google/wiki40b huggingface dataset:
Klitors

Klitors jeb kuteklis ir nepāra dzimumorgāns, kas piemīt tikai sieviešu dzimuma zīdītājiem. Cilvēkiem klitors atrodas savienojumā starp mazajām kaunuma lūpām. Atšķirībā no vīriešu homologā orgāna — dzimumlocekļa, uz tā gala neatveras urīnizvads un nepiedalās urinācijā. Cilvēkiem klitors ir erogēnā zona. Tas ir labi inervēts - tajā ir ap 8000 jušanas nervgaļu un to stimulēšana var izraisīt klitora erekciju un orgasmu. 
Cilvēkiem un arī citiem zīdītājiem klitors embrionālajā attīstības laikā veidojas no dzimumorgānu paugura. Dzimumorgānu paugurs sākotnēji ir nediferenciēts, taču atkarībā no tā vai ir tdf proteīns, ko kodē Y hromosoma (sastopama vīriešiem), tas var izveidoties vai nu par dzimumlocekli vai klitoru. 
Mūsdienās vēl aizvien tiek pētīta gan klitora nozīme orgasma izraisīšanā, gan kā fizioloģisks izskaidrojums G punktam, gan arī tā nozīme reprodukcijā.

Uzbūve

Klitoru veido divi kavernozie ķermeņi (corpora cavernosa clitoridis). To mugurējās daļas, sauktas par klitora kājiņām (crura clitoridis) pieaug pie kaunuma kaula kaulplēves. Abas kājiņas savienojas iegurņa priekšējā savienojuma (simfīzes) apakšējā malā, veidojot 1 cm garu klitora ķermeni (corpus clitoridis). Tas noliecas lejup un beidzas ar klitora galviņu (glans clitoridis). Galviņu no virspuses pārklāj priekšādiņa (preputium clitoridis). Kavernozos ķermeņus no ārpuses sedz bālganais apvalks (tunica albuginea). Tas kavernozajos ķermeņos veido sīkas josliņas jeb trabekulas, starp kurām ir nelieli dobumi — kavernas. Uzbudinājuma laikā, pieaugot asinu pieplūdumam kavernās, klitors nedaudz piebriest. Kutekļa galviņas āda klāta ar daudzkārtainu plakanu, nedaudz pārragotu epitēliju, kurā ir ap 8000 jušanas nervgaļu.
Nav novērota saistība starp klitora galviņu vai pašu klitoru un sievietes vecumu, augumu, svaru, hormonālās kontracepcijas lietošanu, postmenopauzi, lai gan sievietēm, kas dzemdējušas, mēdz būt nedaudz lielāki klitora mērījumi. Vidējais klitora galviņas ir platums mazāks nekā 1 cm, bet garums ir ap 1,5—2 cm.
Salacgrīvas draudzes novads

Salacgrīvas draudzes novads (vācu: Kirchspiel Salis) bija viens no 16 Vidzemes guberņas Valmieras apriņķa (līdz 1783. gadam — Rīgas apriņķa) draudzes novadiem.

Vēsture

Draudzes novads izveidojās Rīgas arhibīskapijas Līvu galā, Salacas baznīcas draudze pirmo reizi pieminēta 1508. gadā. 1582. gadā iekļauts Pārdaugavas hercogistes Pērnavas vaivadijas sastāvā, vēlāk Rīgas apriņķa sastāvā. Tagadējā Lielsalacas luterāņu baznīca celta 1777. gadā kā koka baznīca. 1856. gadā pārbūvēta, saglabājot vecās baznīcas jumtu, sienas uzbūvējot no jauna zem vecā jumta. 
Baltijas rusifikācijas laikā 1873. gadā pēc arhitekta R. Pflūga projekta uzcelta Salacgrīvas Sv. Dievmātes patvēruma pareizticīgo baznīca, bet 1894. - 1895. gadā Ainažu Sv. Arsēnija pareizticīgo baznīca.
Rīgas US

