google/wiki40b huggingface dataset:
Režē Čarouseks

Biogrāfija

Šahu iemācījies spēlēt vienpadsmit gadu vecumā. Sākumā bijis pazīstams kā korepondencšahists. Ungāru meistaru korespondencšaha turnīrā (1895—1897) savācis 16 punktus no 18 iespējamajiem un kopā ar Gēzu Maroci dalījis 1.—2. vietu. 1897. gadā decembrī uzvarējis četru ungāru meistaru turnīrā, apsteidzot Maroci (savstarpējais viņu mačs beidzies neizšķirti — 2:2) un kļuvis par faktisko Ungārijas šaha čempionu.
Starptautiskajā šaha turnīrā debitējis 1896. gadā Nirnbergā. Lai gan tajā ieņēmis tikai 12. vietu, tomēr pievērsis sev uzmanību uzvarot Kārli Valbrotu, Džozefu Blekbērnu, Davidu Janovski, Džeksonu Šovalteru, kā arī pēdējā kārtā pārspējot turnīra uzvarētāju un Pasaules šaha čempionu Emanuelu Laskeru.
Arī nākamajos trīs savos šaha turnīros apstiprinājis vadošā ungāru šahista nosaukumu. 1896. gadā Budapeštā dalījis 1.—2. vietu ar Mihailu Čigorinu, apsteidzot Hariju Pilsberiju, Gēzu Maroci, Zīgbertu Tarrašu, Davidu Janovski, Kārli Šlehteru. 1897. gadā uzvarējis plašā starptautiskajā turnīrā Berlīnē, atkārtoti apsteidzot daudzus no sava laika vadošajiem šahistiem. 1898. gadā Ķelnē 11. Vācijas šaha savienības kongresā dalījis 2.—4. vietu ar Vilhelmu Konu un Mihailu Čigorinu (uzvarējis Eimoss Bērns).
Pēc šiem panākumiem ticis minēts kā viens no iespējamiem pretendentiem uz maču par Pasaules šaha čempiona nosaukumu ar Emanuelu Laskeru, taču pāragri miris no plaušu tuberkulozes.
Džons Raiss

Šaha kompozīcija

No 2002.—2006. gadam D. Raiss bija FIDE šaha kompozīcijas pastāvīgās komisijas (PCCC) prezidents. No 1960. gadā viņš strādā britu šaha žurnālā British Chess Magazine. 1980. gadā viņš kļuvis par Britu šaha savienības prezidentu. No 1999. gada ir laikraksta The Problemist līdzstrādnieks. Viņš ir starptautiskais meistars šaha kompozīcijā (1969) un kopš 1972. gada Starptautiskais tiesnesis šaha kompozīcijā.
No 1950. gada viņš ir sastādījis apmēram 1000 šaha kompozīcijas, galvenokārt divvilčus.
Ralfs Eilands

Biogrāfija

Bērnībā piedalījies konkursā "Cālis", taču nav kvalificējies finālam. 2004. gadā startējis Latvijas nacionālajā atlasē Bērnu Eirovīzijas dziesmu konkursam ar dziesmu "Mērkaķis", atlasē izcīnīja 3. vietu. Nākamajā gadā izcīnījis 2. vietu konkursā "Dziesma manai paaudzei 2005". 2007. gadā bijis viens no grupas PeR dibinātājiem, ar kuru plašāku ievērību guvuši ar dalību konkursā "Latvijas zelta talanti" 2008. gada novembrī. R. Eilands ir vadījis vairākus TV raidījumus, tai skaitā "Aprīļa pilieni", "Aiziet", "Juniors TV", darbojies arī TV raidījumā "Sems".
Ar grupu vairākkārt piedalījies Latvijas nacionālajā atlasē Eirovīzijai. 2009. gadā grupa startēja kopā ar Sabīni Berezinu, taču pats Ralfs nevarēja piedalīties, jo nebija sasniedzis 16 gadu vecumu. 2013. gadā grupa uzvarēja Eirovīzijas dziesmu atlasē ar dziesmu Here We Go. Grupa startēja Eirovīzijas otrajā pusfinālā, tomēr finālam nekvalificējās. 2014. gadā ieguvis pirmo vietu TV3 šovā "Izklausies redzēts".
Bohēmista rapsodija

