google/wiki40b huggingface dataset:
Līvija Plavinska

Biogrāfija

Dzimusi 1953. gadā Rēzeknes rajona, Verēmu pagasta Lejas Ančupānos. 1977. gadā beigusi Rēzeknes 5. vidusskolu. 1982. gadā absolvējusi Latvijas Valsts universitātes Ķīmijas fakultāti, iegūstot kvalifikāciju ķīmiķis—pasniedzējs un specializāciju radiācijas ķīmiķis. Pēc augstskolas beigšanas divus gadus strādāja LVU Ķīmijas fakultātes Fizikālās ķīmijas katedrā par mācību meistaru un elektroķīmijas laboratorijas vadītāju. 1988. gadā strādājusi par sēklkopības agronomi. 2004. gadā ieguvusi maģistra grādu valsts pārvaldē Daugavpils Universitātē.

Politiskā darbība

Pēc pārcelšanās uz Nautrēnu pagastu 1983. gadā, pildījusi komjauniešu sekretāres, bet vēlāk partijas sekretāres pienākumus sovhozā "Nautrēni".
1989. gadā pirmoreiz tika ievēlēta par Nautrēnu pagasta padomes priekšsēdētāju un strādāja šajā amatā nepilnus 20 gadus līdz 2009. gadam. 2009. gadā pašvaldību vēlēšanās tika ievēlēta par Rēzeknes novada domes deputāti, vadīja Teritorijas attīstības, Plānošanas, Tautsaimniecības, Vides un infrastruktūras jautājumu pastāvīgās komitejas, kā arī bija Nautrēnu pagasta pārvaldes pārzine.
2008. gadā bija viena no partijas "Pilsoniskā savienība" dibinātājiem, tika ievēlēta par "Pilsoniskās savienības" valdes locekli un Rēzeknes novada nodaļas vadītāju. Kopš 2010. gada jūlija ir politisko partiju apvienības "Vienotība" (vēlāk — partijas "Vienotība") Rēzeknes nodaļas vadītāja.
Kandidēja 11. Saeimas vēlēšanās no Vienotības saraksta, bet netika ievēlēta. 2013. gada 13. septembrī kļuva par 11. Saeimas deputāti Jāņa Lāčplēša vietā.

Privātā dzīve

Precējusies ar Jāni Plavinski, ir divas meitas.
Nikolajs Basovs

Biogrāfija

Nikolajs Basovs dzimis 1922. gadā Usmaņas pilsētā, Tambovas apgabalā (mūsdienās Ļipeckas apgabalā). 1927. gadā Basovu ģimene pārcēlās uz Voroņežu. Tēvs Genādijs Basovs bija profesors Voroņežas Meža institūtā, māte Zinaīda Molčanova. 1941. gadā pabeidzis vidusskolu, Nikolajs Basovs uzsāka dienestu Sarkanajā armijā. Otrā pasaules kara laikā izgāja ārsta asistenta apmācību un tika nosūtīts uz Ukrainas fronti.
Pēc demobilizācijas 1945. gada decembrī Basovs uzsāka eksperimentālās un teorētiskās fizikas studijas Maskavas Inženierfizikas institūtā, ko pabeidza 1950. gadā. Vēl studiju laikā 1948. gadā sāka strādāt Ļebedjeva fizikas institūtā par laborantu. Tur strādāja Mihaila Ļeontoviča un Aleksandra Prohorova vadībā. Aizstāvēta kandidāta disertāciju 1953. gadā, bet 1956. gadā — doktora disertāciju. 1958. gadā kļuva par Ļebedjeva fizikas institūta direktora vietnieku, bet no 1973. līdz 1989. gadam bija tā direktors. 1963. gadā Basovs institūtā nodibināja kvantu radiofizikas laboratoriju, kuru vadīja līdz pat savai nāvei 2001. gadā.
1962. gadā Basovs kļuva par PSRS Zinātņu akadēmijas korespondētājlocekli, bet 1966. gadā — par akadēmiķi. Basovs bija viens no 40 akadēmiķiem, kas 1973. gadā parakstīja vēstuli laikrakstam "Pravda", paužot nosodījumu par akadēmiķa Andreja Saharova "pretpadomju darbību".
1978. gadā Basovs Maskavas Inženierfizikas institūtā organizēja kvantu elektronikas katedru (vēlāk pārdēvētu par lāzeru fizikas katedru). Daudzus gadus Basovs bija vairāku populārzinātnisku žurnālu redaktors vai redkolēģijas loceklis, kā arī Vissavienības izglītojošās biedrības Znanie (Знание) valdes priekšsēdētājs.
Basovs nomira 2001. gada 1. jūlijā 78 gadu vecumā. Apglabāts Novodevičjes kapsētā Maskavā.

