google/wiki40b huggingface dataset:
Vasknarva

Vēsture

Pēc Viruzemes pievienošanas Livonijas ordeņa mestrs Gosvins fon Hērike uz Livonijas konfederācijas un Pleskavas kņazistes robežas 1349. gadā pie Narvas upes iztekas lika uzcelt nocietinājumu, ko 15. gadsimta sākumā sagrāva Pleskavas krievu karaspēks. 1416. gadā tā krieviski nosaukta par Sireņecu.
1433. gadā Peipusa ziemeļu krasta aizsardzībai izveidoja Nīslotas jeb Vasknarvas fogteju, 1442. gadā mestrs Heinrihs Finke fon Oferbergs pabeidza Jaunās pils (latīņu: Novum castrum, vācu: Neuschloss, lejasvācu Nyslot) būvniecību. 
Livonijas kara laikā 1558. gadā cietoksni ieņēma krievi, 1581. gadā Zviedrijas armija Pontusa de la Gardija vadībā atkaroja cietoksni. 1582. gada Jamas Zapoļskas miera līguma krievu tekstā Vasknarvas pils pieminēta kā Сыренск. Krievu-zviedru kara (1610–1617) laikā krievu karavīri cietoksni sagrāva, kas pēc tam vairs netika atjaunots. 
Pēc 1721. gada Nīštates līguma Neišlosa-Sireņeca nokļuva Krievijas impērijas pakļautībā un līdz 1780. gadam saglabāja pilsētas tiesības. 
1818. gadā Sireņecas ciemā uzcēla pareizticīgo baznīcu.
1832. un 1901. gadā nodega pils paliekas.
Vasknarva līdz 1917. gada martam atradās Igaunijas guberņas teritorijā. Igaunijas brīvības cīņu laikā 1918. gada nogalē Sarkanā armija ieņēma Vasknarvu, bet 1919. gada februārī to atguva igauņi. Otrā pasaules kara laikā gar Narvas upi gandrīz pusgada garumā no 1944. gada februāra līdz jūlijam noturējās frontes līnija pret uzbrūkošo Sarkano armiju. Kara laikā sagrauto baznīcu atjaunoja 1978. gadā.
Psihe (filma)

Sižets

Melodrāma. Ilga ir modele skulptoram Vītumam, taču viņā iemīlas arī viņa draugs pianists.
Džuzepe Garibaldi

