google/wiki40b huggingface dataset:
Dimensija

Dimensijas tiek lietotas, lai attēlotu raksturlīknes veidā objekta atkarību no citiem ķermeņiem. Visbiežāk dimensijas tiek izmantotas, lai noteiktu objekta izmērus: garumu, platumu un augstumu, bet dimensijas var attēlot arī citus fizikālus lielumus, piemēram, masu, ķermeņa elektrisko lauku. Dimensijas tiek izmantotas arī citās jomās, piemēram, ekonomikā tās tiek izmantotas, lai attēlotu dažādu priekšmetu atkarību no cenas.
Matemātikā dimensijas tiek izmantotas, lai noteiktu ķermeņa atrašanās vietu plaknē (divdimensiju analīze) vai telpā (daudzdimensiju analīze). Izmantojot dimensijas, var veidot dažādus matemātiskos modeļus, kurus aplūkojot, var ātri iegūt vajadzīgo informāciju. Koordinātu sistēma ir telpiska dimensionāla sistēma, pēc kuras var noteikt punkta (objekta) atrašanās vietu. Dimensijas šadā sistēma tiek sauktas par koordinātām.
Helikopters

Astes propellera nozīme

Astes propellers (rotors) atrodas helikoptera astē. Tas griežas vertikālā vai gandrīz vertikālā plaknē attiecībā pret zemi, un rada sānis vērstu spēku, kas neļauj helikopteram griezties, ja tas nelido uz priekšu, kā arī nodrošina helikoptera līdzsvaru.

Izmantošana

Helikopterus izmanto dažādās nozarēs. Viena no pirmajām un nozīmīgākajām nozarēm ir militārisms, kur tos izmanto kravas nogādāšanā, karavīru transportēšanā, glābšanas operācijās, patrulēšanā un tā tālāk. Tā kā tie bija ļoti efektīvi šo uzdevumu atrisināšanā, tad helikopteri ir pārgājuši arī uz citām sfērām, veicot līdzīgus uzdevumus.
Helikopteriem liela nozīme ir glābšanas operācijās, kad pie cietušajiem nav iespējams citādā ceļā piekļūt, piemēram, plūdos, zemestrīcēs, lavīnu nogruvumos

Vēsture

Aptuveni 1100. gadā ķīnieši izgudroja helikopteram līdzīgu lidojošu vilciņu (žiroskopu) — uz kociņa uzspraustu propelleru. 1483. gadā Leonardo da Vinči uzskicēja skici, kurā redzams helikopteram līdzīgs lidaparāts — "gaisa skrūve". Viņš bija iecerējis, ka šo lidaparātu varētu darbināt ar pedāļiem. Šī ierīce tā arī netika uzkonstruēta.
1843. gadā angļu inženieris Džordžs Kailijs izveidoja ar tvaika darbināmu vertikāla pacelšanās lidaparāta modeli. Tas spēja pacelties dažu metru augstumā, bet bija par smagu, lai praktiski to izmantotu. 1907. gadā franču inženieris Pols Kornu (Paul Cornu) izveidoja pirmo cilvēka vadāmo lidaparātu ar propelleriem. Šī ierīce spēja pacelt cilvēku gaisā vairākas minūtes. Šī ierīce ar virvēm bija piesieta pie zemes, tāpēc brīvu lidojumu tā nespēja veikt.
1923. gadā spāņu inženieris Huans de la Sjerva (Juan de la Cierva) uzbūvēja pirmo autožīru. Par mūsdienu helikoptera radītāju parasti uzskata ukraiņu izcelsmes inženieri Igoru Sikorski, kas 1939. gadā Amerikas Savienotajās Valstīs uzbūvēja helikopteru VS-300.
1983. gadā sāka ražot Mi-26 helikopterus, kas ir lielākie un jaudīgākie masveidā ražotie helikopteri. 1986. gadā ar Westland Lynx tika uzstādīts helikopteru ātruma rekords (400,87 km/h).
Alofons

