google/wiki40b huggingface dataset:
Konmāras ponijs

Izskats un raksturs

Skarbā Konmāras reģiona daba ir izveidojusi atlētisku un spēcīgu poniju šķirni, ar ļoti līdzsvarotām gaitām. Kalnainajā un akmeņainajā apvidū viens kļūdains solis nozīmēja kritienu un nāvi. Bija laiks, kad zemnieki savvaļā ķēra ponijus, pieradināja un tos lietoja visiem saimniecības darbiem; akmeņu vešanai, lai attīrītu zemes pleķīti, smagās zemes aršanai, kūdras vešanai un svētdienās ģimenes vizināšanai uz baznīcu. Zemnieki bija nabadzīgi un varēja atļauties uzturēt tikai vienu poniju, tā parasti bija ķēve, jo kumeļu varēja pārdot, un tādā veidā nedaudz nopelnīt. Tas attīstīja Konmāras ķēvju spēku un izturību, ar miermīlīgu raksturu. 
Ponijiem ir spēcīgas un īsas muguras, muskuļots un labi būvēts ķermenis. Konmāras ponijam ir jaudīgi un labi veidoti krusti, gari, ieslīpi pleci, spēcīgas kājas un nagi. Galva ir smalka un neliela, ar nedaudz ieliektu profilu. Ausis mazas, plati novietotas, kakls labi veidots - arkveidīgs. Poniju augums skautā ir 128 - 148 cm.
Tā temperaments ir dedzīgs, un ponijs ir inteliģents un viegli mācās. Konmāras ponijam ir daudzi talanti. Tos lieto konkūrā, dresāžā, izturības daudzdienu jāšanā un hobijam.
Konmāras poniji parasti ir sirmi, bēri, dūkanbēri, pāti, salni, reizēm melni, rudi vai palsi. Nav pieļaujami dārki poniji.
Ziedoņdārzs

Ziedoņdārzs ir 6,37 hektārus liels jaukta tipa ainavu un regulāra stila parks ar zālieniem, alejām, cirptiem dzīvžogiem, strūklaku un bērnu rotaļu laukumiem un ielu basketbola laukumiem Rīgā, ko ietver A. Čaka, Matīsa, Sparģeļu un Artilērijas ielas. 
Dārza centrālo asi veido cilindrveidīgi cirptu Holandes liepu aleja, kuras perspektīvu noslēdz strūklaka (strūklakas kopejā platība ir 140 kvadrātmetri, tēlnieks M. Lange, arhitekts V. Zaķis), kas nopostīta 1990. gadu sākumā, bet atjaunota 2008. gadā - laukums ar strūklaku un rozāriju veido dārza centru. Ir arī plašs "bradājamais baseins" bērniem, kurš pēdējās desmitgades vairs nefunkcionē bet tagad pēc atjaunināšans ir pieejams siltās vasars dienās. Vienīgā sabiedriski nozīmīgā celtne parkā ir paviljons (arhitekts A. Kalniņš) - nopostīts 1990. gadu sākumā, tagad ir atjaunots, bet netiek izmantots.
No citiem parkiem Ziedoņdārzs atšķiras ar to, ka plānojumā nožogots ar dzīvžogu no aktīvās atpūtas zonas un pašas atpūtas zonas. Te saglabājies gandrīz vai vienīgais publiskais bērnu rotaļu laukums Rīgā (otrs pirms dažiem gadiem uzbūvēts Vērmanes dārzā. Brīvā stilā veidotas ziemciešu dobes, kas nosēdinātas zālienu malās. Ceļu stūri noformēti ar brīvām vai cirptām krūmu un ziemciešu grupām. Parka šķietamais plašums ir panākts ar kokaugu izvietojumu. Ziedoņdārza lielākā atšķirība no citiem parkiem ir lielākās vienas sugas koku un krūmu grupas. Sākotnēji parkā augušas deviņas vietējo kokaugu sugas un aptuveni 50 svešzemju sugas, to vidū arī mazāk izplatītas: lielziedu divirbuļu pildītā vilkābele, Veimuta priede, konusveida rietumu tūja u.c. 20. gadsimta 1950. gadu sākumā te augušas lielākas grupas parasto egļu, kas gan pilsētas gaisu nav izturējušas.
Parks iekļauts Latvijas valsts aizsargājamo kultūras pieminekļu sarakstā.