Biogrāfija

Džuzepe piedzima jūrnieka Domeniko un viņa sievas Rozas Garibaldi ģimenē, Nicā. Jaunībā viņš strādāja uz kuģa par matrozi, bet vēlāk kļuva par kapteini. 1833. gada aprīlī Taganrogas ostā iestājās slepenajā biedrībā "Jaunā Itālija", kuras mērķis bija Itālijas apvienošana. 1833. gada novembrī Ženēvā tikās ar Džuzepi Madzīni, vēlāk iestājoties karbonāru biedrībā. 1834. gada februārī piedalījās Madzīni organizētajā sacelšanās Pjemontā, aizmuguriski tika notiesāts uz nāvi, tomēr aizmuka uz Marseļu Francijā.
Vēlāk viņš devās uz Dienvidameriku. Piedalījās nemiernieku pusē Farrapusas karā Brazīlijā. Šajā karā viņš satika savu sievu Anitu, kura kļuva par viņa cīņubiedri. 1841. gadā pāris pārcēlās uz Montevideo un apprecējās. Kolorado partijas pusē, vadot itāļu leģionārus, piedalījās Urugvajas pilsoņu karā. Leģenda vēsta, ka šeit Garibaldi kaujinieki pirmoreiz ietērpās sarkanos kreklos, kas bija paredzēti kādai lopkautuvei. Kļuvis slavens kā drosmīgs un pārgalvīgs cīnītājs, Džuzepe Garibaldi 1848. gadā kopā ar grupu itāliešu atgriezās Itālijā.
Nākamajā gadā viņš palīdzēja aizstāvēt Romas republikāņus pret pāvesta atbalstītājiem - franču spēkiem. Pēc sakāves atkal bija spiests doties trimdā. Viņš pabija ASV, Ķīnā, Peru, Filipīnās.
1854. gadā viņš atgriezās Itālijā. Nodibināja un vadīja Pjemontas Alpu mednieku (Cacciatori delle Alpi) karaspēka daļas Otrā Itālijas neatkarības kara laikā. Nikni uzbruka Kavūram par viņa dzimtās Nicas atdošanu Francijai.
1860. gadā notika iespējams visslavenākā Garibaldi militārā akcija. Vadot t.s. Tūkstoša ekspedīciju, Garibaldi no 11. maija, kad izcēlās Sicīlijā, līdz oktobrim ieņēma Abu Sicīliju karalisti, un pievienoja to Pjemontai.
1862. gadā Garibaldi no Dženovas devās uz Palermo, kur, sapulcinot brīvprātīgos, devās ieņemt pāvesta varā esošo Romu. Pret viņu šoreiz uzstājās itāļu karaspēks, un 1862. gada 29. augustā Aspromontes kaujā Kalabrijā Garibaldi tika sakauts, ievainots un krita gūstā. Vēlāk viņš tika atbrīvots. 1866. gadā Garibaldi atkal komandēja Alpu medniekus pret austriešiem Trešā Itālijas neatkarības kara laikā. 1867. gadā atkal neveiksmīgi devās cīņā pret Pāvesta valsti un atkal tika ievainots, arestēts un pēc kāda laika atbrīvots.
Pēdējos dzīves gadus Garibaldi pavadīja Kaprēras salā pie Sardīnijas, kur arī miris un apglabāts. Garibaldi vārdā nosauktas vairāk nekā 5400 ielas un laukumi dažādās Itālijas pilsētās un ciemos.
Tomass Mors

Biogrāfija

Dzimis Londonā tiesneša Džona Mora ģimenē. Pirmo izglītību viņš ieguva Svētā Antonija skolā. Divpadsmit gadu vecumā Mora tēvs viņu nodeva pāža dienestā galmā pie Kenterberijas kardināla, kurš bija humānisma atbalstītājs un atstāja lielu ietekmi uz Moru. Redzot Mora potenciālu, kardināls rekomendēja Tomasu studijām Kenterberijas koledžā Oksfordas Universitātē. Šeit viņš sākotnēji apguva filosofiju, bet vēlāk studēja jurisprudenci. 1494. gadā Mors atstāja Oksfordu, lai uzsāktu advokāta gaitas Londonā.
Laika posmā no 1499. līdz 1504. gadam Mors sāka pastiprināti interesēties par teoloģiju un domāja par atteikšanos no jurista karjeras par labu garīdzniecībai. Ilgāku laiku viņš dzīvoja kopā ar mūkiem un nodevās garīgajiem vingrinājumiem kopā ar viņiem. Pēc ilgākas svārstīšanās viņš tomēr izvēlējās valsts darbinieka karjeru un 1504. gadā tika ievēlēts parlamentā. Visu atlikušo mūžu viņš turpināja ievērot mūkiem atbilstošu askētisku dzīvesveidu un daudz laika veltīja lūgšanām.
Pēc ievēlēšanas parlamentārā 1510. gadā viņu iecēla par vienu no Londonas jaunākajiem šerifiem. No 1517. gada karaļa Slepenās padomes loceklis. 1521. gadā viņu iecēla par bruņinieku (seru). No 1523. gada aprīļa līdz 1523. gada augustam ieņēma Kopienu palātas priekšsēdētāja amatu. No 1525. gada decembra līdz 1529. gada novembrim Lankasteras hercogistes kanclers. Pēdējais amats, ko viņš ieņēma, bija visas Anglijas Karalistes kanclera amats, kurā viņu iecēla 1529. gadā. Iemesls viņa demisijai 1532. gadā bija nevēlēšanās zvērēt uzticību karalim kā jaunizveidotās Anglijas Baznīcas galvai, jo Mors bija pārliecināts katolis. Pēc ilgāka laika ieslodzījumā Mors tika notiesāts uz nāvi, nocērtot galvu. Pēc nāves iecelts svēto kārtā.

