google/wiki40b huggingface dataset:
Ļeņingradas apgabals

Vēsture

Caur apgabala teritoriju vēsturiski gāja ceļš no varjagiem uz grieķiem, un Vecā Ladoga bija pirmā Rurika rezidences pilsēta. Vēlākos gadsimtos par šo somu, karēļu, ižoru, votu, vepsu un krievu apdzīvoto teritoriju cīnījās Zviedrijas un Krievijas valstis, līdz Lielā Ziemeļu kara laikā 1710. gadā Pēteris I šeit nodibināja Krievijas caristes jauno galvaspilsētu Sanktpēterburgu.
Apgabals izvietojās Pēterburgas guberņas teritorijā, bet tā ziemeļu rajoni un Viborgas pilsēta vēsturiski ietilpa Somijas lielhercogistes teritorijā. Šīs teritorijas Somija zaudēja Ziemas kara rezultātā. Ivangorodas apkārtne līdz 1945. gadam ietilpa Igaunijā. Pēc PSRS sabrukuma apgabals saglabāja Ļeņingradas apgabala nosaukumu.
30. maijs

30. maijs ir gada 150. diena pēc Gregora kalendāra (151. garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 215 dienas.
Banāni

Banāni ir pārtikā plaši lietoti augļi, kas tiek iegūti no banānaugiem, parasti no nosmailinātā banāna (Musa acuminata) vai Musa × paradisiaca. Tos iegūst arī no citām banānaugu ģints sugām, piemēram, Musa balbisiana, Musa fehi un Musa troglodytarum. Par banāniem dēvē arī Ensete ventricosum augļus, lai gan strikti ņemot tas nepieder banānaugu ģintij. No botāniskā viedokļa banāns ir oga ar daudzām sēklām un plānu mizu. Banāni ir aptuveni 15 cm gari un 3—4 cm diametrā.

Banānu kultivēšana

Banāni ir vieni no senākajiem kultūraugiem, un tropu valstīs ir viens no nozīmīgākajiem pārtikas augiem, kā arī svarīga eksporta prece. Tie galvenokārt tiek kultivēti zemēs starp 30° Z un 30° D paralēli un ne augstāk par 2000 metriem virs jūras līmeņa. Vislabākā banānu raža ir tad, ja gaisa temperatūra dienā ir no +26 līdz +35 °C, bet naktī — no +22 līdz +28 °C. Arī zemēs, kur ir zemāka gaisa temperatūra, iegūst banānu ražu, bet zemēs, kur tā ilgstošākā laika posmā var būt zem +10 °C, banāni vairs netiek kultivēti.
Marks Dzaneti

Karjera

Dzaneti savu karjeru sāka Ontārio hokeja līgas klubā Ottawa 67's. 2012. gadā pārcēlās uz Vācijas hokeja līgas klubu Düsseldorfer EG, kur nospēlēja divas sezonas. 2014. gadā Dzaneti pievienojās Zviedrijas hokeja līgas klubam IK Oskarshamn. Sezonu vēlāk Dzaneti pārcēlās uz citu Zviedrijas klubu Brynäs IF.
2018. gadā Dzaneti parakstīja līgumu ar Rīgas "Dinamo", taču gadu vēlāk atgriezās Düsseldorfer EG sastāvā.
Eiropas veselības apdrošināšanas karte

Eiropas veselības apdrošināšanas karte (EVAK) ir dokuments, kas, uzturoties citā Eiropas Savienības valstī, kā arī Norvēģijā, Islandē, Lihtenšteinā vai Šveicē apliecina tiesības saņemt nepieciešamo vai neatliekamo medicīnisko veselības aprūpi tādā pašā apjomā kā šīs valsts iedzīvotājiem.
Melnā driģene

