Vēja ātrums tajā sasniedza 315 km/h (87,5 m/s). Tā ir 13. vārdā nosauktā vētra 2013. gada Klusā okeāna zonas taifūnu sezonā. Ciklons izraisīja smagus postījumus Filipīnās, kur tikusi apstiprināta vairāk kā 6000 cilvēku nāve, vēl vairāk kā 1700 cilvēki tiek uzskatīti par bez vēsts pazudušiem. Tādējādi tas ir nāvējošākais taifūns Filipīnu vēsturē.
"Haijans" izcēlās zema spiediena apgabalā vairākus simtus kilometru uz austrumiem-dienvidaustrumiem no Ponpei pavalsts Mikronēzijā 2. novembrī. Vētra turpināja virzīties uz rietumiem, apstākļi veicināja tās spēka pieaugumu. 4. novembrī tā kļuva par tropisko vētru un ieguva nosaukumu "Haijans", pēc tam tās darbība pastiprinājās, un 5. novembrī tas jau tika klasificēts kā taifūns. Nākamajā dienā tas tika novērtēts kā 5. kategorijas supertaifūns, taču arī pēc tam turpināja pastiprināties. 7. novembrī Japānas Meteoroloģiskā aģentūra fiksēja, ka vēja ātrums taifūnā ir sasniedzis 235 km/h (65,3 m/s). Vēlāk tajā pašā dienā tika fiksēts, ka vēja ātrums ir sasniedzis 315 km/h (87,5 m/s). Tādējādi neoficiāli "Haijans" kļuva par ceturto intensīvāko tropisko ciklonu, kāds jebkad ir ticis reģistrēts. Dažas stundas vēlāk ciklons izraisīja pirmos zemes nogruvumus Filipīnās, ja tiks apstiprināts vēja ātrums, tad "Haijans" kļūs par spēcīgāko tropisko ciklonu, kas izraisījis zemes nogruvumu, pārspējot orkāna "Kamillas" uzstādīto rekordu 1969. gadā (305 km/h (84,7 m/s)). Pēc tam taifūns pakāpeniski pavājinās, tas izraisīja vēl piecus zemes nogruvumus Filipīnās un pāri Dienvidķīnas jūrai virzījās uz Vjetnamu.
274. latviešu kārtības dienesta bataljons

Izveidošana

274. latviešu kārtības dienesta bataljonu izveidoja 1942. gada 1. oktobrī Varšavā no 272. Daugavgrīvas bataljona 1. rotas, par komandieri ieceļot virsleitnantu Ādolfu Brunneru. 16. oktobrī bataljons devās uz Bobrujsku 2 virsnieku, 14 instruktoru un 186 kareivju sastāvā.

Dienesta gaitas

Bobrujskā bataljonu novietoja meža nometnē ap 3 km no pilsētas, kur to apbruņoja ar vācu ieročiem un 1. decembrī uzsāka intensīvas apmācības. 1943. gada 10. februārī bataljonu formāli ieskaitīja Latviešu leģionā, taču faktiski tas palika pakļauts nometnes komandantam Martinam kā 1. latviešu sardzes rota (vācu: 1. Lettische Wachtskompanie). Sākot ar 23. martu bataljonu iesaistīja partizānu apkarošanā Bobrujskas apkārtnē, šajos pienākumos bataljons pavadīja laiku līdz 1943. gada oktobrim. 23. oktobrī bataljonu piedalīja 2. SS jēgeru pulkam. Tā sastāvā bataljons 19. novembrī nonāca frontē Polockas sektorā, kur atvaires kaujās vairāki bataljona vīri izpelnījās apbalvošanu ar Dzelzs krustu. 1944. gada janvārī bataljonu, kas bija kopumā zaudējis 3 kritušos un 40 ievainotos, pārcēla uz atbalsta punktu pie Stradānu ezera. 5. februārī izlūkgājienā smagi ievainota tā komandieri kapteini Brunneru un viņa vietā stājās leitnants Līcis. 8. martā bataljons ieradās Rīgā, kur pildīja sardžu pienākumus. 1. jūlijā bataljonā bija 2 virsnieki, 20 instruktori un 210 kareivji, taču 30. jūlijā vairs tikai 2 virsnieki, 11 instruktori un 97 kareivji.
Rīgā bataljons atradās Rīgas ziemeļrietumu kaujas grupas B daļā, ar štābu Šampētera ielā 135 un atbildības rajonu no Kalnciema ielas līdz Šindlera alus darītava. Bataljons tika izformēts 1944. gada septembrī.
Deniss Deņisovs