Alofons ir kādas fonēmas pozicionāls variants, piemēram, latviešu valodā [ŋ] ir fonēmas /n/ pozicionāls variants pirms velārajiem /k/ un /g/. Alofonu vidū šķir galveno variantu un sekundāros variantus, minētajā piemērā fonēmas /n/ galvenais variants ir [n], savukārt [ŋ] ir sekundārais variants. Viens no galvenā varianta noteikšanas kritērijiem ir līdzība ar izolēti izrunātu skaņu, galvenais variants kalpo par fonēmas nosaukumu.
Tā kā fonēmas pēc savas definīcijas ir funkcionāli nozīmīgas vienības, tad vairāku skaņu piederēšana vienai un tai pašai fonēmai norāda, ka tās attiecīgās valodas fonoloģiskajā sistēmā neveido funkcionālu kontrastu. Situācija var būt atšķirīga citās valodās, piemēram, angļu valodā /n/ un /ŋ/ ir divas dažādas fonēmas — šo fonēmu kontrasts ir vienīgais, kas ļauj šķirt, piemēram, sun /sʌn/ "saule" un sung /sʌŋ/ "dziedājis/dziedāts".
Indriķis Šterns

Dzīvesgājums

Dzimis 1918. gada 13. oktobrī Liepājā Oto un Katrīnas (dzim. Upmales) Šternu ģimenē. 1937. gadā beidza Liepājas Humanitāro ģimnāziju. Studēja Latvijas Universitātē (1937-1940) pie profesora Arveda Švābes. Otrā pasaules kara beigās devās bēgļu gaitās, studijas turpināja Sidnejas universitātē Austrālijā un Pensilvānijas universitātē Filadelfijā ASV. 1964. gadā ieguva bakalaura (B.A.), 1965. gadā maģistra (M.A.), bet 1969. gadā doktora grādu (Ph.D.) vēsturē par disertāciju “Vācu ordeņa statūti: pētījums par reliģisko bruņniecību”. 1968. gadā viņš kļuva par ASV Viduslaiku vēsturnieku biedrības locekli. No 1968. gada Šterns bija privātdocents, docents, tad profesors (1969) Mīlenberga koledžā (Muhlenberg College) Alentaunā (Allentown), kur lasīja kursus seno laiku un viduslaiku vēsturē. No 1989. gada emeritētais profesors.
Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas I.Šterns nolasīja Latvijas viduslaiku vēstures kursu LU Vēstures un filozofijas fakultātes studentiem. Publicēja divus apjomīgas grāmatas par viduslaiku vēsturi - “Latvijas vēsture 1290-1500” (1997) un “Latvijas vēsture 1180 – 1290. Krustakari” (2002). Ar šiem sējumiem tika pabeigta trimdas latviešu vēsturnieku rakstītā Latvijas vēstures grāmatu sērija.
Miris 2005. gada 29. decembrī Alentaunā, apglabāts vietējā kapsētā.
Indriķis Šterns bija latviešu baptistu draudzes loceklis un studentu korporācijas "Talavija" filistrs.
Vladimirs Potkins

Biogrāfija

No 1999. līdz 2002. gadam vairākkārt pārstāvējis Krieviju Eiropas un Pasaules junioru šaha čempionātos dažādās vecuma grupās. 2000. gadā Grieķijā izcīnījis bronzas medaļu Eiropas junioru šaha čempionātā U18 vecuma grupā. Daudzkārtējs Pardubices šaha festivālu laureāts, kuros piecas reizes dalījis otro vietu (2000, 2003, 2004, 2005, 2006). Divas reizes dalījis pirmo vietu Luāras starptautiskajos šaha turnīros (2005, 2007). 2007. gadā dalījis 1.-9. vietu Saratovas starptautiskajā šaha turnīrā. 2009. gadā Havanā ieņēmis 2. vietu Hosē Raula Kapablankas memoriālā. 2011. gadā Francijā uzvarējis Eiropas individuālajā šaha čempionātā. 2011. gadā Hantimansijskā piedalījies Pasaules šaha kausa izcīņā pēc izslēgšanas sistēmas, kur 4. kārtā zaudējis Aleksandram Griščukam. 2012. gada Krievijas šaha čempionātā superfinālā dalījis 1.-6. vietu ar Sergeju Karjakinu, Pjotru Svidleru, Dmitriju Andreikinu, Dmitriju Jakovenko un Jevgeņiju Aleksejevu, taču pārspēlēs palicis 5. vietā.
Par panākumiem turnīros FIDE 1999. gadā Potkinam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2001. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu. Pazīstams arī kā šaha treneris, kurš ir strādājis ar Janu Ņepomņaščiju un Krievijas šaha izlasi.
Slimnīca

Slimnīca ir pilsoniskas stacionāras medicīniskas iestādes veids, kas paredzēta slimnieku ārstēšanai un var būt specializēta padziļinātai dažādu saslimšanu diagnostikai un ārstēšanai stacionāros apstākļos. Kara slimnīcas dēvē par hospitāļiem.