Vēsturiskā precizitāte

Daļa no vēsturiskajiem notikumiem filmā nav attēloti hronoloģiski; Makkartens apgalvojis, kas tas darīts dramatiskākam efektam: "Mēs veidojam mākslas, nevis dokumentālo filmu."
Mārtiņš Rubenis

Karjera

M. Rubenis trenēties kamaniņu braukšanā sācis no 9 gadu vecuma, vēlāk iestājies Murjāņu sporta ģimnāzijā. Pirmā trenere bija Vera Zozuļa, olimpiskā čempione kamaniņu sportā. Vēl trenējies pie Edītes Tučas, Daces Gods-Romanovskas, Jāņa Ozoliņa, Pētera Cīmaņa, Jāņa Liepas, Mihaila Arhipova. Studē Latvijas Sporta pedagoģijas akadēmijā.
1998. gadā kļuvis par Pasaules junioru čempionu. Piedalījies piecās ziemas olimpiskajās spēlēs (1998, 2002, 2006, 2010, 2014). 1998. gadā Nagano ieņēma 14. vietu, pēc četriem gadiem Soltleiksitijā nefinišēja (piedzīvoja kritienu). 2006. gada Olimpiskajās spēlēs Turīnā M. Rubenis izcīnīja bronzas medaļu, kas bija pirmā medaļa neatkarīgai Latvijai ziemas olimpiskajās spēlēs. 2010. gadā Vankūverā viņš ieņēma 11. vietu, savukārt 2014. gadā Sočos individuāli izcīnīja 10. vietu. Toties komandu stafetē, kas Soču Olimpiskajās spēlēs piedzīvoja debiju olimpiskajā programmā, M. Rubenis Latvijas komandas sastāvā ieguva savu otro olimpisko bronzas medaļu.
Ar panākumiem startējis Pasaules čempionātos, kur izcīnījis divas sudraba un vienu bronzas medaļu, tāpat vairākas medaļas izcīnījis Eiropas čempionātos un Pasaules Kausa izcīņā.
2006. gadā saņēmis balvu kā Latvijas Gada sportists.
Pēc starta 2014. gada Sočos individuālajām sacensībām paziņoja, ka pēc Olimpiskajām spēlēm beidz profesionāla kamaniņu braucēja gaitas, šobrīd strādā par Latvijas Nacionālās un Junioru izlases treneri, kamanu mehāniķi un inženieri/konstruktoru.

Ārpus sporta

M. Rubenis ir labi pazīstams arī ārpus sporta kā DJ Fotu — deju un lounge mūzikas dīdžejs. Tāpat viņš ir zināms kā sabiedriski aktīvs cilvēks ar savu pastāvīgu viedokli sabiedrībai būtiskos jautājumos, piedalījies starptautiskās akcijās par cilvēktiesību ievērošanu. Par M. Rubeni ir uzņemta Viestura Kairiša 2009. gada dokumentālā filma "Loengrīns no Varka Kru".

Ģimenes stāvoklis

Precējies — sieva modele, vēlāk gleznotāja Ieva Kokoreviča — pēc kāzām 2016. gadā pieņēmusi vīra uzvārdu — Ieva Rubene. Šī ir M. Rubeņa otrā laulība, pirmā sieva bija Polijas pilsone Marija.
Gubumākoņi

Gubumākoņi Cumulus (Cu) ir pa visām debesīm izmētāti atsevišķi mākoņi ar stingru, bieži vien pelēku pamatu. Tie attīstās vertikālā virzienā un izskatās vai nu pēc kaudzes, vai kalna, vai torņa (atkarībā no to veida). Latvijā tie visbiežāk novērojami vasarā. Veidojas, siltajam gaisam lēni ceļoties virs Zemes. Gubumākoņi sastāv no ūdens pilieniem, bet gubu lietusmākoņu virsotnes sastāv no ledus kristāliņiem. Cauri gubumākoņiem parasti nespīd Saule un zem tiem ir tumšāks.
Ēriks Brūers

