google/wiki40b huggingface dataset:
OSIRIS-REx

Lidojuma gaita

OSIRIS-REx tika palaists 2016. gada 8. septembrī 23:05 UTC ar nesējraķeti Atlas V/411 no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas starta laukuma SLC-41.
2016. gada 28. decembrī veikts trajektorijas korekcijas manevrs DSM-1, izmantojot 354 kg degvielas. Mazāks korekcijas manevrs veikts 2017. gada 18. janvārī.
2017. gada 22. septembrī OSIRIS-REx veica Zemes pārlidojumu, iegūstot paātrinājumu ar planētas gravitācijas palīdzību. Ciešākā pietuvošanās bija 16:52 UTC 17 237 km attālumā no Antarktīdas.
2018. gada 15. oktobrī veikts trajektorijas korekcijas manevrs AAM-2. 17. oktobrī tika nomesta TAGSAM paraugu atgriešanas sistēmas nosegplāksne.
3. decembrī OSIRIS-REx sasniedza 101955 Bennu, to pārlidojot 20 km attālumā. 31. decembrī zonde iegāja orbītā ap asteroīda ar augstumu no 1,4 km līdz 2 km.
Ķekavas pagasts

Hidrogrāfija

Upes: Bērzene (Bērze), Dobupīte, Ķekava, Olekte, Pūķupe, Sausā Daugava, Skujupīte, Sūnupe, Tīturga, Vecā Dobupīte.
Ezeri: Melnezers.

Aizsargājamas dabas teritorijas un objekti

No īpaši aizsargājamām dabas teritorijām Ķekavas pagastā atrodas valsts nozīmes dabas piemineklis — Katlakalna priedes. Tas ir dendroloģisks stādījums 13,6 ha platībā, sils. Dabīgais meža masīvs papildināts ar 84 veidu svešzemju augu sugu stādījumiem. Latvijas Vides, ģeoloģijas un meteoroloģijas aģentūras dižkoku datu bāzē Ķekavas pagastā ir reģistrēti 15 dižkoki, no kuriem vairums atrodas Rāmavas muižas parkā vai tā tuvumā.

Vēsture

Mūsdienu Ķekavas pagasts atrodas agrākā Doles pagasta teritorijā, kas agrāk izvietojās ne tikai Daugavas kreisajā krastā, bet arī uz Doles salas.
Kad bīskaps Alberts 13. gadsimta sākumā izlēņoja Daugavas līvu pilsnovadus saviem vasaļiem, Ķēniņa sala (latīņu: Insula regis) tika piešķirta bruņiniekam Johanam no Dolenes (Johannes de Dolen). 14. gadsimta vidū Rīgas domkapituls viņiem 1316. gadā piešķirtajā Doles salā uzcēla jaunu Doles pili, kas pirmo reizi pieminēta 1359. gadā. 1416. gadā domkapitula ieņēma Livonijas ordenis, ko tas atdeva 1449. gadā. Pēc Viļņas ūnijas noslēgšanas Doles draudzes novadu (vācu: Kirchspiel Dahlen) iekļāva Polijas-Lietuvas kopvalstij piederošās Livonijas Pārdaugavas hercogistes teritorijā. Pēc Lielā Ziemeļu kara Doles pilsmuižu Krievijas impērijas ķeizariene Elizabete piešķīra feldmaršalam Pēterim Lasī, 18. gadsimtā to mantoja viņa znots V. Levīzs of Menārs. 1783. gadā par Doles muižas īpašnieka Voldemāra Antona Levīza of Menāra līdzekļiem tika celta tagadējā Doles-Ķekavas draudzes Sv. Annas baznīca. Pirmā pasaules kara laikā pagasta teritorijā notika Plakanciema kauja un Ķekavas kaujas (1916).
Pēc 1920. gada agrārās reformas Doles muižu nacionalizēja. 1935. gadā Rīgas apriņķa Doles pagasta platība bija 130 km² un tajā dzīvoja 2286 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Doles un Ķekavas ciema padomes, bet Doles pagastu 1949. gadā likvidēja. Ķekavas ciems ietilpis Baldones (1949-1959) un Rīgas rajonā (1959-2009). 1960. gadā Ķekavas ciemam pievienoja daļu likvidētā Strēlnieku ciema. 1963. gadā daļu kolhoza «Mežvidi» teritorijas pievienoja Baldones ciemam, daļu kolhoza «Sarkanais daugavietis» teritorijas - Baldones un Katlakalna ciemiem. 1974. gadā Ķekavas ciemam pievienoja daļu likvidētā Katlakalna ciema teritorijas, bet daļu teritorijas atdalīja jaunizveidotajam Daugmales ciemam. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Ķekavas pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva jaunveidotajā Ķekavas novadā.