Klasifikācija

Kopumā slimnīcas klasificējamas pēc organizācijas tipa un pēc specializācijas.
Krasta apsardzes dienests

Vēsture

1999. gadā, reorganizējot Jūras spēku Centrālo rajonu, tika izveidota Krasta apsardzes kuģu flotile. Flotiles sastāvā bija 7 krasta apsardzes kuģi. 2001. gadā pārņem kuģi Astra, kas jaunākais kuģis Jūras spēkos.
2004.gada reorganizācijas rezultātā, Krasta apsardzes kuģu flotili pārdēvē par Krasta apsardzes dienestu, atstājot koordinācijas un vadības funkcijas, bet kuģus nododot Patruļkuģu eskadrai.

Ārkārtas tālrunis 115

Lai atvieglotu ziņošanu Jūras spēku Krasta apsardzes dienesta Jūras meklēšanas un glābšanas koordinācijas centram (MRCC Rīga) par nelaimes gadījumiem jūrā, kopš 2015. gada 1. janvāra ir ieviests bezmaksas ārkārtas tālrunis 115.
Pils laukums (Rīga)

Pils laukums ir laukums pie Rīgas pils Vecrīgā. Laukumu no citām pusēm ietver Latvijas Bankas ēka (celta 1902—1905), bijusī Rīgas Ķeizariskā liceja ēka (Pils laukumā 2, celta 1785—1787), bijusī viesnīcas "Pēterburga" ēka (celta 1788), Rīgas Sāpju Dievmātes baznīca (celta 1784—1785, pārbūvēta 1858—1860) un citas ēkas

Vēsture

Laukuma vietā līdz 16. gadsimtam atradās Rīgas pils aizsarggrāvis. Pēc Rīgas citadeles nocietinājumu izveides Zviedru Vidzemes laikā pils priekšā bija Pilsgrāvis, aiz kura atradās Jēkaba laukums. 1783. gadā Rīgas pils rekonstrukcijas laikā grāvis tika aizbērts, izveidojušos laukumu izmantoja kareivju mācībām un militāriem pasākumiem, tāpēc to dēvēja par Parādes laukumu. Par godu uzvarai 1812. gada karā 1817. gadā laukuma centrā tika atklāta Uzvaras kolonna. Pēc Valsts prezidenta Jāņa Čakstes nāves 1928. gadā laukumu pārdēvēja viņa vārdā par Jāņa Čakstes laukumu. 
Pēc Latvijas padomju okupācijas 1941. gadā laukumu pārdēvēja par Pionieru laukumu, bet vācu okupācijas laikā atkal par Pils laukumu. 1962. gadā Pionieru laukuma centrā atklāja Pētera Stučkas pieminekli.
1987. gada 20. novembrī atjaunoja Pils laukuma nosaukumu.
Janču baznīca

Vēsture

Iecavas upes krastā, 15 km no Ozolaines ciema atradās Janču kapsēta. Pie šīs kapsētas tika nolemts būvēt jaunu dievnamu, kam zemi deva Lielo Janču māju saimnieks. 1931. gada 16. augustā Skaistkalnes baznīcas kapucīnu tēvs Kārlis Gumpenbergs iesvētīja dievnama pamatakmeni. Baznīcas celšanas darbus vadījis Skaistkalnes būvmeistars Pēteris Tītars un viņa palīgs Kubilis. Dievnamu uzcēla par draudzes līdzekļiem tēva Kārļa Gumpenberga (P. Tomasa) vadībā. 1932. gada 18. septembrī bīskaps Jāzeps Rancāns baznīcu iesvētīja Svētā Krusta paaugstināšanas godam.
2016.g. janvāŗī iekļauta aizsargājamo kultūras pieminekļu sarakstā kā vietējās nozīmes arhitektūras piemineklis (Aizs. Nr. 9100)