Literārā darbība un uzskati

1516. gadā iznāca Mora traktāts "Utopija", kas iznāca reizē ar Erasma darbu "Institutio principis christiani", kas, tāpat kā Mora traktāts, bija veltīts valsts teorijai un polemiski vērsts pret Nikolo Makjavelli uzskatiem par valsti.
Grāmatas pirmā nodaļa veltīta tālaika Anglijas valsts un sabiedrības asai kritikai. Tālāk viņš apraksta ideālas valsts modeli, kurā ir likvidēts privātīpašums, visiem obligāti jāstrādā, bet brīvo laiku var veltīt zinību apguvei; reliģijā valda tolerance. Liela nozīme atvēlēta ģimenes autonomijai. Apdāvināti cilvēki jau no agra vecuma varētu tikt atsvabināti no fiziska darba, lai pilnībā nodotos intensīvām studijām. Šie cilvēki vēlāk veidotu garīgo aristokrātiju. Reizē Mors pieļāva arī vergu darba izmantošanu un teritoriālo ekspansiju, ja tas ir nepieciešams valstij. Pateicoties šim darbam, Mors tiek uzskatīts par utopiskā sociālisma pamatlicēju.
Mors piedalījās polemikā arī pret vairākiem reformācijas pārstāvjiem, nodarbojies ar tulkošanu no latīņu un grieķu valodas, kā arī ar rakstniecību (vairāku poēmu autors).
Gleivicas incidents

Gleivicas incidents (vācu: Überfall auf den Sender Gleiwitz, poļu: Prowokacja gliwicka) bija uzbrukums vācu radiostacijai Vācijas un Polijas pierobežā 1939. gada 31. augustā, kas kalpoja kā iegansts Vācijas iebrukumam Polijā, t.s. Polijas kampaņai.
Jau vasaras vidū R.Heidrihs uzdeva A.Naujokam sagatavot operāciju, kas ļautu apvainot Poliju agresijā un attaisnotu Vācijas uzbrukumu tai. Tika savervēti vairāki desmiti kriminālnoziedznieku, kuriem apsolīja amnestiju, ja tie piedalīsies "patriotiskā akcijā". Grupa tika ietērpta Polijas armijas uniformās un veica uzbrukumu Vācijas pilsētas Gleivicas radiostacijai. No ieņemtās radiostacijas tika pārraidīts uzsaukums poļu valodā, ar aicinājumu visiem poļiem apvienoties un sākt karu pret vāciešiem. Pēc tam SD "tīrīšanas" grupa nogalināja operācijas veicējus. Tiem tika injicēta inde, paziņojot, ka tā ir vakcīna profilakses nolūkos.
Otrā dienā Vācijas valsts radio uzstājās Ādolfs Hitlers ar paziņojumu, ka Polija uzbrukusi Vācijai un kopš šī brīža Vācija ir karastāvoklī ar Poliju.
Aleksandrs Aleksandrovs (šahists)

Biogrāfija

Aleksandrs Aleksandrovs dzimis strādnieku ģimenē. Piecpadsmit gadu vecumā uzsācis darba gaitas Kozicka rūpnīcā. Ātri parādījis savas organizatoriskās spējas, izvirzoties arodbiedrības un komjaunatnes darbā. 1946. gadā Aleksandrovu, kas tolaik strādāja par komjaunatnes Omskas apgabala otro sekretāru, pārcēla darbā uz Latviju. Viņš strādāja par Latvijas komjaunatnes kadru un organizatoriskā darba nodaļas vadītāja vietnieku, vēlāk par otro sekretāru. No 1953. gada tika pārcelts darbā Latvijas Komunistiskās partijas Centrālās komitejas (CK) aparātā, bet 1963. gadā strādājis Latvijas PSR celtniecības ministrijā. No 1964. gada līdz aiziešanai pensijā strādājis Latvijas PSR Ministru Padomes lietu pārvaldes aparātā. Apbalvots ar diviem Darba Sarkanā Karoga ordeņiem un ordeni «Goda Zīme».