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas ir Ķekava (pagasta un novada centrs), Katlakalns, Valdlauči, Rāmava, Alejas, Vimbukrogs, Bērzmente, Dzērumi, Plakanciems, Misas.
Oskars Kastēns

Biogrāfija

Oskars Kastēns mācījies Rīgas 77. vidusskolā, studējis Liepājas Pedagoģiskajā institūtā. 1995. gadā O. Kastēns absolvējis Latvijas Universitātes Filoloģijas fakultāti ar kvalifikāciju latviešu valodas un literatūras skolotājs.
No 1994. līdz 1997. gadam strādājis laikrakstā "Neatkarīgā Rīta Avīze" par korektoru, vēlāk vadījis Ārzemju ziņu departamentu. 1997. gadā bijis nedēļas laikraksta "Fokuss" galvenais redaktors. No 1998. līdz 2002. gadam strādājis Latvijas Televīzijā par Rietumeiropas korespondentu Briselē, vadījis raidījumu "TV Erudīts".
Laikā no 2001. līdz 2002. gadam O. Kastēns bija sabiedrisko attiecību konsultāciju uzņēmuma "Consensus PR" izpilddirektors.

Politiskā darbība

2002. gadā bijis Latvijas Pirmās partijas (LPP) dibinātāju skaitā, ievēlēts 8. Saeimā no tās saraksta. No 2002. gada 5. novembra līdz 2005. gada 19. janvārim bijis LPP Saeimas frakcijas priekšsēdētājs, kā arī Eiropas lietu komisijas priekšsēdētājs.
2006. gadā tika ievēlēts 9. Saeimā no Latvijas Pirmās partijas un partijas "Latvijas Ceļš" vēlēšanu apvienības saraksta, tomēr drīz pēc ievēlēšanas 2006. gada 7. novembrī kļuva par īpašu uzdevumu ministru sabiedrības integrācijas lietās Aigara Kalvīša valdībā, nomainot amatā Karinu Pētersoni, un nolika deputāta mandātu uz ministra amata pildīšanas laiku. O. Kastēns saglabāja ministra portfeli arī Ivara Godmaņa valdībā, tomēr to zaudēja līdz ar integrācijas lietu sekretariāta likvidēšanu 2009. gada 1. janvārī. No 2009. gada 15. janvāra O. Kastēns atjaunoja Saeimas deputāta mandātu.
O. Kastēns kandidēja 10. Saeimas vēlēšanās no partiju apvienības "Par Labu Latviju" saraksta, bet netika ievēlēts.

Privātā dzīve

O. Kastēns ir precējies, ir divu bērnu tēvs.

Skandāli

2008. gadā laikraksta "Diena" žurnāliste Aleksandra Jolkina veica žurnālistikas eksperimentu, kas atbilstoši Kastēna aizstāvjiem bijis "no ētikas viedokļa strīdīgs", provocējot precēto politiķi uzsākt romantiskas attiecības. Eksperimenta mērķis bija pierādīt, ka konservatīvās un uz ģimenes vērtībām veidotās partijas LPP/LC pārstāvji savā dzīvē nav ar tik stingru morāli kā no Saeimas tribīnes. No šāda viedokļa eksperiments bija sekmīgs un pieņēmumu apstiprināja.
Danmark Rundt