Spēlētāja karjera

1998. gada NHL draftā viņu Ņujorkas "Islanders" izraudzījās ar kopējo 5. kārtas numuru.
Hokejista karjeru uzsācis Rietumu hokeja līgā. Pēc draftēšanas NHL draftā viņš profesionāļa karjeru turpinājis Nacionālajā hokeja līgā, pārstāvot Ņujorkas "Islanders", Edmontonas "Oilers", Sentluisas "Blues", Tampabejas "Lightning". Divus gadus bija "Blues" kluba kapteinis. Piedalījies 2003. gada NHL Visu zvaigžņu spēlē. "Lighting" rindās Brūers spēlēja no 2011. līdz 2014. gadam, kad tika aizmainīts uz Anahaimas "Ducks". 2015. gada martā hokejists nonāca jau Toronto "Maple Leafs"  sastāvā.
Ē. Brūers Kanādas izlases sastāva ir izcīnījis zelta medaļu 2002. gada ziemas olimpiskajās spēlēs, trīs zelta medaļas Pasaules čempionātos (2003, 2004, 2007), kā arī 2004. gadā triumfējis Pasaules kausa izcīņā.
Zemās grīdas tramvajs

Zemās grīdas tramvajs ir tāda veida tramvajs, kam nav pakāpienu pie durvīm, kas ļauj tajā bez problēmām iekāpt arī invalīdiem un cilvēkiem ar bērnu ratiņiem. Salonā līdz ar to arī ir mazāk sēdvietu uz paaugstinājuma. Zemā grīda ļauj logiem būt lielākiem un tramvajā ir vairāk brīvas vietas.
Ja pie pieturām ir izbūvēti paaugstinājumi un tramvaja salonā iespējams nokļūt uzreiz, nekāpjot pa pakāpieniem, tad nereti par zemās grīdas tramvaju tiek dēvēts arī tramvajs ar augsto grīdu.
Pasaulē tiek izmantoti abu veidu tramvaji, jo citviet tramvaji brauc pa agrāko dzelzceļa infrastruktūru un tur jau ir augstie peroni, kas ļauj izmantot augstās grīdas tramvajus. Bet citviet tiek izbūvētas jaunas tramvaju satiksmes sistēmas un uz ielām nav daudz vietas augsto peronu izbūvei.

Tramvaja uzbūve

Tradicionāli tramvajiem ir augstā grīda, laika gaitā tika radīti arī tramvaji ar zemo grīdu. Pazīstamākā zemās grīdas tramvaja konstrukcijas īpatnība ir tāda, ka tramvajam ir īsākas carbody daļas priekš riteņiem un garākas suspended daļas. Šādi tramvaji ir, piemēram, Citadis un Combino. Līdzīga, bet senāka tehnika ir tā, ko 1990. gadā veidoja MAN, tie bija pirmie zemās grīdas tramvaji. Šādi tramvaji tiek izmantoti 10 Vācijas pilsētās, piemēram, Brēmenē un Minhenē, kā arī Zviedrijas pilsētā Norčēpingā. Citās Vācijas pilsētās tramvajiem zemā grīda ir tikai starp ārējajiem ratiņiem un vienu ass ratiņu centrālajā daļā. "Light rail" tipa tramvajiem ir līdzīga uzbūve, bet centrālais ratiņš, kurš ir projektēts kā zemās grīdas apgādnieks īsajā centra daļā. Radikālāks risinājums ir izmantots tramvajam City Class LRV (Citytram), tam grīda atrodas 300 mm augstumā no sliedēm. Austrijā Porsche izstrādāja ultra zemas grīdas tramvaju (ULF). Šie tramvaji var kneel at the curbside, samazināt augstumu no ceļa līdz 180 mm. Super Citytram tramvajam viscaur ir zemā grīda. Eja tramvaja salonā ir pietiekami plaša, lai tajā varētu atrasties invalīda vai bērnu ratiņi. The City Class tramvaji ir konstruēti tā, lai tie varētu izgriezties 15 m garos pagriezienos.
Pārsvarā zemās grīdas tramvajiem ir fiksēti ratiņi, kas ļauj tramvajam wear and tear samazinot ātrumu līdz tam kādā tramvajs var izbraukt pagriezienu (parasti 4—15 km/h 20m radiālā pagriezienā). Tramvajs Škoda ForCity, pirmais zemās grīdas tramvajs ar grozošiem ratiņiem, ir radīts tā, lai novērstu šīs problēmas, tieši izmantojot grozošos ratiņus.
Gunārs Freidenfelds

