google/wiki40b huggingface dataset:
Tatjana Šumjakina

Biogrāfija

Divkārtējā Krievijas sieviešu šaha čempionāta uzvarētāja (1980, 1988). 1990. gadā PSRS sieviešu šaha čempionātā izcīnījusi bronzas medaļu. 2000. gadā uzvarējusi Krievijas kausa izcīņā šahā sievietēm. Uzvarējusi vairākos starptautiskos šaha turnīros: Prešovā (1988), Čeļabinskā (1990), Timišoarā (1994), Bukarestē (1994, kopā ar Jelenu Luminicu Kosmu). Par panākumiem turnīros FIDE 1989. gadā Šumjakinai piešķīra starptautiskās meistares (WIM), bet 1994. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu.
Divas reizes piedalījusies Pasaules šaha čempiones nosaukuma izcīņas ciklu starpzonu turnīros, kuros 1993. gadā Džakartā un 1995. gadā Kišiņevā ierindojusies 22. vietā. 2001. gadā piedalījusies Pasaules sieviešu šaha čempionātā pēc izslēgšanas sistēmas, kurā izstājusies 1. kārtā.
Pārstāvējusi Krievijas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījusies 3 reizes (1992-1994, 1998). Komandu vērtējumā izcīnījusi sudraba (1998) medaļu, bet individuālajā vērtējumā izcīnījusi zelta (1998) medaļu.
Beigusi Čeļabinskas Valsts fiziskās kultūras institūtu. Strādā par treneri Čeļabinskas bērnu un jaunatnes sporta skolā.
Japigi

Japigi (latīņu: Iapyges, Iapygii, grieķu: Ιάπυγες) ir indoeiropiešu tauta, kas dzīvoja senajā Itālijas teritorijā, mūsdienu Apūlijas apgabalā, un kuru vēlāk asimilēja romieši.
Tiek uzskatīts, ka japigi ir cēlušies no ilīriešiem. Turklāt, Herodots izteica viedokli, ka japigu etnosa veidošanā piedalījās Krētas mīnojiešu izceļotāji. Tas kopumā saskan ar vienu no Vidusjūras migrācijas virzieniem bronzas laikmeta beigās, tai skaitā pateicoties kārtējam indoeiropiešu ieceļošanas vilnim no Piedonavas uz Grieķijas teritoriju, uz Egejas jūras salām un Mazāziju, izraisot reģiona autohtono iedzīvotāju daļas migrāciju.
Japigi runāja mesapu valodā. Mesapi bija japigu cilts, kas dzīvoja Apūlijas pašos dienvidos. Pie japigiem ir pieskaitāmi arī pevketi un, iespējams, arī davni. Pēc citas versijas davni kaut arī valodas ziņā bija radniecīgi ilīriešu mesapu grupai, taču uz Apenīnu pussalu bija atceļojuši no Balkāniem ievērojami vēlāk.
Sengrieķu autori atvasināja japigu nosaukumu no Japiga, Dedala mitoloģiskā dēla. Romiešu autori tos sauca par apūļiem (Apuli), salentīniem (Salentini) un kalabriem (Calabri). Japigi bija radniecīgi enotriem.
Dolni Kubīna

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1314. gadā. Tāpat kā visa Slovākija, gadsimtiem bijusi Ungārijas sastāvā, pilsētas ungāriskais nosaukums ir Alšokubina (ungāru: Alsókubin). 19. gadsimtā Dolni Kubīna kļuva par slovāku kultūras centru, šeit darbojās dzejnieks Pavols Hvezdoslavs (Pavol Hviezdoslav) un citi kultūras darbinieki. Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. No 1993. gada - Slovākijas sastāvā.