Vēsture

Sacensības pirmoreiz organizētas 1985. gadā, pēc tam rīkojot tās katru gadu līdz 1988. gadam. Pēc tā sekoja septiņu gadu pauze, pēc kuras kopš 1995. gada tās atkal notiek katru gadu. Dānijā par sacensībām ir liela interese gan klātienē, gan plašsaziņas līdzekļos.
1995. gada sacensību kopvērtējumā trešajā vietā bija Motorola komandu pārstāvošais latvietis Kaspars Ozers. 1997. gadā Juris Silovs uzvarēja punktu (sprinteru) klasifikācijā.
Ķīnas sudraba panda

Ķīnas sudraba panda ir sudraba monētu sērija, kas Ķīnā tiek izlaista kopš 1983. gada. Ik gadu tiek mainīts monētas noformējums, tāpēc monēta ir ļoti populāra arī kolekcionāru vidū. Monēta sastāv no 99,90% sudraba un tās masa ir 31,105 grami.
Viskrievijas Satversmes sapulce

Viskrievijas Satversmes sapulce (krievu: Всероссийское учредительное собрание) bija Krievijas Republikas demokrātiski vēlētais parlaments, ko ievēlēja 1917. gada 12.-14. novembrī un padzina 1918. gada 19. (6.) janvārī, pārtraucot parlamentārās demokrātijas veidošanos Krievijā pēc Oktobra revolūcijas.

Satversmes sapulces vēlēšanas

Satversmes sapulces vēlēšanās 1917. gada 12. novembrī piedalījās mazāk nekā 50% balsstiesīgo iedzīvotāju. Ievēlēja 715 deputātus, no kuriem 370 (51,7%) mandātu ieguva labējie eseri un centristi, 175 (24,5%) boļševiki, 40 (5,6%) kreisie eseri, 17 (2,4%) kadeti, 15 (2,1%) meņševiki, 2 Tautas sociālisti un 86 etniskās partijas.
Oto Šmits

Dzīvesgājums

Dzimis 1891. gadā Mogiļevā veikalnieka Jūlija Frīdriha Šmita un viņa sievas Annas, dzimušas Ērgles, ģimenē. Viņa vecāki bija izceļotāji no Latvijas. Bērnību un jaunību daļēji pavadīja vectēva mājās pie Trepmuižas. 
1901. gadā viņa vecāki pārcēlās uz Odesu, kur viņš mācījās Odesas 2. ģimāzijā, 1907. gadā uz Kijevu, kur viņš ar zelta medaļu pabeidza ģimnāziju (1909). Studēja matemātiku Kijevas universitātē (1909-1913), 1913. gadā salaulājās ar Veru Jasņicku (1889–1937). 1916. gadā iznāca viņa monogrāfija "Abstraktā grupu teorija" (Абстрактная теория групп), un viņš tika pieņemts darbā par privātdocentu Kijevas Universitātē.
Pēc Oktobra revolūcijas O. Šmits strādāja vairākos amatos Padomju Krievijas Izglītības tautas komisariātā, no 1924. līdz 1941. gadam bija Lielās Padomju enciklopēdijas galvenais redaktors.
Vissavienības Arktikas institūta direktors (1930-1932), Ziemeļu jūras ceļu galvenās pārvaldes vadītājs (1932-1938).
No 1930. līdz 1934. gadam Šmits vadīja arktiskās ekspedīcijas ar kuģiem Sedov, Sibirjakov un Čeļuskin. Lielā terora laikā pret O. Šmitu gatavoja apsūdzību, tomēr viņš netika apcietināts. No 1939. gada 28. februāra līdz 1942. gada 24. martam PSRS Zinātņu akadēmijas viceprezidents. 
1942. gadā atlaists no amata PSRS Zinātņu akadēmijas vadībā, nodevās akadēmiskajam darbam. 1944. gadā publicēja rakstu "Zemes un planētu izcelsmes meteorītu teorija" (Метеоритная теория происхождения Земли и планет) par planētu veidošanos no rotējošiem gāzu mākoņiem, 1949. gadā tika izdotas viņa "Četras lekcijas par Zemes izcelšanos" (Четыре лекции о теории происхождения Земли).
Miris 1956. gada 7. septembrī Maskavā, apglabāts Novodevičjes kapsētā.
Rusj

Rusj vēsture Latvijā

Prāmi Rusj operēja kompānija Mono, kas speciāli šim maršrutam nodibināja meitasuzņēmumu Mono līnijas. Tāpat kā prāmja "Mihails Šolohovs" darbība, arī prāmja Rusj darbību beidzās ar kompānijas bankrotu.