Zinātniskā darbība

Basova zinātniskā darbība bija veltīta kvantu elektronikai un tās pielietojumam. Kopā ar Aleksandru Prohorovu atklāja elektromagnētiskā starojuma pastiprināšanās un ģenerācijas principu kvantu sistēmās. Tas deva iespēju 1954. gadā izveidot kvantu ģeneratoru (māzeru) amonjaka molekulu kūlī. Nākamajā gadā tika izstrādāta trīs enerģētisko līmeņu shēma, kas guva plašu pielietojumu lāzeros un māzeros. Šie darbi kopā ar amerikāņu fiziķa Čārlza Taunsa pētījumiem kļuva par jaunas nozares — kvantu elektronikas — pamatu. 1964. gadā Basovam, Prohorovam un Taunsam tika piešķirta Nobela prēmija fizikā.
Rīgas 72. vidusskola

Vēsture

Rīgas 72. vidusskola dibināta 1973. gadā kā skola ar sporta izglītības novirzienu un apmācību latviešu un krievu valodā. 1989. gadā to pārveidoja par skolu ar krievu mācību valodu.  Skolas telpās darbojas Vsevoloda Zeļonija džudo skola.

Izglītības programmas

Pamatizglītības mazākumtautību programma (21011121), Vispārējās vidējās izglītības vispārizglītojošā virziena mazākumtautību programma (31011021), Vispārējās vidējās izglītības matemātikas, dabaszinību un tehnikas virziena mazākumtautību programma (31013021).
Sūkalas

Sūkalas ir siera, biezpiena un kazeīna ražošanas blakusprodukts — blāvi iedzeltens šķidrums. Raudzētas govs, kazas u.c. dzīvnieku piena sūkalas ir bagātīgs bioloģiski aktīvo vielu komplekss. Tās mēdz lietot uzturā un ēdienu gatavošanā.
Hiva

Vēsture

Sasanīdu impērijas laikā tās kaimiņos esošo Horezmas valsti pārvaldīja Afrigīdu dinastija (305-995). Tajā dominēja zoroastrisms līdz 712. gadam, kad to iekaroja arābi un ieviesa islāmu kā valsts reliģiju. Pēc tam Horezmā valdīja Mamunīdu dinastija (995-1017), tad Anušteginīdu dinastija (no 1097). No 1077. līdz 1231. gadam Horezma bija lielvalsts, kas ietvēra mūsdienu Uzbekistānas, Turkmenistānas, Irānas, daļēji arī Azerbaidžānas, Afganistānas un Tadžikistānas teritorijas. Šajā laikā senā Horezma kļuva par ievērojamu zinātnes un izglītības centru. Lielās Seldžuku impērijas atkarībā no 1141. gada. 1220. gadā Horezmu nopostīja Čingizhans, 1388. gadā — Tamerlans. 1511. gadā sāka valdīt Šibanīdu dinastija. 1598. gadā tā kļuva par Hivas hanistes (Horezmas) galvaspilsētu, 1618. gadā tika uzcelta medrese (reliģiskā augstskola) un citas monumentālas ēkas.
1873. gadā Hivas hanistes dienvidu daļu (tagadējo Turkmenistānu) anektēja Krievijas Impērija, bet Hivas haniste kļuva par tās protektorātu. Pēc tam, kad Krievijas pilsoņu kara laikā Sarkanā armija iekaroja Turkestānu, Hivas hanistes teritorijā 1920. gadā tika izveidota Horezmas Tautas Padomju Republika. 1923. gada 30. oktobrī Horezmas TPR tika pārdēvēta par Horezmas PSR un pievienota PSRS. 1925. gada 15. februārī Horezmas PSR likvidēja, un tās teritoriju sadalīja starp nesen nodibināto Uzbekijas PSR, Turkmēnijas PSR un Krievijas PFSR Karakalpaku autonomo apgabalu.
Savējie sapratīs. Sešdesmitie. Sākums