Rīgas "US" (Universitātes Sports) ir bijušais Latvijas hokeja klubs, kas laika posmā no 1931. līdz 1944. gadam spēlēja Latvijas hokeja līgā, kļūstot par līgas trīskārtējiem čempioniem - tas komandai izdevās 1937., 1940. un 1942. gadā. Tiesa, 1940-41 (pirmās PSRS okupācijas laikā) klubs tika likvidēts. Līdz ar 1941-42 sezonu tas tika atjaunots un darbojās līdz pat otrajai PSRS okupācijai. 1941-42 sezonā komanda līgā spēlēja ar A un B komandu.
Šķiltavas

Šķiltavas ir portatīva ierīce vairākkārtējai uguns iegūšanai.
Pirmās šķiltavas parādījās jau dzelzs laikmetā. Tad tās sastāvēja no tērauda vai dzelzs rīka un krama gabala. Abas šīs sastāvdaļas sitot vienu pret otru, bija iespējams iegūt dzirksteli ugunskura iekuršanai.
Mūsdienu šķiltavu priekšteči parādījās 19. gadsimta sākumā. Jau vēlāk, Pirmā pasaules karā, radās vajadzība pēc drošas uguns iegūšanas frontē, lai varētu iekurt uguni un izgaismot ceļu. Sērkociņi nespēja izturēt mitrumu un, tos aizdedzinot, radās liels uzliesmojums, kas varēja nodot karavīru atrašanās vietu, tāpēc tos nomainīja šķiltavas. Tās sāka ražot lielos daudzumos, un tās ātri kļuva populāras. Tobrīd šķiltavās kā degvielu izmantoja benzīnu, kura tvaikiem sadegot, radās uguns. 20. gadsimta otrā pusē parādījās šķiltavas, kurās benzīna vietā bija gāze (butāns). Šī novitāte ļāva ražot šķiltavas daudz lētāk, un tās kļuva pieejamas vēl plašākam cilvēku lokam.
Mūsdienu šķiltavās dzirksteles iegūšanai izmanto pjezoelementus, sakarsētu stieplīti, elektrisko izlādi. Par degvielu tiek izmantots benzīns vai sašķidrināta gāze, piemēram, butāns vai propāns. Benzīna šķiltavās sadeg benzīna tvaiki. Gāzes šķiltavās sašķidrinātā gāze iziet caur reduktoru, kur tā sāk gaist, un kopā ar gaisu veido viegli uzliesmojošu sajaukumu, kurš ar dzirksteles palīdzību tiek aizdedzināts. Reduktors ir izgatavots no plastmasas, un iekšienē ir porains. To iedarbinot, sākas spiediena samazināšanās šķiltavas gāzes rezervuārā, kas ļauj tai izplūst no tā.
Pasaulē pastāv divi starptautiskie tiesību akti, kuri regulē šķiltavu standartus un nodrošina to drošumu. Starptautiskais standarts ir EN ISO 9994:2002. Eiropas Savienībā darbojas EN 13869:2002 standarts. Latvijā pēc šī standarta tiek izdoti Ministru kabineta "Noteikumi par būtiskajām prasībām šķiltavām un to uzraudzības kārtību". Tajos ir noteiktas prasības ražotājiem, nosacījumi, lai šķiltavas varētu uzskatīt par drošām, kā arī citi jautājumi.
Neognati

Sugu dažādība

Šajā grupā ir apmēram 10 000 putnu sugu. Senākās neognatu fosilijas pieder krīta periodam. Daudzu tūkstošu gadu laikā ir attīstījusies liela sugu dažādība ar izplatības areālu, kas aptver visu pasauli, polāros apgabalus ieskaitot. Vislielākā sugu dažādība ir sastopama zvirbuļveidīgo kārtā (Passeriformes), kas apvieno 60% no visām mūsdienās dzīvojošām putnu sugām. Tā ir divas reizes lielāka sugu dažādība, salīdzinot ar grauzējiem, un piecas reizes lielāka, salīdzinot ar sikspārņiem, kas ir lielākās zīdītāju grupas. Neognatu infraklasē ir arī dažas ļoti mazas putnu grupas, piemēram, hoacīnveidīgo kārta (Opisthocomiformes), kurā ir tikai viena mūsdienās dzīvojoša suga — hoacīns (Opisthocomus hoazin).