Specifikācija

Kuģa Rusj konstrukcijā nav paredzēta priekšējā viziera un līdz ar to prāmim nav priekšējās lūkas. Interesanti, ka šo faktu kompānija pēc prāmja Estonia kastastrofas konkurences cīņā ar Estline centās izmantot kā lielu priekšrocību, iedrošinot pasažierus, ka kuģis Rusj ir no neslīkstošajiem un drošākajiem kuģiem.
Gerards Oskams

Biogrāfija

No 1900. gadu sākuma līdz 1920. gadu vidum bijis viens no vadošajiem Nīderlandes šahistiem. 1900. gadā Groningenā uzvarējis neoficiālajā Nīderlandes šaha čempionātā. 1904. gadā Leuvardenas šaha turnīrā bijis otrais. 1907. gadā Hāgas šaha turnīrā izcīnījis otro vietu, bet Utrehtas šaha turnīrā ieņēmis trešo vietu.
Pirmā pasaules kara laikā neitrālajā Nīderlandē uzvarējis šaha turnīros Hāgā (1917), Sheveningenā (1917), Roterdamā (1918) un Hertogenbosā (1918).
Pēc Pirmā pasaules kara dalījis 1.-4. vietu šaha turnīrā Busumā (1921) un uzvarējis šaha turnīrā Groningenā (1925). Kopā ar nākamo Pasaules šaha čempionu Maksu Eivi un nākamo FIDE prezidentu Aleksandru Rību pārstāvējis Nīderlandi 1924. gada neoficiālajā šaha olimpiādē.
1906. gadā kā tieslietu maģistrs beidzis Amsterdamas Universitāti un vēlākajos gados Roterdamā strādājis par advokātu.
Alfrēds Neilands

Biogrāfija

Alfrēds Neilands dzimis Vidzemes guberņas pilsētā Valkā, 1895. gada 10. oktobrī [v.s. 28. septembrī] ormaņa Juhana Neilanda ģimenē. Arī viņa brāļi Voldemārs (1893-1976) un Feliks (1902—1966) Neilandi bija svarcēlāji. Alfrēds mācījās Rīgā. Trenējās sporta biedrības "Marss" smagatlētikas sekcijā. 1913. gadā, būdams 18 gadus vecs, Alfrēds uzstādīja piecus Viskrievijas svarcelšanas rekordus. 1914. gadā, vēl pārstāvot Rīgu, viņš izcīnīja otro vietu 18. un 19. Viskrievijas svarcelšanas čempionātos un bija pirmais Rīgā notikušajā 2. Viskrievijas olimpiādē. Frontes līnija tuvojās Rīgai un Neilands pārceļas uz Petrogradu, kur turpina treniņus klubos "Kalev" un "Sanitas". Jau kā Petrogradas pārstāvis viņš uzvarēja Viskrievijas 20. (1915) un 21. (1916) čempionātā.
Pēc Pirmā pasaules kara, 1919. gadā Alfrēds Neilands pārcēlās dzīvot uz Tallinu. 1920. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Amsterdamā viņš kļuva par pirmo Igaunijas olimpisko čempionu. Divus gadus vēlāk uzvarēja pasaules čempionātā Tallinā. 1924. gadā ieguva sudrabu medaļu Parīzes olimpiādē.  Kopumā Neilands uzstādījis 12 pasaules, 14 olimpiskos un 45 Igaunijas rekordus.
Pēc 1924. gada olimpiskām spēlēm Neilands aizgāja no aktīvā sporta un vēlāk strādāja par biznesmeni dzimtajā pilsētā Valgā. Viņš darbojās arī kā svarcelšanas treneris un tiesnesis.
No 1950.līdz 1955. gadam Neilands bija Igaunijas Eksperimentālo bezalkoholisko dzērienu fabrikas (tagad AS Tallinna Karastusjoogid) direktors. 
1995. gadā Valgā viņam atklāja pieminekli (tēlnieks Mati Karmins) un no 2000. gada tur notiek viņa piemiņas sacensības. Apglabāts Tallinas meža kapos.
Sojuz TMA-17M

