google/wiki40b huggingface dataset:
Jēzus krustā sišana

Jēzus krustā sišana ir Bībeles stāsta notikums. Kristiešu uzskatā tas notika mūsu ēras 1. gadsimtā. Jēzus Kristus, kas kristietībā ir Dieva dēls un Mesija, tika arestēts, tiesāts, vēlāk tika piespriesta šaustīšana, tas viss noslēdzās ar krustā sišanu. Kopā tas kristietībā tiek apzīmēts ar Jēzus ciešanām. Jēzus ciešanas un pestīšanas nāve pie krusta pārstāv centrālās kristīgās teoloģijas aspektus, tai skaitā mācību par pestīšanu un grēku izpirkšanu.
Jēzus sišana krustā tiek atspoguļota visos četros evaņģēlijos, atsauces uz to ir apustuļa Pāvila darbos.
Kristieši uzskata, ka Jēzus ciešanas tika paredzētas Tanahā. Saskaņā ar evaņģēlijiem, Jēzus tika arestēts Ģetzemanē pēc pēdējā vakarēdiena kopā ar saviem 12 apustuļiem. Pēc tam viņš stājās tiesas priekšā (sinedrija, Poncija Pilāta un Hēroda Antipas priekšā) un tika nodots sišanai krustā. Pēc šaustīšanas romiešu karavīri izsmēja Jēzu kā "jūdu ķēniņu", apģērbts purpura krāsas drēbēs, vainagots ar vainagu no ērkšķiem, viņš tika sists un uz viņu tika spļaudīts. Pēc tam Jēzus tika sists krustā.
Jēzus pēdējo dienu dzīves notikumi visos evaņģēlijos tiek aprakstīti daudz detalizētāk nekā jebkurš cits viņa dzīves posms.
Arvīds Pelše

Biogrāfija

Arvīds Pelše dzimis 1899. gada 7. februārī (pēc vecā stila 26. janvārī) Iecavas pagasta zemnieku ģimenē. Sakarā ar Vācijas armijas iebrukumu Kurzemē Pirmā pasaules kara laikā 1915. gadā devās bēgļu gaitās uz Rīgu, kur iestājies lielinieku partijā. 1916. gadā emigrējis uz Šveici, kur it kā ticies ar lielinieku vadoni Ļeņinu. 1918. gadā esot atgriezies Latvijā un kā Čekas darbinieks darbojies Latvijas SPR represīvajos orgānos. Pēc lielinieku atkāpšanās no Rīgas 1919. gadā atgriezies Padomju Krievijā. 1919.-1929. gadā darbojies dažādos politiskos amatos Sarkanajā Armijā, 1929.-1932. gadā pedagoģiskā darbā PSRS Iekšlietu tautas komisariāta (NKVD) centrālajā skolā. 1933-1937. gadā padomju saimniecības politiskās nodaļas priekšnieks Kazahijā, PSRS Padomju saimniecību tautas komisariāta Politiskās pārvaldes sektora priekšnieka vietnieks, Lielā terora laikā atstādināts no vadošiem amatiem un darbojies pedagoģiskā darbā Maskavā (1937-1940).
Pēc Latvijas okupācijas atgriezies Latvijā un kopš 1941. gada bijis LKP CK sekretārs propagandas un aģitācijas jautājumos. 1958. gadā Dānijā apmeklējis Dānijas Komunistu partijas 20. kongresu. No 1959. gada jūlija līdz novembrim A. Pelšes vadībā notika LKP rindu tīrīšanas no nacionālkomunistiem, kuru laikā ap 2 000 nacionālkomunistu zaudēja amatus. No LKP CK Pirmā sekretāra amata tika atcelts Jānis Kalnbērziņš un 1958. gada 25. novembrī Pelše kļuva par LKP CK pirmo sekretāru. Pēc viņa rīkojuma Latvijas PSR VDK 1960.- 1962. gadā apcietināja un notiesāja daudzus nacionālpatriotiski noskaņotus Latvijas iedzīvotājus, ieskaitot G. Astru, J. Ziemeli un t.s. "Baltijas federācijas" grupas locekļus.  1961. gadā kļuva par PSKP CK locekli. Tajā pašā gadā, pēc Jurija Gagarina atgriešanās uz zemeslodes, viņš PSKP piedāvāja Rīgu pārsaukt par Gagarinu, tomēr piedāvājums tika noraidīts. 1966. gada 15. aprīlī Pelše tika nomainīts LKP CK pirmā sekretāra amatā, sakarā ar viņa iekļaušanu PSKP CK Politbirojā. 1979. gada 24. martā viņam piešķīra Sociālistiskā Darba Varoņa nosaukumu.
Pēdējos dzīves gados Pelšes veselības stāvoklis pasliktinājās sakarā ar plaušu vēža rašanos. Viņš neapmeklēja Leonīda Brežņeva bēres un drīz radās baumas par Arvīda Pelšes nāvi. 1983. gada 29. maijā plkst. 17:55 Pelše nomira no pēkšņas sirds apstāšanās. Arvīdam Pelšem tika rīkotas valsts mēroga bēres.
Beberbeķi