Parka tapšana

Dārzs ierīkots laikposmā starp 1936. un 1939. gadu praktiski pilsētas nomalē, nabadzīgo strādnieku kvartālu vidū, kad parka atrašanās rajonā 1935. gadā tika nojaukta vecā koka apbūve. Parka nosaukumu devis tā projekta autors un toreizējais uzņēmuma "Rīgas dārzi" vadītājs Andrejs Zeidaks (1874.-1964.). Dārza ierīkošana 1939. gadā izmaksājusi 115 555 latus.
Sākotnēji parkā bijusi arī estrāde — gliemežnīca, - kas nodegusi 1949. gadā un vairs nav atjaunota. 1981. gadā parkā atklāts piemineklis dzejniekam Aleksandram Čakam (tēlniece Lūcija Žurgina, arhitekts Oļģerts Ostenbergs).
Nikaragvas administratīvais iedalījums

Nikaragvas administratīvo iedalījumu veido 15 departamenti un 2 autonomie reģioni. Departamenti ir veidoti pēc Spānijas parauga. Departamenti un autonomie reģioni sīkāk iedalās 153 municipalitātēs. Pēc platības lielākā Nikaragvas iedalījuma vienība ir Ziemeļatlantijas autonomais reģions (32 159 km²), bet mazākā Masajas departaments (590 km²). Visvairāk iedzīvotāju dzīvo Managvas departamentā (1 460 000 iedzīvotāji), bet vismazāk — Riosanhuanas departamentā (95 596 iedzīvotāji).
Vladislavs IV Vāsa

Pilns tituls

Kā Polijas karalis Vladislavs svarīgākos valsts dokumentus cita starpā parakstīja kā "Livonijas lielhercogs", kas norādīja uz to, ka arī pēc Livonijas ziemeļu daļas zaudēšanas zviedriem viņš pretendēja uz šo pārmantojamo titulu:
"Vladislavs Ceturtais, no Dieva žēlastības Polijas karalis, Lietuvas, Krievijas, Prūsijas, Mazovijas, Žemaitijas, Livonijas, Smoļenskas, Severijas, Čerņigovas lielhercogs, kā arī zviedru, gotu un vandaļu karalis ar mantojuma tiesībām, ievēlētais Maskavas lielkņazs."
(Vladislaus Quartus Dei gratia rex Poloniae, magnus dux Lithuaniae, Russiae, Prussiae, Masoviae, Samogitiae, Livoniaeque, Smolenscie, Severiae, Czernichoviaeque necnon Suecorum, Gothorum Vandalorumque haereditarius rex, electus magnus dux Moschoviae.)
Arī Krievijas cars Mihails Fjodorovičs Romanovs lietoja Livonijas lielkņaza titulu, kas apliecināja viņa teritoriālās pretenzijas arī pēc sakāves karā ar zviedriem.