Eksterjers

Baznīca ir koka celtne, tā ir 13 metrus gara, 7 metrus plata un 5,4 metrus augsta ēka ar vienu nelielu torni un skārda jumtu. Tornī ir viens zvans. Sienas apšūtas ar dēļiem. Abos dievnama sānos ir četri logi. Ieejas durvis no gala un sakristejas. Dievnamu ieskauj dārzs, ko noslēdz stiepļu pinuma žogs dzelzs stabiņos. Dārzā ierīkota grota, kurā atrodas Jaunavas Marijas skulptūra un Misiju krusts.

Interjers

Tā ir vienas navas telpa ar koka grīdu un koka griestiem, kas veidoti ielokā un nagloti pie spārēm. Virs ieejas ir kora telpas, kas balstās uz koka stabiem. Kora telpās ir harmonijs. Presbitērija daļā ir viens altāris Svētā Krusta godam. Aiz presbitērija ir šķērssiena, aiz kuras atrodas divas sakristejas.

Draudze

Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Jelgavas diecēzē. Draudzi apkalpo prāvests Romualds Baļčūns. Draudze tika nodibināta 1932. gadā. Draudzei piederīgi ir katoļi, kas dzīvo Jančos un to apkārtnē. Dievkalpojumi notiek vienu reizi mēnesī. Draudzes lielākie svētki ir Krusta paaugstināšanas svētki.
Boriss Ritovs

Biogrāfija

Piedzimis un uzaudzis Maskavā, kur beidzis skolu. No 1964. gada dzīvojis Tallinā. 1969. gadā uzvarējis Baltijas un Baltkrievijas republiku šaha čempionātā Rīgā, un kļuvis par PSRS sporta meistaru šahā. 1970. gados izvirzījies par vienu spēcīgākajiem Igaunijas šahistiem. Trīs reizes spēlējis Igaunijas izlases sastāvā PSRS komandu čempionātos (1972, 1975, 1975). Trīs reizes piedalījies prestižajos Tallinas starptautiskajos šaha turnīros: 1973. gadā bijis 10. vietā, 1975. gadā - 12. vietā un 1979. gadā 15. vietā. 1978. gadā uzvarējis Igaunijas šaha čempionātā. Vēl trīs reizes Ritovs kļuva par Igaunijas čempionāta medaļnieku: 1975. viņš bija otrais, bet 1974. un 1976. gadā trešais. Piedalījies 1971. gada Latvijas šaha čempionātā, kur izcīnījis augsto 3. vietu.
Mūža beidzamos gadus bijis P. Keresa šaha nama treneris. Ritova sieva Merike (dzimusi 1936. gadā), dēls Igors (dzimis 1963. gadā) un meita Regīna (dzimusi 1970. gadā) arī ir bijuši šahisti.
Baltijas Vēstnesis

Saturs

"Baltijas Vēstnesis" bija viens no vecākajiem un nozīmīgākajiem latviešu pilsoniskajiem preses izdevumiem, kas informēja lasītājus par aktuālajiem politiskajiem notikumiem, arī par neatkarīgas Latvijas valsts proklamēšanu 1918. gada 18. novembrī. Latvijas brīvības cīņu laikā publicēja ziņas par kaujām ar vācu un lielinieku karaspēku, sniedza informāciju par Satversmes sapulces velēšanām un citām aktualitātēm. Laikraksts publicēja arī literārus darbus.
Vilzēnu pagasts

Vēsture

Dibināts pēc muižu pagastu likvidēšanas sakarā ar 1866. gada pagastu pašvaldību likuma pieņemšanu. 1945. gada 10. septembrī pagastā izveidoja Vilzēnu ciema padomi. 1947. gada 16. oktobrī pagastu iekļāva jaunizveidotajā Limbažu apriņķī. Ciema padomi likvidēja 1947. gada 18. novembrī, bet atjaunoja līdz ar pagasta likvidēšanu 1949. gada 31. decembrī, ciemu iekļaujot Alojas rajonā. Mūsdienās Vilzēnu pagasta teritorija iekļauta Alojas novada Braslavas pagastā.
Tāpēc, ka es esmu Aivars Līdaks

