google/wiki40b huggingface dataset:
Latvju himna

Latvju himna ir patriotiska Alfrēda Kalniņa dziesma jauktajam korim ar Plūdoņa vārdiem, kas pirmo reizi atskaņota Sestajos latvju vispārējos dziesmu svētkos 1926. gadā.
Pēc Latvijas okupācijas dziesmas atskaņošana bija aizliegta.

Raksturojums

Jēkabs Graubiņš "Latvju himnas" panākumus publikā izskaidroja vairāk ar Plūdoņa tekstu, nekā ar Kalniņa mūziku, kurā neesot nekā latviska. Mūzikā
neesot tā pirmatnējā spēka un nelokāmības, kas tekstā.
Tomēr Valentīns Bērzkalns rakstīja, ka arī skaņdarba mūzikā ir nenoliedzams spars un dinamika, kas aizrauj kā korus, tā publiku. Jānis Cīrulis par dziesmas triumfa iemeslu minējis tiklab patriotisko tekstu, kā „spēcīgo mūziku".
Kārlis Augusts Līventāls

Dzīvesgājums

Dzimis 1844. gada 23. novembrī Biržos latviešu dzejnieka Anša Līventāla un viņa sievas Juliānes, dzimušas Jākobsones, ģimenē. Viņam bija divi brāļi - Emīls Līventāls (kļuva par aptiekāru) un Jūlijs Līventāls (kļuva par luterāņu mācītāju).
Mācījās Vidzemes guberņas ģimnāzijā Rīgā. Studēja medicīnu, vēsturi un politisko ekonomiju Tērbatas universitātē (1864-1866), strādāja par mājskolotāju Kurzemes guberņā (1866-1868), pēc tam turpināja politekonomijas studijas Leipcijas un Berlīnes universitātēs (1869-1871), bet pabeidza Tērbatas universitāti ar cand. oec. pol. grādu (1873). Strādāja Jelgavā par mājskolotāju (1872-1873), par arhivāru (1873-1874) un par ierēdni Kurzemes guberņas pārvaldē (1874-1875).
1875. gadā pārcēlās uz dzīvi Rīgā, kur bija Rīgas politehniskās augstskolas docents (1875-1878), profesors (1878-1896), tautsaimniecības adjunktprofesors (1896-1900), vienlaikus pildīja tirdzniecības nodaļas dekāna pienākumus (1877-1886, 1888-1900), augstskolas vicedirektora (1884-1886) un direktora pienākumus (1886-1891).
Miris 1900. gada 18. maijā Rīgā. Apglabāts Rīgas Lielajos kapos.
1. trolejbusu maršruts (Rīga)

Vēsture

Trolejbusu satiksme pirmajā regulārajā pasažieru pārvadāšanas līnijā Rīgā tika atklāta 1947. gada 4. novembrī, pulksten 16.30, Krišjāņa Valdemāra ielas un Kalpaka bulvāra krustojumā (gada sākumā darbību uzsāka mācību trolejbusu līnija "Brasas dzelzceļa stacija — Gaisa tilts"). Trolejbusi jaunizveidotajā maršrutā kursēja no Viesturdārza (galapunkts atradās Ausekļa ielā) līdz Ģertrūdes, Satekles un Valmieras ielu krustojumam.
Vēlāk tika izmainīta trolejbusu kustība 1. maršrutā: galapunkts Ausekļa ielā tika pārcelts uz apgriešanās apli pie Pulkveža Brieža, Pētersalas ielas un Ganību dambja krustojuma, tur tika izveidots jaunais galapunkts "Pētersalas iela". Līdz ar izmaiņu stāšanos spēkā 1. maršruta trolejbusi vairs nebrauca pa klusā centra ielām — Elizabetes, Vīlandes, Vidus un Ausekļa ielām.
Sana