Dzīvesgājums

Vladislavs Vāsa ir dzimis 1595. gada 9.jūnijā Lobzovā, netālu no Krakovas, Polijas un Zviedrijas karaļa Sigismunda III Vāsas un viņa sievas Austrijas erchercogienes Annas ģimenē. Trīs gadu vecumā viņš zaudēja māti, viņu audzināja galma dāma Urzula Meijerine, vēlāk katoļu garīdznieki.
Poļu-krievu kara (1609-1618) laikā 1610. gadā Septiņu bajāru padome, kas bija atcēlusi Krievijas caru Vasiliju Šuiski, ievēlēja 15 gadīgo Vladislavu Vāsu par caru, ar noteikumu, ka viņam ir jāpāriet pareizticībā. Viņa tēvs Sigismunds III tam nepiekrita un tā vietā piedāvāja pats kļūt par Krievijas reģentu, kam savukārt nepiekrita bajāri. Pēc Mihaila I Romanova ievēlēšanas par caru Vladislavs Vāsa 1616. gadā kopā ar Zaporožjes kazakiem organizēja jaunu karagājienu uz Maskavu, ko nespēja to ieņemt. 1618. gadā Deuļino miera līgumā Vladislavs atzina Mihaila Romanova reģenta tiesības, bet neatteicās no Maskavas lielkņaza titula līdz pat mūža beigām. Pēc tēva nāves viņš 1632. gadā, kad viņš kļuva par Polijas karali un Lietuvas dižkunigaiti, Vladislavs uzsāka jaunu Poļu-krievu karu (1632–1634) un atguva Smoļenskas zemi. "Mūžīgā miera līguma" parakstīšanas laikā Poļanovā Maskavas sūtņi viņam piedāvāja 20 tūkstošus rubļu zeltā par atteikšanos no cara titula un carisko regāliju atgriešanu Krievijai.
1633.—1634. gada kara laikā ar Osmaņu impēriju Vladislavs IV piespieda turkus parakstīt miera līgumu, kurā apņēmās neļaut Ukrainas kazakiem iebrukt Osmaņu zemēs, bet Krimas tatāriem iebrukt Polijas-Lietuvas zemēs.
Karalis Vladislavs IV mira 1648.gada 20. maijā netālu no Viļņas laikā, kad sākās Ukrainas kazaku sacelšanās Bogdana Hmeļņicka vadībā, kas vēlāk izraisīja jaunu Poļu-krievu karu (1654—1667) un Otro Ziemeļu karu, iznīcinot Polijas-Lietuvas lielvalsts varenību.
Viņa sirds tika apglabāta Viļņas katedrāles Svētā Kazimira kapelā.
Martins Pliss

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Pliss sāka 1994.—95. gada sezonā Šveices hokeja līgas kluba Klotenes "Flyers" sastāvā. Kluba rindās gan uzbrucējs nostiprinājās vien divas sezonas vēlāk. 1995. un 1996. gadā Pliss kopā ar komandu izcīnīja Šveices čempiona titulu. 2001. gadā viņš tika atzīts par līgas vērtīgāko spēlētāju. Klotenē hokejists spēlēja līdz pat 2003.—04. gada sezonas noslēgumam.
No 2004. līdz 2008. gadam Pliss spēlēja Zviedrijas Elitsērijas klubā Frölunda HC, 2005. gadā izcīnot līgas čempiona titulu. 2008. gadā uzbrucējs atgriezās Šveicē, pievienojoties HK Berne rindām. Sākot ar 2010. gadu viņš pildīja komandas kapteiņa funkcijas. 2013., 2016. un 2017. gadā kopā ar komandu kļuva par līgas čempionu, 2013. gadā otro reizi karjerā iegūstot arī līgas vērtīgākā spēlētāja balvu. 2017. gada novembrī paziņoja par karjeras beigšanu.
Šveices hokeja izlases rindās izcīnījis sudraba medaļas 2013. gada Pasaules čempionātā.
Eikarioti

Šūnu īpašības

Eikariotu šūnas ir daudz lielākas par prokariotu šūnām, parasti to lielumus pārsniedz pat tūkstošiem reižu. Šūnas kodols norobežots ar divām membrānām. Šūnām ir iekšējo organoīdu daudzveidība un citoskelets, kas veidots no mikrocaurulītēm un mikrofilamentiem, kuri ieņem nozīmīgu lomu šūnas organizēšanā un tās uzbūvē. Organoīdi ir klāti ar membrānām. Eikariotu šūnu kodolos atrodas hromatīns — dezoksiribonukleīnskābes (DNS) pavedieni, kas šūnu dalīšanās laikā atrodas pavedienveida struktūrās, kuras sauc par hromosomām.