Sižets

Aivars Līdaks ir aizrāvies ar basketbolu, tomēr mazā auguma dēļ viņu neuzņem sporta skolā.
Viņš sadraudzējas ar zvejniekciema garāko puisi Kristapu un no biklā drauga izveido labu basketbolistu.
Toms Treibergs

Dzeja

Toma Treiberga pirmā publikācija bija dzejolis "vējš raizējas par mums...", kas 2004. gadā tika publicēts laikrakstā "Latvijas Avīze". Līdz šim Iznākuši divi Toma Treiberga dzejas krājumi — "Gaismas apstākļi" (2012) un "Drudzis" (2015), kurš tika nominēts Literatūras gada balvai. Viņa dzejai raksturīga dabas un pilsētas parādību atspoguļošana, bērnības atmiņas un tai raksturīgā pasaules izjūta, cilvēka pārdzīvojumi

Teātris

2004. gadā Toms Treibergs kopā ar Svenu Kuzminu dibināja etīžu teātri "Nerten". T. Treibergs un S. Kuzmins ir gan šī teātra režisori, gan vienīgie aktieri. "Nerten" ir vienīgais šāda profila teātris Latvijā, tas sniedz savas izrādes gan Rīgā, gan dažādās Latvijas pilsētās. Izrādes veidotas no īsiem tematiski un stilistiski atšķirīgiem sižetiem.

Latvijas Radio

No 2017. gada februāra līdz 2018. gada decembrim Toms Treibergs kopā ar Svenu Kuzminu Latvijas Radio 1 veidoja raidījumu "Cienījamie lasītāji. Etīdes par literatūru". Šobrīd T. Treibergs ir Latvijas Radio 1 raidījuma "Kultūras Rondo" vecākais redaktors.
Podļesnaja Tavla

Vēsture

Minēta "Saranskas muitas grāmatā" (1692). Saskaņā ar 1706. gada dokumentu Podļesnaja Tavlā bija 57 sētas. 1867. gadā ciematā tika uzcelta Kristus dzimšanas baznīca (atjaunota 2001. gadā). 
Penzas guberņas apdzīvoto vietu sarakstā (1869) Podļesnaja Tavla ir kroņa ciemats no 183 sētām Saranskas apriņķī; tajā bija 3 dzirnavas un pienotava ar sviesta ražotni. 1914. gadā Podļesnajā Tavlā bija 299 sētu. 1929. gadā tika izveidots komūna "Erzjaņ zorja" ("Erzju ausma"), no 1931. gada kolhozi "Erzja" un "Красный трактор" ("Sarkanais traktors"), no 1939. gada paplašinātais 18. partijas kongresa vārdā nosauktais kolhozs, kopš 1997. gada — lauksaimniecības un rūpniecības kooperatīvs, kopš 2001. gada — SIA "Tavla" (ООО "Тавла"). Iedzīvotāji pārsvarā erzju tautības. Ir kultūras nams (kas slēgts avārijas stāvokļa dēļ), pamatskola, kā arī eksperimentālā bērnu mākslas skola jaunā ēkā, lauksaimniecības uzņēmums SIA „Agrofirma Tavla”. 2006. gada 6. septembrī tika atvērts unikāls mājas muzejs “Etno-Kudo”, kurš nosaukts muzikanta un folklorista V. Romaškina vārdā. Viņa izveidotā folkloras grupa "Torama" joprojām ir aktīva ciemā.

Ēkas

Vairums ēku Podļesnaja Tavlā būvētas no samana — neapdedzinātiem ķieģeļiem ar salmu un citiem piejaukumiem.
Ciema Kristus piedzimšanas baznīca bija koka ēka, kas celta un iesvētīta 1867. gadā par godu Ziemsvētkiem, un padomju laikos tā tika pilnībā iznīcināta. Pēc Saranskas un Mordovijas bīskapijas izveidošanas atjaunotajai draudzei 2001.gadā tika nodota bijušās kolhoza ēdnīcas vienstāva koka ēka, kas pēc tam tika aplikta ar ķieģeļiem, virs jumta uzcelts apzeltīts kupols ar krustu, uzbūvēts neliels divu līmeņu astoņstūra zvanu tornis, kas vainagots ar telts formas jumtu un mazo kupolu. Tempļa teritoriju ieskauj māksliniecisks dzelzs žogs. Daļu vecās baznīcas ikonu bija pasargājuši ciema iedzīvotāji un atdevuši jaunajai baznīcai.