Sanas vecpilsēta

Sanas vecpilsēta 1986. gadā tika iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. Tā atrodas Sanas centrālajā daļā, kalnu ielejā, aptuveni 2200 metrus virs jūras līmeņa. Septītajā un astotajā gadsimtā Sana kļuva par nozīmīgāko islāma izplatīšanās centru. Šis reliģiskais un politiskais mantojums izpaužas 103 mošejās, 14 turku pirtīs un vairāk nekā 6000 mājās, kas visas uzceltas pirms 11. gadsimta Sanas vecpilsētā. Sanas vecpilsētā esošās daudzstāvu torņu ēkas, kas būvētas no izdangātas zemes (pisē), papildina vietas skaistumu. 2015. gadā bruņota konflikta rezultātā bumbu sprādzienos vecpilsēta tika daļēji izpostīta.
Melnējošā beka

Augšanas apstākļi

Mikorizas sēne. Aug vasarā un rudenī, lapu koku mežos mitrās auglīgās augsnēs, īpaši zem dižskābaržiem un ozoliem, atklātās vietās, nogāzēs vai pie taciņām.

Līdzīgas sugas

Sēne nedaudz līdzīga pārslainajai bekai un parastajai raganbekai, kurām abām stobriņu atveres sarkanīgas, kamēr melnējošajai bekai - dzeltenas.

Barības vērtība

Ēdama, bet tiek vērtēta ne tik augstu kā vairums beku.
Princese ar pērtiķi

Gleznas apraksts

Glezna "Princese ar pērtiķi" ir akademizētā mimētiskā simbolisma un jūgendstila sintēzes virsotne. 19. un 20. gadsimta mijai raksturīgs konkrēts sievietes tips – viņai ir gari, atrisuši mati, puspievērtas acis un jutekliskas lūpas, šādu sievieti var traktēt gan kā melanholiskā kontemplācijā ieslīgušu būtni, gan kā dēmonisku radījumu. Par iespējamiem prototipiem tiek uzskatīta aktrise Marija Leiko, taču ticamāk, ka tā bijusi kāda karnevālā redzēta dāma – vācbaltiešu vingrotāja Goto Betge, vēl kāds min somu dejotāju Megiju Gripenbergu. Plašākā nozīmē- atveidotais sievietes tēls iekļaujas plašākā 20. gadsimta sākuma Eiropas mākslas kontekstā. Toties par pērtiķa identitāti šaubu nav. Rozentāla dēls Miķelis atcerējās: “Katru rītu Alberta ielā 12 ieradās čigāns ar pērtiķīti. Pērtiķīti tēvs izmantoja kā modeli, un čigāns par katru dienu saņēma 1 rubli.’’ Darbā redzamā jūgendstila skaistule ļauj sarkanā āksta mētelītī ietērptam pērtiķim to satvert – šo vēstījumu var interpretēt kā mākslinieka atkarību no sabiedrības. Savukārt Pāvilam Gruznam šķitis, ka gleznā netieši attēlots mākslinieks kā kalps un rotaļa daiļajai mākslai, kas ir izplatītāks uzskats, jo 20. gadsimta mijā princese ir bijis dailes simbols, to izmantojušas arī A. Brigadere un Aspazija. Tomēr nevar izslēgt iespēju, ka gleznas vēstījums pauž mākslinieka iekšēju pārdzīvojumu. "Princese un pērtiķis" ir gleznoti uz ornamentāla fona, gleznas formāts ir vertikāls, tās formālais risinājums liecina par mākslinieka aizraušanos ar japāņu gravīru. Gleznai ir veidotas vairākas versijas (mākslinieks variēja ar detaļām un formāta izmēru). Pirmais uzmetums ir ogles un zīmuļa tehnikā, nākamajā stadījā tas zīmēts uz papīra un dublēts uz kartona.

Latvijas Bankas kolekcijas monēta

2016. gadā Latvijas Banka izdeva kolekcijas monētu Jaņa Rozentāla piemiņai, tās reversā ir gleznas reprodukcija.
Rigoberto Urans

Jaunība

Uranu ar riteņbraukšanu 14 gadu vecumā iepazīstināja viņa tēvs, kuru pāris mēnešus vēlāk noslepkavoja viena no valstī esošajām paramilitārajām grupām. Rigoberto bija jāieņem viņa loma kā loterijas biļešu pārdevējam, lai palīdzētu savai ģimenei, tomēr treniņus riteņbraukšanā viņš turpināja. 16 gadu vecumā viņš kļuva par profesionāli un pārcēlājs uz Medeljinu, lai pārstāvētu vietējo komandu Orgullo Paisa.