Kopējās īpašības

Neognatiem ir savienoti delnas kauli (metacarpus), pagarināts trešais pirksts un 13 vai mazāk mugurkaula skriemeļu. No paleognatiem tie atšķiras ar žokļa kaulu struktūru un savienojumu, kas nav redzams. Zinātniskā nosaukuma neognathae tulkojums latviski nozīmē — jaunie žokļi.
PSRS Pārtikas programma

PSRS Pārtikas programma tika pieņemta PSKP Centrālkomitejas 1982. gada maija plēnumā, lai pārvarētu pārtikas preču trūkumu valstī. To pieņēma laika posmam līdz 1990. gadam, un tā paredzēja intensificēt lauksaimniecības produktu ražošanu.
Pārtikas produktu trūkums pastāvēja gandrīz visu PSRS pastāvēšanas laiku. Pēdējais lielais bads bija 1947. gadā. PSRS vadītāji neatlaidīgi uzskatīja, ka pārtikas problēmu atrisinās aizvien lielākas investīcijas neefektīvajā kolhozu sistēmā. Valsts arī subsidēja pārtikas produktu cenas veikalos, uzturot tās zemākas par iepirkuma cenām. Piemēram, gaļas cena veikalā bija 2-3 reizes zemāka par tās ražošanas izmaksām. Vēl viens iemesls preču trūkumam bija apgrozībā esošās naudas apjoma pieaugums. Augot iedzīvotāju ienākumiem, preču cenas desmitgadēm palika nemainīgas, tādējādi veicinot jau tā trūkstošo pārtikas produktu ātrāku izpirkšanu. Taču PSRS vadība nebija gatava nekādiem cenu paaugstinājumiem, lai neizraisītu iedzīvotāju protestus. Lai arī PSRS gandrīz 30% no budžeta tērēja lauksaimniecības izdevumiem, tā joprojām nespēja nodrošināt valsti ar pārtiku. Pieauga kviešu imports no Rietumiem. 1970. gadu sākumā PSRS importēja ap 7 miljoniem tonnu kviešu, bet 1982. gadā jau 45 miljonus tonnu. 1981. gadā PSRS kļuva par lielāko gaļas importētāju pasaulē – tā ieveda 1 miljonu tonnu gaļas. Vienlaikus, mākslīgi zemu uzturētā maizes cena bija zemāka par lopbarības cenu un zemnieki cūkas bieži baroja ar maizi.
Pārtikas programmas pieņemšana bija atzīšanās tajā, ka valstī pastāv akūtas problēmas ar pārtiku. Par programmas autoru uzskatīja Mihailu Gorbačovu, kurš tajā laikā Politbirojā bija atbildīgs par lauksaimniecības nozari.
Programma paredzēja palielināt pārtikas preču ražošanu 2,5 reizes laikā līdz 1990. gadam. Tā paredzēja lielākas investīcijas tehnikā un mēslojumā, kolhoznieku motivācijā, kā arī lielāku agrorūpniecisko kompleksu veidošana. Paredzētie uzlabojumi nerisināja padomju lauksaimniecības patieso problēmu – neefektīvos kolhozus – bet paredzēja tiem dot vēl vairāk naudas. Programmas izvirzītos pārtikas produktu patēriņu mērķus vēl 2011. gadā Krievijas Federācijai nebija izdevies sasniegt.
Atāra

Tūrisms

Pilsēta pazīstama kā pieejas punkts senajām Mauru pilsētām Odānai un Čingeti. Tā ir arī svarīga pietura Dakāras rallijā.