Biogrāfija

G. Freidenfelds uzaudzis Bolderājā, mācījies Rīgas 19. vidusskolā un spēlējis trompeti tās pūtēju orķestrī. Mācījies arī E. Dārziņa mūzikas vidusskolā. Spēlējis dažādos ansambļos un orķestros, piemēram, "Armatūra" (no 1960. līdz 1962. gadam), pēc tam kļuvis par Rīgas estrādes orķestra trompetistu. 1964.-1965. gadā dienesta laikā spēlējis ansamblī "Zvaigznīte". Studējis Latvijas Valsts konservatorijas Kompozīcijas nodaļā pie Ģederta Ramana (1973.-1975.), iepriekš beidzis Pūšamo instrumentu nodaļu (1965).
60. gadu beigās top pirmās Freidenfelda estrādes dziesmas, popularitāti gūst Zdzislava Romanovska un vēlāk Andreja Lihtenberga dziedātā "Zilos svārkos meitene" (1969), vēlāk Viktors Lapčenoks debitē uz skatuves ar G. Freidenfelda dziesmu "Skopa vīra kāzas". 
70. gados iznāk divas "Melodijas" mazās skaņuplates (EP): 1972. gadā ar Margaritas Vilcānes un Ojāra Grīnberga skandētajiem hitiem "Kaktuss", "Kādēļ vēlu nāci tu", "Atmiņu lietus" un "Zaļā kļava", divus gadus vēlāk Noras Bumbieres un Viktora Lapčenoka iedziedātās melodijas "Ūdensnesējs", "Saules kalēji", "Dzeguzīte", "Pie sveces". 
1974. gadā Freidenfelds sāka strādāt administratīvā darbā E. Melngaiļa Tautas mākslas namā un par pedagogu Kultūras darbinieku tehnikumā. Darbojās TTP kultūras nama ansamblī (sauktu par "Prauliem"), kur tobrīd dziedāja jauniņā Mirdza Zīvere, ģitāru spēlēja Edvīns Zariņš. 1976. gadā viņa vadītais ansamblis piedalījās festivālā "Liepājas dzintars". Sekoja darbs kolhoza "9. maijs" estrādes ansamblī "Ceļavējš", ar kuru 1978. gadā izcīnīta 1. vieta festivālā "Dzintara trompete" Kauņā. Vēlāk Freidenfelds Ādažos līdz 1982. gadam vadīja estrādes ansambli "Ādaži", kopš 1983. gada kopā ar dzīvesbiedri Margitu strādāja par pedagogu bērnu vokālajā grupā "Vējupīte". 
1991. gadā sadarbībā ar aktieri Rolandu Zagorski veidoja dziesmu ciklu ar Friča Bārdas dzeju. Strādāja Latvijas Radio, kopš 1995.gada - Latvijas Radio 2. 2000. gadā iznāca Freidenfelda dziesmu izlase "Kādēļ vēlu nāci tu", 2001. gadā albums "Laimes laiks".

Apbalvojumi

2001. gadā Freidenfeldam piešķirta Latvijas Mūzikas ierakstu gada balva par mūža ieguldījumu Latvijas mūzikas attīstībā
Neirolingvistiskā programmēšana