Cilvēki

Pēc etniskā sastāva vairums pilsētas iedzīvotāju ir slovāki (97,03 %). Pēc reliģiskās piederības - katoļi (65,11 %), luterticīgie (16,62 %), nereliģiozi (14,55 %).
Dolni Kubīna ir futbolista Mariāna Hada (Marián Had, 1982) un Slovākijas himnas vārdu autora Janko Matūškas (Janko Matúška, 1821-1877) dzimtā pilsēta.
Stīvija Niksa

Muzikālā darbība

Stīvijai Niksai interese par mūziku sākās bērnībā, jo viņas vectēvs Ārons Džess Nikss bija kantrimūzikas dziedātājs. Kopā ar vectēvu viņa bieži dziedāja duetus. Sešpadsmit gadu vecumā viņa ieguva savu pirmo ģitāru un uzsāka rakstīt dziesmas. Vidusskolā viņa iepazinās ar ģitāristu Lindsiju Bakingemu. 1967. gadā Lindsijs aicināja Stīviju pievienoties psihodēliskā roka grupai Fritz. Grupa bija "iesildījmākslinieki" vietējos šovos, uzstājoties pirms Džimija Hendriksa un Dženisas Džoplinas, kas arī bija daži no Niksas mākslinieciskās iedvesmas avotiem.
1972. gadā Lindsijs ar Stīviju pameta Fritz un dibināja duetu Buckingham Nicks. Mūziķi pārvācās uz Losandželosu un, dzīvojot nabadzībā, izdeva savu pirmo albumu Buckingham Nicks. Albums bija komerciāli ļoti neveiksmīgs, tādēļ ierakstu kompānija Polydor pārtrauca sadarbību ar viņiem. 1974. gadā studijā, kurā Lindsijs ar Stīviju ierakstīja savu albumu, viesojās Lielbritānijas blūza apvienības Fleetwood Mac dalībnieks Miks Flītvuds. Mūziķis meklēja studiju grupas nākamajam albumam. Studijas inženieri, lai demonstrētu dažādus tur veiktos ierakstus, atskaņoja Lindsija un Stīvijas dziesmu Frozen Love. Mikam Flītvudam patika Lindsija ģitāras spēlēšanas prasme. Drīz pēc tam līdzšinējais Fleetwood Mac ģitārists Bobs Velšs pameta grupu. Flītvuds aicināja Lindsiju pievienoties grupai, bet Lindsijs uzstāja, ka pievienosies tikai, ja Stīvija arī piedalīsies grupā.
1975. gadā Niksa kopā ar savu Lindsiju pievienojās Fleetwood Mac. Tajā pašā gadā grupa izdeva albumu Fleetwood Mac, kas sasniedza 1. vietu ASV albumu topā. Divus gadus vēlāk tika izdots otrais Fleetwood Mac albums ar Lindsiju un Stīviju — Rumours. Šis albums kļuva par tā gada veiksmīgāko albumu, pārdodot 40 miljonus kopiju un kļūstot par piekto visu laiku komerciāli veiksmīgāko albumu. Rumours atradās ASV albumu topā 1. vietā 31 nedēļu, kā arī sasniedza topa virsotni vairākās pasaules valstīs. 1978. gadā tas ieguva Grammy balvu par gada albumu. No albuma tika izdoti četri singli, no kuriem Niksas sarakstītā dziesma Dreams bija komerciāli veiksmīgākā, kļūstot par vienīgo 1. vietu ASV singlu topā sasniegušo Fleetwood Mac singlu.
1980. gadā viņa dibināja ierakstu kompāniju Modern Records. Gadu vēlāk, vēl joprojām atrodoties Fleetwood Mac sastāvā, Stīvija Niksa izdeva savu pirmo solo albumu — Bella Donna, kas sasniedza Billboard albumu topa virsotni un ieguva platīna statusu mazāk kā trīs mēnešus pēc tā izdošanas. Viņa ir izdevusi astoņus solo studijas albumus, jaunākais ir 2014. gada oktobrī izdotais 24 Karat Gold: Songs from the Vault. Savā solo karjerā mūziķe ir cieši sadarbojusies ar grupu Tom Petty and the Heartbreakers. Viņu kopdziesma Stop Draggin' My Heart Around ir abu mūziķu veiksmīgākais solo singls.
2019. gadā uzņemta Rokenrola slavas zālē kā solo māksliniece, kļūstot par pirmos sievieti, kas slavas zālē uzņemta divas reizes jo jau 1998. gadā saņēma šo atzinību kā Fleetwood Mac dalībniece.
SPSS