Ūdensapgāde

Lai arī pilsēta atrodas Sahāras tuksnesī, nesen pilsētas tuvumā tika atklātas ievērojamas ūdens rezerves. Krievu zinātnieki pēc Mauritānijas valdības pasūtījuma veicot ģeogrāfiskus mērījumus, atklāja pazemes upi. Šis ūdens avots tiks izmantots pilsētas 50 000 iedzīvotāju vajadzībām.
Šķibes pagasts

Vēsture

Dibināts pēc muižu pagastu likvidēšanas sakarā ar 1866. gada pagastu pašvaldību likuma pieņemšanu.
1945. gada 2. novembrī pagastā izveidoja Austrumu un Šķibes ciema padomes. Pagastu likvidēja 1949. gada 31. decembrī, ciemus iekļaujot Dobeles rajonā. Mūsdienās Šķibes pagasta teritorija iekļauta Dobeles novada Bērzes un Krimūnu pagastos un Jelgavas novada Glūdas pagastā.°
Stara Ļubovņa

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1292. gadā. Atšķirībā no citām Slovākijas pilsētām, kas gadsimtiem ietilpa Ungārijā, Stara Ļubovņa no 1412. līdz 1772. gadam, kad notika Polijas dalīšanas, ietilpa Polijā. Svētās Romas imperators 1412. gadā Sigismunds to iznomāja Polijai. 1655. gadā, zviedru iebrukuma laikā, Stara Ļubovņas pilī tika glabāti Polijas kroņa relikvijas. Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. No 1993. gada - Slovākijas sastāvā.

Cilvēki

Pēc etniskā sastāva vairums pilsētas iedzīvotāju ir slovāki (89,5 %), čigāni (5,97 %). Pēc reliģiskās piederības - katoļi (67,65 %), grieķu katoļi (22,20 %), nereliģiozi (5,01 %).
Stara Ļubovņa ir hokejista Mariana Hosas (Marián Hossa, 1979) dzimtā pilsēta.
MenuetOS

MenuetOS (MeOS, Menuet) ir operacionālā sistēma IBM PC savietojamiem datoriem, kas tiek izplatīta zem GPL licences. Šī sistēma izceļas ar to, ka tā ir sarakstīta asamblervalodā un satilpst vienā disketē. Sistēmā iekļauta grafiskā lietotāja saskarne, WAV atskaņotājs, teksta redaktors, asamblers, vienkāršs TCP/IP steks un dažas spēles.
Šī sistēma ir lielisks piemērs, kas parāda, cik vienkārša savā uzbūvē var būt operacionālā sistēma. Tāpat tā ir noderīga dažādiem eksperimentiem. Sistēmai ir monolīts preemptīvs kodols, kurā jau iekļauti video draiveri.
Glābējpeles Austrālijā

Sižets

Mazs zēns Koudijs izglābj zeltaino ērgli Marahutē. Neilgi pēc tam Koudijs iekrīt dzīvnieku lamatās, kur viņu atrod vietējais malu mednieks Persivāls S. Maklīčs. Persivāls Koudija somā atrod Marahutē spalvu un, saprotot, ka Koudijs zina ērgļa atrašanās vietu, zēnu nolaupa, lai no viņa iegūtu ērgļa atrašanās vietu. Bernards un Bjankas jaunkundze, starptautiskas peļu organizācijas biedri, dodas ceļā, lai Koudiju izglabtu.
Polijas Skautu Krusts

Skautu Krusts (poļu: Krzyż harcerski) Polijas Skautu un gaidu kustības zīme, ko pasniedz Polijas skautiem, vecskautiem un roveriem. Pirmo reizi to pasniedza pagrīdes Skautu organizācija Varšavā 1912.gadā. Zīmi veidojis Kazimirs Ļutoslavskis, un tās izskats kopš tā laika praktiski nav mainījies. Zīmi piestiprina krūšu kreisajā pusē, divu pirkstu platumā virs kabatas. 
1918. gada novembrī Polijas Kara ministrs noteica, ka Skautu krusts ir vienīgais civīlais (nevalstiskais) apbalvojums, ko drīkst nēsāt pie militārā formastērpa. Šis noteikums ir spēkā arī šobrīd.