Pielietojums

Melno driģeni izmanto kā ārstniecības augu, kas lielā daudzumā var būt ļoti indīgs. Augu lieto ne tikai tradicionālajā medicīnā. Mūsdienās vairākās Eiropas valstīs un Indijā melno driģeni audzē un izmanto farmakoloģiskos preperātos.
Visas auga daļas satur alkaloīdus un glikozīdus, tai skaitā sēklas. Auga galvenie psihoaktīvie alkaloīdi ir hiosciamīns un skopolamīns. Kopējais alkaloīdu daudzums svārstās no 0,03% līdz 0,28%.
Melno driģeni izmanto gan ārēji, gan mazos daudzumos iekšķīgi pie dažādām slimībām, tai skaitā reimatismu, zobu sāpēm, astmu, klepu un nervu sistēmas traucējumiem. Tas ir spazmolītisks un sāpes mazinošs līdzeklis. Dažkārt driģeni izmanto arī kā vīraku, alus un vīna piedevu.
Lielā daudzumā rada intoksikāciju ar halucinācijām, sausumu mutē, pietvīkušu ādu, nemieru, vājumu un paplašinātām acu zīlītēm. Pārdozēšanas gadījumā var iestāties samaņas zudums, delīrijs, krampji un nāve.
Huans Korso

Biogrāfija

Dzimis Madridē, taču 1887. gadā kopā ar ģimeni emigrējis uz Kubu. Šeit izveidojies par spēcīgāko Kubas tā laika šahistu. Bijis Havannas šaha kluba čempions. Piecas reizes ir uzvarējis Kubas šaha čempionātā (1898, 1902, 1907, 1912, 1918).
Šaha vēsturē pazīstams kā pirmais šahists, kas nospēlējis maču ar nākamo Pasaules šaha čempionu Hosē Raulu Kapablanku. Tas notika 1901. gadā un beidzās ar minimālu toreiz 13 gadīgā Kapablankas uzvaru - 7:6 (+4-3=6), lai gan pirmās divās partijās uzvarēja Korso.
Vēlākajos gados atbalstījis Kapablankas šaha talanta izaugsmi. Bijis viens no Kubas šaha federācijas dibinātājiem un Kapablankas izdotā šaha žurnāla «Capablanca's Chess Magazine» redaktors. Ilgus gadus vadījis arī šaha nodaļu Kubas avīzē «El Fígaro».
Husīti

Vēsture

Husītu kustība izveidojās pēc tam, kad 1415. gadā Konstances koncilā Jans Huss tika sodīts ar nāvi. Izveidojās husītu kustības divi spārni – mērenais (utrakvisti jeb biķernieki, ar centru Prāgā) un radikālais (taborīti, ar centru Tāborā). Bohēmijas karalis Vāclavs pret husītiem bija iecietīgs.
Vāclavs 1419. gadā mira un par Bohēmijas karali kļuva ortodoksālā katolisma aiztāvis Sigismunds, tāpēc pašā Bohēmijā klosteri un baznīcas tika izlaupītas, bet baznīcas īpašumi konfiscēti par labu husītu augstmaņiem. Pāvests Martins V izsludināja krusta karu pret husītiem, un no 1419. līdz 1434. gadam notika t.s. Husītu kari. 1422. gadā husīti par Bohēmijas karali ievēlēja Lietuvas dižkunigaiti Vītautu. Iesākumā husīti pret krusta karotājiem aizstāvējās, bet 1427. gada pārgāja ofensīvā un uzbruka apkārtējām teritorijām.
Nespēdami sakaut husītus militāri, 1432. gadā Bohēmijas delegācija tika uzaicināta uz Bāzeles kancilu. Tika panākts zināms kompromiss ar mērenajiem husītiem (utrakvistiem) un 1434. gadā Lipanu kaujā katoļi un utrakvisti sakāva taborītus, izbeidzot karus. Vēlākajos gados utrakvisti pamazām tika aizvien vairāk integrēti katolismā, līdz pēc 1620. gada Baltā Kalna kaujas husītu kustība Bohēmijā praktiski izzuda.
Brāļu draudžu kustību var uzskatīt par husītu tradīciju turpinātājiem. Pēc Pirmā pasaules kara no katoļu baznīcas atdalījās Čehoslovāku husītu baznīca, kura arī uzskata sevi par husītu turpinātājiem.
Ruse

