Dmitrijs Medvedevs

Vecāki

Tēvs — Anatolijs Medvedevs (Анатолий Афанасьевич Медведев), Ļeņingradas padomes vārdā nosauktā Ļeņingradas tehnoloģiskā institūta profesors. Miris 2004. gadā.
Māte — Jūlija Sapošņikova (Юлия Вениаминовна Шапошникова), filoloģe, pasniedzēja A.I. Hercena vārdā nosauktajā Pedagoģiskajā institūtā, vēlāk strādājusi par ekskursiju vadītāju muzejā.

Jaunība

Dmitrijs Medvedevs ir dzimis 1965. gada 14. septembrī Ļeņingradā. Vienīgais bērns ģimenē. Ģimene dzīvoja Ļeņingradas nomalē Kupčino rajonā.
Medvedevs uztur sakarus ar savu bijušo skolu, viņa kādreizējā skolotāja Vera Smirnova atceras: „Viņš ļoti centās, visu savu laiku veltīja mācībām. Viņu reti varēja sastapt uz ielas ar draugiem. Viņš bija līdzīgs jaunam večukam”. Kad Medvedevs iestājās universitātē, viņš iepazinās ar Nikolaju Kropačevski (šobrīd fakultātes dekāns), kurš Medvedevu raksturoja šādi: „Labs, spēcīgs students. Nodarbojās ar sportu, ar atlētiku. Pat šo to vinnēja fakultātei. Bet kopumā kursā viņš bija tāds pats kā visi. Tikai ļoti centīgs”. Krievijas Federācijas Valsts Domes priekšsēdētāja Pirmais vietnieks Oļegs Marozovs viņu ir raksturojis kā „jaunu, enerģisku, labāku kā viņš nav”.
Dmitrijs Medvedevs pabeidza Ļeņingradas Valsts universitātes Juridisko fakultāti (pilsonisko tiesību katedru) 1987. gadā un 1990. gadā pabeidza šīs pašas universitātes aspirantūru. Jaunībā ir aizrāvies ar smago rokmūziku, kā savas iecienītākās grupas min Deep Purple, Black Sabbath un Led Zeppelin; kolekcionē šo un citu grupu ierakstus (ir savācis pilnu Deep Purple ierakstu kolekciju.) Klausās arī krievu rok-grupas, piemēram, Чайф. Studenta gados ir aizrāvies ar fotografēšanu, nodarbojies ar sportu.

Zinātniskā un pedagoģiskā darbība

No 1988. gada pasniedza civiltiesības un romiešu tiesības Ļeņingradas Valsts universitātes Juridiskajā fakultātē. Viens no Krievijā plaši izmantotā mācību materiāla „Civiltiesības” autoriem, sarakstījis 4 nodaļas — par valsts un pašvaldības uzņēmumiem, kredītu pienākumiem, transporta tiesībām, alimentu pienākumiem. Pasniedzēja darbu beidza 1999. gadā, jo devās strādāt uz Maskavu.

Karjeras sākums

No 1990. līdz 1999. gadam — pasniedzējs Sanktpēterburgas Valsts universitātē. Vienlaikus no 1990. līdz 1995. gadam — Ļeņingradas Pilsētas padomes priekšsēdētāja Anatolija Sobčaka padomnieks, Sanktpēterburgas mērijas Ārējo sakaru komitejas padomnieks — šeit viņš strādāja tiešā Vladimira Putina pakļautībā. Bijis stažēties Zviedrijā vietējo pašvaldību jautājumos. Pēc dažu avotu ziņām, Medvedevu tajā laikā daudzi uztvēra tikai kā Putina sekretāru. Nacionālās stratēģijas institūta prezidents Staņislavs Belkovskis raksturo Dmitriju Medvedevu kā paklausīgu, psiholoģiski atkarīgu — visādā ziņā psiholoģiski komfortablu personāžu Vladimiram Putinam. Taču citi domā, ka Medvedevs nemaz nav tāds, bet ir pat izteikti varaskārs.
Pēc politologa Alekseja Muhina rīcībā esošajiem datiem, Medvedevs ir devis lielu ieguldījumu viena korupcijas skandāla izbeigšanā, kas tika vērsts pret Putinu.