Simboli

Krusta meta autors ir katoļu priesteris Kazimirs Ļutoslavskis, poļu komponista Vitolda Ļutoslavska tēvocis. Krusta forma norāda uz grūto ceļu, kas vienmēr ejams. Tajā arī ir simboliska atsauce uz Polijas augstāko militāro apbalvojumu Virtuti Militari, drosmes un nelokāmības simbolu.

Krusta centrālais elements ir stilizēts lilijas zieds Fleur-de-lys, sens tikumības un skaidrības simbols. Tas ir plaši lietots starptautiskās skautu kustības simbols.
Lilijas zieds ir ieskauts aplī, pilnības un skautu vienības simbolā. Stari apļa iekšpusē simbolizē latīnisko teicienu "per aspera ad astra" ("caur šķēršļiem uz zvaigznēm").
Vainags ap krusta vidu sastāv no divām daļām. Kreisajā pusē ir ozollapu vija, kas simbolizē spēku, drosmi, varonību un veiklumu. Labajā pusē - lauru lapu vija, uzvaras simbols. Skautam ir biežāk jāgūst uzvaras pār savu vājumu nekā ienaidnieku. Pie tam lauru lapas simbolizē zināšanas un prasmi. saite, kas savieno abas vainaga vijas ir kā ikdienas atgādinājums katram skautam, katru dienu izdarīt kādu labu darbu. 
Krusts pildīts ar smilšu graudiņiem. Tie simboliski norāda skautu lielo skaitu uz Zemes un akmeņaino ceļu, kas skautam ejams. Vārds Czuwaj (latviski - "Esi modrs" ir Polijas skautu devīze un sveiciens.
Guama

Ģeogrāfija

Guamas sala ziemeļu-dienvidu virzienā stiepjas 50 km garumā. Salas ziemeļu daļa topogrāfiski stipri atšķiras no dienvidu daļas. Ziemeļos ir kaļķakmens plato, kurai apkārt ir koraļļi. Savukārt dienvidu daļa ir vulkāniskas izcelsmes, un tai piemīt kalnains reljefs. Augstākā virsotne ir Lamls (406 m v.j.l.). Kalnus klāj sacietējusi lava, kvarcīts un slāneklis.
Guama atrodas 340 km uz ziemeļaustrumiem no Čelendžera dzelmes, kas ir dziļākā vieta pasaulē un atrodas Marianas dziļvagā.
Guama valda tropu musonu klimats. Dienā gaisa temperatūra ir 26–27 °C. Lietus sezona ilgst no maija līdz novembrim. Visvairāk nokrišņu ir augustā (410 mm). Sausākais mēnesis ir aprīlis (55 mm). Lietus sezonā salu nereti skar taifūni. Viens no tādiem 1962. gadā nopostīja gandrīz visu salu.
Pēdiņas

Vēsture

Visagrākais dokumentāli apstiprinātais pēdiņu lietojums ir Milānas renesanses laika humānista Frančesko Filelfo 1483. vai 1484. gadā publicētajā izdevumā Orationes et opuscula, kur ar vienpusējām dubultām svītriņām katras rindiņas kreisajā pusē atzīmēti Aristoteļa citāti.
Ar vienu un to pašu nozīmi latviešu valodā lieto gan apaļās pēdiņas(“ ”, „ “), gan stūrainās (« »). Vecākos tekstos lietotas tikai apaļās pēdiņas ar atvērējpēdiņām apakšā un aizvērējpēdiņām augšā („vācu pēdiņas“). 20. gadsimta 30. gados drukātos tekstos parādās stūrainās pēdiņas («franču pēdiņas»; guillemet pēc franču tipogrāfa Gijoma Lebē (Guillaume Le Bé) vārda). Vēl 1945. gadā laikrakstos lietotas pārsvarā „vācu pēdiņas“, bet jau 1950. gados latviešu valodas drukātajos darbos tiek lietotas gandrīz tikai stūrainās pēdiņas. 20. gadsimta otrajā pusē rakstu valodā ienāk arī vienpēdiņas, kas tiek lietotas stilistiski atšķirīgi no tajā laikā pieņemtajām parastajām stūrainajām pēdiņām (’ ’). 1990. gados stūraino pēdiņu vietā plaši sāk lietot apaļās “angļu pēdiņas”, kur gan atvērējpēdiņas, gan aizvērējpēdiņas novietotas augšā. Arī vienpēdiņām tiek lietotas atšķirīgas atvērējpēdiņas un aizvērējpēdiņas (‘ ’). Rakstot ar roku, lieto tikai apaļās „vācu“ pēdiņas.