Neirolingvistiskā programmēšana (NLP) ir psihoterapijas un praktiskās psiholoģijas nozare, kas netiek uzskatīta par akadēmisku zinātni. NLP pēta „subjektīvās pieredzes struktūru”  un tās pamatā ir „komunikācijas modelis, kurā galvenais ir saikne starp veiksmīgiem uzvedības paraugiem un subjektīvo pieredzi (īpaši domu modeļiem), kas ir šīs uzvedības pamatā”. Uz šī modeļa ir balstīta alternatīva terapijas sistēma, kuras mērķis ir palīdzēt cilvēkam izprast sevi, uzlabot savu komunikāciju un veikt izmaiņas savas mentālās un emocionālās uzvedības modeļos.
NLP izveidoja Ričards Bandlers un lingvists Džons Grinders 1970.gados. Viņi radīja terminu „neirolingvistiskā programmēšana”, uzsverot saikni starp neiroloģiskiem procesiem („neiro”), valodu („lingvistiskā”) un uzvedības modeļiem, ko veido pieredze („programmēšana”) un ko var mainīt, lai sasniegtu noteiktus dzīves mērķus.
Bandlera un Grindera semināros un vēlākajās grāmatās bieži tika apgalvots, ka ar NLP palīdzību daudzas psiholoģiskas problēmas un īpaši fobijas var tikt pārvarētas ar viena īsa seansa palīdzību, kamēr tradicionālās terapijas progresu sasniegtu tikai nedēļām vai mēnešiem ilgu regulāru seansu rezultātā. Tika apgalvots, ka NLP var palīdzēt ar tādām problēmām kā fobijas, depresija, kustību traucējumi, psihosomatiskās slimības un mācību traucējumi. NLP pamatlicēji liek uzsvaru uz cilvēka pašnoteikšanās potenciālu, kas ļauj pārvarēt iemācītos ierobežojumus. Bandlers un Grinders apgalvoja, ka, ja izcilu terapeitu efektīvie uzvedības paraugi var tikt modelēti, tad šos paraugus var pārņemt arī citi cilvēki. NLP apmācības kursi ir plaši pieejami un tos iziet un savās praksēs izmanto daudzi privātie psihoterapeiti. NLP treniņi ir populāri arī vadības apmācību un pašpalīdzības (self-help) nozarēs.
NLP balstās uz praktiskiem modeļiem, nevis uz teoriju, cenšoties atdarināt veiksmīgas saskarsmes paraugus, taču neskaidrojot, kāpēc tie darbojas. Tradicionālās sociālās zinātnes lielākoties ignorē NLP, jo tās zinātniskie pamati ir apšaubāmi un nav pietiekamu empīrisku datu, kas apliecinātu tās efektivitāti. Kritiķi, pārsvarā psihologi, raksturo NLP kā alternatīvu psihoterapiju, kam piemīt daudzas pseidozinātnes iezīmes.
Zirdziņ, hallo!

Sižets

Filmas stāsts ir par to, ka viss, lai arī mainās, paliek tāds pats.
Mārtiņš Skirmants

Karjera

M. Skirmants ir uzaudzis un arī basketbolu sācis spēlēt Daugavpilī, bet viņa pirmā pieaugušo komanda bija Rīgas VEF, kurā viņš spēlēja 1996. un 1997. gadā. 
Nākamās četras sezonas M. Skirmants pavadīja citā Rīgas komandā "ASK/Brocēni/LMT" (vēlāk - BK LMT), izcīnot 2 LBL čempiona titulus. 2001. gadā pēc BK LMT izjukšanas Skirmants devās uz BK Ventspils. Ventpilī viņš spēlēja līdz 2006. gadam, kopā ar komandu izcīnīdams vēl 5 Latvijas čempiona titulus. 2006.—2007. gada sezonu M. Skirmants pavadīja Rīgas komandas "Barons/LMT" sastāvā, taču pēc vienas sezonas atgriezās Ventspils komandā. "Ventspils" ar Skirmantu lauza līgumu 2009. gada janvārī, bet jau divas nedēļas vēlāk viņš pēc pusotras sezonas pārtraukuma atgriezās "Baronā". 
2011. gadā beidza karjeru. Pēc basketbolista karjeras beigām nodarbojas ar galdniecību.

Karjera Latvijas izlasē

Latvijas basketbola izlases sastāvā M. Skirmants ir piedalījies vienā Eiropas čempionāta finālturnīrā. Tas notika 2005. gada čempionātā, kurā Skirmants bija izlases pamatcentrs, laukumā vidēji spēlē pavadītajās 15 minūtēs gūdams 4 punktus.
Atbrīvošanas alejas pārvads

Vēsture

Kad 20. gs. 50. gados tika būvēts pilsētas Ziemeļu rajons, kurā atradās lielākās rūpnīcas, nokļūt tajās no Centra rajona varēja šķērsojot dzelzceļa pārbrauktuvi, bet nereti pie tās vajadzēja gaidīt vairāk nekā 10 minūtes. Kad 20. gs. 60. un sevišķi 70. gados Ziemeļu rajons bija kļuvis par blīvi apbūvētu daudzdzīvokļu namu masīvu ar divām skolām un rūpnīcām, kurās strādājošu skaits pārsniedza 2000 darbiniekus, aktuāla problēma bija biežie sastrēgumi un garās rindas pie dzelzceļa pārbrauktuves. Tādēļ 70. gados tika uzsākta viadukta būvniecība, kas tika nodots ekspluatācijā 1981. gadā.
Kankaļu baznīca