Karjera Maskavā

1999. gadā Medvedevs tika iecelts par Krievijas Federācijas Valdības aparāta vadītāja Dmitrija Kozaka vietnieku.
1999. — 2000. gadā, pēc Borisa Jeļcina aiziešanas no Prezidenta amata, Medvedevs kļūst par Krievijas Federācijas Prezidenta administrācijas vadītāja vietnieku un vadīja Vladimira Putina priekšvēlēšanu kampaņu. Pēc Staņislava Belkovska domām, toreizējais Prezidenta administrācijas vadītājs Aleksandrs Vološins un uzņēmējs Romāns Abramovičs paši izvirzīja Medvedeva kandidatūru kampaņas vadītāja amatam. Pēc tam, kad Vološins aizgāja no Prezidenta administrācijas, to sāka vadīt Dmitrijs Medvedevs. 
2000. — 2001. gadā Medvedevs strādā par AAS „Gazprom” Direktoru padomes priekšsēdētāju, 2001. gadā — par AAS „Gazprom” Direktoru padomes priekšsēdētāja vietnieku, bet no 2002. gada jūnija — atkārtoti par AAS „Gazprom” Direktoru padomes priekšsēdētāju.
No 2003. gada oktobra līdz 2005. gada novembrim Medvedevs vada Krievijas Federācijas Prezidenta administrāciju.
2005. gada 14. novembrī Medvedevs tiek iecelts par Krievijas Federācijas Valdības vadītāja pirmo vietnieku.

Prezidentūra

2007. gada 10. decembrī Medvedevs tiek izvirzīts par Krievijas Federācijas Prezidenta amata kandidātu no partijas „Vienotā Krievija”. Tajā pašā dienā Medvedeva kandidatūru atbalstīja arī partijas „Taisnīgā Krievija”, Krievijas Agrārā partija un „Pilsoniskais spēks”.
"Kopā uzvarēsim" — Medvedeva kā kandidāta uz Prezidenta amatu priekšvēlēšanu lozungs.
Vladimirs Putins atbalstīja Medvedeva kandidatūru, oficiāli par kandidātu viņš tika izvirzīts 2007. gada 17. decembrī.
2007. gada 20. decembrī Medvedevs, iesniedzot nepieciešamos dokumentus Krievijas Federācijas Centrālajā vēlēšanu komisijā, paziņoja, ka Krievijas prezidenta atbalsta gadījumā, kā to pieprasa likumdošana, viņš pametīs darbu AAS „Gazprom”.
2008. gada 2. martā Dmitrijs Medvedevs tiek ievēlēts par Krievijas Federācijas prezidentu. Līdz oficiālajai inaugurācijai Medvedevs paliek strādāt valdībā, kā arī iegūst jaunu amatu — Jaunievēlētais Krievijas Federācijas Prezidents.
Saskaņā ar Konstitūciju, Medvedeva stāšanās amatā notika divus mēnešus pēc 2008. gada vēlēšanu rezultātu oficiālās paziņošanas un 4 gadus pēc Vladimira Putina stāšanās amatā 2004. gadā — 2008. gada 7. maijā (12:09 pēc Maskavas laika).
Savā inaugurācijas runā Dmitrijs Medvedevs paziņoja, ka par savu galveno uzdevumu prezidenta amatā viņš uzskata „pilsonisko un ekonomisko brīvību tālāko attīstību, jaunu pilsonisko iespēju radīšanu”. Savu kursu viņš apstiprināja ar pirmajiem lēmumiem, kas visvairāk skāra sociālo sfēru. Pirmais federālais likums, ko Medvedevs parakstīja, bija par Lielā Tēvijas kara veterānu nodrošināšana ar dzīvojamo platību no federālā budžeta līdz 2010. gadam.

Attiecības ar reliģiju

Saskaņā ar Dmitrija Medvedeva sniegto pirmsvēlēšanu interviju, pareizticību viņš ir pieņēmis 23 gadu vecumā, pēc sava personiskā lēmuma „vienā no centrālajām Pēterburgas baznīcām”, pēc kā, kā apgalvo pats Medvedevs, „viņam sākās jauna dzīve...”. 
2007. gada novembrī, Kazaņā, Dmitrijs Medvedes paziņoja: „Paaugstināt reliģisko apgaismību — tas ir gan valsts, gan reliģisko apvienību, gan izglītības sistēmas uzdevums”. Turpat Kazaņā Medvedevs izteica atbalstu musulmaņu organizāciju idejai, ka Krievijas tradicionālo reliģisko konfesiju pārstāvjiem ir jādod tiesības uzstāties federālajos televīzijas kanālos.
Medvedevs uzskatīja par lietderīgu reliģisko pārstāvju klātbūtni bruņotajos spēkos.

Kritika

Vairāki opozīcijas pārstāvji uzskata, ka Medvedevs nebija leģitīms prezidents, jo 2008. gada prezidenta vēlēšanas, viņuprāt nebija uzskatāmas par vēlēšanām, bet drīzāk par farsu vai specoperāciju.