Rakstāmmašīnu pēdiņas

Rakstāmmašīnu tastatūrās taustiņu skaita ekonomijai tika ieviestas vienkāršotas pēdiņas ("), kas tika izmantotas gan kā atvērējpēdiņas un aizvērējpēdiņas (“ ”), gan arī collas (″) un leņķa sekundes apzīmējums. Apostrofa zīme tika ieviesta apostrofa, vienpēdiņu, pēdas un leņķa grāda apzīmēšanai.
Rakstāmmašīnu tastatūras izkārtojums tika pārmantots pirmo datoru termināļu klaviatūru izkārtojumā un šīs divas zīmes tika iekļautas sākotnējajā ASCII rakstzīmju kodējumā un tiek plaši izmantotas dažādās programmēšanas vidēs.

Tipogrāfiskās pēdiņas

„Vācu pēdiņas“ ar apakšējām atvērējpēdiņām un augšējām aizvērējpēdiņām ir primārās tipogrāfiskās zīmes vācu, lietuviešu, igauņu, čehu, slovāku, islandiešu, bulgāru u.c. valodās. Plaši lietotas latviešu valodā līdz 20. gadsimta vidum.
„Apakšā un augšā” novietotas, bet vienādas pēdiņas tiek lietotas nīderlandiešu, poļu, rumāņu u.c. valodās. Latviešu valodā tradicionāli lietotas rakstot ar roku. Noklusētās pēdiņas Microsoft Word tekstu redaktorā latviešu valodai un Latviešu valodas aģentūras ieteiktās pēdiņas lietošanai latviešu valodā.
“Angļu pēdiņas” ar augšā novietotām, bet pretēji vērstām atvērējpēdiņām un aizvērējpēdiņām ir standarts angļu, ķīniešu u.c. valodās. Rekomendētas lietošanai latviešu valodā ES dokumentāciju noformēšanai.
”Nepāra” augšējās pēdiņas tiek lietotas somu un zviedru valodā. Vienādās vienpēdiņas lietotas latviešu valodā līdz kombinēto vienpēdiņu ieviešanai.
«Franču pēdiņas» tiek lietotas daudzās Austrumeiropas (krievu, baltkrievu, ukraiņu, kazahu u.c.) un romāņu (franču, spāņu, portugāļu, itāļu u.c.) valodās. Plaši lietotas latviešu valodā 20. gadsimta otrajā pusē.
Apgrieztās »franču pēdiņas« tradicionāli tiek lietotas dāņu valodā. Agrāk lietotas arī latviešu valodā citātiem un tiešajai runai, mūsdienās lietotas, lai veidotu speciālus izcēlumus.
Repkors

Vēsture

Repkors izveidojās 1980. gadu otrajā pusē, kopā ar līdzīgi sakrustoto mūzikas žanru fankmetālu. Smagā pankroka grupa Beastie Boys uzsāk spēlēt hiphopa mūziku. Viņu debijas albumam "Licensed to Ill" ir raksturīgs roka skanējums. Tiek uzskatīts, ka grupa Biohazard arī ir spēcīgi ietekmējusi žanra attīstību. Kalifornijas pankgrupa (həd) pe izpilda dažādu mūzikas žanru sajaukumu, no hiphopa un regeja līdz smagajam pankrokam un metālam. Tiek uzskatīts, ka viņi izpilda repkoru, tomēr mūziķi savu stilu nodēvējuši par "G-punk".
Savu popularitāti žanrs sasniedza 1990. gadu beigās pateicoties grupām Linkin Park, Limp Bizkit, 311, Bloodhound Gang, un Kid Rock.
Edvards Laskers

Biogrāfija

Piedzimis Vācijas impērijas Prūsijas daļā. Studējis Breslavā un Berlīnē. Pirms Pirmā pasaules kara sākuma emigrējis no Vācijas uz ASV. 1917. gadā saņēmis ASV pilsonību un līdz kara beigām iesaistījies militārā dienestā.