Atšķirības starp eikariotu šūnām

Starp eikariotu šūnām pastāv arī atšķirības. Piemēram, augu šūnās ir hloroplasti, kas nav citu eikariotu šūnās. Augu šūnās ir arī celulozes šūnapvalks, ar šūnsulu pildītas vakuolas un plastīdas. Savukārt vienīgi dzīvnieku šūnās ir centrosoma, kuru veido divas centriolas.
Sēņu šūnās nav plastīdas un ar šūnsulu pildītas vakuolas. Šūnapvalks satur hitīnu. Šūnās atrodas hifas — mikroskopiski šūnu pavedieni, kas veido micēliju.
Autodesk 3ds Max

Autodesk 3ds Max (agrāk 3D Studio MAX) ir 3D grafikas un animāciju veidošanas un rediģēšanas profesionālā funkcionālā programmu sistēma, ko izstrādāja Autodesk kompānija.
Satur vismodernākos rīkus māksliniekiem un multimediju jomas speciālistiem. Saderīgs ar Microsoft Windows un Windows NT (kā 32-bitu, tā arī 64-bitu) operētājsistēmām. 2011. gada pavasarī tika izlaista četrpadsmitā šī produkta versija ar „Autodesk 3ds Max 2012” nosaukumu.

Reactor

3ds Max ietver sevī arī fizikas izrēķināšanas sistēmu Reactor, ko izstrādāja Havok kompānija. Reactor palīdz modelēt ņemot vērā zemes smaguma spēka un citas ietekmes uz cietu ķermeņu, mīksto ķermeņu, auduma uzvedību. Tāpat ka citās dinamikas imitācijas programmās, reaktorā izmanto vienkāršotās izliektās objektu čaulas. 2012. versijā (14) Reactors nav.

Hair &Fur

Sākot ar 8. versiju 3ds Maxā ir iebūvēts Hair&Fur (mati un vilna) modulis, kas ļauj modelēt matus, vilnu, zāli, zarus u.c.

Vizualizācijas

Vizualizācija ir noslēdzošais modelējamās scēnas darba etaps. Tikai pēc vizualizācijas kļūst redzamas visas objektu materiālu īpašības un parādās apkārtējas vides efekti, kas tika izmantoti skatuves sastāvā. Izvēlās nepieciešamo vizualizācijas moduli (MB) galīgas bildes izvešanai uz ekrāna. Vairums MB ir atsevišķas programmas, kas kā papildinājums ir iebūvētas 3ds Maxā.
Laurāzijas placentāļi

Īpatnības

Laurāzijas placentāļiem ir līdzīgas gēnu sekvences, bet tiem līdz šim nav atrastas kopīgas un no citiem dzīvniekiem atšķirīgas anatomiskās īpašības. Sugu piederību šai grupai var noteikt, tikai veicot DNS analīzes. Laurāzijas placentāļu virskārta līdz ar pirmprimātu placentāļiem (Euarchontoglires) tiek apvienoti kopējā augstākajā kārtā - ziemeļu placentāļos (Boreoeutheria)

Sistemātikas diskusijas

Zinātnieki joprojām diskutē par dažu zīdītāju kārtu vietu sistemātikā Laurāzijas placentāļu virskārtā. Tās ir sikspārņu kārta (Chiroptera) un nepārnadžu kārta (Perissodactyla). Balstoties uz morfoloģiskajiem pētījumiem, sikspārņi ilgstoši tika sistematizēti vienā grupā ar ādlidoņiem un tupajām. Bet, veicot ģenētiskos pētījumus, atklājās, ka sikspārņi ir radniecīgi Laurāzijas placentāļiem. Jaunie atklājumi devuši pamatu jaunām diskusijām par sikspārņu kārtu, vai tā būtu piederoša kukaiņēdājiem, vai piederoša plēsēju un zvīņešu kopīgajai grupai Ferae, vai jaunā grupā Pegasoferae kopīgi ar nepārnadžiem un Ferae grupu. 2011. gada jaunākie gēnu pētījumi tomēr noliedz Pegasoferae grupas pamatotību, lai gan šie pētījumi joprojām nav atrisinājuši zinātniski precīzu nepārnadžu vietu sistemātikā. Zinātnieki ierosina nepārnadžus sistematizēt kopīgi ar Ferae grupu vienotā ciltī Zooamata, bet pārējos placentāļus Euungulata ciltī.
Krustpārmiju pārveda