Vēsture

Pilsēta radās 3. līdz 2. gadu tūkstotī p.m.ē. kā trāķiešu apmetne. Romiešu imperatora Vespasiāna laikā apmetne pārauga pilsētā ar nosaukumu Sekstaginta Prista (Sexaginta Prista). VI gadsimtā to nopostīja avāri un slāvi.
Otrās Bulgārijas impērijas laikā šeit bija neliela pilsēta Rusi, pirmoreiz pieminēta 1380. gadā. 1388. gadā to ieņēma osmaņi.
Osmaņu impērijas laikā Ruse (šajā laikā zem nosaukuma Rusčuka (Rusçuk)) kļuva par vienu no svarīgākajām turku pilsētām pie Donavas un bija vilajeta centrs. Tā bija arī bulgāru nacionālās atbrīvošanās kustības centrs un kādu brīdi šeit atradās Bulgāru Revolucionārās centrālās komiteja (Български революционен централен комитет).
Pēc Bulgārijas atbrīvošanās no turku varas 1878. gada 20. februārī Ruse kļuva par vienu no visdinamiskāk augošajām Bulgārijas pilsētām. 1886. gadā Rusē notika ar Stefana Stambolova politiku neapmierināto, prokrieviski noskaņoto virsnieku dumpis.
Starp Pirmo un Otro pasaules karu, kad Bulgārija bija zaudējusi Dienviddobrudžu, Ruses nozīme samazinājās, tomēr 1954. gadā, līdz ar Donavas tilta uzcelšanu, tā atkal uzplauka. Negatīvu ietekmi uz pilsētas dzīvi radīja XX gadsimta 80. gadu sākumā Rumānijas puses Džurdžā uzceltā Verachim ķīmiskā rūpnīca, kas līdz 1989. gadam piesārņoja plašu apkārtni. XX gadsimta 90. gados Ruses ekonomika piedzīvoja dziļu krīzi.
Kalju Lepiks

Biogrāfija

Dzimis Jervas apriņķī. No 1942. līdz 1943. gadam studējis arheoloģiju Tartu Universitātē. No 1943. gada Lepiks dienējis Igauņu leģionā. 1944. gadā izbraucis uz Zviedriju. Tur apmeties Stokholmā, kur studējis arheoloģiju un etnogrāfiju Stokholmas Universitātē.
Pirmais darbs tika iespiests 1939. gadā. Lepika pirmais lirikas krājums — Seja māju logā — iznāca 1946. gadā. Kopumā iznākuši 14 Lepika darbu krājumi. Savos darbos viņš izmantoja igauņu zemnieku dzīves, reliģiskos, tautas dziesmu motīvus. Izmantojis dažādus stilus, tostarp arī satīrisko. Sākotnēji Lepika dzeja lielākoties bija patriotiska un reizē nereti arī satīriska, tomēr jau vēlākos gados tajā pārsvaru ņēma pesimistiski toņi. Dzīves pēdējos gados savos darbos atteicās no jebkādiem politiskiem un patriotiskiem motīviem.
Lepiks darbojās trimdā arī kā sabiedriskais darbinieks. 1946. gadā viņš izveidoja trimdas izdevniecību "Eesti Raamat". No 1966. gada Lepiks bija Baltijas Arhīva fonda direktors. Bijis arī Trimdas Igauņu Rakstnieku savienības (Välismaine Eesti Kirjanike Liit) priekšsēdētājs.
1990. un 1998. gadā Lepiku apbalvoja ar Juhana Līva dzejas balvu. Miris dzimtenē, Tallinā.
Šumska

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1152. gadā kā Volīnijas kņazistes apdzīvotā vieta, vēlāk bija nelielas kņazistes centrs. Nopostīta 13. gadsimtā mongoļu iebrukuma laikā. Vēlāk pilsēta ietilpa Polijas-Lietuvas karalistē. Pēc Polijas dalīšanām pilsēta iekļāvās Krievijas impērijā un bija tur līdz Pirmā pasaules kara beigām.
Pēc Pirmā pasaules kara Šumska iekļāvās jaunizveidotajā Polijas valstī. 1939. gadā, pamatojoties uz Molotova-Ribentropa paktu, pēc PSRS iebrukuma Polijā iekļauta Ukrainas PSR. No 1941. līdz 1944. gadam atradās vācu okupācijā. Vācu okupācijas laikā pilsētas ebreji tika iznīcināti. Pēc kara pilsētas poļu iedzīvotāji tika pārcelti uz Poliju. No 1991. gada - neatkarīgās Ukrainas sastāvā.
Ekvinokcija