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Deņisovs sāka 1996.—97. gada sezonā Krievijas Superlīgas kluba Maskavas CSKA sastāvā. No 1998. līdz pat 2001. gadam Deņisovs CSKA rindās spēlēja Krievijas Augstākajā līgā, taču tad atgriezās Superlīgā Maskavas "Krylia Sovetov" rindās.
2002.—03. gada sezonu Deņisovs aizvadīja Ufas "Salavat Julajev" vienībā, taču no 2003. līdz 2006. gadam spēlēja Kazaņas "Ak Bars" sastāvā. 2005.—06. gada sezonā kopā ar "Ak Bars" kļuva par Krievijas čempionu. 2006.—07. un 2007.—08. gada sezonas Deņisovs aizvadīja Omskas "Avangard" rindās, tad divas sezonas spēlēja Maskavas "Dinamo", savukārt no 2010. līdz 2012. gadam pārstāvēja Sanktpēterburgas SKA. 2012. gadā Deņisovs atgriezās Maskavas CSKA. No 2014. līdz 2017. gadam pildīja arī CSKA kapteiņa funkcijas. 2017. gadā pievienojās Magņitogorskas "Metallurg".
Ārijas Elksnes iela

Ārijas Elksnes iela ir viena no ielām Jēkabpils pilsētā, kas atrodas Daugavas labajā krastā, vēsturiskajā Krustpilī, pilsētas ziemeļrietumu malā. Ārijas Elksnes iela sākas no vietas, kur Rīgas iela pāriet Rīgas—Daugavpils autoceļā (A6) un beidzas pie Kapeles kapiem, kur turpinās kā Jēkabpils—Antužu ceļš.
Ielas nosaukums radies 1992. gada 14. augustā, kad ielu, kas bija nosaukta dzejnieka Valdemāra Damberga vārdā pārdēvēja dzejnieces jēkabpilietes Ārijas Elksnes vārdā. Tā sākas Rīgas ielas un Rīgas—Daugavpils autoceļa savienojuma vietā, pāriet pāri dzelzceļam Rīga—Krustpils gar bijušo uzņēmumu "Zagodzerno" un turpinās līdz Kapeles kapiem, vietām iekļūstot Krustpils pagasta teritorijā. Pie Kapeles kapiem iela pāriet Krustpils pagastā kā Jēkabpils—Antužu ceļš. Posmā no šosejas līdz dzelzceļa pārbrauktuvei iela ir daļa no Krustpils pagasta un Jēkabpils pilsētas dienvidu robežas.

Ielu un ceļu savienojumi

Ārijas Elksnes iela ir savienota ar šādām ielām : Rīgas iela un Zvaigžņu iela, tāpat savienota ar ceļiem: Rīga—Daugavpils un Jēkabpils—Antuži.

Uzņēmumi

Ielā atrodas sekojoši uzņēmumi: Valsts akciju sabiedrības "Ceļu satiksmes drošības direkcija" Jēkabpils nodaļa, SIA: "NODUS" muitas noliktava, "Agrorezerve", "Auto Līga", "Jā Auto", "Ka un MO", "Laukserviss E", "RR Motors", "Minerāls" un J.Suhomlinova individuāls uzņēmums.

Kultūrvēsturiski objekti

Līdzās ielai atrodas dzejnieces Ārijas Elksnes bijušās vecāku mājas Ainavas.
Brieži

Sistemātikas izmaiņas

Vēl nesenā pagātnē briežu ģintī tika sistematizētas 12 sugas. Tomēr pēc DNS pētījumu veikšanas tika secināts, ka tās nav tik tuvu radniecīgas viena otrai kā tas tika pieņemts pirms tam. Mūsdienās 8 briežu ģints ekssugas ir sistematizētas 3 jaunās ģintīs (Dienvidāzijas brieži (Rucervus), rusabrieži (Rusa) un baltpurna brieži (Przewalskium)).
Maksis Šacs-Aņins

Maksis Šacs-Aņins (1885—1975) bija Latvijas ebreju izcelsmes jurists, filozofs un rakstnieks.

Dzīvesgājums

Dzimis 1885. gada 22. jūnijā Jaunjelgavas aptiekāra Urija Šaca ģimenē. Pēc Jelgavas klasiskās ģimnāzijas absolvēšanas 1905. gadā viņš sāka studēt Pēterburgas Universitātes Juridiskajā fakultātē, taču 1906. gadā tika no tās izslēgts par revolucionāro darbību un izraidīts no Krievijas impērijas. Studijas turpināja Bernes Universitātē, ko 1908. gadā absolvēja ar tiesību doktora grādu, dzīvoja Ženēvā, Parīzē, Berlīnē un Vīnē, nodarbojās ar publicistiku. Viņa disertācija par nāciju tiesībām publicēta Rīgā 1910. gadā ar pseidonīmu Maksims Aņins. Pēc administratīvā izraidījuma termiņa beigām viņš 1911. gadā atgriezās Krievijas impērijā. Lai iegūtu tiesības strādāt par juristu, viņš nokārtoja eksāmenu un vēlreiz aizstāvēja disertāciju.
Krievijas pilsoņu kara laikā 1919. gada beigās atgriezās Latvijā, organizēja marksistu klubu un grāmatu apgādu Arbeter-Heim, kas bija legāls aizsegs Latvijas komūnistiskās partijas pretvalstiskajām aktivitātēm. Viņš publicēja brošūras jidiša valodā par dažādiem ekonomiskiem un socioloģiskiem jautājumiem. 
1928. gadā zaudēja redzi.
Otrā pasaules kara laikā pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā viņš kļuva par komūnistiskās avīzes Kamf un žurnāla Ufboj organizētāju. Pēc  Vācijas karaspēka iebrukuma Latvijā devās bēgļu gaitās uz Krieviju un Kazahstānu, bija tieslietu profesors Maskavas un Alma-Atas augstskolās. Pēc kara beigām atgriezās Latvijā. Pret ebrejiem vērstās PSRS kampaņas laikā 1953. gada 18. februārī VDK viņu apcietināja un izlaida no cietuma tā paša gada 25. aprīlī.
Miris Rīgā 1975. gada 10. janvārī. 
Viņa meita Ruta Šaca-Marjaša (1927—2016) bija advokāte, rakstniece, dzejniece un politiķe.
Viršanas temperatūra