Krustpārmiju pārvedas nekustīgi krusto sliežu ceļu slīpā leņķī, kā arī ļauj novirzīties uz sānceļu. Nekustīgā krustojuma darba šķautnes zīmē rombu, kura mazo diagonāļu virsotnēs izvieto strupos krusteņus - 2 komplektus - pa 1 komplektam katrā virsotnē, bet lielo diagonāļu virsotnēs izvieto smailos krusteņus - 2 komplektus - pa 1 komplektam katrā virsotnē. Krustpārmiju pārvedas var būt vienkāršas t.i. - ar vienu pārvedlīkni vai divkāršas - t.i. ar divām pārvedlīknēm. Kā vienkāršās tā divkāršās var būt iekšromba (stāvas), kas ir pats izplatītākais krustpārmiju pārvedu veids, vai aizromba (lēzenas) - kad pārvedlīknes apliec smailo krusteni romba lielajās diagonālēs, un asmeņi atrodas nevis romba iekšienē, bet ārpus romba. Aizromba krustpārmijām iespējams ievērojami palielināt pārvedlīknes rādiusu, kas ļauj uzlabot ekspluatācijas parametrus un ātrumu pa sānceļu. Parasti gan iekšromba, gan aizromba pāarmiju pārvedām pati izplatītākā būs smailo krusteņu marka 1/9. Iekšromba pārmijām pietam rādiuss ir aptuveni 200 m, bet aizromba pārmijām tas var variēties ap 500 m. Aizromba pārmijām ir sarežģītāka smailā krusteņa konstrukcija. Tas ir vesels daudzkrusteņu mezgls. Krustpārmiju smailie un strupie krusteņi mēdz būt ar kustīgām serdēm.
Trevors Deilijs

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Deilijs uzsāka 2003.—04. gada sezonā, aizvadot 27 spēles NHL kluba Dalasas "Stars" sastāvā. 2004.—05. gada sezonas NHL lokauta laikā spēlēja AHL, taču 2005.—06. gada sezonā kļuva par "Stars" pamatsastāva spēlētāju. "Stars" rindās aizvadīja 10 pilnas sezonas, līdz 2015. gada vasarā tika aizmainīts uz Čikāgas "Blackhawks". 2015.—16. gada sezonas gaitā, pēc 29 "Blackhawks" rindās aizvadītām spēlēm, tika aizmainīts uz Pitsburgas "Penguins". Kopā ar "Penguins" 2016. un 2017. gadā izcīnīja Stenlija kausu.
Duntes pagasts

Vēsture

Izveidots sakarā ar 1866. gada pagastu pašvaldību likumu Liepupes draudzes novada Duntes muižas pagasta vietā. Pēc 1920. gada zemes reformas Duntes muiža tika sadalīta 77 vienībās 1442 ha kopplatībā, bet Liepupes mācītājmuiža 7 vienībās 201 ha kopplatībā.
1945. gada 10. septembrī pagastā izveidoja Duntes un Gāršas ciema padomes. 1947. gada 16. oktobrī pagastu iekļāva jaunizveidotajā Limbažu apriņķī. Pagastu likvidēja 1949. gada 31. decembrī, ciemus iekļaujot Limbažu rajonā. Mūsdienās Duntes pagasta teritorija iekļauta Salacgrīvas novada Liepupes pagastā un Limbažu novada Skultes pagastā.
Bjanka (pavadonis)

Atklāšana un nosaukums

Pavadonis tika atklāts 1986. gada 23. janvārī, Voyager programmas zinātniekiem izpētot starpplanētu zondes „Voyager 2” attēlus. Tam tika piešķirts pagaidu apzīmējums S/1986 U9. Starptautiskā Astronomijas savienība pavadonim vēlāk piešķīra nosaukumu Bjanka. Bjanka ir tēls Viljama Šekspīra komēdijā „Spītnieces savaldīšana”.

Orbīta un fizikālie parametri

Bjanka ir neliels pavadonis. Tā diametrs ir apmēram 54 ± 4 km. Tas ir piederīgs Porcijas grupai, kurā vēl atrodas Kresīda, Dezdemona, Džuljeta, Porcija, Rozalinda, Kupidons, Belinda un Perita. Visiem šiem pavadoņiem ir līdzīgas orbītas un fotometriskās īpašības. Bjanka ir mazizpētīts pavadonis. „Voyager 2” attēlos tas izskatās kā garens objekts, kura ass vērsta uz Urānu. Pavadoņa virsma izskatās pelēka.
Sororitas Tatiana

Devīze

Korporācijas devīze: latīņu: "Pro veritate, cultura et unitate" ("За истину, культуру и единение" vai "Par patiesību, kultūru un vienotību").