Lidojuma gaita

Sojuz TMA-17M tika palaists 2015. gada 22. jūlijā 21:02:45 UTC ar nesējraķeti Sojuz-FG no Baikonuras kosmodroma 1. starta laukuma 5. palaišanas iekārtas. Kosmosa kuģis no pēdējās pakāpes atdalījās 21:11 UTC. Pēc ieiešanas orbītā neatvērās kreisais saules bateriju panelis.
Saslēgšanās ar staciju notika 23. jūlijā 02:45 UTC (nepilnas 6 stundas pēc starta) pie Rassvet moduļa. Tuvošanās un saslēgšanās operācijas notika automātiskā režīmā. Saslēgšanās laikā atvērās kļūmīgais saules bateriju panelis.
No stacijas Sojuz TMA-17M atvienojās 2015. gada 11. decembrī 09:49 UTC. Zemi nolaižamais aparāts sasniedza 13:18 UTC, Kazahstānā. Lidojuma ilgums — 141 diena 16 stundas 9 minūtes.
Šunmjo Masuno

Šunmjō Masuno (japāņu: 枡野 俊明, Masuno Shunmyō; 1953) ir japāņu ainavu arhitekts, profesors un dzenbudistu mūks. Viņš ir Likteņdārza projekta koncepcijas autors.

Dzīvesgājums

Dzimis 1953. gada 28. februārī Jokohamā budistu tempļa vadošā priestera ģimenē.
Līdz 1975. gadam studēja Tamagavas universitātē, pēc tam bija dārzu dizainera Katsuo Saitō māceklis. 1979. gadā papildināja savu izglītību dzenbudistu templī, 1982. gadā nodibināja savu uzņēmumu Japanese Landscape Consultants. 
Kopš 1980. gadiem uzstājās ar priekšlasījumiem Kornela, Hārvarda un Londonas universitātēs.
1998. gadā viņu ievēlēja par Tama Mākslas universitātes profesoru.
2000. gadā viņš kļuva par Kenkō-ji tempļa vadošo priesteri.

Projekti

Masuno projektējis japāņu dārzu Berlīnes Erholungspark Marzahn (2003), Kanādas vēstniecības dārzu Tokijā, un citus dārzus.
Pirms dārza projektēšanas viņš veic dialogu ar telpu ar meditācijas palīdzību.
Rinda (botānika)

Rinda (latīņu: ordo) ir augu sistemātikas pamattaksons. Tas apvieno radniecīgas dzimtas. Dzīvnieku sistemātikas gadījumā kārta ir rindai atbilstošs taksons.
Rinda ir novietota starp dzimti un klasi. Vairākas radniecīgas rindas apvieno klasē. Starptautiskais botānikas nomenklatūras kodekss nosaka, ka rindas latīniskos nosaukumus izteic ar vienu vārdu, ko raksta ar lielo sākumburtu. To veido no tipiskās ģints nosaukuma, pievienojot izskaņu —ales (piemēram, asteru rinda — Asterales, rožu rinda — Rosales). Ja lieto detalizētu sistemātiku, tad izmanto papildtaksonus — apakšrinda (latīņu: subordo) un virsrinda (latīņu: superordo).
Mazais princis

