1896. gada vasaras olimpiskās spēles

Ideja

1894. gada 23. jūlijā barons Pjērs de Kubertēns Sorbonā (Parīze) sasauca starptautisku kongresu, kurā bija nolēmis prezentēt antīko olimpisko spēļu atjaunošanas ideju. 19. gadsimta pirmajā daļā bija notikušas vairākas lokālas sporta sacensības, kuru organizētāji arī vēlējās atjaunot antīko olimpisko spēļu ideju, tomēr P. Kubertēns bija pirmais, kas piedāvāja šādas spēles padarīt par tradicionālām, starptautiskām un ar sacensībām daudzos, dažādos sporta veidos. Viņa redzējums nedaudz atšķīrās no antīkajām olimpiskajām spēlēm ar to, ka Senajā Grieķijā, lai arī sacensības notika starp dažādu polisu pārstāvjiem, tomēr sacensties drīkstēja tikai grieķu izcelsmes vīrieši. Četrus gadus pirms kongresa sasaukšanās P. Kubertēns bija publicējis rakstu "La Revue Athletique"', kurā aprakstīja Venlokas olimpiskās spēles, kuras tika rīkotas Lielbritānijas pilsētiņā Venlokā. Tāpat rakstā tika apskatītas sporta spēles, kuras Grieķijā rīkoja uzņēmējs un filantrops Evangelis Zappas. Abi šie piemēri viņu iedvesmoja antīko olimpisko spēļu atjaunošanas idejai.
Pirmajā kongresā bija pārstāvētas 11 valstis. Pēc P. Kubertēna priekšlikuma par olimpisko spēļu atjaunošanu apstiprināšanas, bija jāizvēlas pirmo spēļu norises vieta un laiks. P. Kubertēns piedāvāja pirmās mūsdienu spēles rīkot 1900. gadā Parīzē, jo tajā gadā šajā pilsētā bija jānotiek Pasaules izstādei, tomēr kongress bija izsaucis lielu interesi sabiedrībā un tā dalībnieki uzskatīja, ka sešu gadu laikā interese varētu zust, tādēļ pirmās olimpiskās spēles tika nolemts rīkot jau pēc diviem gadiem - 1896. gadā. Pēc tam, kad bija izvēlēts laiks, bija jāizvēlas vieta. Sākotnēji vairāki kongresa biedri piedāvāja rīkot šīs pirmās olimpiskās spēles Londonā, bet P. Kubertēns bija pret. Pēc neilgas sarunas ar Dimitriju Vikelu, kurš kongresā pārstāvēja Grieķiju un nolasīja kongresa delegātiem referātu par antīko olimpisko spēļu tradīcijām un nozīmi, par norises vietu tika piedāvāta Atēnas Grieķijā. Pirmo spēļu norisināšanās Grieķijā tika motivēta arī kā seno tradīciju pārmantošanas zīme. Tajā pašā dienā, 23. jūnijā, kongresa delegāti šo piedāvājumu pieņēma un D. Vikelass tika ievēlēts par pirmo Starptautiskās Olimpiskās komitejas (SOK) vadītāju, jo šo amatu varēja ieņemt tikai olimpisko spēļu norises valsts pārstāvis.