Šahists

Visu mūžu Aleksandrs Aleksandrovs aizrāvās ar šahu un bija sasniedzis labu spēles līmeni. 1946. gadā, drīz pēc savas ierašanās Rīgā, viņš ļoti pārliecinoši uzvarēja Friča Apšenieka memoriālā, kurā spēlēja daudzi spēcīgi tālaika Latvijas šahisti. 1947. gadā Aleksandrovs izcīnīja otro vietu Latvijas šaha čempionātā un ieguva tiesības piedalīties PSRS šaha čempionāta ceturtdaļfinālā Tbilisi. Šajā atlases turnīrā viņam neizdevās parādīt labu rezultātu, tomēr jāatzīmē Aleksandrova neizšķirts ar turnīra uzvarētāju un nākamo Pasaules čempionu šahā Tigranu Petrosjanu. Lai gan vēlākajos gados vairs nesanāca veltīt šaham daudz laika, tomēr 1955. gadā Latvijas un Krievijas šahistu mačā Aleksandrovs pieveica pazīstamo lielmeistaru Viktoru Korčnoju. 1957. gadā Aleksandrovs bija Rīgas šaha komandas sastāvā, kad tā Itālijā spēlēja ar dažādu pilsētu komandām. Kā prominenta toreizējās valdības amatpersona Aleksandrovs aktīvi atbalstīja žurnāla «Šahs» izdošanu (no 1959. gada - latviešu valodā, no 1960. gada - krievu valodā).
Molīna cūkšņukura skunkss

Izskats

Molīna cūkšņukura skunkss ir apmēram Amerikas cūkšņukura skunksa augumā, tā ķermeņa garums, asti ieskaitot, ir 46—90 cm, svars 2,3—4,5 kg. Tam ir skunksam tipiska kažoka krāsa; melns ar 2 baltām, salīdzinoši šaurām svītrām, kas sākas uz galvas un pa sāniem stiepjas astes virzienā, bieži to nesasniedzot. Aste var būt gan balta, gan melna vai divkrāsaina. Ja sānu svītras nesasniedz asti, tā visbiežāk ir melna, un otrādāk. Molīna cūkšņukura skunksa foto var apskatīt šeit. Uz sejas kā visiem cūkšņukura skunksiem tam nav nevienas baltas zīmes, sejas matojums ir melns. Tāpat kā visiem cūkšņukura skunksiem tam ir plats, neapmatots deguns, kas nedaudz atgādina cūkas šņukuru un tiek izmantots zemes rakšanai. Arī priekškāju garie, spēcīgie nagi kalpo zemes rakšanai.
Zem astes tam ir anālie smakas sekrēta dziedzeri, un tā smaka kā visiem skunksiem ir jaudīgs pašaizsardzības līdzeklis.

Uzvedība

Molīna cūkšņukura skunkss ir nakts dzīvnieks, kas baroties dodas tumsā. Tas ir vientuļnieks un nometnieks, un ar citiem tiekas tikai riesta laikā. Pa dienu tas atpūšas alā zem akmeņiem. Pastāv uzskats, ka ziemas laikā Molīna cūkšņukura skunkss tāpat kā svītrainais skunkss (Mephitis mephitis) dodas ziemas guļā, tomēr siltākās ziemas dienās tas izlien no alas barības meklējumos.

Barība

Molīna cūkšņukura skunkss ir visēdājs, bet pamatā tas barojas ar kukaiņiem, īpaši vasarā. Ar savu garo, elastīgo degunu un garajiem priekškāju nagiem tas uzrok zemi, lai atrastu dažādus zirnekļus, vaboles, to kāpurus un kūniņas. Tas barojas arī ar sīkiem zīdītājiem, putniem un to olām, kā arī ar augiem un augļiem.