Tenax un Unibet (2006—07)

19 gadu vecumā viņš pārcēlās uz Itāliju, lai kopā ar tautieti Marlonu Peresu Arango pārstāvētu Team Tenax komandu. Nākamajā gadā viņš pievienojās Unibet.com un uzvarēja individuālajā braucienā Euskal Bizikleta sacensībās, kuras tika apturētas saistībā ar stipro vēju un lietusgāzēm, kad daļa braucēju vēl nebija startējuši. Viņš uzvarēja arī Tour de Suisse astotajā posmā un kopvērtējumā ierindojās devītajā vietā. Deutschland Tour sacensībās viņš bija atrāvienā ar nākamo posma uzvarētāju Damiāno Kunego, kad viņš piedzīvoja kritienu, kurā viņš guva elkoņu un plaukstas locītavas traumas.

Caisse d'Epargne (2008—10)

2008. gadā viņš parakstīja līgumu ar Caisse d'Epargne, kuras sastāvā ierindojās otrajā vietā Volta a Catalunya un trešajā vietā Giro di Lombardia, prestižā viendienas klasikā. 2008. gada Olimpiskajās spēlēs Urans piedalījās grupas braucienā, bet sacensības nepabeidza. 2009. gadā viņš finišēja piektajā vietā Tour de Romandie kopvērtējumā un piedalījās savās pirmajās Tour de France sacensībās, kur ierindojās 52. vietā. 2010. gadā viņš piedalījā Giro d'Italia un finišēja 7. vietā Tour de Suisse kopvērtējumā. Urans piedalījās arī Vuelta a España, bet, atrodoties astotajā vietā kopvērtējumā, piedzīvoja kritienu, kurš pārvilka svītu viņa cerībām par augstu vietu kopvērtējumā.

Team Sky (2011—2013)

Urans 2011. gada sezonā pievienojās Team Sky. Viņš finišēja piektajā vietā Ljēža–Bastoņa–Ljēža sacensībās, un ieņēma piekto vietu kopvērtējumā Volta a Catalunya.
Tour de France Urans kļuva par Sky līderi pēc tam, kad Bredlijs Viginss 7. posmā krita uz izstājās. 14. posmā viņš finišēja piektajā vietā, pārņemot labākā jaunā braucēja krekliņu un paceļoties uz 11. vietu kopvērtējumā. Urans zaudēja balto krekliņu 18. posmā, kad to pārņēma Reins Tāramē pēc slimības, un noslēgumā ierindojās 24. vietā.
2012. gada Volta a Catalunya laikā Urans guva pirmo uzvaru, pārstāvot Sky, kad ceturtajā posmā uzvarēja sešu vīru sprinta finišā, kurš bija nedaudz atrāvies no kopējās grupas. Urans nākamajā posmā finišēja otrais, bet kopvērtējumā bija piektajā vietā.
2012. gada Giro d'Italia viņš uzvarēja jaunā braucēja klasifikācijā un ierindojās septītajā vietā kopvērtējumā, esot vadošajā grupā vairumā kalnu posmu.
Viņš ieguva sudraba medaļu 2012. gada Olimpisko spēļu grupas braucienā pēc atrāviena kopā ar Aleksandru Vinokurovu 8 kilometrus līdz finišam. Aptuveni 200 metrus līdz finišam, kad vienam no viņiem uzvara bija nodrošināta, Urans neapdomīgi paskatījās atpakaļ pār kreiso plecu (Vinokurovs bija labajā pusē), lai redzētu, vai tuvojās sekotāji. Vinokurovs tobrīd uzsāka sprintu, pārsteidzot Uranu. Urans reaģēja ar novēlošanos, jo nebija pamanījis izrāvienu un nespēja sadeldēt atstarpi.
Fotoaparāts