Vēsture

1870. gadā Kankaļu kapsētā, kas atrodas aptuveni 12 km no Kurmenes, tika uzcelta koka kapu kapela. Tā tika uzbūvēta vienā laikā ar Kurmenes baznīcu. Pēc Pirmā Pasaules kara Jāņa Panteleona vadībā kapela tika atjaunota, tai piebūvējot sakristeju. 1923. gada 24. jūnijā, Svētā Jāņa Kristītāja dienā Kurmenes baznīcas prāvests Jēkabs Ozoliņš, Kūrijas kanclers Bernhards Kublinskis un Skaistkalnes baznīcas dekāns Alberts Piebalgs  kapelu iesvētīja kā Kankaļu draudzes baznīcu, to veltot Svētā Jāņa Kristītāja godam un aizbildniecībai.

Eksterjers

Baznīca ir koka baļķu guļbūve ar iegarenu un stūrainu presbitērija daļu, būvēta uz akmens pamatiem, 70 m ²  liela, kas atrodas pie ieejas Kankaļu kapsētā. Tā ir  10 metrus gara, 6,5 metrus plata un 2,5 metrus augsta ēka. Apšūta ar dēļiem, šīfera jumts, virs kura atrodas neliels tornītis. Ieejas durvis no gala un sakristejas. Ēkai ir seši logi. Pie ieejas kapsētā ir 6 metrus augsts, lubiņām segts mūra zvanu tornis — vārti, kurā iekārts 6 pudus smags tērauda zvans, kuru 1927. gadā iegādājušies draudzes locekļi. Blakus kapsētai atrodas dievnama fundatoru Panteleonu mājas, kuri šeit sāka dzīvot no Napoleonu laikiem. Pie mājām atrodas liels piemiņas akmens, kurā iekalti visi mirušo Panteleonu vārdi. 1975. gadā miris pēdējais Panteleons, kura vārds kā pēdējais tika iekalts akmenī.

Interjers

Tā ir vienjoma telpa ar koka grīdu un griestiem, kas nagloti pie spārēm. Virs ieejas ir kora telpas. Presbitērija daļā ir koka altāris ar pīlāriem un nišu, kurā ievietots krusts un Dievmātes litogrāfija. Presbitērija daļu no lūgšanu zāles atdala koka dievgalds. Labās puses stūrī ir Dievmātes altāris ar kokgriezumiem un Dievmātes gleznu. Altāra antipedijā ir uzraksts "Marija, žēlastības Māte, lūdz par mums". Aplūkojama ir koka kancele, konfesionāls, griestu lustra. Saglabājusies ir prāvesta Mieleško sprediķu grāmata ar draudzes saimnieku uzvārdu ierakstiem. Pie sienas atrodas plāksne par baznīcas iesvētīšanu 1923. gadā.

Draudze

Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Jelgavas diecēzē. Draudzi apkalpo prāvests Uldis Cēsnieks. Draudze sāka veidoties 19. gadsimta beigās, bet oficiāli nodibinājās 1920. gados. Draudzei piederīgi ir katoļi, kas dzīvo Kankaļos un to apkārtnē, draudzes locekļu skaits ir mazs. Dievkalpojumi notiek vienu reizi gadā Jāņa Kristītāja svētkos. Draudzei ir viena Kankaļu kapsēta.

Draudzes lielākie svētki un atlaidas

Draudzes lielākie svētki ir Svētā Jāņa Kristītāja dienas svētki un atlaidas.
Laktozes nepanesība

Laktozes nepanesība ir sindroms, kam raksturīgs daļējs vai pilnīgs laktozes šķeļošā fermenta — laktāzes — trūkums zarnās. Zarnās nesašķeltā un neuzsūktā laktoze nokļūst resnajā zarnā, kur baktērijas to sadala pienskābē, etiķskābē, oglekļa dioksīdā un ūdeņradī, izraisot caureju, jo skābes palielina osmotisko spiedienu un tādējādi arī ūdens ieplūdumu zarnās, bet skābes un gāzes kairina zarnas gļotādu.