Dibināšana

Sororitas Tatiana ir izveidota apvienojoties divām studenšu korporācijām Sororitas Slavia un Tatiana. Par korporācijas dibinātājām uzskata 19 studentes, kuras nodibināja korporāciju Tatiana. Par dibināšanas datumu pieņēma 1932. gada 17. janvāri, kad pie Latvijas Universitātes tika dibināta korporācija Tatiana.
Korporācijas nosaukums Sororitas Tatiana ir izveidojies no vārda "māsa" (latīņu: soror) un vārda "Tatjana". 1755. gada 25. janvārī (svētmocekles Tatjanas dienā) tika parakstīts cara dekrēts par Maskavas Universitātes atvēršanu. No tā laika krievu studenti uzskata Svēto Tatjanu par savu aizstāvi.

Latvijas Republikā

1938. gada maijā korporācija Sororitas Tatiana tika uzņemta Studenšu Prezidiju Konventā un kļuva par pilntiesīgu korporāciju. Korporācijai bija draudzīgi sakari ar studenšu korporācijām Imeria (pie kuras Sororitas Tatiana garantēja komānu) un "Selga", kā arī ar krievu studentu korporācijām Fraternitas Arctica un Ruthenia un ārzemēs esošām krievu studenšu korporācijām Sororitas Oriens (Tartū) un Filiae Rutheniae (Kauņā).
Bez literāriem vakariem Sororitas Tatiana aktīvi piedalījās kopā ar studentu korporācijām "Fraternitas Arctica", "Ruthenia", "Fraternitas Rossica", studenšu korporāciju "Sororitas Rossica", kā arī ar "Latvijas Universitātes Krievu Studentu Sabiedrību" (ОРСЛУ, "Общество Русских Студентов Латвийского Университета") tradicionālu Tatjanas baļļu organizēšanā. Korporācija arī bija viena no Krievu kultūras dienu dalībniecēm.
Starp Sororitas Tatiana goda filistriem bija Latvijas pareizticīgās baznīcas arhibīskaps Jānis Pommers.
1940. gada 13. jūlijā korporācijas Sororitas Tatiana darbība tika oficiāli pārtraukta.

Pēc neatkarības atjaunošanas

1990. gada 29. oktobrī tika nolemts korporācijas darbību atjaunot. Kopš 1993. gada korporācija Sororitas Tatiana ir reģistrēta kā sabiedriskā organizācija. No 1995. gada 2. janvāri korporācija Sororitas Tatiana ir akreditēta pie Rīgas Tehniskās Universitātes.
Joensū

Vēsture

Joensū pilsētu 1848. gadā dibināja Krievijas cars Nikolajs I kā Ziemeļkarēlijas reģionālo centru.
19. gadsimtā Joensū attīstījās rūpniecība un  tirdzniecība. Tika uzlabota ūdens satiksme, izbūvējot Saimā kanālu. 19. gadsimta beigās Joensū bija viena no lielākajām ostas pilsētām Somijā.
1954. gadā Joensū pievienota Pielisensū pašvaldība. 2005. gada sākumā pievienota Kīhtelisvāra un Tūpovāra. 2009. gada sākumā pievienota Eno un Piheselke.
Bigbīts

Bigbīts (angļu: Big Beat) ir 1990. gados izveidojies klubu elektroniskās mūzikas paveids. Bigbīta raksturīgākās iezīmes ir jaudīgs vidēja tempa ritms, "bieza" basu partija, izkropļots breikbīts, psihodēliskas sintezatora melodijas un sempli no džeza, smagā roka un 1960. gadu britu popa. Par bigbīta aizsācējiem tiek uzskatīti The Chemical Brothers, The Crystal Method, The Prodigy, Fatboy Slim un Propellerheads.
Eriks Naits

