Anvars Sādāts

Agrīnā karjera

Dzimis 1918. gada 25. decembrī, trīspadsmit bērnu ģimenē. Viņa tēvs bija ēģiptietis, māte sudāniete. 1938. gadā Sādāts pabeidza Karalisko Militāro akadēmiju. Savu militāro karjeru viņš uzsāka toreiz britu kontrolē esošajā Sudānā, kur viņš satika Gamelu Abdelu Nāseru. Kopā ar Nāseru un vēl vairākiem jauniem virsniekiem viņš izveidoja slepeno Brīvo virsnieku revolucionāro organizāciju, kas bija vērsta pret Britu impērijas kontroli un Ēģiptē pastāvošo monarhiju.
Otrā pasaules kara laikā Sādāts atradās cietumā par mēģinājumiem iegūt fašistu un nacistu atbalstu Brīvo virsnieku pret-britu aktivitātēm. 1952. gadā viņš piedalījās valsts apvērsumā, kurā tika gāzts karalis Faruks I un izveidota Ēģiptes republika.
No 1960. līdz 1968. gadam Sādāts bija parlamenta priekšsēdētājs. 1964. gadā, pēc tam kad Sādāts bija ieņēmis virkni amatu valdībā, Nāsers viņu iecēla par viceprezidentu. Šajā amatā viņš atradās līdz 1966. gadam, un atkal no 1969 līdz 1970. gadam. Pēc Nāsera nāves, Sādāts kļuva par prezidentu.

Prezidents

Nāsera tuvākie līdzgaitnieki neiebilda pret Sādāta kļūšanu par prezidentu, jo uzskatīja viņu par lojālu un visiem pieņemamu izvēli. Sešus mēnešus pēc nākšanas pie varas, Sādāts uzsāka "Koriģējošo revolūciju" un atbrīvojās no Nāsera sekotājiem.
Sādāts saprata, ka Izraēlas vēlme slēgt mieru ar Ēģipti ir atkarīga no Ēģiptes militārā spēka, kas pēc Sešu dienu kara 1967. gadā tika uzskatīts par ļoti zemu. Izraēla par lielu draudu uzskatīja arī daudzu tūkstošu PSRS militāro speciālistu klātbūtni Ēģiptē. Šo iemeslu dēļ Sādātss izraidīja PSRS militārpersonas un uzsāka armijas kaujas spēju uzlabošanu, lai gatavotos jaunam karam ar Izraēlu.
1973. gada 6. oktobrī Ēģipte kopā ar Sīriju uzbruka Izraēlai, sākās Jom Kipur karš. Pirmajās kara dienās Ēģiptei, izmantojot pārsteigumu un pārspēku, izdevās šķērsot Suecas kanālu un pavirzīties apmērām 15 kilometrus Sīnāja pussalas iekšienē. Taču Izraēlas armija ātri sakoncentrējās pretuzbrukumam, un jau 22. oktobrī trīs Izraēlas divīzijas Ariela Šarona vadībā bija pārcēlušās Suecas kanāla otrā krastā un no aizmugures ielenkušas Ēģiptes Trešo armiju. Drīz tika noslēgts pamiers un karadarbība pārtraukta.
Ēģiptes uzvaras pirmajās kara dienās padarīja Sādātu par varoni un atjaunoja Ēģiptes prestižu. Karš arī piepildīja Sādāta cerības par mieru. 1977. gada 19. novembrī Sādāts kļuva par pirmo arābu līderi kurš apmeklējis Izraēlu un uzrunāja parlamentu - Knesetu. 1978. gadā ASV tika noslēgts Kempdeividas miera līgums starp Ēģipti un Izraēlu. Par šo līgumu Sādāts un Izraēlas premjerministrs Menahems Begins saņēma Nobela Miera prēmiju.
Miera līgums bija ļoti nepopulārs arābu un musulmaņu valstīs. Līgumu uzskatīja par arābu, palestīniešu un Nāsera ideju nodevību. 1979. gadā Ēģipte tika izslēgta no Arābu līgas un tās galvenais birojs tika pārcelts no Kairas uz Tunisu. Kā noteikts miera līgumā, Izraēla pakāpeniski atstāja Sīnāja pussalu un atdeva pilnīgu kontroli pār to Ēģiptei 1982. gada 25. aprīlī.

Atentāts

Pēdējos savas valdīšanas gados Sādāts daudzo korupcijas skandālu dēļ strauji zaudēja popularitāti. 1981. gada septembrī tika apcietināta vesela virkne režīma oponentu — intelektuāļi, dažādu politisko partiju pārstāvji — komunisti, Nāsera sekotāji, islāmisti, kopti — kopumā ap 1600 cilvēki.
1981.gada 6. oktobrī Kairā, gadskārtējās militārās parādes laikā, Sādātu nošāva kareivji, kas bija pagrīdes "Islamiskā džihāda" biedri.