Vairošanās

Februārī un martā Molīna cūkšņukura skunksiem ir riesta laiks. Par to pārošanos tikpat kā nav novērojumu, bet pastāv uzskats, ka tēviņi sapārojas ar vairākām mātītēm. Grūsnības periods ilgst apmēram 2 mēnešus. Aprīlī vai maijā piedzimst 2—5 mazuļi, par kuriem rūpējas tikai māte. Ar pienu māte tos zīda 8—10 nedēļas, un augustā tie jau sāk paši baroties. Drīz pēc tam mazuļi pamet ģimeni un dodas meklēt savu teritoriju. Dzimumbriedumu tie sasniedz 10—12 mēnešu vecumā.
Iekšējā Mongolija

Ģeogrāfija

Iekšējās Mongolijas platība ir 1 183 000 km². Tie 12 % Ķīnas teritorijas, kas izmēru ziņā ir lielāka par Francijas un Vācijas teritorijām kopā.

Klimats

Klimats Iekšējā Mongolijā ir krasi kontinentāls. Gada vidējā temperatūra ir no 0 līdz +8,0°С, gada vidējais nokrišņu daudzums 50—450 mm. Biežas ir arī smilšu vētras.

Flora un fauna

Teritorija ir bagāta ar sēklaugiem un paparžveidīgajiem augiem. Liela daļa no tiem tiek izmantota tradicionālajā Ķīnas medicīnā (žeņšeņs, efedra, lakrica). Iekšējā Mongolijā mīt daudz savvaļas dzīvnieku un putnu sugu. Daudzas dzīvnieku sugas ir aizsargājamas ar likumu (sniega leopardi, alņi, tīģeri).

Reljefs

Lielākā daļa teritorijas atrodas uz Mongolijas plato. Kalnaine aizņem 50% teritorijas. Reljefs pazeminās no ziemeļiem uz dienvidiem. Pats augstākais punkts ir Alanaša smaile (3556 m). Rietumos atrodas pieci lieli tuksneši: Badins-Džarans, Tengērs, Ulana-Buha, Mu-Usa un Gobi.

Ūdens resursi

Reģions ir bagāts ar ūdeni, Iekšējā Mongolijā plūst vairāk nekā 1000 dažādu upju, tajā skaitā arī Huanhe. Ir arī vairāk nekā 1000 dažāda izmēra ezeru. Kopējā virszemes ūdeņu rezerve ir apmēram 67,1 miljards kubikmetru.

Derīgie izrakteņi

Iekšējā Mongolijā ir lielas ogļu rezerves. 2000. gada sākumā uzietas arī lielas dabas gāzes rezerves, ir arī naftas rezerves.
Džeds Fērs

Bio

Our Band Could Be Your Life: Scenes from the American Indie Underground 1981–1991 – Michael Azerrad (Paperback – 2002)
Jirži Lāla

Spēlētāja karjera

Karjeru Lāla sāka 1976.—77. gada sezonā Čehoslovākijas hokeja līgas kluba TJ Motor České Budějovice rindās. Komandas sastāvā uzbrucējs aizvadīja četras sezonas, līdz 1980. gadā pievienojās Jihlavas "Dukla" vienībai. "Dukla" hokejists aizvadīja nākamās divas sezonas, taču tad atgriezās HC Ceske Budejovice, komandas sastāvā spēlējot līdz pat 1989. gadam, 1982. gadā izcīnot līgas čempiona titulu, bet 1988. gadā kļūstot par visas līgas rezultatīvāko spēlētāju.
1989. gadā pievienojās Vācijas Bundeslīgas klubam Frankfurtes "Eintracht", tās rindās aizvadot nākamās divas sezonas, abas noslēdzot kā līgas rezultatīvākais spēlētājs. No 1991. līdz 1994. gadam spēlēja HK Manheimas rindās, taču tad divas sezonas aizvadīja Frankfurtes "Lions" sastāvā.
No 1997. līdz pat 2002. gadam spēlēja Vācijas zemākajās līgās, 2002. gadā noslēdzot spēlētāja karjeru.
Tiesneša asistents