Fotoaparāts jeb fotokamera ir ierīce, kas paredzēts fotoattēla iegūšanai. Fotoaparātā uzņemtie attēli tiek saglabāti fotofilmā vai elektroniskā veidā. Mūsdienās vairums fotoaparātu ir digitālās jeb ciparu fotokameras, kas fotoattēlu saglabā digitālā veidā. Fotoaparāts sastāv no gaismas necaurlaidīga korpusa, kurā atrodas fotojūtīgais materiāls (fotofilma) vai gaismjūtīgais sensors un optiskā sistēma attēla veidošanai. Vairums fotoaparātu satur arī nepieciešamos mehānismus filmas transportēšanai, optiskās sistēmas (a) parametru maiņai, slēdzi, kas atveras uz iepriekšnoteiktu laika intervālu, instrumentus attēla raksturlielumu mērīšanai u.c.

Iedalījums

Fotoaparātus var iedalīt pēc skatumeklētāja uzbūves (spoguļkamerās ar optisku vai elektronisko skatumeklētāju), tālmēra, bez skatumeklētāja (pārsvarā digitālās kompaktkameras), ar duālajām optiskajām shēmas (ar sinhronizētiem objektīviem fotoattēla iegūšanai un skatumeklētājam)), pēc objektīva (ar maināmiem objektīviem, ar fiksētu objektīvu), pēc attēlu veidošanas principa (fotofilmas, digitālie). Divi galvenie fotoaparātu veidi ir spoguļkameras un kompaktkameras.

Kompaktkameras

Vēl plaši izplatītas ir kompaktkameras, tautā sauktas arī par “ziepju traukiem”.  Kompaktkameras ir vieglas, mazas, maksimāli automatizētas un vienkārši izmantojamas. Tos ir iecienījuši cilvēki, kas neuzskata sevi par fotogrāfiem, bet vēlas, lai būtu viegli lietojami fotoaparāti brīvdienu, viesību, pārrunu un citu notikumu momentuzņēmumiem. Attīstoties viedtālruņu kamerām, pieprasījums pēc kompaktkamerām sarūk.

Digitālie fotoaparāti

Gan spoguļkameras, gan kompaktkameras var būt digitālas. Moderno digitālo fotoaparātu pamatā ir gaismjutīgs sensors (lādiņpārneses ierīce jeb CCD) attēla veidošanai un mikroprocesori ieplūstošās gaismas un attēla parametru mērīšana, apstrādei un sekojoši fotoaparāta izpildmehānismu parametru uzstādīšanai — atbilstoša diafragmas atvēruma, slēdža ātruma, gaismas jūtības (ISO), krāsu temperatūras un citu parametru ieregulēšanai. Pie attiecīgas programmas tie arī nodrošina zibspuldzes ieslēgšanu vajadzības gadījumā.
Broadcom Limited