Sports

Kopš 1980. gadiem pie Podļesnaja Tavlas atrodas kalnu slēpošanas komplekss ar augstumu starpību ap 50 m. Strādā ziemas sezonā.

Folklora

Tavlas ciemats ir pazīstams ar kokgriezumiem, kam ir līdzība ar radnieciskajām Bogorodskajas rotaļlietām, bet ar savu īpašu krāsojumu. Tavliešu meistaru darbos galvenā vieta ir cilvēka tēlam dažādās dzīves situācijās, bieži piepildītās ar humoru. 
Kokgriešanas skolu 1970. gados nodibināja Ičalkovskas pedagoģiskās skolas absolvents Nikolajs Mastins, kurš vietējā skolā organizēja kokgriešanas pulciņu, kas pēc tam izvērtās par eksperimentālu bērnu mākslas skolu.
Uz ciemu no Saranskas tiek organizētas ekskursijas pie kokgriezējiem un uz muzeju "Etno-Kudo". Ciemā tiek rīkoti starpreģionālie kokgriešanas festivāli, kā arī folkloras festivāli, kuros reizēm piedalās ārvalstu kopas. Izveidots koka skulptūru parks.
Koncerts (Vermērs)

Apraksts

Gleznā attēloti trīs mūziķi: jauna sieviete, kas sēž pie klavesīna, vīrietis, kas spēlē lautu, un sieviete, kas dzied. Klavesīna paceltais vāks ir izrotāts ar Arkādijas ainavu; tā spilgtās krāsas kontrastē ar divām gleznām, kas karājas uz sienas pa labi un pa kreisi. Uz grīdas redzams vēl viens mūzikas instruments — viola da gamba.
No divām fonā redzamajām gleznām tā, kas atrodas pa labi, ir Dirka Van Babirena glezna Savedēja, šis darbs parādās arī Vermēra gleznā Jaunava pie virdžinālēm, kas tapusi apmēram sešus gadus pēc "Koncerta". Glezna pa kreisi ir mežonīga pastorāla ainava. Muzikālā tēma nīderlandiešu glezniecībā Vermēra laikā bieži saistīta ar mīlestību un pavedināšanu, šo motīvu pastiprina Babirena seksuāli pārpilnais attēls.

Īpašnieki

Ilgu laiku gleznas atrašanās vieta bija nezināma. To pārdeva Amsterdamā 1696. gadā, bet pēc tam tā pazuda līdz 1780. gadam. To 1892. gadā izsolē Parīzē iegādājās Izabella Stjuarte Gārdnere par 5000 dolāriem un 1903. gadā izvietoja to savā muzejā. Naktī uz 1990. gada 18. martu zagļi, maskējušies kā policisti, no muzeja nozaga 13 mākslas darbus, ieskaitot gleznu "Koncerts". Līdz šai dienai glezna publiski nav nekur parādījusies.
Uldis Sterģis

Dzīves gājums

1967. gadā absolvē Rīgas 1. profesionāli tehnisko skolu. No 1969. līdz 1971. gadam apmeklē LPSR arodbiedrību padomes Kultūras nama tēlnieku studiju. 1970. ar saviem darbiem sāk piedalīties izstādēs. 1977. gadā beidz studijas Latvijas Valsts Mākslas Akadēmijā vakara kursos. No 1971.līdz 1976. un no 1980. līdz 1987. gadam strādā par LVMA mācību meistaru. No 1976. līdz 1980. gadam strādā par Rīgas Mākslas vidusskolas pedagogu. 1988. gadā kopā ar domubiedriem uzsāk veidot Līgo parku, Stopiņu novadā.
1997. gada pašvaldību vēlēšanās ievēlēts Stopiņu pagasta padomē no saraksta "Savam pagastam". 2001. gada pašvaldību vēlēšanās no saraksta "Savam pagastam" kandidē uz deputāta vietu Stopiņu pagasta padomē, bet netiek ievēlēts. 2005. gada pašvaldību vēlēšanās no politiskās patriotiskās apvienības "Dzimtene" saraksta kandidē uz deputāta vietu Stopiņu novada domes vēlēšanās un netiek ievēlēts. 2006. gadā kandidē 9. Saeimas vēlēšanās no Visu Latvijai saraksta un netiek ievēlēts.
Megadeth