Ekvinokcija (latīņu: aequus — ‘vienāds’; nox — ‘nakts’) ir laika moments, kad Saules centrs šķērso debess ekvatoru. Uz Zemes šāds moments ir divas reizes gadā. Pirmo reizi ekvinokcija ir martā (20. vai 21. martā), ko dēvē par pavasara ekvinokciju, bet otro reizi — septembrī (22. vai 23. septembrī), ko dēvē par rudens ekvinokciju. Ekvinokcijas momentā terminators iet caur abiem Zemes poliem, bet dienas un nakts ilgumi ir aptuveni vienādi.
Edmunds Lukevics

Biogrāfija

Pamatizglītību ieguvis Liepājas 1. tautskolā (1942—1944), Liepājas 5. nepilnajā vidusskolā (1945—1949), Liepājas 1. vidusskolā (1949—1953). Laikā no 1953. līdz 1958. gadam studējis Latvijas Universitātes Ķīmijas fakultātē, 1966. gadā ieguva ķīmijas zinātņu kandidāta grādu (Dr. chem.), 1973. gadā — ķīmijas zinātņu doktora grādu (Dr. habil. chem.).
1958. gadā uzsāka darba gaitas Latvijas Organiskās sintēzes institūtā, kur 1970. gadā sāka vadīt Metālorganisko savienojumu laboratoriju. No 1980. līdz 1982. gadam bijis institūta direktora vietnieks, pēc tam līdz 2003. gadam arī vadījis to. Laikā no 1987. līdz 1991. gadam Lukevics bijis Latvijas Zinātņu akadēmijas Prezidija un Senāta loceklis, no 1987. līdz 1999. gadam darbojās Zinātņu akadēmijas Terminoloģijas komisijā. Lasījis vieslekcijas dažādās ārvalstu universitātēs.
Nodarbojies ar IV grupas elementu organisko savienojumu sintēzes, struktūras un bioloģiskās aktivitātes pētīšanu. Lukevics ir publicējis vairāk nekā 150 zinātniskos rakstus. Vairāku starptautisku organizāciju biedrs.
1986. gadā ieguva Latvijas PSR Nopelniem bagātā zinātnes darbinieka goda nosaukumu, 1997. gadā saņēmis pirmās pakāpes Triju Zvaigžņu ordeņa Goda zīmi, divas Latvijas PSR Valsts prēmijas (1974, 1989). Ir vairāku citu apbalvojumu laureāts, tai skaitā ir saņēmis Latvijas Zinātņu akadēmijas Lielo medaļu.
Sudrabu Edžus iela (Jelgava)

Vēsture

17. gadsimta Jelgavas kartēs atrodama Dīķa iela (Teichstraße) no Palejas līdz Kangīzeru ielai, aiz kuras tā pie pilsētas nocietinājumiem savienojās ar Vaļņu ielu.
Latvijas PSR laikā 1950. gada 11. jūlijā pārdēvēja par Sudrabu Edžus ielu.
1954. gadā nojauca sagrautās Sv. Vienības (Nikolaja) baznīcas sienas.
Ģedimins Salmiņš

Biogrāfija

Mācījies Ainažu pilsētas pamatskolā, Salacgrīvas vidusskolā, kuru beidzis 1953. gadā. Pēc skolas beigšanas turpinājis izglītoties Latvijas Valsts pedagoģiskajā institūtā (LVPI) Dabas zinātņu fakultātes fiziskās audzināšanas nodaļā. Mācību laikā Rīgā sasniedzis labus rezultātus vieglatlētikas sprinta distancēs, kā arī 1953. gada janvārī Latvijas PSR 10. čempionāta ceturdaļfinālā Cēsīs izpildīja pirmās sporta klases normu šahā. Latvijas PSR Izglītības darbinieku arodbiedrības 1957. gada čempionātā šahā izcīnīta 3. vieta (uzvarējis Marks Pasmans). 
Pēc augstskolas beigšanas Ģedimins Salmiņš 1957. gada 1. augustā uzsācis darbu Rucavas vidusskolā par fizkultūras skolotāju, drīz vien sācis mācīt arī ķīmiju. No 1971. līdz 1996. gada augusta nogalei pildījis skolas direktora pienākumus.
Vairākkārt ievēlēts par deputātu vietējo pašvaldību vēlēšanās. 1989. gadā bijis Liepājas rajona padomes deputāts un vadījis izglītības komisiju. 1994. gadā kandidējis pašvaldību vēlēšanās un ievēlēts Rucavas pagasta padomes 7 deputātu skaitā. 2009. gada Rucavas novada domes vēlēšanās ievēlēts Rucavas novada domē.