Iedalījums

Atkarībā no tā, vai laktozes nepanesība ir iedzimta vai iegūta dzīves laikā, to iedala primārajā un sekundārajā laktāzes trūkumā. Primārais laktāzes trūkums var parādīties jau zīdaiņiem, savukārt sekundārais laktāzes trūkums var rasties arī pieaugušā vecumā kādu zarnu slimību laikā, piemēram, glutēna enteropātijas slimniekiem vai pēc kuņģa operācijām. Šo slimības simptomiem pierimstot, parasti mazinās arī sekundārais laktāzes trūkums.

Uzturs

Cilvēkiem ar daļēju laktozes nepanesību paredz uzturu ar samazinātu laktozes saturu (8—10 g laktozes), bet laktozi pilnībā nepanesošajiem — bezlaktozes uzturu (ar ne vairāk kā 1 g laktozes). Cilvēkiem ar laktozes nepanesību vispārējā gadījumā jāizvairās no piena un piena produktu lietošanas, kā arī tādiem produktiem, kam pievienots piens, piena pulveris vai piena cukurs (piemēram, piena un baltās šokolādes, dažādām konfektēm, maizes, cepumiem, bieži vien arī desām, zivju izstrādājumiem un saldinātājiem). Izņēmums var būt skābpiena produkti (piemēram, jogurts, kefīrs un rūgušpiens), jo tajos kopā ar laktozi ir arī pienskābes baktērijas, no kurām tievajā zarnā žultsskābju ietekmē atbrīvojas β galaktooksidāze, kas laktozi sašķeļ.
Arminia Dorpatensis

Arminia bija Tērbatas Universitātes vācbaltiešu studentu korporācija, kas dibināta 1843. gadā kā studentu Apvienība Reliģiskās un Zinātniskās Dzīves Veicināšanai (Verein zur Vörderung des religiösen und wissenschaftlichen Lebens). 1850. gadā pārdēvēta par studentu korporāciju. Tās krāsas — melns-balts-oranžs.
1866. gada 18. maijā korporāciju izslēdza no Tērbatas šaržēto konventa.
Tornis Rec.

Vēsture

1991.gada pavasarī Alīses ielas ūdenstornī Āgenskalnā sev mēģinājuma telpas iegūst Rīgas pagrīdes indīroka grupa Ir Bijuši Mati Un Izbijuši. Faktiski jau pirmajos mēnešos par otru patstāvīgu 'torņa grupu' kļūst Ikšķiles Tukšā Muca. Tās līderis Andris Indāns jeb Andžons, kopā ar IBMUI (Ir Bijuši Mati Un Izbijuši) bundzinieku Uldi Gedru un basģitāristu Jāni Daugavieti tiek uzskatīti par izdevniecības Tornis Rec. dibinātājiem un galvenajiem aktīvistiem. Publiski mazāk redzams, bet ne mazāk nozīmīgs Torņa mēģinājumu telpas un ierakstu studijas izveidošanā bija Tukšās Mucas skaņu inženiera Mārča Bērziņa jeb Marka ieguldījums (viņš ierakstījis arī vairākus Torņa ierakstus, piemēram, Baložu Pilnu Pagalmu, Tukšās Mucas, Mazo Smirdīgo Kociņu, Bērnības milicijas, Skumju Akmeņu u.c.).
Izmantojot mēģinājumu aparatūru (tā tiek veidota no grupu īpašuma, kas mēģina Tornī), Torņa istabas regulāri tiek pielāgotas arī ierakstu sesijām. Sākotnēji tās ir divas istabas, vēlāk — viss trešais stāvs. 95% Torņa ierakstu ir notikuši analogi, pat 1990. gadu beigās sākoties 'digitālajam laikmetam', t.i. izmantojot lenšu un kasešu magnetofonus. Pirmais daudzceliņu magnetofons tika iegādāts 2001. gadā, bet līdz tam tikpat kā visi ieraksti tika ieskaņoti grupām spēlējot 'dzīvajā'.