Biogrāfija

Eriks Naits piedzima Menstonas ciemā, Jorkšīrā, Frederika Harisona Naita un Marionas Hildas Naitas ģemenē. Abi vecāki bija kvēkeri. Eriks bija trešais no viņu četriem dēliem. Tēvs, Frederiks Harisons, tika nogalināts angļu—būru kara laikā, kad Erikam bija tikai divi gadi. Viņa māte vēlāk pārcēlās uz Sanktpēterburgu, kur strādāja par guvernanti.
1912 .gadā Naits emigrēja uz Amerikas Savienotajām Valstīm. Viņš studēja mākslu Kembridžas latīņu skolā Masačūsetsā (Cambridge Latin School, Massachusettes).
Pirmā pasaules kara laikā pieteicās brīvprātīgi Kanādas armijā un tika pieņemts Toronto kājinieku pulkā (Princess Pat Regiment). Divi no viņa brāļiem krita kaujas laukā vienā un tajā pašā dienā 1919. gadā.
1917. gadā Naits apprecēja Dorotiju Noizsu Hollu (Dorothy Caroline Noyes Hall), ar kuru viņam piedzima trīs meitas. Viņi izšķīrās 1932 .gadā.
1938. gadā tapa īsais stāsts "Lesija atgriežas mājās", kas sākumā netika iecerēts kā īpaši svarīgs darbs. Par Lesijas prototipu kļuva rakstnieka kollijs vārdā Tūts (Toots). Lasītāji uzņēma to ar neparastu entuziasmu. 1940. gadā Lesijas piedzīvojumu paplašināto versiju publicēja laikraksts The Saturday Evening Post.
1939. gadā rakstnieks kopā ar savu otro sievu Džēru Brilavski (Jere Brylawski) nopirka zemnieku saimniecību Springhouse Farm Baksa apgabalā (Bucks County), Pensilvānijā. Tur arī atrodas Tūta kapavieta. Suns nomira 1945. gadā, bet 1970. gadā uz viņa kapa tika uzstādīta memoriālā skulptūra.
Lielu atzinību guva Naita 1941.gadā uzrakstītā patriotiskā novele "Pārāks par visu" (This Above All). Rakstnieks tika šajā sakarā ielūgts uz Balto namu, kur satika Eleanoru Rūzveltu. Viņš arī bija viens no līdzautoriem Frenka Kapras uzņemtajam seriālam Why We Fight. 1942. gadā Naits kļuva par Amerikas pilsoni.
1943. gadā Metro-Goldwyn-Mayer uzņēma piedzīvojumu filmu pēc slavenās grāmatas ar suni Palu Lesijas lomā, bet pats rakstnieks pirmizrādi nepiedzīvoja.
Lidmašīnas Douglas C-54 Skymaster katastrofa, kas maksāja rakstniekam dzīvību, notika Surinamā, ko toreiz sauca par Holandiešu Gviānu, 30 jūdžu attālumā no Paramaribo 1943. gada 15. janvārī. Eriks Naits toreiz bija ASV Armijas majors. Katastrofas apstākļi tā arī pilnībā netika noskaidroti. 2008. gada 30. aprīlī katastrofas vietai tuvākajā ciematā (Bakki, Reynsdorp) tika uzlikta memoriālā plāksne ar 35 bojāgājušo vārdiem.
Lesijas grāmatas ir tulkotas daudzās pasaules valodās. Latvijā grāmata "Lesija atgriežas mājās" ir izdota trīs reizes, vienreiz ar nosaukumu "Lesi atgriežas mājās".
Šakira