Tiesneša asistenti, agrāk saukti par līnijtiesnešiem, palīdz galvenajam tiesnesim kontrolēt futbola spēli. Vairumā spēļu tiesnesim palīdz divi tiesneša asistenti.
Tiesneša asistents palīdz tiesnesim, norādot uz pārkāpumiem (parasti paceļot karodziņu, bet mūsdienās arī, izmantojot bezvadu saziņas iekārtas), kurus galvenais tiesnesis var ņemt vērā. Visi tiesneša asistentu lēmumi ir tikai ieteikums galvenajam tiesnesim; asistenti nepieņem saistošus lēmumus. Futbola spēlei tiesnešu komandu parasti izvēlas no vienas valsts, lai nebūtu saziņas problēmu.
Spēles laikā katrs asistents uzmana savu laukuma malas līniju un vienu laukuma galu, izmantojot diagonālo kontroles sistēmu.
Kādreiz tiesnešu asistentus sauca par līnijtiesnešiem. 1996. gadā nomainīja apzīmējuma nosaukumu, lai precīzāk aprakstītu viņu lomu spēlē, un angļu valodas apzīmējumā tas nebūtu vīriešu dzimtē.
Sojuz MS-02

Starta pārcelšana

Sākotnēji Sojuz MS-02 palaišana bija paredzēta 2016. gada 23. septembrī. 17. septembrī tika pieņemts lēmums pārcelt kuģa startu, jo tika pamanīts bojāts nolaišanās sistēma kabelis. Tas bija saspiests pirmsstarta izmēģinājumu laikā. 26. septembrī paziņots, ka Sojuz MS-02 tiks palaists 19. oktobrī.

Lidojuma gaita

Sojuz MS-02 tika palaists 2016. gada 19. oktobrī 08:05:14 UTC ar nesējraķeti Sojuz-FG no Baikonuras kosmodroma 31. starta laukuma 6. palaišanas iekārtas.
Saslēgšanās ar staciju notika 21. oktobrī 09:58 UTC pie Poisk moduļa. Tuvošanās un saslēgšanās notika automātiskā režīmā.
No stacijas Sojuz MS-01 atvienojās 2017. gada 10. aprīlī 07:57 UTC. Zemi nolaižamais aparāts sasniedza 11:20 UTC, 147 km uz dienvidaustrumiem no Žezkazghanas, Kazahstānā. Lidojuma ilgums — 173 dienas 3 stundas 16 minūtes.

Nolaižamā aparāta dehermetizācija

2017. gada 16. oktobrī NASA Starptautiskās kosmosa stacijas uzraudzības komitejas priekšsēdētājs Tomass Stefords paziņoja, ka 2017. gada aprīlī kosmosa kuģa nolaišanās pēdējā posmā bija notikusi nolaižamā aparāta dehermetizācija, bet apkalpei briesmas nav draudējušas, jo tā bija ietērpta skafandros. 18. oktobrī šo informāciju apstiprināja Krievijas kosmosa aģentūra Roskosmos un kosmosa kuģa izgatavotājs RKK Energija. Pamatizpletņa izraušanas laikā ar bremzēšanas izpletņa siksnas sprādzi tika bojāts izpletņa konteiners. Sākās spiediena krišanās nolaižamajā aparātā, bet drīz ārējais atmosfēras spiediens jau bija normāls, un pēc standarta procedūras atvērās vārsts, kas izlīdzina gaisa spiedienu kapsulā ar ārējo atmosfēru.
Vācijas ķeizars