Infrastruktūra un apbūve

Apkaimes apbūve ir ļoti neviendabīga — līdzās nelielajiem mazdārziņiem un pavisam necilajām būdiņām, kurās cilvēki mitinās arī ziemā, ir atrodamas lielas, agrāk vai vēlāk celtas, pārsvarā divstāvu savrupmājas ar iežogotu dārza teritoriju. Iespējams, ka tieši dabas tuvums ir par iemeslu, kāpēc pēdējos gados ir intensificējusies privātmāju apbūve šajā rajonā, piemēram, 6. Beberbeķu līnijas galā un Krotes ielas sākumā. Interesanti, ka ievērojamais pirmās Latvijas brīvvalsts pilsētas attīstības plāna veidotājs Arnolds Lamze jau 1930. gados norādīja uz Beberbeķu priekšrocībām, uzsverot, ka tā būtu viena no vietām, kur būvēt skaistus mājokļus.
Starp Beberbeķu 6. un 7. līniju uz Beberbeķu ielas redzamas tikai daļēji funkcionējošas, bet pārsvarā sabrukušas siltumnīcas. Kādreiz tās bija 1969. gadā dibinātā Rīgas pilsētas Tautas deputātu padomes izpildkomitejas Labiekārtošanas pārvaldes uzņēmuma Rīgas zieds 11. iecirkņa pārziņā, celtas 1979. gadā. Rīgas zieds bija viens no lielākajiem zemstikla rožu kultivēšanas uzņēmumiem, kas loloja ne tikai vairāk kā 40 dažādu šķirņu ziedus, bet arī koku un krūmu stādus audzēšanai.
Rīga Domes Satiksmes departaments, atbildot uz iedzīvotāju lūgumu, izbūvēja gājēju tiltu pār K. Ulmaņa gatvei. Tāpat, neraugoties uz netālo lidostas atrašanās vietu, Beberbeķu apkaime kļuva aizvien vilinošāka dzīvošanai.
Pagastskola

Pagastskola vai pagasta skola bija pirmmācības (pamatizglītības) skola zemnieku bērniem Krievijas impērijas Vidzemes un Kurzemes guberņās, kas tika izveidota saskaņā ar likumiem, kas atcēla dzimtbūšanu Kurzemes un Vidzemes guberņās. Mācības notikās trīs gadus. 19. gadsimta beigās un 20. gadsimta sākumā pagastskolas bija visvairāk izplatītais skolu tips iepriekšminētajās guberņās.
Pagastskolu dibināšana sākās pēc zemnieku brīvlaišanas, kas Kurzemes guberņā notikās 1817. gadā, bet Vidzemes guberņā 1819. gadā. Brīvlaišanas likumi noteica, ka Kurzemes guberņā uz katriem 1000 iedzīvotājiem ir jānodibina 1 pagastskola, bet Vidzemē bija jāveido viena pagastskola uz 500 vīriešiem. Plašāka pagastskolu dibināšana aizsākās 19. gadsimta trīsdesmitajos gados. Skolu uzturēšana bija jāveic pagasta valdēm, bet pārraudzību pār tām veica muižnieki un mācītāji. Mācības lielākoties notika ziemā un tās bija jāapmeklē bērniem vecumā no 10 līdz 13 gadiem. Vidzemes guberņas pagastskolās sākumā mācīja tikai lasīšanu, ticības mācību un baznīcas dziedāšanu, bet Kurzemes guberņā skolnieki apguva arī rakstīšanu, rēķināšanu un citus priekšmetus. 1887. gadā pagastskolas pārgāja Krievijas impērijas Izglītības ministrijas pārraudzībā. Līdz ar to mācības notikās krievu valodā. Arī mācību programma tika paplašināt, piemēram, skolnieki sāka apgūt ģeogrāfiju, vēsturi un citus priekšmetus. Beidza pastāvēt pēc Oktobra revolūcijas.
29. marta apvērsums Sīrijā (1949)

29. marta apvērsums Sīrijā bija pirmais militārais apvērsums Sīrijas Republikas vēsturē, kuru ar CIP atbalstu bez asinsizliešanas īstenoja Sīrijas armijas ģenerālštāba vadītājs Husni al-Zaims ar savu kolēģu Sami al-Hinavi un Adiba Šišakli palīdzību, abi no kuriem viņu jau 14. augustā gāza no varas un nogalināja. Pēc apvērsuma Sīrijas Prezidents Šukri al-Kuvatli īslaicīgi tika arestēts un tad izsūtīts trimdā uz Ēģipti. Arestēti tika arī daudzi politisko partiju vadītāji.
CIP veicināja apvērsumu, lai panāktu stratēģiski svarīgā transarābijas naftas cauruļvada celtniecību Sīrijas teritorijā, kuru Sīrijas demokrātiskā valdība bloķēja. Cauruļvada celtniecība tika apstiprināta 16. maijā.
Aprīļa sākumā al-Zaims pārņēma prezidenta un premjerministra amatu. Valsts iekšpolitikā al-Zaims atbalstīja sekulāru politiku, ierosināja ideju par vēlēšanas tiesību piešķiršanu sievietēm, mudināja pārtraukt fezas nēsāšanu, pacēla nodokļus. Ārpolitikā viņš noslēdza pamieru ar Izraēlu, piedāvājot uzņemt 300 000 arābu bēgļu, ja Izraēla piekāpsies jautājumā par strīdīgajām robežteritorijām.
1949. gada 14. augustā al-Zaimu gāza viņa līdzgaitnieki, viņš tika nosūtīts uz cietumu un nošauts tajā pašā dienā.
Radiometrs