Sižets

Padomju Savienība ilgi centās apkarot rokmūziku, jo uzskatīja, ka tā ir "pūstošā kapitālisma degradācijas auglis un imperiālistu radīts ierocis, lai diskreditētu Padomju valsts sabiedrisko iekārtu". Par spīti tam, roks iekaroja PSRS jauniešu sirdis. Dziesmu tekstos tika iekodēts protests pret pastāvošo kārtību, tomēr tai pašā laikā šie teksti šķita nevainīgi. Pateicoties rokmūzikai, tika veicināts vienotības gars un nacionālās pašapziņas atdzimšana.
Lemurveidīgie

Kopīgās īpašības

Visiem slapjdeguna pērtiķiem, izņemot slaidpirkstaiņus, ir zobu-ķemme: priekšzobi un ilkņi aug tādā veidā, kas ir piemēroti kažoka tīrīšanai un izķemmēšanai. Kažoka kopšanai ir vēl viena adaptācija - tualetes nags, kas aug uz pēdas otrā pirksta, toties īkšķis gan plaukstām, gan pēdām novietots pretī pārējiem pirkstiem. Lemurveidīgajiem tāpat kā pārējiem primātiem ir 5 pirksti gan rokām, gan kājām. Lielākajai daļai sugu pirkstu nagi ir plakani. Smadzeņu lielums pret ķermeņa masu ir mazāks kā to radiniekiem no sausdeguna pērtiķu apakškārtas, kas liecina par zemāku inteliģenci. Toties tiem ir labāk attīstīta oža.
Jasīns Brāhīmī

Karjera

Savu karjeru Brāhīmī ir sācis Stade Rennais F.C. komandā. Ir ticis īrēts gan Francijas 2. līgas klubam Clemont, gan La Liga komandai Granada CF. 2013. gadā Brāhīmī pievienojās Granada CF. Pēc vienas sezonas noslēdza līgumu ar FC Porto.
Alžīrijas futbola izlases sastāvā ir spēlējis 2014. gada FIFA Pasaules kausā un 2015. gada un 2017. gada Āfrikas Nāciju kausā.
Strādnieku kustība

Strādnieku kustība ir vispārīgs termins, ar kuru apzīmē strādnieku organizēšanos savu interešu aizstāvībai — iegūtu labākus darba apstākļus, lielākas algas un labāku attieksmi no darba devējiem un, izmainot darba likumu, arī no valsts. Parasti šī organizēšanās notiek, izmantojot arodbiedrības.
Dažās valstīs, piemēram, Lielbritānijā un Austrālijā strādnieku kustībai ir sava politiskā partija, kuru sauc par "Darba partiju" vai "Strādnieku partiju" (piemēram, Leiboristu partija Lielbritānijā).

Vēsture

Strādnieku kustība sākās rūpnieciskās revolūcijas laikā, darbavietām koncentrējoties rūpniecības centros. Kustībai bija liela pretestība. Cilvēkus sodīja par iesaistīšanos arodbiedrībās, kas tolaik bija nelegālas.
1864. gadā Londonā izveidojās Starptautiskā darbaļaužu asociācija (I Internacionāle) — pirmais mēģinājums starptautiski apvienot strādnieku kustību. Galvenās risināmās problēmas tolaik bija tiesības iesaistīties arodbiedrībās un astoņu stundu darbadiena. 1871. gadā Francijā notika strādnieku sacelšanās un izveidojās Parīzes komūna.
Laika gaitā strādnieku kustībai izdevās sasniegt vairākus no saviem mērķiem — tiesības organizēties, minimālo algu, astoņu stundu darbadienu, bērnu darba aizliegšanu, divas brīvdienas nedēļas nogalē un bērna kopšanas atvaļinājumus.