Vēsture

Uzņēmuma pirmsākums datējams ar 1961. gadu, kad Hewlett-Packard izveidoja pusvadītāju nodaļu. Tā kopā ar medicīnas produktu un instrumentu grupu no Hewlett-Packard atdalījās 1999. gadā, izveidojot uzņēmumu Agilent Technologies. 2005. gada augustā Agilent Technologies pārdeva pusvadītāju nodaļu, no kuras izveidots uzņēmums Avago Technologies.
2015. gada 28. maijā paziņots, ka Avago Technologies pērk ASV elektronikas uzņēmumu Broadcom Corporation. 
Apvienošanās pabeigta 2016. gada 1. februārī, jaunam Singapūrā reģistrētam uzņēmumam Broadcom Limited pievienojot meitas uzņēmumus Broadcom Corporation un Avago Technologies. Jaunajā mātes uzņēmumā Broadcom Corporation akcionāri ieguva 32 % akciju, bet Avago Technologies — 68 %.
2016. gada 2. novembrī paziņots, ka Broadcom Limited par 5,5 miljardiem dolāru iegādāsies ASV uzņēmumu Brocade Communications Systems, kas nodarbojās ar tīklu iekārtu, mikroshēmu un programmatūras biznesu. Apvienošanās aizkavējās saistībā ar ASV Ārējo investīciju komitejas izmeklēšanu. Darījums pabeigts 2017. gada 17. novembrī. 4. decembrī Brocade piederošais Ruckus Wireless (piekļuves punktu un ICX maršrutētāju bizness) par 800 miljoniem USD tika pārdots ASV uzņēmumam Arris International.
2017. gada novembrī Broadcom Limited piedāvāja iegādāties ASV uzņēmumu Qualcomm, maksājot par katru akciju 70 USD, kā arī uzņēmumu pārreģistrēt no Singapūras uz ASV. Qualcomm padome pirkšanas piedāvājumu noraidīja. 2018. gada 5. februārī Broadcom atkārtoti izteica vēlmi iegādāties Qualcomm, piedāvājumu par akciju palielinot līdz 82 dolāriem. Qualcomm padome to noraidīja, pamatojot to, ka uzņēmuma vērtība ir novērtēta par zemu. 13. februārī ASV prezidents Donalds Tramps izdeva rīkojumu, aizliedzot pārņemšanas darījumu, jo šāds darījums «draud pasliktināt Savienoto Valstu nacionālo drošību». 14. martā Broadcom atcēla Qualcomm pirkšanas nodomu. 4. aprīlī uzņēmums tika reģistrēts ASV, Delavērā kā Broadcom Inc.
2018. gada 11. jūlijā tika panākta vienošanās par programmatūras uzņēmuma CA Technologies iegādi, par to samaksājot 18,9 miljardus ASV dolāru; 5. novembrī darījums tika pabeigts.
5. novembrī investīciju uzņēmumam Thoma Bravo par 950 miljoniem USD tika pārdots programmatūras drošības testēšanas nodrošinātājs Veracode.
Baldvins Disterlo

Biogrāfija

Baldvins Disterlo piedzima 1869. gada 25. aprīlī Rīgā. 1883. gadā viņš absolvēja Vidzemes guberņas ģimnāziju. Pēc tam studēja Pēterburgas universitātes Juridiskajā fakultātē. Krievijā bijis kodifikācijas nodaļas redaktors un valsts padomes valsts sekretāra palīgs. 1920. gadā iestājies Latvijas Republikas dienestā kā Tieslietu ministrijas juriskonsultācijas loceklis. Tā paša gada beigās pēc viņa ierosinājuma tika nodibināta Kodifikācijas nodaļa, Disterlo tika iecelts par tās vadītāju. Viņa vadībā izdotas pirmās Latvijas likumgrāmatas. 1922. gadā Disterlo tika iecelts par Latvijas Senāta senatoru. 1926. gadā atgriezās kodifikācijas darbā un atkal uzņēmās nodaļas vadību.
1927. gadā devās pensijā, bet 1928. gadā tika aicināts kļūt par tieslietu ministru Hugo Celmiņa vadītajā valdībā. Amatā viņš bija nepilnus divus mēnešus — no 1. decembra līdz 1929. gada 23. janvārim. Līdz dzīves beigām darbojās Kodifikācijas nodaļā kā padomdevējs.
1937. gada aprīlī saslimis ar pleirītu. Miris 12. maijā no sirds mazspējas.
Āgenskalna līcis

Vēsture

Līča izveidošanos noteica hidrotehnisko būvju veidošana pēc G. E. fon Veismaņa projekta Daugavas kreisajā krastā. Dambju sistēma 18. gadsimtā savienoja vienā virknē sešas salas: Bieķensalu, Mūkusalu, Lielo Klīversalu, Burkānu salu, Mazo Klīversalu un Ķīpsalu (mūsdienu Kuģu iela un Balasta dambis ir daļa no šīs hidrotehniskās būves). Vairākos spēcīgos palos ap gadsimtu miju Daugavas ūdeņi dambi postījuši, kas veicināja plaša līča veidošanos. Līcis (sākotnēji saukts Pārrāvums) kļuva par iecienītu strūgu izkraušanas vietu Daugavas kreisajā krastā. Kad 1852. gadā Rīgā atklāja tvaikonīšu satiksmi pāri Daugavai, Pārrāvumā izvietoja pasažieru pieturas. Āgenskalna tvaikoņu piestātne kļuva par vienu no nozīmīgākajām pilsētā. 19. gadsimta 60. gados Klīversalā izvietoja Jelgavas dzelzceļa līnijas gala staciju, šeit sāka attīstīties rūpniecība. 1904. gadā sāka līča padziļināšanu un izbūvi, pārbūvēja Raņķa dambi. Kopš 20. gadsimta sākuma pārsvarā tiek dēvēts par Āgenskalna līci. Padomju laikā un līdz 1998. gadam Āgenskalna līcī atradās Rīgas Eksperimentālās kuģu mehāniskās rūpnīcas remontdarbnīcas.
Gosvins fon Hērike