Viršanas jeb vārīšanās temperatūra ir temperatūra, kurā viela no šķidrā agregātstāvokļa pāriet gāzveida stāvoklī (pievadot enerģiju) (vai kondensējas (aizvadot enerģiju)). Parasti ar jēdzienu "viršanas temperatūra" saprot viršanas temperatūru atmosfēras spiedienā. Viršanas temperatūra ir temperatūra, kurā tvaika spiediens virs šķidruma kļūst vienāds ar apkārtējās atmosfēras spiedienu.
Viršanas temperatūra ir ļoti atkarīga no spiediena virs šķidruma. Jo mazāks spiediens, jo zemāka ir šķidruma viršanas temperatūra.
Valdis Valters

Karjera

Spēlētāja karjeras laikā spēlējis saspēles vadītāja pozīcijā. Lielāko karjeras daļu pārstāvējis Rīgas VEF klubu. Karjeras laikā sešas reizes kļuvis par Latvijas PSR čempionu un trīs reizes — Latvijas čempionu.
Laikā no 1979. līdz 1988. gadam pārstāvējis PSRS izlasi. Tās sastāvā izcīnīja zeltu 1982. gada un sudrabu 1986. gada Pasaules čempionātā. Tāpat ar panākumiem tika startēts Eiropas čempionātā: 1981. un 1985. gadā tika izcīnīta zelta medaļa, 1987. gadā — sudraba medaļa, 1983. gadā — bronzas medaļa. 1981. gada čempionātā V. Valters tika atzīts par turnīra vērtīgāko spēlētāju un tika iekļauts turnīra simboliskajā izlasē.
39 spēles aizvadījis arī Latvijas PSR izlasē, kuras sastāvā 1983. gadā izcīnījis trešo vietu PSRS Tautu spartakiādē (vēl 1979. gadā tikusi izcīnīta 6. vieta). Pārstāvējis arī Latvijas izlasi (9 spēles), piedalījies 1992. gada vasaras olimpisko spēļu kvalifikācijas turnīrā. Saņēmis PSRS Nopelniem bagātā sporta meistara nosaukumu.
V. Valteram pieder vairāki LBL rekordi, tostarp 1994. gada 9. janvārī "SWH/Dumle" sastāvā spēlē viesos pret Talsu komandu viņš iemeta 19 trīspunktu metienus. Šajā spēlē V. Valters guva 81 punktu (kas gan nav LBL rekords, jo Aigars Zeidaks spējis iemest 100 punktus spēlē), kā arī sasniedza tripple-double, savācot 10 atlēkušās bumbas un iedodot 12 rezultatīvas piespēles.
2017. gada 30. septembrī svinīgā ceremonijā Šveices pilsētā Ženēvā uzņemts FIBA slavas zālē.

Trenera karjera

1988. gadā sācis strādāt par jauno basketbolistu treneri paša izveidotajā Valtera basketbola skolā. 1990. gados bijis spēlējošais treneris vairākās LBL komandās.
1996. gadā kļuva par "ASK/Brocēni" galveno treneri, viņa vadībā klubs trīs reizes uzvarēja LBL čempionātā. Klubu vadīja līdz 2000. gadam, pēc tam kļuva par Rīgas "Skonto" galveno treneri (klubu vadīja līdz 2003. gadam). 2007. gadā bija viens no atjaunotā Rīgas VEF dibinātājiem un no 2007. līdz 2010. gadam šī kluba galvenais treneris. Pēc tam kļuva par kluba viceprezidentu, tomēr 2011. gada februārī šo amatu atstāja.
Laikā no 1997. līdz 1998. gadam bijis arī Latvijas basketbola izlases galvenais treneris (izlasi vadījis 7 spēlēs).

Privātā dzīve

Valdis Valters ir divreiz precējies. No pirmās laulības viņam ir divi dēli Kristaps un Sandis, kas arī ir profesionāli basketbolisti. No otrās laulības — meita Anna.