Licencēšana

Šodien SPSS piedāvā dažādas licencēšanas iespējas, t.sk., dažādus licencēšanas noteikumus studentiem, augtskolām un valsts sektoram. Latvijā ir uzņēmumi, kas nodarbojas ar SPSS liceņšu piegādi, konsultācijām, apmācībām un tehnisko atbalstu lietotājiem. 
Ir iespēja lejupielādēt arī izmēģinājuma versiju, ko iespējams lejupielādēt IBM mājaslapā.

Vēsture

Stenforda universitātes politoloģijas studenti Normens Neijs (Norman Nie) un Deils Bents (Dale Bent) 1965.gadā izstrādāja pirmo šīs sistēmas versiju. 1970.gadā iznāca pirmā lietotāja rokasgrāmata, bet 1975.gadā projekts pārvērtās par atsevišķu kompāniju ar nosaukumu SPSS Inc. Pirmā programmatūras versija priekš Windows iznāca 1992.gadā (SPSS 5). Savukārt SPSS 10 pirmo reizi piedāvāja divu skatu formas. 
2009.gadā SPSS mainīja nosaukumu uz PASW (Predictive Analytics SoftWare - Analītiskā prognozēšanas programmatūra) Statistics. 
Taču 2009.gada 28.jūlijā tika paziņots, ka IBM ir nopircis SPSS Inc. par 1.2 miljardiem ASV dolāru un tādējādi kopš 2010.gada janvāra SPSS Inc. ir iekļauts IBM grupas uzņēmumos.

Valodu atbalsts

IBM SPSS Statistics Base un visi moduļi ir pieejami angļu, japāņu, franču, vācu, spāņu, ķīniešu, poļu, korejiešu un krievu valodā.
Šletava

Vēsture

Pilsēta veidojusies ap 12. gadsimtā celto pili.
Andrejs Mesārošs

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Mesārošs uzsāka 2002.—03. gada sezonā, debitējot Slovākijas Ekstralīgas kluba Trenčīnas "Dukla" sastāvā. Kluba rindās hokejists aizvadīja arī nākamo sezonu, taču 2004. gada vasarā aizsargs devās uz Ziemeļameriku, pievienojoties Rietumu hokeja līgas klubam Vankūveras "Giants".
Jau 2005.—06. gada sezonā, būdams 19 gadus vecs, Mesārošs izcīnīja vietu NHL kluba Otavas "Senators" pamatsastāvā. Nākamajā sezonā hokejists kopā ar "Senators" sasniedza Stenlija kausa finālu, tajā gan piekāpjoties Anahaimas "Ducks" hokejistiem.
Pēc 2007.—08. gada sezonas noslēguma Mesārošs tika aizmainīts uz Tampabejas "Lightning" vienību, taču 2010. gada vasarā hokejists tika aizmainīts uz Filadelfijas "Flyers" vienību. 2014. gada martā Mesārošs tika aizmainīts uz Bostonas "Bruins" vienību, taču vasarā noslēdza viena gada līgumu ar Bufalo "Sabres". 2015. gada vasarā pievienojās KHL vienībai Novosibirskas "Sibir", taču jau gadu vēlāk pārcēlās uz Bratislavas "Slovan", kļūstot par komandas kapteini.
Slovākijas hokeja izlases rindās aizsargs spēlējis 2006., 2010. un 2014. gada olimpisko spēļu turnīros, kā arī 2004. un 2006. gada Pasaules čempionātos.
Karaliskā viktorija

Nosaukums

Augs tika atklāts 1801. gadā un jau 19. gadsimta vidū ieviests Eiropas botāniskajos dārzos. Par godu Anglijas karalienei sugu sākotnēji nosauca Victoria regia, bet vēlāk nomainīja kā Victoria amazonica.