Spēļu rīkošana

Ziņa par olimpisko spēļu atdzimšanu radīja lielu interesi visas pasaules sabiedrībā. Grieķijā īpaši gaidīja spēļu sākumu, tomēr drīz vien kļuva acīmredzamas daudzās grūtības un problēmas spēļu organizēšanā, kas bija jāpārvar to organizatoriem. Tik augsta līmeņa sacensību rīkošana prasīja ievērojamus naudas līdzekļus, bet valstī tikmēr valdīja ekonomiskā un politiskā krīze.
Tā brīža valdības vadītājs bija negatīvi noskaņots pret P. Kubertēna ideju. Viņš uzskatīja, ka valsts nespēs nosegt tēriņus, ko prasīs tik grandiozs pasākums, un pašu spēļu rīkošanu par sasteigtu. Viens no opozīcijas līderiem izmantoja šo premjerministra nostāju un apsūdzēja viņu patriotisma trūkumā un politiskajā, sociālajā pesimismā. Arī prese sadalījās divās pusēs - viena daļa atbalstīja, bet otra daļa bija pret. P. Kubertēnam nācās pavadīt daudz laika sarunās ar grieķu politiķiem, ierēdņiem, komersantiem un žurnālistiem, lai viņus pārliecinātu atbalstīt olimpisko spēļu ideju.
Lai demonstrētu sava projekta svarīgumu, mūsdienīgumu, aktualitāti un nacionālo perspektīvu, kā arī to, ka projekts ir realizējams, P. Kubertēns izmantoja SOK ungāru pārstāvja vēstuli, kurā bija stāstīts, ka viņi labprāt sarīkos pirmās olimpiskās spēles savas valsts tūkstošgades svinībās, ja Atēnas atteiksies no šīs ieceres. Tobrīd Grieķijas karalis atradās vizītē Sanktpēterburgā, bet P. Kubertēnam izdevās tikt pieņemšanā pie troņmantinieka prinča Konstantīna. Šīs pieņemšanas laikā P. Kubertēns spēja pārliecināt viņu par spēļu rīkošanas nozīmību, kas ļāva iegūt paša Grieķijas monarha atbalstu, kad viņš atgriezās savā valstī.
1894. gada beigās skeptiķu prognozes piepildījās, jo organizēšanas komiteja paziņoja, ka spēļu organizēšanas tēriņi trīs reizes pārsniedz sākotnējos aprēķinos minēto summu, kas tika paziņota pirms sporta būvju celšanas. Atsevišķi cilvēki izteica viedokli, ka spēļu rīkošana Atēnās nebūs iespējama. Grieķijas valdības vadītājs izvirzīja ultimātu monarham - vai nu viņš, vai nu princis, kurš atbalstīja spēļu rīkošanu. Karalis palika pie sava un premjerministrs 1895. gada 25. janvārī atkāpās no amata.
Šķita, ka olimpiskajām spēlēm nav lemts notikt, tomēr šajā brīdī pats monarha dēls pieteicās vadīt organizācijas komiteju, kas ātri ļāva piesaistīt daļu no vajadzīgajām investīcijām. Viņš reorganizēja komiteju izslēdzot no tās sastāva visus spēļu rīkošanas idejas opozicionārus, veica virkni pasākumu, lai piesaistītu privātos investorus, kas galu galā izglāba situāciju. Spēļu rīkošanai pat tika pieņemti Grieķijas pilsoņu ziedojumi. Pēc neilga laika olimpisko spēļu rīkošanas fondā bija 332 756 drahmas, tomēr tas nebija pietiekoši.
Lai pavairotu līdzekļus, tika izlaista marku sērija par olimpisko tematiku. Komiteja no šī pasākuma ieguva 400 000 drahmas. 200 000 drahmas ieņēma no pārdotajām biļetēm.
Pēc karaliskās ģimenes lūguma komersants un filantrops Georgios Averofs par savu naudu restaurēja seno Marmora stadionu, kurā norisinājās antīkās olimpiskās spēles, un ziedoja spēļu organizēšanai gandrīz 1 000 000 drahmu. Pēc tam vairs nekas nespēja stāties ceļā pirmo olimpisko spēļu sarīkošanai. G. Averofa piemiņai pirms spēļu atklāšanas Marmora stadiona priekšā tika uzstādīta statuja, lai godinātu viņa ieguldījumu. Šī statuja vēl joprojām atrodas savā vietā. Papildus līdzekļi ļāva pirmajām olimpiskajām spēlēm notikt laikā.
Spēļu organizēšana stipri atšķīrās no mūsdienu prakses. Netika celts olimpiskais ciemats, savu dzīvošanu Atēnās sportisti apmaksāja paši. Vairāki ārzemju sportisti piedalījās sacensības tikai tāpēc, ka vienkārši tobrīd atradās Atēnās.

Sporta veidi

1894. gadā kongresā tika piedāvāti daudzi sporta veidi, kurus varētu iekļaut I olimpisko spēļu programmā. Sacensības notika cīņu sportā, paukošanā, peldēšanā, riteņbraukšanā, svarcelšanā, šaušanā, tenisā, vieglatlētikā un vingrošanā.