Vācu ķeizars (vācu: Deutscher Kaiser) jeb Vācijas imperators bija Vācijas impērijas valdnieku tituls no Vācijas impērijas nodibināšanas 1871. gada 18. janvārī līdz Novembra revolūcijai 1918. gada 9. novembrī.
Par pirmo Vācu ķeizaru kļuva Prūsijas karalis un Ziemeļvācu konfederācijas prezidents Vilhelms I. Vacijas impērija bija federāla monarhija kurā bez Prūsijas karalistes iekļāvās vēl vairākas vācu karalistes, hercogistes un brīvpilsētas.
Kels O'Rīlijs

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru O'Rīlijs uzsāka 2005.—06. gada sezonā, kad debitēja Amerikas hokeja līgas kluba Milvokī "Admirals" rindās. Komandas sastāvā hokejists aizvadīja nākamās divas sezonas, taču 2008.—09. gada sezonā debitēja arī NHL, aizvadot 11 spēles Našvilas "Predators" sastāvā. 2009.—10. gada sezonā hokejists spēles laiku starp "Predators" un "Admirals" jau dalīja uz pusēm, taču 2010.—11. gada sezonā Kels AHL vairs nespēlēja.
2011.—12. gada sezonu O'Rīlijs vēl iesāka "Predators" rindās, taču drīz tika aizmainīts uz Fīniksas "Coyotes", tā sastāvā aizvadot 22 spēles. Februārī hokejista līgumu no neaizsargāto spēlētāju saraksta pārņēma Pitsburgas "Penguins", tā sastāvā hokejistam noslēdzot sezonu.
2012. gada vasarā Kels noslēdza divu gadu līgumu ar KHL klubu Magņitogorskas "Metallurg". 2013.—14. gada sezonu O'Rīlijs uzsāka neveiksmīgi, vairākas spēles aizvadot arī "Metallurg" VHL fārmklubā, taču tad Krieviju pameta, sezonu noslēdzot Amerikas hokeja līgas klubā Jutikas "Comets". 2014.—15. gada sezonā bija "Comets" kapteinis un komandas rezultatīvākais spēlētājs. Nākamajā vasarā noslēdza divu gadu līgumu ar Bufalo "Sabres".
2017. gada vasarā pievienojās Minesotas "Wild", tās sastāvā nākamajā sezonā gan aizvadot tikai vienu spēli, pārējo laiku būdams tās AHL fārmkluba Aiovas "Wild" kapteinis.
Neuzvaramais