Apraksts

Karaliskās viktorijas pazīstamas neparasti lielo apaļveida lapu dēļ, kuru diametrs var pārsniegt 2,5 m. Lapu maliņa uzlocīta, tās virspusi klāj vaskota kārtiņa, novēršot lapu samirkšanu. Lejasdaļa purpursarkana un violeta, ar ribainu dzīslojumu un klāta daudziem dzeloņiem. Dzeloņi, acīmredzot, pasargā lapas no augēdājām zivīm un lamantīniem. Spēcīgās, līdz 5 cm platās un 6 cm augstās ribas nodrošina lapām izturību, pasargājot tās no salūšanas. Līdzīga citām ūdensrožu dzimtas sugām, labi attīstīti vēdinātājaudi jeb aerenīma — lielas, ar gaisu pildītas starpšūnu telpas, — kas nodrošina peldspēju.
Garais kāts iesniedzas līdz ūdenstilpes dibenam, caur dubļu kārtu nostiprinoties tās dzelmē.
Ziedēšanas laiks ļoti īss. Salīdzinoši milzīgie ziedi atplaukst naktīs un pirmajā naktī izplata stipru ananasiem līdzīgu smaržu, piesaistot apputeksnētājas vaboles. Nākamajā naktī atplaukušo ziedu krāsa variē no sārtas līdz spilgti sarkanai. Rītausmā ziedi aizveras un nogrimst ūdenī. Tur izveidojas liels auglis, kas satur nelielas melnas sēklas. Sēklu nobriešana ilgst līdz 2 mēnešiem. Sezonas laikā katrs karaliskās viktorijas augs spēj radīt 40 līdz 50 lapas, veidojot blīvas audzes un pārklājot ūdenstilpes virspusi.

Izplatība

Sastopama ekvatoriālajā Brazīlijā, Bolīvijā Amazones baseina vidusdaļā, kā arī Gviānā upēs, kuras ietek Karību jūrā.

Veģetācija

Aug klusos, mierīgos un siltos ūdeņos nelielos ezeros un par ezeriem tapušās vecupēs, dīķos, applūdušās pļavās.
Neredzamā pilsēta

Sižets

Filmas galvenais varonis, trīsdesmitgadīgais Igors septiņus gadus nelegāli dzīvo Ukrainā, Černobiļas zonā. Starp Igora vēlmēm ir miera atrašana un iespēja aizbēgt no civilizācijas. Viņam apkārt dzīvo Černobiļas avārijas apkārtējo ciemu vecie iedzīvotāji. Viņiem ir sava Atlantīdas dzīve, kuru dzīvojot, liekas, ka pat karš Donbasā notiek kā uz citas planētas.
Krišana

Sižets

Latvijas Nacionālā arhīva darbinieks Matīss Zelčs kādu nakti uz tilta pamana sievieti. Matīss neiejaucas, kad viņa mēģina nolekt no tilta un noslīcināties. Tas Matīsā izraisa vainas sajūtu, kā arī izmaina viņa dzīvi.
Roberts Liede

Dzīvesgājums

Dzimis 1967. gada 29. jūlijā Rīgā. Mācījās E. Dārziņa mūzikas vidusskolā, kur viņa pirmie kompozīcijas pedagogi bija Imants Zemzaris un Ģederts Ramans. Studēja Latvijas Valsts konservatorijas Ādolfa Skultes kompozīcijas klasē, līdztekus strādāja par pedagogu Emīla Dārziņa mūzikas vidusskolā (1988–1990) un spēlēja kameransamblī "Mantojums". 1990. gadā Latvijas Nacionālajā operā notika viņa operas "Mazais princis" pirmuzvedums.
Pēc studiju beigām Roberts Liede strādāja Latvijas Televīzijā par mūzikas raidījumu režisoru, veidojot raidījumu ciklu "Eiropas muzikālās pilsētas" (1990–2000), vēlāk par Rīgas 3. bērnu mūzikas skolas pedagogu (2000–2002). Miris 2006. gada 5. martā Rīgā, apglabāts Baltezera kapos.
Amonija nitrāts

Vēsture

Amonija nitrātu pirmais ieguvis vācu alķīmiķis Johans Rūdolfs Glaubers 1659. gadā.