Īss apraksts

"Mazais princis" ir poētisks stāsts par to, kā lidmašīnas pilots, kurš, ciešot avārijā, nosēžas tuksnesī un tur satiek mazu zēnu, kas uz Zemi atlaidies no neliela asteroīda. Stāsts ir filozofisks un tas ietver sabiedrības kritiku, vienlaikus pārdomājot pieaugušo pasaules dīvainības.
Lai arī grāmata tiek pasniegta kā bērnu grāmata, Mazais princis pieaugušajiem lasītājiem ir devis vairākas filozofiskas atklāsmes par cilvēka raksturu. Vienas no spēcīgākajām stāsta sarunām risinās starp Mazo princi un lapsu, kuru zēns satiek savā ceļojumā pa Zemi. Lapsas teksti ietver visu stāsta esenci: "On ne voit bien qu'avec le cœur. L'essentiel est invisible pour les yeux..." (Īsti mēs redzam tikai ar sirdi. Būtiskais nav acīm saredzams) vai "Tu deviens responsable pour toujours de ce que tu as apprivoisé" (Tev vienmēr jābūt atbildīgam par tiem, ko esi pieradinājis).
Tamarixia radiata

Izplatība

Tamarixia radiata sastopama Ķīnā, Indonēzijā, Maurīcijā, Pakistānā, Filipīnās, Nepālā un Taivānā. Aprakstīta Pakistānas Pendžābā.
Tāpēc ka Diapphorina citri ir netīšam ievesta (introducēta jaunajās teritorijās un kļuva par invazīvu kukaini, kas izplāta citrusaugu patogēnas, kas var iznīcināt veselu augu un citrusaugu plantācijas, Tamarixia radiata plēvspārnis, ka arī daži citi lapblusiņas ienaidnieki, tika speciāli introducēts Amerikā. Tagad šīs plēvspārnis ir izplatījies dažos Amerikas reģionos, tajā skaitā ASV, Meksikā, Gvadelupā, Brazīlijā, Kolumbijā (pirmo reizi reģistrēts 2011. gadā).

Pieaugušo īpatņu apraksts

Pieaugušie īpatņi ir mazi, kuru ķermeņa garums ir 0,92—1,04 mm. Galva nedaudz lielāka plašumā nekā garumā. Acis ir novietoti viens no cita lielā attālumā. Spārni ir hialinizēti ar blāvu dzeltenām vēnām.
Ir novērojams dzimumdimorfisms starp mātīti un tēviņu. Tēviņi ir mazliet mazāki un ar spārnu vēzienu nekā mātītēm. Tēviņu ūsas ir 1,5 reizes garākas nekā mātītēm. Mātīšu olvads ir nedaudz izspīlēts.

Preimaginālo stadiju apraksts

Pirmās stadijas kāpurs ir 0,28 mm garumā un līdz 0,11 mm plašumā. Ceturtās stadijas kāpurs ir 1,14 mm garumā un 0,59 mm plašumā.

Ekoloģija

Pieaugušās Tamarixia radiata mātītes barojas ar Diaphorina citri pieaugušās lapblusiņas lapu medus ekstraktu, bet olbaltumu, kas ir nepieciešams savu olu attīstīšanai, dabū no lapblusiņas nimfas. Mātītes barojas ar jauno lapblusiņas nimfas hemolimfu, kas nāk laukā ieduršanas vietā ar olvadu.
Mātīšu un tēviņu koncentrāciju attiecība populācijā ir 1,8 pret 3,2.

Attīstība

Mātīte dēj parasti vienu, retāk divas olas zem Diaphorina citri nimfas. No tiem diviem kāpuriem tikai viens attīstīsies pieaugušajā formā, jo Tamarixia radiata savrups (solitārs) parazitoīds. Pa visu savu dzīvi mātīte var izdēt līdz 300 olu.
Tikko radušies kāpuri iekļūst lapblusiņas nimfā un barojas ar saimnieku hemolimfu, beigās nogalinot to. Kāpuri iziet četras stadijas.
Pēdējās (ceturtās) stadijas kāpurs iekuņojās zem mirušās nimfas. Pieaugušais iziet caur caurumu nimfu toraksā vai galvā.
Bieķensala

Bieķensala (vācu: Benkensholm) ir bijusī sala Daugavas lejteces paplašinājumā pie upes kreisā pamatkrasta tagadējā Torņakalna apkaimē, kur mūsdienās atrodas industriālā apbūve. Tās maksimālais garums bijis 3,3 km, platums 0,6 km, augstums 1,5 – 3 m. No krasta to atdalīja tagad gandrīz aizbērtais Kīleveina grāvis (jeb Torņa grāvis, arī Masta grāvis), bet no Lucavsalas Bieķengrāvis.
Tagad seno Daugavas pamatkrastu pie Bieķensalas iezīmē Jelgavas un Bauskas ielas.