Inženieris

Berlīnes Tehniskajā universitātē ieguvis bakalaura grādus mašīnbūvē un elektrotehnikā. 1923. gadā patentējis krūts sūkni, kas izglābis daudzu bērnu dzīvības un materiāli nodrošinājis savu autoru.

Šahista karjera

1909. gadā bijis Berlīnes šaha čempions. 1913. gadā starptautiskajā turnīrā Ševeningenā (Nīderlande) dalījis 3. vietu un ieguvis meistara nosaukumu. ASV uzvarējis Ņujorkas (1915) un Čikāgas (1916) šaha čempionātos. Piecas reizes uzvarējis ASV atklātajos šaha čempionātos (1916, 1917, 1919, 1920, 1921). 1923. gadā zaudējis maču par ASV šaha čempiona nosaukumu Frenkam Māršalam - 8½:9½ (+4−5=9).Viens no galvenajiem Ņujorkas 1924. starptautiskā turnīra organizētājiem, kurā pats ierindojies 10. vietā. Turnīros aktīvi piedalījies līdz 1953. gadam. Pēc tam iesaistījies šaha turnīru tiesāšanā un pirmo šaha datorprogrammu izstrādē.

Go spēlētājs

Bijis arī viens no go spēles popularizētājiem. 1911. gadā iepazinies ar go spēli komandējuma laikā Japānā. 1914. gadā uzvarējis Londonas go spēles čempionātā. Ņujorkā bijis viens no ASV go spēles federācijas dibinātājiem.
Kaitbords

Disciplīnas

Par visizplatītāko disciplīnu var uzskatīt frīraidu (angl. freeride), kur kaitotājs vizinās savam priekam. Populārs ir arī frīstails (angl. freestyle) veikstils, 'lēcienu stils' ir lekšana (no gluda ūdens, viļņiem, speciālām konstrukcijām) ar dažādiem pagriezieniem, pārtvērieniem. Latvijā notiek sacensības arī kursa braukšanā (angl. course racing), kur pēc iespējas ātrāk jānobrauc pretvēja-pavēja kurss (kā buru jahtu sacīkstēs) un slalomā (kurss jāveic sānvējā vai daļēji pa vējam). Izplatīta ir arī braukšana pa viļņiem (vairāk Latvijas rietumu krastā, kur ir lielāki un piemērotāki viļņi); arī šajā disciplīnā tiek organizētas sacensības.
Valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Beverīnas novadā

Šajā lapā apkopoti valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Beverīnas novadā.
 Kultūras pieminekļu karte
Šis saraksts tiek veidots no Vikidatiem, to periodiski atjaunina bots.
Filozofu akmens

Filozofu akmens (latīņu: lapis philosophorum) ir noslēpumaina viela, kas pēc alķīmiķu domām ir spējīga parastos metālus (piemēram, dzīvsudrabu) pārvērst zeltā vai sudrabā. Filozofu akmens arī tiek saukts par dzīvības eliksīru, kas spētu dot cilvēkam nemirstīgumu vai mūžīgo jaunību. Vairākus gadsimtus tā sameklēšana bija nozīmīgākais alķīmijas mērķis.
Pastāv uzskats, ka Hermess Trismegists atklājis filozofu akmeni, taču recepti atstājis šifrētā veidā. Viduslaikos alķīmiķi centās šo recepti atšifrēt un iegūt identisku rezultātu.
M29 Weasel