Vēsture

Deivs Masteins sākotnēji bija ģitārists grupā Metallica, kurā viņš spēlēja grupā līdz 1983. gadam, līdz tika izmests par dzeršanu, narkotiku lietošanu un vardarbīgu uzvedību. Divus mēnešus pēc atlaišanas Masteins un basģitārists Deivs Elefsons Losandželosā izveidoja Megadeth. Masteins vēlāk teica: „Kad mani izmeta no Metallica, viss ko es atceros, ir tas, ka es gribēju asinis. Viņu. Es gribēju būt ātrāks un smagāks nekā viņi.”
1984. gadā Megadeth ierakstīja trīs dziesmu lenti, kas tika nosaukta par 1984 Demo, un kurā dzirdams Masteins, Elefsons un bundzinieks Lī Rauhs. Tajā bija dziesmu Last Rites/Loved to Death, Skull Beneath the Skin, un Mechanix agrākās versijas. Grupa uzstājās dažos koncertos 1984. gadā, pirms Lī Rauha vietā pieņēma bundzinieku Garu Semjuelsonu. Megadeth parakstīja līgumu ar Ņujorkā balstīto, neatkarīgo ierakstu firmu Combat Records. Tā paša gada decembrī grupai kā otrais ģitārists pievienojās Kriss Polends.
Kristiāns Frīdrihs Šmits fon der Launics

Dzīvesgājums

Dzimis 1773. gada 17. oktobrī mājskolotāja Johana Magnusa Launica (1740—1809) un viņa sievas Lavīzes Dorotejas, dzimušas Štegmanes, ģimenē.
Mācījās pie Durbes draudzes novada mācītāja Johana Kristapa Baumbaha, tad Frankfurtes pie Oderas licejā (1789-1790) un universitātē (1790-1791).
1791. gadā viņa tēvs kļuva par Grobiņas un Saraiķu luterāņu mācītāju un Kristiāns Frīdrihs Launics turpināja teoloģijas studijas Getingenes Universitātē (1791-1793). 
Strādāja par palīgmācītāju Grobiņā un Saraiķos, 1797. gadā Jelgavā sāka iznākt pirmais vispārīga satura žurnāls latviešu valodā Latviskā Gada Grāmata un jaunais K. F. Launics bija viens no līdzstrādniekiem šī izdevuma tapšanā. 
1802. gadā Vitenbergas Universitāte viņam piešķīra goda doktora grādu (Dr. phil. h. c.). Pēc tēva nāves 1809. gadā viņš kļuva par Grobiņas mācītāju un 1817. gadā panāca, ka Piltenes bruņniecība viņu ierakstīja savā matrikulā ar Šmita fon der Launica vārdu, kas pārgāja uz viņa mantiniekiem.  
1823. gadā kļuva par Grobiņas diecēzes prāvestu un Kurzemes luterāņu baznīcas konsistorijas piesēdētāju. 
1824./1825. gadā latviešu tautskolu ierīkošanas komisija izstrādāja 244 pantu plašu Kurzemes tautskolu likumprojektu. Likumprojekts paredzēja, ka mācības sniedzamas latviešu valodā un to veic speciāli sagatavoti skolotāji. Visiem Kurzemes bērniem jābūt vienlīdzīgām tiesībām baudīt skolās izglītību un tā sniedzama par brīvu.
1831. gadā viņu iecēla par konsistorijas valdes locekli un latviešu tautskolu ierīkošanas komisijas locekli. Viņš rūpējās par latviešu skolu atvēršanu un mājmācību.
Miris 1832. gada 19. jūlijā. 
 