Latvijā

19. gs Latvijā strādnieku kustības idejas aizstāvēja jaunā strāva. Īpaši strauji strādnieku kustība attīstījās 20. gs. sākumā, kad nodibināja un strauji popularitāti ieguva Latvijas Sociāldemokrātiskā Strādnieku partija (LSDSP). Toreiz viens no svarīgākajiem jautājumiem bija tiesības organizēties arodbiedrībās. 1906. gadā Krievijas impērijas cara valdība aizliedza arodbiedrību darbību. 1913. gadā notika ģenerālstreiks, kurā piedalījās 120 000 strādnieku visā Latvijā. Drīz pēc tam arodbiedrības tika atjaunotas.
Pēc neatkarības pasludināšanas arodbiedrības bija sašķēlušās — komunistiskās arodbiedrības apvienojās Rīgas Arodbiedrību Centrālbirojā, bet sociāldemokrātiskās — Latvijas Arodbiedrību Centrālbirojā. 1928. gadā valdība kreisās arodbiedrības aizliedza, taču tā paša gada 22. jūlijā pret slēgšanu notika vispārējs streiks, valdība atļāva kreisās arodbiedrības atjaunot.
Pēc Kārļa Ulmaņa apvērsuma 1934. gadā visa arodbiedrību darbība tika apturēta. 1935. gadā to darbību pamazām atjaunoja valsts izveidotās un pārvaldītās organizācijās — "kamerās". Sākoties Padomju okupācijai Latvijā, visa neatkarīgu arodbiedrību darbība tika pilnībā aizliegta, arodbiedrības darbojās tikai valsts pakļautībā.
Dieva valstība

Dieva valstība (Mateja evaņģēlijā saukta arī kā Debesu valstība) ir teokrātiska sabiedriska iekārta, kur tās pārstāvju dzīve un darbība ir pilnīgā saskaņā ar Dieva gribu. Dievs tur ir augstākais likumdevējs un tiesnesis. Tas tiek traktēts kā atgriešanās stāvoklī pirms grēkā krišanas Ēdenes dārzā. 
Šāda teokrātiska iekārta pirmo reizi Bībelē tiek aprakstīta 2.Mozus grāmatā, kad Dievs ar Mozus palīdzību izveda Izraēla tautu no Ēģiptes un deva tai savu bauslību (likumus), un pēc tam ieveda apsolītajā Kānaāna zemē, "kur piens un medus tek" (Jozuas gr. 5:6). Apsolītajā zemē Dieva pārvalde notika ar soģu starpniecību, taču soģa Samuēla laikā tauta izvēlējās monarhisku iekārtu, kur tautu pārvalda monarhs jeb ķēniņš (1.Samuēla gr. 8:5-7). Līdz ar to teokrātisko iekārtu nomainīja monarhija. Tad Dievs slēdza derību ar Izraēla ķēniņu Dāvidu, ka viņa dzimums valdīs pār Izraēlu mūžīgi. Taču Izraēla ķēniņam ir jāpilda Dieva griba un jāpārstāv Dieva valstību (1.Laiku 28:5). Bet tā kā Izraēla ķēniņi realizēja savu personisko politiku, ignorējot Dieva gribu, tad Izraēlas un Jūdejas monarhiskās iekārtas tika likvidētas un pati tauta uz 70 gadiem tika izsūtīta Bābeles trimdā. Un šeit viņu pravietis Daniels pasludināja jaunus pravietojumus par Dieva valstību un grēcīgās pasaules galu (Daniela gr. 2:44). Tad arī tika pasludināts pravietojums par Cilvēka Dēla jeb Mesijas atnākšanu, kurš arī pārņems varu pār Dieva valstību un valdīs mūžīgi (Daniela gr. 7:13-14). Šis Mesija būs ķēniņa Dāvida pēcnācējs un caur viņu Dievs piepildīs ar Dāvidu slēgto derību. Pēc atgriešanās no Bābeles trimdas Izraēla tautā sāka veidoties dažādas mesiāniskas kustības, kas aicināja sagatavoties Mesijas atnākšanai. No šīs kustības nāca arī Jānis Kristītājs, kurš aicināja atgriezties no saviem grēkiem un likties kristīties, jo Dieva valstības laiks ir atnācis. Līdz ar to viņš šai kustībai piesaistīja daudzus sekotājus. Un viņš norādīja uz Jēzu no Nācaretes, kā pravietojumos apsolīto Mesiju jeb Kristu. Līdz ar Jēzu Kristu beidzas Vecās derības laiks un tiek slēgta Jaunā derība, kuras locekļi arī tiek aicināti iemantot Dieva valstību, t.i. sagatavot sevi dzīvošanai saskaņā ar Dieva gribu.
SMTP