Hronikas liecības

Rusova hronika par mestru Gosvinu:
"Gosvīns Erks, 25. Vācu ordeņa mestris. Vilandes komturs Gosvīns Erks 1344.gadā tapa iecelts mestŗa amatā. Viņa laikā virsmestris Heinrichs Tizemers atpirka no ķēniņa Valdemāra III. un viņa brāļa Otona Hariju un Viriju ar visām trim pilsētām un pilīm, ar Rēveli, Narvu un Vēzenbergu, ar visām piederošām tiesībām un brīvībām par 19.000 tīra sudraba markām pēc Ķelnes svara. Šo pirkšanu izdarīja Marienburgas pilī Prūsijā 1347.gada Jāņa dienā. Ķēniņa brālis Otons iestājās Vācu ordeņa bruņniekos. Visu Svēto dienā tajā pašā gadā dāņi atdeva minētās zemes un pilsētas ordenim. Tā tad Hariju un Viriju viens Valdemārs pievienoja Dānijai un otrs atkal atdeva. Sākot no Valdemāra II. līdz Valdemāram III. par Viriju un Hariju valdīja 10 ķēniņu. Pēc dāņu aiziešanas no Rēveles par komturu tika iecelts saksietis, Burchards Dreilēvs, bijušā mestŗa brālēns. Mestris Gosvīns veda kaŗus ar Vitebskas, Smoļenskas un Pliskavas krieviem, kuŗu kādā kaujā, Sveču dienā, krita pāri par 10.000. Šinī kaujā krita ari 8 ordeņbrāļi un daži no kristīgiem. Nākamajā gadā mestris karoja ar šamaišiem, iebruka viņu zemē, laupīja, dedzināja un slepkavoja, sevišķi Trokos, Knetovā un Gaidegalē. Šauļu apgabalā viņš ieņēma Kulu, Bazēni, Dobzeni un Celu, kuŗas izpostīja un nodedzināja. Mājās mestris pārnāca ar lielu laupījumu un triumfu. Šis mestris valdīja 14 gadus. Viņa laikā par virsbiskapu Rīgā bija Fromholds Fifhauzens, septītais virsbiskaps pēc skaita. Viņš pārvaldīja arī Livonijas virsbiskapiju".
Austrālijas lunārs

Austrālijas lunāri ir kolekciju monētas, kuras kaļ Austrālijas Karaliskā kaltuve. Tiek izgatavoti no dažādiem metāliem (zelts, sudrabs, bronza) un to sakausējumiem. Zelta monētas ar provi 999'9 ir viens no investīciju veidiem dārgmetālos. Uz katras no monētu sērijām tiek attēlots viens no 12 ķīniešu mēness kalendāra dzīvniekiem.
Pasaules čempionāts šaha kompozīciju risināšanā

Pasaules čempionāts šaha kompozīciju risināšanā (angļu: World Chess Solving Championship (WCSC)) ir ikgadējas individuālās un komandu sacensības šaha kompozīciju risināšanā, kuras organizē Pasaules šaha kompozīcijas federācija (angļu: World Federation for Chess Composition (WFCC)),  agrāk FIDE Šaha kompozīcijas pastāvīgā komisija (angļu: The Permanent Commission of the FIDÉ for Chess Composition (PCCC)).
Sērglikozīdi

Sērglikozīdi jeb glikozinolāti ir organisku savienojumu klase, glikozes un aminoskābes atvasinājumi, kas sasaistīti caur divvērtīgā sēra tiltiņu. Sastopami praktiski visos krustziežu dzimtas augos, piemēram, Briseles kāpostos, brokoļos, galviņkāpostos un ūdenskresēs kā vielmaiņas starpprodukts.