Iegūšana

Amonija nitrātu var iegūt, amonjakam reaģējot ar slāpekļskābi.

Izmantošana

Amonija nitrātu plaši lieto kā minerālmēslus. Tas ir arī sprāgstvielu komponents. Lai arī tīru amonija nitrātu ir iespējams lietot kā sprāgstvielu, to šādiem mērķiem parasti sajauc ar oksidēties spējīgām vielām (Al pulveri, koka miltiem, mazgaistošiem naftas produktiem), jo amonija nitrātam sadaloties izdalās skābeklis. Šādas sprāgstvielas ir ļoti stabilas, un tām ir nepieciešams ļoti spēcīgs detonators. Lai novērstu amonija nitrāta minerālmēslu izmantošanu paštaisītu spridzekļu pagatavošanai, ieteikts tiem piejaukt dzelzs sulfātu. Amonija nitrātu dažreiz lieto arī par cietās raķešdegvielas komponentu (kopā ar magniju). Šāda degviela ir mazāk efektīva nekā uz amonija perhlorātu bāzētā, taču ir mazāk toksiska.
Dons

Dzīvesgājums

Dzimis 1984. gadā Saldū, viņa māte bija Liepājas estrādes ansambļa "Santa" soliste. Pirmo publicitāti guva realitātes šovā "Talantu fabrika" 2003. gadā, kopā ar dziedātāju Lily izdeva albumu, kura vairākas dziesmas nokļuva Latvijas hitparāžu pirmajās vietās. 2006. gadā izdeva savu pirmo soloalbumu Lights On. Albuma tituldziesma ar tādu pašu nosaukumu kļuva populāra arī ārzemēs. 2007. gadā piedalījās Latvijas Nacionālā teātra izrādē "Adata", izpildot dziesmu "Ja tu man esi". 2008. gadā Dons izdeva albumu latviešu valodā Lelle, vairākus gadus sadarbojās ar komponistu Zigmaru Liepiņu, bija Latvijas pārstāvis 2008. gada Jaunajā vilnī (4. vieta), 2010. gada Eirodziesmā ieguva 2. vietu ar dziesmu My Religion Is Freedom. 
Kādu laiku dzīvoja Londonā un uzstājās ar pseidonīmu Art Green.  
2012. gadā izdeva singlu "Signāls", kas tika atzīts par 2012. gada radiohitu, uzvarēja konkursā "Muzikālā banka 2012". Dons uzvarēja arī "Muzikālajā bankā 2013" ar dziesmu "Pēdējā vēstule" no albuma Varanasi, Muzikālajā bankā viņš uzvarēja arī nākamajā gadā, šoreiz ar dziesmu "Pāriet bailes".
Prāts

Prāts ir ar psihi saistītu norišu un individualitātes īpašību kopa, kas veido iespēju ar mērķtiecīgu darbību panākt subjektīvu, ar jēdzieniem pastarpinātu īstenības attēlojumu, izzināt objektu un parādību visaptverošās un raksturīgās īpašības un darboties jaunā situācijā, izmantojot iepriekš uzkrāto informāciju. Ar vārdu "prāts" dažreiz saprot arī intelektu.
Cīkstonis (filma)