Vēsture

Kā atsevišķa sala Bieķensala pastāvēja no 13. līdz 18. gadsimtam un aizņēma Daugavas ielejas palieni starp Kīleveina grāvi un tagadējo Mūkusalas ielu. Savu tagadējo vārdu tā ieguvusi Zviedru Vidzemes laikā no salas nomnieka Anša Benkena (Hans Beneken) vārda, kas minēts kā apsūdzētājs 1630. gada raganu prāvā pret kāda zemnieka sievu.
Inženieris Gustavs Emanuēls fon Veismanis 1764. - 1782. gadā vadīja Daugavas dambja būvēšanu, vienā virknē tika savienotas sešas salas: Bieķensala, Mūkusala, Lielā Klīversala, Burkānu sala, Mazā Klīversala un Ķīpsala. Kad 19. gadsimta beigās Kīleveina grāvja augšgalu aizbēra, tā saplūda ar Šlotmakera salu. Tagadējā apbūve izveidojās pēc 1950. gada.
Pastende

Vēsture

Rakstītos avotos Pastendes nosaukums (Postenden) pirmo reizi minēts 1288. gadā. Apdzīvotā vieta veidojusies ap bijušās Pastendes muižas centru. 20. gadsimta 20. gados muiža konfiscēta un nonāca Latvijas valsts īpašumā. No 1938. gada janvāra līdz 1941. gada maijam Pastendes muižā bija dislocētas Latvijas armijas 2. Ventspils kājnieku pulka daļas. 2. Pasaules kara gados laikā no 1941. gada jūlija līdz novembrim nacistiskās Vācijas okupācijas varas iestādes iekārtoja muižā koncentrācijas nometni, kur turēja vidēji ap 200 ieslodzīto. No 1944. gada oktobra līdz 1945. gada 8. maijam Pastendes muižā un Pastendes pamatskolā atradās vērmahta kara lazarete. Kopš 1945. gada muižas ēkā atrodas Pastendes pamatskola. Līdz 1945. gadam Pastende bija atsevišķa Pastendes pagasta lielākā apdzīvotā vieta. 
Cīruļu kapsētā (6,5 km no Pastendes centra) atrodas lielā latviešu tautas pasaku un teiku krājēja Anša Lerha-Puškaiša (1859-1903) vecāku un dzimtas piederīgo kapu vieta.

Infrastruktūra

Kultūras nams atklāts 1979. gada 28. decembrī kā kolhoza «Draudzība» kultūras nams (pirmā direktore Inese Vecmane). Tajā darbojas 7 (visu paaudžu) deju kolektīvi. Regulāri notiek ekspozīciju maiņa izstāžu zālē, kā arī tikšanās ar māksliniekiem.
Turna

Vēsture

Latvijas PSR laikos bija Ļeņina kolhoza centrs ar kolhoza krejotavu-sierotavu, mehānisko darbnīcu un klubu, tur bija arī veikals un sakaru nodaļa. 1969. gadā Turnā bija 66 iedzīvotāji.

Ekonomika

Turnā 2015. gadā tika atklātas "Enrial Timber" kamīnmalkas un taras dēļu ražotnes. Ražotnes sakarus apgrūtināja sliktais ceļu stāvoklis. 2019. gadā "Enrial Timber" tika likvidēta.