Fragments no piemiņas lapiņas: Divi desmit trešā Jūli mēneša dienā viņa bēres tape turētas, un tā iztaisītas, kā pats bija vēlējis. Sestdienas vakarā pulksten 10, muižas ļaudis un kopēji to līķi cēle, un novede uz baznīcu. Caur Grobines pilsētu izbraucot, atradās visi logi ar svecēm un jaukām puķēm izpušķoti, un liels pulks ļaužu kas pavadīja, un baznīcā gaidīja. Baznīca spoži spīdēja tumšā nakts laikā, un birģeri to zārku priekš durvīm sagaidījuši, to līdz altārim aiznese. Nu dziedāja dziesmu, un Dorbes latviešu mācītājs noturēja vakara lūgšanu.
Mākslinieka darbnīca (Rozentāls)

Apraksts

Gleznā attēlota mākslinieka darbnīca, tās priekšplānā redzams sievietes kailmodelis, gleznots no mugurpuses. Gleznas dziļumā redzama čuguna krāsniņa, ko kurina vīrietis, tiek uzskatīts, ka tas ir pats gleznotājs Janis Rozentāls, jo šajā tēlā ir saskatāma autora portretiskā līdzība.
1970. gados kails ķermenis reti bija apskatāms muzeja ekspozīcijā, tāpēc nākot skolēnu grupām, īpaši puišiem, bija dažādi komentāri pie šī darba, un muzeja direktorei, tolaik gidei, Mārai Lācei daudz nācies runāt par to, ka akts ir nopietns mākslas žanrs, kuru dažādos laikos ir daudz gleznojuši mākslinieki.
Nelielajā darbā "Mākslinieka darbnīcā" izpaužas skaista glezniecības tehnika un Rozentālam izdevies panākt trausluma sajūtu ar kailās miesas tonalitāti. Gleznieciskā valoda ir ļoti skaidra, dzidra un ļoti poētiska, māksliniekam izdevies panākt sajūtu, ka darbnīcā ir auksti un kailajai muguriņai tomēr varbūt arī salst. Tajā pašā laikā gleznā var saskatīt siltumu, ko ienes krāsu izteiksme un valoda.
Glezna ilgstoši atradusies Latvijas Nacionālā mākslas muzeja pastāvīgajā ekspozīcijā.
Edgars Cgojevs

Spēlētāja karjera

Kopš 2008. gada spēlēja dažādās Zviedrijas junioru līgās, 2011.—2012. gada sezonu aizvadīja Stokholmas AIK U-20 komandā, 2012.—2013. gada sezonā izsaukts uz AIK Zviedrijas Elitsērijas komandu, jau savā pirmajā spēlē tās sastāvā atzīmējoties ar rezultatīvu piespēli. 2013.—2014. gada sezonā AIK sastāvā aizvadīja vien sešas spēles, sezonas lielāko daļu aizvadot HockeyAllsvenskan klubos Timrå IF un IF Troja-Ljungby.
Latvijas junioru izlases rindās spēlējis 2012. gada Pasaules čempionātā junioriem, kā arī 2010. un 2011. gada Pasaules čempionātos U-18 jauniešiem.
Latvijas hokeja izlases sastāvā debitēja 2014. gada 10. aprīļa pārbaudes spēlē pret Somijas izlasi.
2015. gada sākumā kļuva zināms, ka Edgars Kļaviņš nomainījis uzvārdu uz Cgojevs un sāka spēlēt Kazahstānas Atirau "Beibarys" (Бейбарыс) vienībā,
vēlāk Bitomas "Polonia" (2015) un Opoles "Orlik" (2015-2016) vienībās.
Parastais fenhelis

Izmantojums

Fenhelim ir stipra, saldeni vircota garša un anīsam līdzīga smarža, ko veido ēteriskās eļļas anetons un fenhons. Fenheļa augos ir 2—6% ēterisko eļļu, kā arī taukskābju, olbaltumvielu un citu savienojumu, un tiem piemīt dezinficējoša, atkrēpošanu veicinoša un vēdera uzpūšanos samazinoša iedarbība, tāpēc fenheļa augļus mēdz izmantot medicīnā. Vēl tos plaši izmanto kulinārijā, kur, tāpat kā anīsa augļus, pievieno dažādiem zivju ēdieniem, majonēzēm un marinādēm.