Sižets

Filmas galvenais varonis ir cīkstonis Rendijs Robinsons (Mikijs Rurks) ar iesauku "The Ram" (šim vārdam angļu valodā ir dažādas nozīmes, burtiskā tulkojumā "Auns", taču tulkojams arī kā "Tarāns"). 
Rendijs Robinsons (īstajā vārdā Robins Ramzinskis) bija profesionāls amerikāņu cīkstonis, populārs 20. gadsimta astoņdesmitajos gados. Filmas darbība notiek divdesmit gadus vēlāk — 21. gadsimta sākumā, kad Rendija karjera jau pamazām apsīkst. Viņš vairs necīnās ringā, bet vietējās sporta zālēs, skatītāju un līdz ar to arī ienākumu ir maz. Rendijs mitinās īrētā treilerī, par kuru sen nav maksājis, piestrādā par krāvēju. Taču cīņas laukumā viņš joprojām ir nepārspējams. Viņa uzstāšanās ir vizuāla bauda, tā līdzjutējos izsauc sajūsmu un cieņu. 
Pēc kārtējās cīņas Rendijs pārcieš sirdstrieku. Pēc operācijas ārsti viņam stingri iesaka beigt nodarboties ar cīņām, un Rendijs mēģina uzsākt jaunu dzīvi. Cīkstonis mēģina atjaunot attiecības ar savu kādreizējo draudzeni — striptīzdejotāju Kesidiju (Marisa Tomeja), kurai dzīvē nebūt neveicas labāk kā viņam, uzsāk strādāt par pārdevēju lielveikalā. Aizņemtība ar cīņām nav viņam ļāvusi uzturēt labas attiecības ar meitu Stefāniju (Evana Reičela Vuda), un tagad viņš mēģina tās uzlabot.
Taču atjaunot bijušo ir grūti, un pat laimīgs gadījums neko nevar izmainīt. Rendijs Robinsons atgriežas ringā, jo cīņa ir viņa dzīves jēga un piepildījums.

Filmas tapšana

Aktieris, kas filmā tēloja steroīdu tirgotāju, vēlāk atzina tiesā, ka tāds viņš tiešām bijis. Skots Sigals (Scott Siegel) no Ņūrošelas 2010. gada 12. aprīlī tika atzīts par vainīgu anabolisko steroīdu izplatīšanā. 34 gadus vecais aktieris arī atzinās, ka viņš mēģinājis izbēgt no aģentiem, kas gribēja viņu apcietināt.
Galvenā varoņa iesauka "Auns" izsauca domstarpības. Viena no šī vārda nozīmēm angļu valodā ir arī Auns (zodiaka zīme). Taču daudz kas filmā norāda uz to, ka galvenā nozīme ir tieši auns (dzīvnieks) — Rendijam ir gari, cirtaini gaiši mati, apmetnis no jēra ādas un talismans jēra galvas atveidā, arī uz viņa cīņas tērpa ir attēlota auna galva. Uz to norāda arī citas detaļas šajā filmā.
Filmā piedalījās arī vairāki profesionāli cīkstoņi, tai skaitā Ernests Millers un Ronalds Killings.

Atzinība

2008. gada 6. septembrī filma saņēma Venēcijas 65. kinofestivāla galveno balvu "Zelta lauva". Filmas režisors Darens Aronovskis šo balvu veltīja "visiem tiem cīkstoņiem, kurus esam satikuši, kuri par savu uzstāšanos nopelna nieka 200 dolāru un ir gatavi šīs naudas dēļ ziedot savas dvēseles un ķermeņus". 
Kinofestivālā šī filma tika demonstrēta kā pēdējā, jo amerikāņu mūziķis Brūss Springstīns nebija paguvis laikus pabeigt dziesmu, kam bija jāskan filmas beigu titru parādīšanas laikā. Pēc festivāla žūrijas priekšsēdētāja, vācu režisora Vima Vendersa vārdiem, Rurks par savu aktiera darbu filmā nesaņēma Volpija kausu tikai skates noteikumu dēļ —  filmai-uzvarētājai nedrīkstēja vēl papildus piešķirt arī aktieru balvas. 
Taču par darbību filmā Rurks saņēma "Zelta globusu" un BAFTA balvu kā gada labākais aktieris.
Kanbera