Vēsture

1970. gados, kad tika radīta e-pasta koncepcija, elektroniskās vēstules nosūtīšana bija samērā sarežģīts process. Tā, protokolam UUCP (Unix-to-Unix Copy Protocol) vajadzēja norādīt pilnu maršrutu no nosūtītaja līdz saņēmējam vai arī nodibināt tiešu savienojumu. (SMTP adresātu nosaka ar DNS palīdzību).
1980. gada septembrī tika publicēts MTP (Mail Transfer Protocol) , kas definēts RFC 772, atjaunots RFC 780 (1981. g. maijā). MTP izmantoja elementus no diviem TCP/IP protokoliem: telnet un FTP, taču FTP paredzēts galvenokārt datņu pārsūtīšanai, kas arī radīja MTP nepilnības.
1981. g. novembrī tika publicēts RFC 788, kurā definēja vienkāršotu MTP protokolu - Simple Mail Transfer Protocol (SMTP). Tas bija "neatkarīgs" protokols, kurā netika izmantots FTP. {{RFC|788}} aprakstīja vēstuļu sūtīšanu ARPAnet teksta ziņojumu standartā, kas definēts RFC 733. 1982. gada augustā tika publicēti RFC 821 un RFC 822, kuros tika aprakstīts uzlabotais SMTP protokols un ARPAnet teksta ziņojumu standarts. 1980. gados e-pasts kļuva populārs informācijas sūtīšanas veids, un tā sūtīšanai līdz pat mūsdienām izmanto galvenokārt SMTP.
1993. gadā tika publicēts (RFC 1425) paplašinātais SMTP protokols SMTP Service Extensions, kas saglabāja saderību ar iepriekšējām sistēmām. Tas biežāk pazīstams kā ESMTP (Extended SMTP). {{RFC|1425}} tika uzlabots 1994. g. (RFC 1651) un 1995. gadā (RFC 1869).
2001. gadā tika publicēti {{RFC|821}} un {{RFC|821}} pārstrādātie dokumenti RFC 2821 un RFC 2822, kuros ietvertas visas izmaiņas no 1982. līdz 2001. gadam. Pašlaik {{RFC|2821}} ir SMTP pamatstandarts.
Protokols sākotnēji bija izstrādāts teksta kodējumam ASCII; tas liedza iespēju sūtīt binārās datnes. Lai šo ierobežojumu novērstu, tika izstrādāts standarts MIME (Multipurpose Internet Mail Extensions), kas pārkodē binārās datnes SMTP protokolam pieņemamā veidā. Sākotnējos vēstuļu pārsūtīšanas aģentos teksta katra baita vecāko bitu vajadzeja nonullēt, kas radīja ziņojuma apjoma palielināšanos, ja vajadzeja nosūtīt 8 bitu baitus. Mūsdienās tiek izmantots 8BITMIME paplašinājums, kas ļauj binārās datnes nosūtīt tikpat vienkārši kā tekstu.

Tehniskais apraksts

SMTP kā transpotra protokolu visbiežāk izmanto TCP, bet to var veikt arī NCP, NITS un X.25. SMTP parasti izmanto TCP 25. portu.
Maitas putni

Izskats

Galvenā kopīgā ārējā līdzība visiem maitas putniem ir kaila galva vai arī uz galvas ir plānāks apspalvojums nekā pārējam ķermenim. Tas maitas putniem palīdz uzturēt tīru galvu, neskatoties uz barošanās veidu. Zinātniskajos pētījumos ir arī noskaidrojies, ka kailajai galvai ir liela nozīme putna ķermeņa termoregulācijā.