M29 Weasel («zebiekste») ir ASV ražotāja Studebaker kāpurķēžu visurgājējs transportieris amfībija, kas paredzēts ekspluatācijai sniega, purvu, dubļu un citos sarežģītas caurgājamības apstākļos. Sākotnēji tika izstrādās speciālajām operācijām Norvēģijā, lai ieņemtu vācu smagā ūdens ražotnes. 
Transportierim bija jāspēj pietiekoši ātri pārvietoties Norvēģijas sniegotajos apstākļos, jābūt transportējamam ar lidmašīnām un nometamam ar izpletni, kā arī jāspēj uzņemt pietiekoši daudz kravas kaujas vienības nodrošināšanai. Sākts ražot 1942. gadā kā M28 Cargo Carrier. Vēlāk uzlabots par modeli M29C, kam montētas platākas kāpurķēdes un speciāli rezervuāri, kas veicināja peldspēju. Modelis M29C Weasel kara laikā tika saražots ap 15 000 eksemplāros. Pēckara gados plaši izmantots Arktikas un Antarktikas izpētes ekspedīcijās.
Lauksaimniecība

Lauksaimniecība ir tautsaimniecības nozare, kas vērsta uz augu un dzīvnieku izcelsmes pārtikas produktu iegūšanu un/vai citu to izejvielu iegūšanu rūpniecības nolūkiem, piemēram, aitkopji iegūst vilnu, lai pēc tam no tās gatavotu apģērbu. Mūsdienās daudzi lauksaimnieki ir pārorientējušies arī uz biodegvielas iegūšanu no rapšiem, kas arī ir lauksaimniecības nozare. Zinātni, kas pēta ar lauksaimniecību saistītos jautājumus, sauc par agronomiju.
Lauksaimniecība ir viena no senākajām saimniecības nozarēm, kuras attīstība spēcīgi ietekmējusi cilvēces vēsturi. Aprēķināts, ka ap 40% pasaules iedzīvotāju ir nodarbināti lauksaimniecībā, tomēr kopš Rūpnieciskās revolūcijas sākuma tās nozīme arvien mazinās, un tā veido tikai 5,7% no pasaules kopprodukta (tas ir no visu pasaules valstu kopējā iekšzemes kopprodukta).
Lauksaimniecības profesijas var apgūt specializētās skolās, piemēram, arodskolās, koledžās un pat universitātēs. Latvijā šāda universitāte ir Latvijas Lauksaimniecības universitāte (LLU) Jelgavā.

Vēsture

Lauksaimniecība sākusi attīstīties neolītā aptuveni pirms 12 tūkstošiem gadu, kad cilvēks pieradināja pirmos dzīvniekus un sāka kultivēt augus. Arī pirms tam cilvēks izmantoja floras un faunas sniegtās dabas veltes, tomēr tās tika gūtas, lasot meža veltes vai medījot dzīvniekus, nevis apzināti kultivējot konkrētas augu vai dzīvnieku sugas. Lauksaimniecība ir viena no senākajām saimniecības nozarēm, kuras attīstība spēcīgi ietekmējusi cilvēces vēsturi. Tiek uzskatīts, ka pirmie, kas sāka nodarboties ar lauksaimniecību, bija Auglīgā pusmēneša, Senās Ēģiptes un Indostānas iedzīvotāji.
Ļoti strauji lauksaimniecība attīstījās pēc Neolīta revolūcijas, kad cilvēki iemācījās apūdeņot laukus, ieviesa augseku un uz laukiem uzlika mēslojumu.

Lauksaimniecības nozares

Lauksaimniecībā izšķir trīs galvenās nozares: zemkopību, lopkopību un putnkopību. Mēdz izdalīt vēl sīkākas lauksaimniecības nozares, piemēram, cūkkopība, aitkopība, augkopība, selekcija, agroķīmija, mežzinātne, lauksaimniecības meliorācija.

Lauksaimniecības produkti

2009. gadā pasaulē visvairāk no lauksaimniecības produktiem tika iegūtas cukurniedres. Otrajā vietā bija kukurūza, trešajā vietā — kvieši, ceturtajā vietā — rīsi. No dzīvnieku pasaules visvairāk iegūst govs pienu.