Demogrāfija

Pēc 2006. gadā veiktās tautas skaitīšanas datiem Kanberā dzīvoja 323 056 cilvēku. 2011. gadā tika lēsts, ka iedzīvotāju skaits ir aptuveni 358 000. Pēc tautas skaitīšanas datiem 1,2% iedzīvotāju ir Austrālijas aborigēnu izcelsme, savukārt 21,7% dzimuši ārpus Austrālijas. Lielākā daļa ieceļojuši no Apvienotās Karalistes un Jaunzēlandes. Salīdzinoši daudz ir arī imigrantu no Ķīnas, Indijas un Vjetnamas.

Sports

Slavenākās Kanberas sporta komandas ir regbija komandas Canberra Raiders un Brumbies. Abas komandas mājas spēles aizvada Kanberas stadionā. Šajā stadionā notika arī 2000. gada Vasaras Olimpisko spēļu futbola turnīra un 2003. gada Pasaules kausa regbijā spēles. Veiksmīga ir arī sieviešu basketbola komanda Canberra Capitals, kas 7 reizes no pēdējām 11 sezonām kļuvusi par Austrālijas čempioni.
Tukšās zemes ritmi

Sižets

14 gadus vecs zēns Arvīds dzīvo mazā lauku ciematā, kurš viņš laiku aizpilda, kaļot nākotnes plānus ar draugu Klāvu. Rīta skrējiena laikā Arvīds neapzināti kļūst par liecinieku savas mežonīgās dabas izpausmei. Arvīdam ir jāpieņem lēmums - pakļauties apkārtējo spiedienam vai uzņemties atbildību par savu rīcību un tās sekām.
Meinhards fon Gerkāns

Dzīvesgājums

Dzimis neatkarīgās Latvijas galvaspilsētā Rīgā, ģimene 1939. gadā bija spiesta pārcelties uz Vācijas okupēto Poznaņas apgabalu Polijā. Otrā Pasaules kara laikā kļuva par bāreni, uzauga Hamburgā. 1964. gadā pabeidza Braunšveigas Tehnisko universitāti, drīz pēc tam nodibināja savu arhitektu biroju. 1974. gadā kļuva par Braunšveigas Tehniskās universitātes profesoru un līdz 2002. gadam vadīja šīs universitātes Projektēšanas institūtu. Vada arhitektu biroju gmp, kam šobrīd ir astoņas filiāles Berlīnē, Āhenē, Frankfurtē pie Mainas, Pekinā, Šanhajā, Hanojā un Dubajā ar turpat 300 darbiniekiem. Veicis septiņu būvju plānošanu Latvijā.
Tēlniecība

Tēlniecība ir tēlotājas mākslas veids, trīsdimensiju māksla, kurā no dažādiem materiāliem (koka, akmens, māla, ģipša, metāla u. c.) tiek radīti telpiski mākslas tēli, darbi (ciļņi, statujas, skulptūras u. c.).

Aizvēsture

Tēlniecībā kā mākslas forma radās jau aizvēsturē. Lielākā daļa akmens laikmeta statuešu tika veidotas no ziloņkaula vai mīksta akmens, taču atrastas arī māla cilvēku un dzīvnieku figūras. Centrāleiropā atrastas nelielas statujas, ko dēvē par Venērām (vispazīstamākā no tām ir Villendorfas Venēra, kas izveidota aptuveni 24 000. - 22 000. gadā p. m. ē.).

Tuvie Austrumi

Šumeru, akadiešu un babiloniešu kultūrās tēlniecībā izmantoja bazaltu, diorītu, smilšakmeni un alabastru, kā arī varu, zeltu, sudrabu, gliemežvākus un dārgakmeņus. Keramikai un terakotas skulptūrām lietoja mālu. Akmens skulptūras tika veidotas reti, jo akmens bija jāieved no citām zemēm.
Šumeru un akadiešu perioda skulptūrām raksturīgas lielas acis un garas bārdas. Daudzi meistardarbi atrasti Ūras karaliskajā kapsētā, tostarp koka arfa ar zelta inkrustējumu un zelta vērša galvu (no apmēram 2650. gada p. m. ē.).