Ķīmiskā uzbūve

Katram glikozinolātam ir centrālais oglekļa atoms, kas ar sēra atomu ir piesaistīts tioglikozes grupai (veidojot sulfētu aldoksīmu) un ar slāpekļa atomu — sulfātgrupai. Vēl centrālajam oglekļa atomam ir piesaistīta sānvirkne, kas katram sērglikozīdam ir atšķirīga (piemēram, sinigrīnam tā ir alilgrupa) un nosaka konkrētā savienojuma specifisko bioloģisko aktivitāti augos un to sastāvdaļās.
Haumejas pavadoņi

Haumejas pavadoņi ir pundurplanētas Haumejas dabiskie pavadoņi Hiiaka (Hiʻiaka) un Namaka.

Vēsture

Haumeju atklāja Havaju salu W. M. Keka observatorijas astronomi 2004. gadā un nosauca Havaju salu mitoloģiskās dievības vārdā. Savukārt tās pavadoņus 2008. gadā nosauca Haumejas meitu Hiiakas un Namakas vārdos.
Autoceļš P99

Vēsture

2015. gada 20. februārī tika izsludināts konkurss par autoceļa P99 posma Kalnciema skola-Tīreļi (19,3-23,3km) seguma periodiskās uzturēšanas darbiem.
Vakara variants

Sižets

Galvenā filmas varone - skolotāja Anna Medne 36 gadu vecumā beidz institūtu un pēc norīkojuma tiek nosūtīta strādāt uz nelielas provinces pilsētiņas vakarskolu. Viņas mūsdienīgā apmācības metode nerod atbalstu starp jaunajiem kolēģiem. Skolotāja pret savu gribu tiek iepīta sava audzēkņa sarežģītajās ģimenes attiecībās.
Rihards Rudzītis

Dzīvesgājums

Dzimis 1898. gada 19. februārī Mellužos zemnieka Jēkaba Rudzīša un viņa sievas Katrīnes ģimenē. Mācījās vietējā pagasta skolā, pēc tam Luda Bērziņa ģimnāzijā Dubultos (1909-1915). Pirmā pasaules kara laikā pārcēlās uz dzīvi Tērbatā, kur Tērbatas Universitātē sāka studēt senās valodas (1915-1918). 1917. gadā laikrakstā "Jaunais Vārds" tika iespiests viņa pirmais dzejolis.
Bermontiādes laikā dienēja Latvijas armijā, strādāja arī avīzē „Latvju kareivis”. Pēc Latvijas brīvības cīņu beigām studēja filozofiju Latvijas Universitātē (1920-1931), līdztekus bija Latvijas Valsts bibliotēkas bibliotekārs un nodarbojās ar rakstniecību. 1922. gadā iznāca viņa pirmā dzejas grāmata "Cilvēka dziesmas", 1933. gadā otrā dzejas grāmata "Daiļajai Dvēselei". Šajā laikā viņš apceļoja Latviju un citas Eiropas valstis, kā rezultātā 1929. gadā tika izdotas viņa "Svētceļotāja piezīmes". Tulkoja Rabindranatu Tagori, iepazinās ar teozofisko literatūru, galvenokārt H. Blavatskas darbiem. Pēc Latvijas Rēriha biedrības vadītāja Fēliksa Lūkina lūguma rediģēja N. Rēriha "Dzīvās Ētikas" grāmatas latvisko tulkojumu. No 1936. līdz 1940. gadam Rudzītis vadīja Latvijas Rēriha kultūras sakaru biedrību. No 1935. līdz savai nāvei Rihards Rudzītis strādāja pie pētnieciskas grāmatas "Svētā Grāla Brālība", ko pilnībā nepaguva pabeigt.
Pēc Otrā pasaules kara vasarās uzturējās Grundzāles pagastā lauku mājās, kur 1947. gadā uzrakstīja poētisku apcerējumu par dzīves pamatlikumiem – atkaliemiesošanās ideju, karmu "Mūži". 1948. gadā R. Rudzītis un viņa sieva tika apcietināti un izsūtīti uz Komi APSR, vēlāk uz Kazahstānas GULAGa nometnēm. Pēc Staļina nāves abi atgriezās dzimtenē, tomēr PSRS okupācijas laikā R. Rudzīša darbi bija aizliegti un glabājās specfondos. Pēc Helēnas Rērihas vēlējuma savas dzīves pēdējos gados viņš krievu valodā uzrakstīja manuskriptu "Kosmiskās stīgas Nikolaja Rēriha daiļradē", kā arī grāmatu "Uguns Mācība. Ievads Dzīvajā Ētikā", kas palika neizdota līdz pat 2008. gadam.
Miris 1960. gada 5. novembrī Rīgā.

