Darma

Darma jeb dharma (sanskritā: धर्म dharma; pāli: धम्म dhamma) ir jēdziens ar vairākām vēsturiski mainīgām nozīmēm Indijas reliģijās hinduismā, budismā, sikhismā un džainismā. Indiešu filozofijā darma var būt pārpasaulīgs mūžīgs morāles likums, kā arī indivīda "pareizas dzīves" principu kopums. Darma var būt kosmoloģiskā kārtība un arī cilvēka pienākums. Budismā darma, kā arī "darmas rata iegriešana" apzīmē Budas mācību.

Etimoloģija un termins

Vārds darma esot patapināts no indoeiropiešu pirmvalodas saknes *dʰer- ("turēt"). Rigvēdā tas parādās ar n- galotni, dhárman-, ar vairākām nozīmēm, tā skaitā "kas nodibinājies, iesakņojies". Pārnestā nozīmē darma esot "atbalsts dievībām" un grieķu ethos esot semantiski līdzīgs. Sanskritā lietvārds kļūstot tematiskais dharma- un esot etimoloģiski saistīts ar avestas dar- ("turēt"), latīņu frēnum un lietuviešu derė́ti un dermė. Vēdiskajā sanskritā galotne esot tematiskā dhárma- (devanāgarī: धर्म). Pāli valodā esot lietojuši vārdu dhamma, bet mūsdienu indiešu valodās un izloksnēs drīzāk parādās dharm.
Speciālisti uzskata, ka nav viena vārda rietumu valodās, kas tulkotu vārdu darma. Hinduismā darma esot fundamentāla rīcība, kas saskaņā ar kosmisko kārtību uzturot dzīvību. Darma nozīmējot tiesības, pienākumus, likumus, uzvedību, tikumus un "pareizu dzīvošanu". Vācu pazinējs Grassmann tulkojot Rigvēdu, esot uzskaitījis septiņas atsevišķas darmas vārda nozīmes, bet tulks Karl Friedrich Geldner esot lietojis divdesmit dažādus vārdus, tā skaitā likums, kārtība, pienākums un ieradums. Džainismā darma attiecas uz "džinas" mācībām par cilvēka morālo "transformāciju." Sikhisma svētos Adi Granth rakstos dharm nozīmējot "taisnības ceļš" un aprakstīts, kā "darmas soģis" rūpējās par taisnīgumu. Darma esot nemainīgs princips, kas regulējot pārmaiņas. Indologu vārdnīcas skaidro, ka dharma sākumā bija kosmiskais likums, noteikumi un rituāli, kas radīja Visumu no haosa, bet tikai vēlāk vēdās, upanišadās, purānās un eposos darmas skaidrojums izvērsts. Rietumu fenomenoloģija reizēm pielīdzināta darmai.

Ticējumi

Apgalvots, ka darma radusies kopā ar Vēdas mitoloģiju un saskaitīts, ka dharman lietots 63 reizes eposā Rigvēdā, kur dievi rada Visumu no haosa, attur zemi no saules un zvaigznēm, uztur debess jumi un nostiprina kā kalnus, tā arī līdzenumus. Tad Indra un citas dievības gādā par kārtību, stabilitāti un harmoniju. Senajos rakstos darmai esot bijis rituālistiska vērtība un vienotības un likumības spēks. Pazinējs Van Buitenen skaidro, ka darmu bijis jāciena, lai uzturēt pasaules harmoniju un kārtību.
Eposos Rāmajāna un Mahābhārata darma esot praktiska morāle. Piemēram, eposa Rāmājana, zemnieks uzdod valdniekam "pareizi" rīkoties.  Darma kā morāle esot visu Rāmājanas varoņu dzīves un notikumu centrā, kur personāžas apspriež ētisku rīcību un krietnais karalis tiek saukts ‘‘darmarādža.’’
Jogs Pataņdžali esot norādījis, ka darma apzīmējot jogai piederošās "jamas" (ierobežojumus) un "nijamas" (normas), tā skaitā nevardarbību (ahimsa), nemelošanu un nezagšanu. Kāmasūtras sacerētājs Vātsjājana Mallānaga esot skaidrojis darmu ar  antonīmu adharmu. Darma kā pienākums un pareiza uzvedība un piemērotība ir ierakstīta Indijas traktātos (darmašastrās) par likumu un reliģiju.

Darma budismā

Terevādas budisma un Vipasāna meditācijas meistars SN Goenka skaidrojis, ka dhammas pirmatnējā nozīme bijusi "dharayati iti dharma", "kas satur vai uztur," bet budistiem darma tieši attiecas uz Sidhārta Gautama mācībām un pamata principiem (piem. Četras cildenās patiesības un Cēlais astoņposmu ceļš).
Darma kopā ar Budu un sanghu ir viena no "Trīs dārgumiem." Paša Budas mācība reizēm arī saukta "budadarma" un Mahājānā sastāda "trīju patiesību" (trīs Budas ķermeņu) doktrīnu, pārstāvot tā saukto "darmakāja". Attīstot doktrīnu par  "pakārtoto izcelšanos" vai "atkarīgo rašanos" (paticca-samuppanna-dhamma) budistu mūki esot patapinājuši terminu darma. Nāgārjuna un citi "vidus ceļa" budistu domātāji šķiet apšaubītu, vai darmai, kā apziņas mirklim, ir kāda neatkarīga eksistence, jo budistu fenomenoloģija noliedz pastāvīgu dabu un velta Tripitakas trešo daļu (abhidhamma-pitaka) metafizikai.   Dzenbudismā darmai ir papildus nozīme saistībā ar autentisko mācību pārmantošanu, tā saukto "darmas transmisiju."

Sengrieķu Eusebeia

Kandahāras tuvumā Afganistānā atrasts Maurjas imperatora Ašokas valdīšanas laika piemineklis uz kura, kā Rozetas akmenī, darmas doktrīnas iekaltas  aramiešu un grieķu valodās. Vācu indologs Paul Hacker apgalvojis, ka akmenī eusebeia, kā arī citās budistu valdnieka Ašokas pavēlēs (ediktos) lietotais grieķu eusebeia nozīmējot darma.  Eusebeia, sengrieķu: εὐσέβεια no sengrieķu: εὐσεβής, kas mūsdienās tulkots kā dievbijība vai godbijība (pietāte), arī nozīmējot garīgu briedumu un cienīgu attieksmi pret dzīvām būtnēm. Ašokas edikti reizēm pieminēti strīdīgos rakstos par Indijas kultūras ietekmi uz Seno Grieķiju un hellēnismu.