Barošanās

Maitas putni pamatā barojas ar mirušu dzīvnieku atliekām. Tie ļoti reti uzbrūk veseliem dzīvniekiem, bet var nogalināt vāju vai slimu upuri. Maitas putna galvenais ierocis ir masīvais, spēcīgais knābis. Ja mirušā dzīvnieka āda ir pārāk bieza, lai to uzplēstu ar saviem spēkiem, tad maitas putns gaida, līdz to izdara kādi spēcīgāki plēsēji, piemēram, hiēnas. Maitas putni saviem mazuļiem barību nes kuņģī, to atrijot putnēniem knābjos. Šīs grupas sugas ir ļoti izturīgas pret dažādām baktērijām un vīrusiem, kas atrodamas mirušo un slimo dzīvnieku ķermeņos. To kuņģa sula bez problēmām tiek galā ar botulīna toksīnu, cūku mēri (Pestis suum) vai Sibīrijas mēri, kas daudziem citiem maitēdājiem varētu izraisīt nāvi. Viens no veidiem, kā maitas putni sevi pasargā no baktērijām, ir urinēšana tieši uz savām kājām un nagiem. Urīna skābe dezinficē putnu kājas, kas sasmērētas, staigājot pa maitu, kā arī izgarojot dzesē ķermeni.

Sistemātika

Maitas putnus var iedalīt divās lielās grupās: Vecās pasaules maitas putni jeb grifi un Jaunās pasaules maitas putni jeb Amerikas grifi. Katrai grupai ir atšķirīga evolūcija.
Krustpils saliņa

Krustpils saliņa ir viena no Jēkabpilij piederošām salām un iecienītām atpūtas vietām. Tā atrodas starp upēm Daugavu un Mazo Daugavu, netālu no Krustpils pilsētas parka.
Krustpils saliņas agrākie nosaukumi ir Ādamsona saliņa — nosaukums cēlies no kādreizējā zemes gabalu īpašnieka uzvārda Ādamsona, kuram ir piederējusi arī šī sala, arī mūsdienās daudzi jēkabpilieši saliņu sauc par Ādamsona saliņu un Komjaunatnes saliņa — tā saliņa tika pārdēvēta padomju gados. 
Krustpils saliņa kļuva par vienu no iecienītākajās pilsētnieku atpūtas vietām pēc tam, kad 20. gadsimta 50. gados tika uzcelta brīvdabas estrāde, kas pašlaik atrodas Krustpils kultūras nama pārziņā. No agra pavasara līdz pat vēlam rudenim tur notiek dažādi kultūras pasākumi: gadskārtu svētku — Lieldienu un Līgo vakara svinēšana, Dziesmu svētki, teātra un operas izrādes, visdažādākie vieskoncerti un biežie deju vakari, kas pulcē tūkstošiem jēkabpiliešu un pilsētas viesu.

Saliņas rekonstrukcija

2009. gadā tika uzsākta saliņas un brīvdabas estrādes rekonstrukcija, kas tika pabeigta un nodota ekspluatācijā 2010. gada jūlijā. Rekonstrukcijas laikā ir nomainīti soli, pārbūvēta skatuve, mākslinieku ģērbtuves, telpas zem skatuves. Uzbūvētas jaunas tualetes un autostāvvieta 104. automašīnām un 5 autobusiem, bērnu rotaļu laukums, kā arī rekonstruēts tilts. Veikti saliņas apzaļumošanas darbi. Tuvākā nākotnē plānots uzstādīt novērošanas kameras un uzbrauktuvi un pacēlāju invalīdiem pie tilta. Saliņas rekonstrukcijas izmaksas — 694 875 lati.
How to Dismantle an Atomic Bomb

Vertigo tūre

Lai atbalstītu albumu, no 2005. gada pavasara līdz 2006. gada decembrim U2 aizvadīja Vertigo tūri, kas sastāvēja no pieciem posmiem, kopā nospēlējot 131 koncertu. Pirmā un trešā posma laikā grupa viesojās Ziemeļamerikā, kur tā uzstājās arēnās. Savukārt pārējos posmos, kuru laikā grupa apmeklēja Eiropu, Dienvidameriku, un Klusā okeāna reģionu, U2 uzstājās stadionos. Kopumā uz Vertigo tūres koncertiem tika pārdots 4 619 021 biļešu, kopā nopelnot 389 miljonus ASV dolāru. Oficiāli tika izdoti divi koncerttūres DVD - "Vertigo 2005: Live from Chicago" un "Vertigo: Live from Milan" -, kā arī U2 3D filma IMAX un 3D kinoteāros visā pasaulē.
Rokmūzika

