3. Kurzemes latviešu strēlnieku pulks

3. Kurzemes latviešu strēlnieku pulks bija Latviešu strēlnieku bruņots formējums 1. Latviešu strēlnieku brigādes sastāvā, kas piedalījās Pirmā pasaules kara kaujās no 1915. līdz 1918. gadam. Pulku izveidoja no 3. Kurzemes latviešu strēlnieku bataljona 1916. gada 3. novembrī. 1917. gada 30. decembrī pulku iekļāva Latviešu strēlnieku korpusā. Pēc Brestļitovskas miera līguma nosacījumiem 1918. gada 6. aprīlī pulku demobilizēja.

Bataljona izveide

3. Kurzemes latviešu strēlnieku bataljonu sāka veidot 1915. gada 26. augustā pēc strauja Vācijas impērijas karaspēka uzbrukuma Rīgas virzienā no brīvprātīgajiem Kurzemes bēgļiem, kas vēl nebija sasnieguši iesaukšanas vecumu. Bataljona karogā bija attēlots ozols ar varavīksni un uzraksts "Uz ežiņas galvu liku, sargāt savu tēvu zemi". Sākotnēji katrā bataljonā bija četras rotas un piecas komandas - izlūku, ložmetēju, jātnieku-spridzinātāju, sakaru un saimniecības. Bataljona personālsastāvs - 26 virsnieki, 7 ārsti un ierēdņi, 1246 instruktori un kareivji. Tajā bija arī 164 zirgi, 4 ložmetēji un 47 rati. Katrā bataljonā izveidojās savs kara orķestris. 1916. gada vasarā bataljonā izveidoja papildus divas rotas.

Pulka izveide

Gatavojoties Ziemassvētku kaujām, 1916. gada 3. novembrī bataljonu pārveidoja par pulku un iekļāva 1. Latviešu strēlnieku brigādē. Pulkā bija astoņas rotas un astoņas komandas - ložmetēju, sapieru, jātnieku izlūku, kājnieku izlūku, sakaru, policijas, ieroču lasīšanas un tranšeju lielgabalu. Personālsastāvs - 50 virsnieki, 7 ārsti un ierēdņi, 1497 instruktori un kareivji, 8 savvaļnieki. Tajā bija arī 290 zirgi un 104 rati.

Komandieris

Pulka komandieris bija pulkvedis Jānis Kalniņš (no 28.9.1915.)

Likvidācija

Pēc Oktobra revolūcijas 1917. gada 30. decembrī 3. Kurzemes latviešu strēlnieku pulks tika iekļauts jaunizveidotajā Latviešu strēlnieku korpusā, kuru komandēja pulkvedis Jukums Vācietis. Korpuss sastāvēja no divām divīzijām, kuras komandēja Gustavs Mangulis un Pēteris Avens.
3. Kurzemes latviešu strēlnieku pulks 24. janvārī no Cēsīm devās pret ģenerāļa Kaļedina komandēto Donas kazaku karaspēku Dienvidkrievijā. Pēc Brestļitovskas miera līguma nosacījumiem 1918. gada 6. aprīlī Krievijas Padomju valdība izdeva rīkojumu par Latviešu strēlnieku pulku demobilizāciju un Latviešu strēlnieku divīzijas izveidi Sarkanās armijas sastāvā.

Kaujas pie Slokas un Ķekavas 1915. gadā

4. novembra kauja pie Pavasara muižas Slokas apkaimē: 89 krituši, 204 ievainoti, 25 pazuduši. 7. novembra kauja pie Ķekavas: 7 krituši, 20 ievainoti. 7. novembra kauja pie „Upes Odiņiem” Lielupes krastā: 2 krituši, 3 ievainoti. 8. decembra kauja pie Bērzmentes: 2 ievainoti.

Kaujas pie Ķekavas 1916. gadā

10. janvāra kauja pie „Staķiem” un „Pitļiem” Ķekavas tuvumā: 1 ievainots. 11. janvāra kauja pie Katrīnmuižas: 3 krituši, 5 ievainoti. 8. februāra kauja austrumos no Saulgožkalna Ķekavas tuvumā: nav zaudējumu.

Kaujas Nāves salā pie Daugavas 1916. gadā

14. aprīlī – 10. septembrī kaujas pie Ikšķiles priekštilta nocietinājumiem: 108 krituši, 454 ievainoti.

Ziemassvētku kaujas 1917. gadā

5. janvāra kauja Tīreļpurvā: 150 krituši, 382 ievainoti, 35 pazuduši. 6./11. janvāra kaujas Tīreļpurvā: 14 krituši, 47 ievainoti. 25. janvāra kauja Tīreļpurvā: 102 krituši, 257 ievainoti, 335 pazuduši. 30. janvāra kauja Tīreļpurvā: 27 krituši, 184 ievainoti.

Rīgas aizstāvēšana 1917. gadā

1./3. septembra kaujas pie Olaines un Ropažiem: 2 krituši, 21 ievainots, 485 pazuduši.