Daiļrades raksturojums

R. Rudzīša dzeja dziļi izjusta, jaukskanīga, lielākoties ieturēta klasiskā pantmērā. Viņa dzejnieka būtībai raksturīgs prātnieciski reliģisks un ētisks ideālisms, tāpat garīgās skaidrības un pilnības slāpes, par ko runā arī savās apcerēs. Daudz rakstījis par māklslas, filozofijas un gara kultūras jautājumiem periodikā.

Piemiņa

2013. gada 17. februārī Jūrmalas pilsētas muzejā atzīmēja Riharda Rudzīša 115. dzimšanas dienu.
Rullīšu ķēde

Rullīšu ķēde  ir ķēdes piedziņas veids, ko visbiežāk izmanto mehāniskā spēka pārnesei dažādām sadzīves, rūpniecības un lauksaimniecības iekārtām, ieskaitot konveijerus, stiepļu un cauruļu ražošanas iekārtas, automašīnas, motociklus un velosipēdus. Tā sastāv no īsiem cilindriskiem rullīšiem, kurus kopā satur sānu posmi. To pārvieto ķēdes rats, ko bieži sauc vienkārši par zobratu. Tas ir vienkāršs, uzticams un efektīvs spēka pārneses veids.
Lai arī rullīšu ķēdes izgudrošana tiek piedēvēta Hansam Renoldsam 1880. gadā, 16. gadsimta Leonardo da Vinči skicēs parādās ķēde ar rullīšu gultņiem.

Ķēdes konstrukcija

Rullīšu ķēdei tiek izmantoti divu veidu savienojošie posmi. Iekšējie posmi sastāv no divām plāksnītēm, ko kopā satur divi atloki vai bukses, ap kurām rotē divi rullīši. Pārmaiņus tiek izmantoti ārējie posmi, kurus kopā satur tapas, kas iet cauri iekšējo posmu buksēm. Ķēdēm bez buksēm to vietā ir iespiesta caurulīte, kas pilda to pašu funkciju. Tam ir priekšrocība ražošanā, jo tas samazina nepieciešamo ražošanas darbību skaitu.
Rullīšu ķēdes dizains samazina berzi, salīdzinot ar vienkāršākiem risinājumiem; tas palielina efektivitāti un samazina nodilumu. Pirmajām pārvada ķēdēm nebija rullīšu un bukšu, iekšējos un ārējos posmus savienoja ar tapām, kas bija tiešā saskarē ar ķēdes rata zobiem. Šādā konstrukcijā ļoti ātri nolietojās gan rata zobi, gan plāksnītes saskares vietā ar tapām. Šo problēmu daļēji atrisināja ar buksēm, kas aptvēra tapas. Tas pārnesa nodilumu uz lielāku laukumu, tomēr ratu zobi joprojām nolietojās ātrāk kā vēlams, berzējoties pret buksēm. Bukses aptverošu rullīšu pievienošana radīja ritošu kontaktu ar zobiem un tas padarīja ķēdes ratus un pašu ķēdi noturīgāku pret nodilumu. Šādā sistēmā pastāv ļoti maza berze, ja vien ķēde tiek pietiekami saeļļota.