Rokgrupas

Rokgrupās tradicionāli ir elektriskā ģitāra un/vai akustiskā ģitāra, kā arī basģitāra, bungu komplekts un vokāls, dziedātājs. Grupas sastāvu bieži papildina taustiņinstrumenti, piemēram, sintezators. Atkarībā no stila tiek izmantoti arī pūšaminstrumenti, piemēram, fankrokā.

Rokmūzikas kultūra

Par rokmūzikas celmlaužiem uzskata Elvisu Presliju, The Beatles un The Rolling Stones.
Vairākas subkultūras kā modi, hipiji, panki, metālisti, goti un emo ir cieši saistīti ar rokmūziku, katrs no tiem ar noteiktu rokmūzikas žanru vai žanriem. Rokmūzika ir izmantota arī politikā un citur, piemēram, 1978. gadā aizsākās kustība Roks pret komunismu.
Višķu iela (Rīga)

Ielas raksturojums

Višķu iela ir 590 metrus gara asfaltēta iela tieši uz Ķengaraga un Rumbulas apkaimju robežas. Tā sākas krustojumā ar Maskavas ielu un virzās ziemeļaustrumu virzienā kā divu joslu iela. Višķu iela beidzas krustojumā ar Lokomotīves ielu iepretīm Rīgas—Daugavpils dzelzceļa līnijai. Ielā pārsvarā daudzstāvu dzīvojamo namu apbūve.
Spēlmaņu nakts 2014/2015

Spēlmaņu nakts 2014/2015 balvu pasniegšana ceremonija norisinājās 2015. gada 23. novembrī, Dailes teātrī. Ceremonijas laikā tika apbalvotas 2014./2015. gada teātra sezonas izrādes un to veidotāji, kā arī pasniegtas balvas par mūža ieguldījumu teātra mākslā un skatītāju simpātijas balvas. Balvas tika pasniegtas 18 kategorijās.
Ceremonijas režisore bija Ināra Slucka, scenogrāfs Aigars Ozoliņš, videomākslinieks Māris Kalve un operators Uldis Jancis, bet vadītāji bija Normunds Laizāns un Ivars Puga.
Ceremonijas tiešraide tika translēta LTV1 un Latvijas Radio 1.

Žūrija

Šogad žūrijas komisijas sastāvā bija četrām teātra kritiķes: Ieva Rodiņa, Mārīte Gulbe, Undīne Adamaite un Zane Radzobe, kas bija žūrijas komisijas priekšsēdētāja, un teātra zinātniece Maija Svarinska.
Robežieņēmumi

Definīcija

Robežieņēmumi (angļu val. marginal revenue) rāda par cik mainīsies ieņēmumi, ja pārdevuma apjomu palielina par vienu vienību.
Dzimte (socioloģija)

Dzimte (angļu: Gender, vācu: Gender, krievu: Гендер) ir kultūras ietekmē veidojušos noteiktu īpašību sakopojums, kas nosaka sieviešu un vīriešu uzvedību sabiedrībā. Šajā gadījumā dzimte raksturo sociāli attīstījušās attiecības starp dzimumiem. Dzimtes apzināšanās norit socializācijas iespaidā — sociālo procesu ietekmē persona uzkrāj pieredzi, darbojoties un sazinoties ar citām personām, indivīds apgūst noteiktas normas un vērtības, kas ļauj viņam darboties kā sabiedrības loceklim.
Hirša indekss

Hirša indekss (jeb h-indekss vai Hirša faktors) ir bibliometrijas instruments, kas parāda kāda autora produktivitāti un kvalitāti, balstoties uz autoru darbu citēšanu. Pašlaik tas iegūst arvien plašāku starptautisku ievērību zinātnieku pasaulē kā viens no objektīvākajiem starptautiskā zinātniskā pienesuma indikatoriem .