Biogrāfija

Dzimusi un augusi Barankilā, Kolumbijā. Šakira daudzus savus talantus atklāja jau skolas laikā, kur viņa demonstrēja savas vokālās dotības un vēderdejas. Šakiras dzimtā valoda ir spāņu, tāpat tekoši runā angļu un portugāļu valodā, runā arī itāļu, franču, katalāņu un arābu valodā.
Viņas pirmie divi studijas albumi neguva lielus komerciālos panakumus un dziedātāja nekļuva plaši pazīstama ārpus Kolumbijas. 1995. gadā izdeva Pies Descalzos, ar ko guva lielus panākumus Latīņamerikā un Spānijā, savukārt 1998. gada albums Dónde Están los Ladrones? visā pasaulē tika pārdots septiņos miljonos kopiju.
2001. gadā guva panākumus ar savu pirmo singlu angļu valodā Whenever, Wherever, kas bija 2002. gada pārdotākais singls. Šakira "ielauzās" angļu valodā runājošo pasaulē ar albuma Laundry Service izdošanu, kas tika pārdots 13 miljonos kopiju. Četrus gadus vēlāk viņa izdeva divus albumus Fijación Oral Vol. 1 un Oral Fixation Vol. 2. Abi sekmēja viņas panākumus ar vienu no 2000. gadu veiksmīgākajām dziesmām Hips Don't Lie. 2009. gada rudenī izdeva savu sesto studijas albumu She Wolf, kas ticis atzinīgi novērtēts no kritiķu puses. Albums ticis pārdots apmēram 2 miljonos kopiju visā pasaulē. Šakiras izpildītā dziesma Waka Waka (This Time for Africa) tika izvēlēta kā 2010. gada FIFA Pasaules kausa oficiālā dziesma. Tā kļuva par visu laiku pārdotāko Pasaules kausa dziesmu. Interneta vietnē YouTube dziesmas videoklips angļu valodā ir visu laiku septītais skatītākais video ar 550,5 miljoniem skatījumu. 2010. gada oktobrī izdeva albumu Sale el Sol. Tas ir pārdots divos miljonos kopiju visā pasaulē. Viņas nākamais albums Shakira iznāca 2014. gadā.
Zvaigznes tipa tīkls

Zvaigznes tipa tīkls (angļu: Star network) ir datortīkla topoloģiju veids. Zvaigznes tīkla slēgumā datori ar kabeļu segmentiem (parasti vītais pāris) tiek pieslēgti centrmezglam vai tīkla komutatoram. Priekšrocība, salīdzinot ar maģistrālo slēgumu, pārtrūkstot kabeļa segmentam pārstāj darboties tikai viens dators. Taču izejot no ierindas centrmezglam pārstāj darboties viss segments. Lai gan vītā pāra kabelis ir salīdzinoši lētāks par koaksiālo kabeli, taču, ja datori atrodas tālu no centrmezgla (maksimālais attālums 100 metri) kabeļa patēriņš ir liels. Zvaigznes tipa tīkls ir viens no visizplatītākajām datortīklu topoloģijām.

Zvaigžņtīkla topoloģija tiek veidota tad, ja katrs dators, izmantojot atsevišķu kabeli, izveido savienojumu ar kopējo centrālo ierīci (angļu: Hub), ko sauc par centrmezglu ( šajā gadījumā termins “centrmezgls” tiek lietots plašā nozīmē un apzīmē jebkuru ierīci ar daudzām ieejām, kas var kalpot kā centrālais elements, piemēram, komutators vai maršrutētājs.) Centrmezgla funkcijā ietilpst datora nodotās informācijas nosūtīšana vienam vai visiem pārējiem tīkla datoriem. Centrmezgla lomā var uzstāties gan dators, gan specializētā ierīce, piemēram, atkārtotājs, komutators vai maršrutētājs. Zvaigžņtīkla tipa topoloģijas trūkumi ir augstāka tīkla aprīkojuma izmaksas, kas saistītas ar specializētās centrālās ierīces iegādes nepieciešamību.
Zvaigžņu topoloģijas samazina ietekmi no pāŗvades līnijas mazspējas uz visu pārējo tīklu savienojot katru ierīci ar centrmezglu (angļu: Hub). Katra ierīce var sazināties ar pārējām ierīcēm tīklā caur šo centrmezglu. Kļūdas kas rodas ar vienu ierīci šajā tīklā tiks izolēta uz tā pāŗvades līnijus un neietekmēs pārējās ierīces un centrmezglu. 
Zvaigznes konfigurāciju tipiski izmanto ar vītā pāra kabeli un optiskajiem kabeļiem. Tomēr to var arī izmantot ar koaksiālo kabeli.