Skanējums

Vairumā Torņa studijas ierakstu izmantota dabīgā skaņu atbalsošanās telpās, gan pašu mēģinājuma/ierakstu telpā, gan tukšajā augšstāvā/kāpnēs. Ūdenstorņa būve ir konusveidīga, un tāpēc katras torņa telpas lokveida sienas un augstie griesti veido īpatnēju akustiku.
Atšķirīgu skanējumu Torņa ierakstiem dod arī 1980. gadu neprofesionālās vai pusprofesionālās aparatūras izmantošana, kā arī katra skaņu ierakstu veicēja rokraksts.
Duvzare

Nosaukums

13. gadsimta rakstos ir pieminēts, ka šajā zemē atrodas "Duvzares svētais ezers" (Die heilige See to Dovzare). Uzskata (K. Būga, 1961), ka zemes nosaukums esot cēlies no svētā ezera vārda (rietumbaltu: donis - dāvana, azaran - ezers). Iespējams, ka svētais ezers ir Papes ezers, tomēr ir izteikti arī citi viedokļi (Žulkus, Springmann, 2001).

Robežas

Duvzares dienvidu robeža aptuveni gāja pa tagadējo Latvijas-Lietuvas robežu, proti, pa Sventājas upi līdz mūsdienu Skodas pilsētai Bārtas upes krastos, tad pavērsās uz ziemeļiem līdz Priekules pilsētai. Ziemeļu robeža gāja pa Virgas, Vārtājas un Bārtas upēm uz leju līdz Liepājas ezeram. Duvzare robežojās ar Megavas zemi dienvidos, Bandavas un Cekļa zemēm austrumos un Piemares zemi ziemeļos.

Galvenais centrs

Duvzares galvenais politiskais un saimnieciskais bija Impiltis (dažādos avotos Emplitten, Empilten, Ampillen, Ampilten), pie kura vaļņiem atrastas divas apmetnes, kapulauks un upurakmens (Vaitkevičius, 1998). 
1263. gadā Impiltes kuršu karaspēks aplenca Klaipēdas pili.

Iedzīvotāji

Par Duvzares iedzīvotājiem nav daudz ziņu. Arheoloģiski izpētīts vienīgi Tiltiņu kapulauks. 13. gadsimta vidū Duvzares zemē bija 14 apdzīvotas vietas (Mugurēvičs, 1999). Vislielākais iedzīvotāju blīvums bija zemes austrumu daļā, kur apzināti 11 pilskalni un 8 kapulauki, divos no tiem ir atrasti ne tikai kuršiem, bet arī līviem raksturīgi apbedījumi. 1253. gada dokumentos šeit pieminēti Damis (Didždāmas) Gramzdas pagastā und Trecne (Trekņu) pilskalni. Rietumu daļā zināmi 4 pilskalni un 6 kapulauki Sventājas upes krastos, no kuriem 1253. gada dokumentos minēti Popissen, Rutzowe (Rucava) und Emplitten (Impiltis).
Bora–Hansgrohe

Latvijas sportisti

2017.—2018. gada sezonās komandu pārstāvēja Latvijas riteņbraucējs Aleksejs Saramotins.
30. jūnijs

30. jūnijs ir gada 181. diena pēc Gregora kalendāra (182. garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 184 dienas.
Jankas Kupalas Rīgas Baltkrievu pamatskola

Izglītības programmas

Pamatizglītības programma (kods 21011111).
Skolā tiek īstenots pamatizglītības mazākumtautību izglītības programmas 2. modelis, proti, skolēni jau no 1. klases apgūst latviešu (padziļināti), baltkrievu, krievu un angļu valodu. Baltkrieviski tiek apgūta lasīšana, rakstīšana, mūzika, vizuālā māksla.

Vēsture

Rīgas Baltkrievu pamatskola dibināta 1994. gadā Rīgas 15. vidusskolas telpās Visvalža ielā 9. 1996. gadā to pārcēla uz 229. pirmsskolas izglītības iestādes ēku Ogres ielā 8, 1997. gadā uz ēku Akadēmiķa Mstislava Keldiša ielā 4, bet 2010. gadā uz Rīgas 86. vidusskolas telpām Ilūkstes ielā 10. 2011. gadā skolu nosauca dzejnieka Jankas Kupalas vārdā.