Pamatojums

Pimo reizi h-indeksa lietošanu 2005. gadā ASV Nacionālajā zinātņu akadēmijā ierosināja Kalifornijas Universitātē Sandjego (UCSD) strādājošais fiziķis Horhe Hiršs (Jorge E. Hirsch). Tas tika definēts šādi: Zinātniekam ir h-indekss, ja h no viņa N zinātniskajām publikācijām ir citētas vismaz h reizes un pārējās (N-h) publikācijas ir citētas mazāk nekā h reizes.

Praktiskā nozīme

Hirša indekss praktiski nozīmē to, ka tiek ņemtas vērā visas kāda autora starptautiskajās datu bāzēs citētās publikācijas, bet tās tiek sagrupētas pēc citēšanas biežuma. H-indekss norāda skaitli, kas pārsniedz x publikācijas ar x citācijām. Piemēram, kādam zinātniekam ir Hirša indekss 4, ja viņš ir starptautiski pieejamos izdevumos publicējis vismaz 4 rakstus, kas katrs ir citēti vismaz 4 reizes citu autoru rakstu atsaucēs.
Minerālu uzskaitījums no A līdz C

Pēdējoreiz atjaunots 2006. gada 15. septembrī.
Nav iespējams sastādīt precīzu un nekļūdīgu "pasaules minerālu sarakstu". Ar jaunu minerālu reģistrāciju, aprakstīšanu un nosaukumu došanu nodarbojas Starptautiskā Mineraloģijas asociācija. Tomēr pirms 1959. gada atklātie minerāli nav izgājuši mūsdienās pieņemto oficiālo nosaukuma došanas procedūru - kopš šī laika daļa no šiem agrāk atklātajiem minerāliem ir apstiprināti kā atsevišķi minerāli, toties citi vairs netiek uzskatīti par atsevišķu minerāla veidu. Šajā sarakstā iekļauti dažādi minerālu nosaukumi - gan tie, kas apstiprināti pēc 1959. gada, gan arī agrāk aprakstītie minerāli, par kuriem joprojām pastāv uzskats, ka tie ir atsevišķi minerāli. Ja Jūs šeit neatrodat kādu literatūras avotā minētu minerālu, tas visdrīzāk ir ieguvis citu nosaukumu, sadalīts vairākos minerālos vai atzīts par neesošu.
Tā kā šis saraksta izmērs pārsniedz ērta Vikipēdijas saraksta izmērus, tas sadalīts alfabēta grupās. Minerāli ir grupēti pēc nosaukumiem šādā veidā:
A-C - Č-G - Ģ-J - K-Ļ - M-P - R-S - Š-Ž.
Minerāli sakārtoti pēc to nosaukumiem latviešu valodas alfabēta secībā.
Skūpsts

Skūpsts ir darbība, kuras laikā viena cilvēka lūpas saskaras ar cita cilvēka lūpām vai ķermeni. Skūpsta nozīme dažādās kultūrās ir atšķirīga. Skūpsts var izteikt mīlestību, pieķeršanos, cieņu, apsveikumu, draudzību, veiksmes vēlējumu. Skūpsts ir kļuvis par ikdienišķu parādību ļoti daudzu tautu kultūrās.
Kristofers Neirops savā grāmatā "Skūpsts un vēsture" (angļu: The Kiss and its History, izdota 1901. gadā) apraksta 5 galvenos skūpsta veidus: mīlas, pieķeršanās, miera, cieņas un draudzības skūpstus. Taču tajā pašā laikā viņš atzina, ka šīs skūpsta kategorijas bija nedaudz izdomātas un to, ka dažādām kultūrām ir vairāk skūpstu veidu. Piemēram, francūžiem ir 20, taču vāciešiem ir 30 skūpstu veidi.
Jūtu-acteku valodas

Klasifikācija

Mūsdienās vispārpieņemts saimi klasificēt "ziemeļu jūtu-acteku" un "dienvidu jūtu-acteku" atzaros.

Aizgūtie vārdi

Vairākus navatlu valodas vārdus aizguva spāņi, un tālāk caur spāņu valodu tie izplatījās simtiem citās valodās. Tostarp arī latviešu valodā izmanto aizguvumus no navatlu valodas: "avokado", "čili", "šokolāde", "atlatls", "koijots", "aksolotls" un "tomāts".