Korespondencšahists

Nopietnās korespondencšaha sacensībās Ģedimins Salmiņš sāka piedalīties no 1960. gada. Spēlējis daudzos Padomju Savienībā un ārzemēs rīkotajos turnīros, sasniedzot augstas vietas gan sporta biedrības "Vārpa" sacensībās, gan starptautiskajos korespondencšaha "EU/M/GT" finālturnīros. 1988. gadā uzvarētais Ziemeļvalstu senioru I čempionāts ar 11 punktiem no 15 dod ICCF starptautiskā meistara titulu.

Vēsturnieks

2000. gadā pēc aiziešanas pensijā uzsāka ražīgu novadpētnieka un šaha vēsturnieka darbu. Tika publicētas 8 grāmatas par korespondencšahu un šaha vēsturi, kā arī daudz rakstu periodikā par Rucavas novada pagātni. Darbos par šaha vēsturi daudz pieskāries līdz šim maz pētītām Hermaņa Matisona, Friča Apšenieka, Mildas Laubertes dzīves lappusēm, kā arī Latvijas šaha attīstībai līdz 1944. gadam, īpaši uzsverot nezināmus faktus par Otrā pasaules kara laika šaha dzīvi.
Salmiņa grāmatas izceļas ar bagātīgu un rūpīgi pārbaudītu faktoloģisko materiālu, svaigu skatienu uz labi zināmām personībām, analītisku pieeju vēstures problēmām. Izklāsts grāmatās ir literāri noslīpēts, tās izceļas ar labām ilustrācijām un teicamu šaha partiju analīzi.

Piemiņas turnīri

Kopš 2013. gada Rucavā notiek Ģedimina Salmiņa piemiņas turnīri šahā, kurus organizē Rucavas novada dome un kuros piedalās galvenokārt Kurzemes šahisti. 2013. gadā pirmajā piemiņas turnīrā piedalījās 30 dalībnieki, bet 2014. gadā otrajā piemiņas turnīrā - 38 dalībnieki. 2015. gada jūlijā notika trešais piemiņas turnīrs, kurā piedalījās 30 dalībnieki. 2016. gada 17. jūlijā notika ceturtais piemiņas turnīrs, kurā piedalījās 36 dalībnieki. 2017. gada 22. jūlijā notika piektais piemiņas turnīrs, kurā piedalījās 32 dalībnieki. 2018. gada 22. jūlijā notika sestais piemiņas turnīrs, kurā piedalījās 33 dalībnieki. 2019. gada 21. jūlijā notika septītais piemiņas turnīrs, kurā piedalījās 39 dalībnieki.
The Doors

Izveidošanās

Grupa izveidojās 1965. gadā. Bijušie skolasbiedri un paziņas Džims Morisons un Rejs Manzareks satikās Kalifornijā. Morisons pastāstīja Manzarekam, ka viņš ir sācis rakstīt dziesmas. Pēc Manzareka iedrošinājuma viņš nodziedāja "Moonlight Drive" (dziesmu vēlāk iekļāva albumā "Strange Days"). Tas iespaidoja Manzareku un viņi sarunāja grupas izveidi.
Rejs tobrīd jau bija grupā "Rick & the Ravens" kopā ar brāli Riku. Vēlākais "The Doors" bundzinieks Džons Densmors spēlēja "The Psychedelic Rangers" un ar Manzareku gāja uz vienām jogas nodarbībām. Vēlāk trijnieks atrada ģitāristu Robiju Krīgeru.