Sports

Turnas tautas namā ziemas sezonā ik gadus notiek 6 posmu Ērģemes pagasta galda spēļu čempionāti, kuros piedalās arī apkārtējo pagastu iedzīvotāji. Spēles notiek 6 disciplīnās (šahs, dambrete, galda teniss, galda hokejs, šautriņu mešana, novuss). Ciematā tiek rīkotas arī sacensības zemledus makšķerēšanā Valda ezerā, spaikbolā, strītbolā un dažos citos sporta veidos.
Leonīds Leimanis

Dzīvesgājums

Leonīds Leimanis dzimis 1910. gada 16. aprīlī, Rīgā, ierēdņa Jāņa Leimaņa ģimenē, kas jaunība spēlēja Pēterburgas teātros. Beidzis Tautas augstskolas dramatisko studiju (1930), bija Strādnieku teātra (1927—1934), pēc tā likvidēšanas Dailes teātra (1934—1940) aktieris. 
Līdztekus kopš 1933. gada bija kinostudijas "Latviešu skaņu filma" aktieris un režisors, kultūrfilmu operators. Uzņēma pasūtījuma filmas par sportu un medicīnu, bija režisora A. Rusteiķa asistents pirmajā latviešu pilnmetrāžas skaņu filmā "Daugava” (1934), kurā tēloja vienu no galvenajām lomām – rakstnieku Vilni. 
Pēc Latvijas okupācijas strādāja par Dailes teātra direktoru (1940—1941), vācu okupācijas laikā izveidoja un vadīja Rīgas pagrīdes antifašistisko organizāciju "Сīņа".
Kad Sarkanā armija atkal ieņēma Rīgu, Leimani atjaunoja Dailes teātra direktora amatā (1944—1946), vēlāk viņš bija Rīgas Kinostudijas mākslinieciskās daļas vadītājs (1946—1948) un viens no vadošajiem kinostudijas režisoriem (no 1947). 
Kopā ar režisoru Pāvelu Armandu uzņēma filmu "Salna pavasarī" (1955), bija filmu „Nauris” (1957) un „Šķēps un roze” (1959) režisors un scenārija autors. Vēlāk uzņēma filmas „Kapteinis Nulle” (1964), „Purva bridējs” (1966) un „Pie bagātās kundzes” (1969). 
Miris 1974. gada 6. jūlijā Rīgā, viņa izvadīšana iemūžināta kinožurnāla "Padomju Latvija" 1974. gada 20. numurā (operatori Vadims Mass un Juris Podnieks).

Ģimene

Precējies ar aktrisi Elvīru Leimani, dzīvojis Lielvārdē, kur dzimusi viņa meita aktrise Ludmila Leimane-Vītoliņa. Dēls Gundars spēlēja Matīsiņu viņa režisētajā kinofilmā „Salna pavasarī”.
Natālija Edzgveradze

Biogrāfija

1990. gadā piedalījusies PSRS junioru šaha čempionāta finālā U20 meiteņu vecuma grupā. Četras reizes pārstāvējusi Gruziju Eiropas un Pasaules junioru šaha čempionātos, kuros labākos panākumus guvusi 1994. gadā, kad Pasaules junioru šaha čempionātā U20 meiteņu vecuma grupā izcīnījusi bronzas medaļu. 1995. gadā Lāzne Bohdanečā izcīnījusi otro vietu starptautiskajā šaha turnīrā, kā arī Kišiņevā piedalījusies Pasaules čempionāta šahā sievietēm starpzonu turnīrā, kurā ieņēmusi 30. vietu. 1996. gadā Maskavā uzvarējusi starptautiskajā sieviešu šaha turnīrā, apsteidzot Jekaterinu Kovaļevsku. 1996. gadā Tbilisi kopā ar Maiju Lomineišvili dalījusi pirmo vietu Gruzijas sieviešu šaha čempionātā, taču pēc papildu rādītājiem bijusi otrā. 1999. gadā beigusi savu aktīvās šahistes karjeru. Vēlākajos gados strādājusi Singapūrā par šaha treneri.
Par panākumiem turnīros FIDE 1999. gadā viņai piešķīra starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu. 2005. gadā saņēmusi FIDE trenera (FT) nosaukumu.