Senā Ēģipte

Ēģiptieši tēlniecībā attēloja sfinksas (mitoloģisku dzīvnieku statujas ar lauvas ķermeni un cilvēka vai dzīvnieka galvu), no kurām visslavenākā ir Gīzas sfinksa (no apmēram 2500 gada p. m. ē.), kas ir aptuveni 60 pēdas augsta un 240 pēdas gara. Ēģiptieši veidoja arī nelielas statujas, piemēram, Ehnatona un Nofretetes skulptūras, kas veidotas no kaļķakmens un krāsotas.

Senā Grieķija un Roma

Arhaikas laikmetā nozīmīgākā tēlniecības forma bija kuross, vīrieša kailfigūra. Nebija nozīmes reālistiskam cilvēka attēlojumam; attēloja ideālu. Nenošķīra sekulāro un sakrālo, jo dievi mēdza pieņemt arī cilvēka formu.
Ap 6. gadsimta p.m.ē. vidu kurosu statujas sāka kļūt nedaudz dzīvīgākas, ar laipnāku sejas izteiksmi, ko sāka saukt par "arhaisko smaidu". Attēlojums kļuva reālistiskāks. Arhaiskās tēlniecības iezīmes ir frontāls nostatījums, svinīga poza, stilizēta, nedzīva sejas izteiksme.
Arhaikas beigu posma koru statujas joprojām veidoja sastingušās pozās, taču vaibstos un proporcijās jau bija jaušams plastiskums. Klasiskais periods aizsākās ar tādiem darbiem kā "Kora peplā" un "Kora no Akropoles".
Klasiskajā periodā tēlniecība kļuva dabiskāka. Veiksmīgāk tika atveidots cilvēka augums.
Slavenākais tēlnieks 5. gadsimta p.m.ē. vidū bija Mīrons no Beotijas, kura slavenākais darbs ir "Uzvarētājs diska mešanā" (skulptūrā redzams, ka diska metēja muskuļi saspringti līdz pēdējam, bet seja — mierīga).
Tēlnieks Feidijs Akropolei izveidoja trīs statujas, veltītas Atēnai, kā arī Zeva statuju Olimpijā, ko tradicionāli uzskata par vienu no Septiņiem pasaules brīnumiem.

Gotika

Gotikas posma tēlniecība attīstījās ciešā saistībā ar arhitektūru. Gotikas tēlniecību raksturo pāreja no abstraktajiem principiem mākslā uz interesi par reālās pasaules parādībām (lai gan joprojām dominēja reliģiskā tematika, tēli ieguva cilvēciskas iezīmes un biežāk tika tēloti laicīgi sižeti, veidoti portreti) un stājtēlniecības attīstība (galvenā forma gotikas tēlniecībā bija apaļskulptūra).
Jānis Einfelds

Biogrāfija

Māte — komponiste Maija Einfelde.
Mācījies Rīgas 46. profesionāli tehniskajā vidusskolā, ieguvis kuģu elektromontiera specialitāti. Strādāja rūpnīcā.
Einfelda pirmā publikācija bija pasaka "Īsās ziemas kauja", kas 1988. gada 22. aprīlī publicēta laikrakstā "Pionieris". Rakstījis stāstus, prozu, romānus, noveles. 1999. gada filmas "Trīs stāsti par..." kinonoveles "Tristans un Izolde" scenārija autors. Termins "einfeldi" apzīmē tēlainības principu. Tas radies autora darbu īpatnējās stilistikas dēļ. Darbi publicēti arī Vācijā un ASV.
Kopš 1996. gada ir Latvijas Rakstnieku savienības biedrs. 1992. gadā saņēmis Klāva Elsberga literāro prēmiju prozā. Par prozas darbu "Neļaudis" 2005. gadā saņēmis Literatūras gada balvu.