Panākumi

Grupas pirmais albums "The Doors" tika izdots 1967. gadā. No singliem vislielākie panākumi bija "Light My Fire", kas uz laiku bija pārdotākais singls ASV. Kopumā tika pārdotas vairāk nekā miljons "Light My Fire" kopiju. Septembrī viņi uzstājās Eda Salivana šovā. Otrais grupas albums, "Strange Days" tika izdots tajā pašā gadā. Nākamā gada aprīlī, ierakstot trešo albumu, grupā nesaskaņas radīja Morisona alkoholisms. Albums tika izdots 1968. gada jūlijā ar nosaukumu "Waiting for the Sun". Tas kļuva par grupas pirmo albumu, kas ieguvis 1. vietu pārdotāko albumu topā.
Morisons vairākkārt izcēlās ar skandalozu uzvedību koncertos. Kādā koncertā 1967. gadā viņu arestēja koncerta laikā, bet 1969. gadā viņš, pēc dažu aculiecinieku ziņām, atklāja dzimumlocekli un beidza koncertu stundu pēc tā sākuma. Drīz pēc tam atlikušie turnejas koncerti tika atcelti. 1971. gadā Morisons Parīzē nomira. Nāves iemesls nav zināms, jo netika veikta līķa sekcija. Tāpat kā vairāki citi tā laika rokmūziķi, Morisons nomira 27 gadu vecumā un pievienojās tā saucamajam "Klubam 27".

Pēdējie gadi

Sākotnēji atlikušie dalībnieki apsvēra iespēju aizvietot Morisonu, tomēr vēlāk tika nolemts par labu idejai pašiem iedziedāt dziesmas. Bez Morisona sastāvā grupa ierakstīja divus albumus, tomēr tie nekļuva populāri. Grupa beidza darbību 1973. gadā.
Divkājis

Divkājis ir statīvs ar divām kājām, ko lieto kā atbalsta ierīci instrumentam vai ierocim. Tas ir līdzīgs vienkājim vai trijkājim, taču atšķiras gandrīz tikai ar savu kāju skaitu. Tas nodrošina zīmīgu stabilitāti pa divām kustību asīm (mala-mala un lejā-augšā).

Izmantošana

Divkāji parasti tiek lietoti pie snaiperšautenēm, lai samazinātu to kustību un ļautu šaut precīzāk. Pastāv dažāda veida stiprinājumi pie ieroča. Tie ir redzēti arī uz citiem gara stobra ieročiem, īpaši uz vieglajiem ložmetējiem vai policijas automātiskajiem ieročiem (SAW). Ložmetēji ir spējīgi uz ilgstošām šaušanas kārtām, bet tas panākts uz palielināta atsitiena rēķina (kas samazina precizitāti) un palielinātu svaru (ložmetēji ir smagāki, lai labāk reducētu ilgstošās pilnīgi automātiskā režīma kustības). Divkājis atļauj ieroča operatoram atbalstīt ieroci uz zemes, piezemētas sienas vai cita objekta, samazinot operatora nogurumu un ļaujot gūt lielāku precizitāti. Tas ir vienkārši lietojams un arī labi izskatās kopā ar ieroci. Bieži vien divkāji var piestiprināt dažādās ieroča vietās: piestiprinot to stobra galā, tiek gūta lielāka stabilitāte; piestiprinot to smaguma centrā, var gūt lielāku apšaudāmo lauku.
Slikts/deg/labi

Sižets

Uguns cilvēkus aizrāva vēl tad, kad viņi tikai iepazina šo spēju. Lai arī uguns cilvēkam kalpo, tā bieži nes arī postu, jo cilvēks, tiecoties pēc liesmu dotās baudas, spēj pārkāpt saprāta robežas.
Pepco

Vēsture

Uzņēmums dibināts 1999. gadā, Apvienotās Karalistes mazumtirgotājam Brown & Jackson Polijā atverot filiāli. 2000. gada sākumā tika atvērts pirmais apģērbu un mājsaimniecības preču veikals.
Brown & Jackson piedzīvoja zaudējumus, un 2004. gadā tā Polijas veikalus pārņēma Dienvidāfrikas investīciju uzņēmuma Pepkor meitas uzņēmums Tradegro. Tika nomainīts zīmols uz Pepco un veiktas investīcijas, lai to pārveidotu par zemo cenu veikalu tīklu Polijā.
2017. gada martā tika paziņots, ka Pepco gatavojas sākt darbību Baltijas valstīs.