Sižets

Otrās klases kosmosa kreiseris "Neuzvaramais" nosēžas uz tuksnešainas, neapdzīvotas planētas Regis III. Uz šīs planētas pazudis tāds pats Zemes kosmosa kuģis "Kondors", pirms tam nosūtot tikai divus hiperraidītāja ziņojumus. Pirmajā ziņots par sekmīgu nosēšanos, otrais ir gluži nesakarīgs. "Neuzvaramā" uzdevums ir atrast pazudušo "Kondora" ekspedīciju un noskaidrot tās bojāejas cēloni.
Tiek uzsākti planētas pētījumi un konstatēts, ka sauszeme ir pilnīgi neapdzīvota, taču okeāna dzelmē mīt dažādas zivīm līdzīgas būtnes, kuru vienīgā īpatnība — speciāls orgāns magnētiskā lauka uztveršanai. Uz sauszemes pētnieki atklāj dīvainu metālisku konstrukciju paliekas. Izrakumu gaitā izrādās, ka agrāk uz planētas notikusi normāla bioloģiskā evolūcija, bet pirms dažiem miljoniem gadu sauszemes biosfēra sākusi izmirt. Tiek izvirzīta hipotēze, ka uz planētas notikusi savdabīga mehānismu evolūcija — šos robotus šeit nogādājusi izmirusī līriešu civilizācija, glābdamās no pārnovas eksplozijas.
Kad tiek atrasts "Kondors", izrādās, ka kosmosa kuģa ārējais apvalks ir stipri cietis, bet tā komanda gājusi bojā, turklāt viss liecina, ka cilvēki pirms tam pilnīgi sajukuši prātā. Ieraksti kuģa žurnālā apraujas pusvārdā ar ziņojumu par kaut kādu "mušiņu" atklāšanu. Kuģa saldētavā tiek uziets labi saglabājies līķis, un ar speciālu aparātu izdodas nolasīt tā smadzeņu redzes atmiņu pirms nāves — izrādās, ka cilvēks redzējis "melnus punktiņus" iebrūkam kuģī, bet visa pārējā viņa atmiņa ir izdzēsta. Turpinot pētīt sauszemes metāliskās konstrukcijas, arī vairāki "Neuzvaramā" komandas locekļi pazaudē visu atmiņu. Šāda amnēzija iespējama tikai ļoti spēcīga augstfrekvences magnētiskā lauka iedarbībā.
Izrādās, ka mehānismu evolūcijas jeb "nekroevolūcijas" gaitā izdzīvojuši visvairāk pielāgoties spējīgie roboti — nelielas, vienkāršas, nespecializētas ierīces, kas katra atsevišķi ir pilnīgi nevarīga, bet spēj sadarboties savā starpā. Milzīgs skaits šo metālisko "mušiņu" spēj ģenerēt stipru magnētisko lauku un izdzēst jebkuras saprātīgas būtnes vai cita robota atmiņu. Pietiekami lielā skaitā tās spēj stāties pretī jebkuriem cilvēka radītiem ieročiem. Iespējams, "mušiņu" mākonim pat piemīt svešs, gluži neizprotams saprāts.
Par spīti savām tehniskajām iespējām, zemieši izrādās bezspēcīgi pret nedzīvo "mušiņu" mākoni. Pat visstiprākais "Neuzvaramā" robots "Ciklops", bruņots ar spēka laukiem un antivielas izstarotājiem, cieš sakāvi, kļūst nevadāms, uzbrūk saviem īpašniekiem un tiek iznīcināts ar "Neuzvaramā" ieročiem. Daļa ar "mušiņām" saskārušos "Neuzvaramā" komandas locekļu iet bojā, daļa pazaudē atmiņu. Atlikusī komanda spiesta atkāpties nedzīvā ienaidnieka priekšā. Ļaudis secina, ka evolucionējušie roboti uzskatāmi drīzāk par dabas spēkiem un nav vērts mēģināt atriebties dabai par stihisku nelaimi.
Latvijas Universitātes Ģeogrāfijas un Zemes zinātņu fakultāte

Latvijas Universitātes Ģeogrāfijas un Zemes zinātņu fakultāte ir viena no Latvijas Universitātes (LU) fakultātēm. Tās absolventi iegūst bakalaura, maģistra vai doktora grādu dabas zinātnēs ar specializāciju ģeogrāfijā, ģeoloģijā vai vides zinātnē, kā arī profesionālo maģistra grādu telpiskās attīstības plānošanā. Kopš 2015. gada fakultāte atrodas LU Dabaszinātņu akadēmiskajā centrā Jelgavas ielā 1, Torņakalnā, Rīgā (līdz tam ilgstoši bijusi Alberta ielā 10).
Ģeogrāfijas fakultāte Latvijas Valsts universitātē tika izveidota 1944. gadā, atdaloties no agrākās Matemātikas un dabaszinātņu fakultātes. 1949. gadā apvienojot divas fakultātes izveidoja Ģeogrāfijas un ģeoloģijas fakultāti, taču no 1952. gada, kad slēdza fakultātes Ģeoloģijas nodaļu, līdz 1989. gadam, kad to atjaunoja, Latvijā ģeologi netika sagatavoti. 1995. gadā fakultāte ieguva savu tagadējo nosaukumu.
Ģeogrāfijas studiju procesā nozīmīga vieta visos laikos ir bijusi lauku praksēm gan prakšu bāzē Lodes muižā (agrāk arī citās vietās), gan tālajām praksēm ārvalstīs. Neoficiālo ģeogrāfu brālību dēvē par "Ģeogrāfu mafiju", fakultātē ir virkne ilggadīgu tradīciju, starp kurām īpaši izceļas pavasara un rudens laivu braucieni jeb "ģeoralliji".