Pepco Latvijā

Meitas Latvijā SIA Pepco Latvia dibināts 2017. gada 7. aprīlī.
2018. gada 23. martā tirdzniecības centrā «Mežciems» Rīgā tika atklāts pirmais Pepco veikals Latvijā.
Pirmā darbības gada laikā Pepco Latvijā plāno atvērt 12 veikalus, bet tuvāko trīs gadu laikā paredzēts atvērt 30 veikalus.
Ultravox

Vēsture

Dibināta 1973. gadā, kad saucās Tiger Lily, un atradās spēcīgā pankroka ietekmē. 1977. gadā grupa nomaina nosaukumu uz Ultravox! un drīz pēc tam tiek atmesta izsaukuma zīme, tādējādi kļūstot par Ultravox.
Pirmie trīs albumi nekādus panākumus negūst, bet stāvoklis mainās līdz ar Midža Jūra pievienošanos 1979. gadā. Ceturtais albums Vienna iegūst platīna statusu Apvienotajā Karalistē un kļūst par grupas lielāko veiksmi tās vēsturē. Līdz 1986. gadam tiek izlaisti vēl četri studijas albumi, kas visi iekļūst britu top-10. 1986. gadā grupu pamet tās līderi Jūrs (turpina 1985. gadā uzsākto solokarjeru) un Kriss Kross, bet grupa 1988. gadā beidz pastāvēt.
1992. gadā viens no grupas dibinātājiem Bilijs Karijs mēģina atjaunot Ultravox, pieaicinot jaunus dalībniekus. Tiek izlaisti divi studijas albumi, kas nekādus panākumus negūst, un 1996. gadā Ultravox otro reizi pārtrauc darbību.
2008. gadā grupa apvienojas tās klasiskajā sastāvā un dodas Return to Eden koncerttūrē, kas ilgst līdz 2010. gada maijam.
2011. gada 21. janvārī grupas mājas lapā parādās paziņojums, ka Ultravox no pagājušā gada rudens strādā pie jauna albuma.
Good Companion

Good Companion (pilnais nosaukums — The Good Compaion Chess Problem Club, latviešu: Šaha uzdevumu labu draugu klubs) bija amerikāņu šaha problēmista Dž. Magi 1913. gadā Filadelfijā dibinātā problēmistu biedrība.
Tā apvienoja daudzu valstu apmēram 600 šaha problēmistus. Tās locekļi un konkursu dalībnieki bija K. Mensfīlds, A. Ellermans, A. Mari, D. Gvidelli, K. Larsens un citi. Biedrība izdeva žurnālu Our Folder kas periodiski rīkoja divvilču sastādīšanas konkursus (no 1921. gada arī trīsvilču). Kopējais konkursu skaits sniedzās līdz simtam. Pastāvīgais konkursu tiesnesis bija A. Vaits. Viņam bija liela loma Good Companion šaha kompozīcijas skolas izveidošanā. Galveno uzmanību melno spēlē skolas pārstāvji veltīja aizsegšanās, figūru piesaistīšanas un atsaistīšanas (ieskaitot puspiesējumu) un kontršaha idejām. 1921. gadā tika apkopoti biedrības biedru panākumi tās konkursos. Ieskaiti deva uzdevumi, kas konkursos bija ieņēmuši pirmās trīs vietas. Par uzvarētāju kļuva argentīniešu problēmists A. Ellermans ar 90 punktiem, otrais bija itālis Dž. Gvidelli — 48 punkti, trešais amerikānis E. Finks — 22 punkti. Tālākajās vietās ierindojās Č. Promislo (ASV) — 19, A. Sparke (Anglija) — 17, K. Larsens (Dānija), L. Rotšteins un V. Raiss (abi ASV) — visiem 16 punkti. Biedrības žurnālā publicēto labāko uzdevumu izlasi A. Vaits sakopoja un katru gadu izdeva Ziemassvētku sērijas grāmatās.
Vaits 1920. gada vidū, veselības stāvokļa dēļ, bija spiests atstāt klubu, bet klubs, zaudējis savu "dvēseli", 1924. gadā tika slēgts.
Pekkols

Pekkols (lietuviešu: Pikulas, latīņu: Picullus), sākotnēji Patols (latīņu: Patollus), ir nāves dievs un mirušo valstības — pazemes valdnieks baltu mitoloģijā, viens no trim galvenajiem prūšu pielūgtajiem dieviem. Videvuta karogā viņš ir attēlots kā melnā vai sarkanā apģērbā tērpts sirmgalvis ar līķautu ap galvu.
Vecais Stenders savā skaidrojošajā latviešu-vācu vārdnīcā minēja seno latviešu dievību Pekolu, gaisa garu, elles, tumsas un aptumsumu dievu, no kura vārda cēlies vārds "pekle" jeb elle.

Cilme

Lietuviešu valodnieki Patola vārda cilmi skaidro ar pa- („pie“) un tula („zeme“).

Vēsture

Pirmo reizi minēts kā Patollus 1418. gada Vārmijas bīskapa pāvestam Martinam V adresētā memorandā Collatio Espiscopi Varmiensis, kurā bīskaps atgādina par Vācu ordeņa sekmīgi kristītajiem Prūsijas pagāniem, kuri iepriekš pielūdza „dēmonus” Patollu un Natrimpu (latīņu: Patollum Natrimpe).
Simons Grūnavs savā Prūšu hronikā atstāstīja leģendu par brāļiem Videvutu un Bruteni, kas ieradušies no aizjūras. Videvuts kļuvis par prūšu ķēniņu, bet Brutenis kļuvis par krīvukrīvu un pielūdzis Patollu, Potrimpu un Perkunu (Patollos, Potrimpos, Perkunos).

Pīkals jeb Pīkols

Jānis Lange skaidrojošajā latviešu-vācu vārdnīcā minēja arī seno latviešu dievību Pīkalu, bet Vecais Stenders Pīkolu, kas bijis senlatviešu [kapu] kalnu dievs (no vārda "pi kolns").
Valentīna Gotovska

Biogrāfija

Izglītību ieguvusi Krāslavas 2. vidusskolā un Rīgas 34. profesionāli tehniskajā skolā, pirms nopietnās sportistes karjeras sākšanas bijusi friziere. V. Gotovskas brālis Andrejs Tolstiks arī ir bijušais vieglatlēts, arī startēja tāllēkšanas disciplīnā.
Piedalījusies četrās Olimpiskajās spēlēs (1992, 1996, 2000, 2004). 1992. gadā Barselonā izcīnījusi savu augstāko vietu šajās sacensībās — 13. vietu augstlēkšanā, 1996. gadā Atlantā viņa ieņēma 28. vietu tāllēkšanā. 2000. gadā Sidnejā V. Gotovska bija 20. tāllēkšanā un Olimpisko spēļu karjeru noslēdza ar 24. vietu tāllēkšanā 2004. gadā Atēnās. Tāpat startējusi vairākos Pasaules čempionātos, augstāko vietu (5.) ieņēma 2001. gadā tāllēkšana ar rezultātu 6,84 m. 2003. gadā viņa kļuva par visu laiku vecāko tāllēkšanas sacensību dalībnieci (un finālisti) Pasaules čempionātos. Vairāk nekā 30 reizes izcīnījusi Latvijas čempiones titulu. 
Pēc karjeras beigām strādā par treneri. 2006. gada absolvējusi Latvijas Sporta pedagoģijas akadēmiju kā vieglatlētikas trenere.
Pludmales volejbols

Pludmales volejbols ir komandu sporta veids, kas ir izveidots uz tradicionālā volejbola spēles likumiem. Spēle norisinās smilšainās pludmalēs, tajā viens pret otru spēlē divi pāri. Laukums vidū ir pārdalīts ar tīklu. Spēlētājiem jānogādā bumba pretinieku laukuma pusē, un tai tur arī ir jāpiezemējas. Komanda, kas gūst punktu, servē nākamajā izspēlē. Sporta veids ir cēlies Kalifornijā un Havaju salās, ASV. Kopš 1996. gada tas ir iekļauts Olimpiskajās spēlēs.