Radiometrs ir elektromagnētiskā starojuma plūsmas mērīšanas ierīce. Mērījuma rezultātus parasti izsaka vatos (W). Radiometru bieži lieto, lai noteiktu un izmērītu enerģijas daudzumu ārpus redzamā gaismas spektra, piemēram, izmērot ultravioleto (UV) vai infrasarkano (IR) starojumu.
Ir zināmi dažādu zinātnieku izstrādāti radiometri, piemēram, Krūksa radiometrs un Nikolsa radiometrs.
VIVA Pasaules kauss

Pirmsākumi

2005. gada aprīlī N.F.-Board paziņoja, ka pirmais VIVA Pasaules kauss notiks Ziemeļkipras Turku republikā. Tā tika izvēlēta, jo Ziemeļkipra veiksmīgi noorganizēja KTFF 50 gadu svinību turnīru, kurā piedalījās arī nākamie N.F.-Board dalībniece Lapzeme un FIFA neakceptētā Kosova. N.F.-Board cerēja, ka šajā turnīrā piedalīsies 16 komandas.

2005. gada pavasarī Ziemeļkiprā tika ievēlēta jauna valdība un tā nolēma veicināt attiecības ar citām nācijām. N.F.-Board apgalvo, ka Ziemeļkipras valdība centusies noteikt, kuras nācijas drīkstēs, un kuras nedrīkstēs piedalīties Viva Pasaules kausā, lai izvairītos no potenciālajiem politiskajiem pretiniekiem. Turpretī KTFF apgalvoja, ka N.F.-Board ir uzlikusi nepamatotas finansiālas prasības. 

N.F.-Board nolēma rīkotājtiesības piešķirt Oksitānijai, bet KTFF nolēma rīkot pašiem savu turnīru - ELF kausu, kas notiktu vienā laikā ar VIVA Pasaules kausu. Daži N.F.-Board dalībnieki nolēma piedalīties ELF kausā.

Oksitānija 2006

Oksitānija paziņoja, ka turnīrs notiks no 2006. gada 19. novembra līdz 25. novembrim Huērā, netālu no Tulonas. Dalībnieku skaits samazinājās sakarā ar ELF kausu.

Beigās tika nolemts, ka turnīrā piedalīsies 6 komandas - Monako, Romi, Lapzeme, Dienvidkamerūna, Rietumpapua un mājnieki.

Tomēr Rietumpapua un Dienvidkamerūna nespēja piedalīties N.F-Board Ģenerālajā asamblejā un Romu apgādes problēmas radīja jaunas šaubas par turnīra izdošanos - likās ka tajā piedalīsies tikai trīs komandas. Tomēr Dienvidkamerūna piekrita aizsūtīt komandu un beigās turnīrā piedalījās tikai četras komandas - par 12 mazāk nekā tika cerēts. Tomēr problēmu ar vīzām dēļ, Dienvidkamerūnas izlase neieradās turnīrā un piedzīvoja tehniskos zaudējumus visās viņu spēlēs.

Finālā Lapzeme ar 21-1 sagrāva Monako un kļuva par pirmā VIVA Pasaules kausa ieguvējiem.

Lapzeme 2008

Otrais VIVA Pasaules kauss notika Jellivārē, Lapzemē no 2008. gada 7. jūlija līdz 13. jūlijam. Interesi piedalīties šajā turnīrā izrādija 12 komandas, tomēr piedalījās tikai 5. Turnīrā uzvarēja Padānija, kas finālā ar 2-0 pārspēja asīriešus. Mājnieki Lapzeme ierindojās trešajā vietā.

Padānija 2009

2009. gada turnīru uzņema Padānija. Tas notika dažos svarīgos Ziemeļitālijas stadionos. Fināls notika Veronā 2009. gada 27. jūnijā un tajā mājnieki savu skatītāju priekšā ar 2-0 pārspēja Irākas Kurdistānu un otro reizi pēc kārtas ieguva kausu.

Goco 2010

Goco uzņēma 2010. gada turnīru., kurš notika no 31. maija līdz 6. jūnijam. Tajā, tāpat kā 2009. gadā, piedalījās 6 komandas. Uzvaru trešo reizi pēc kārtas izcīnīja Padānija, kas finālā ar 1-0 pārspēja Irākas Kurdistānu.

Kurdistāna 2012

2012. gada turnīrs notika Irākas Kurdistānā. Tajā piedalījās 9 izlases un tas ir lielākais skaits izlašu, kas piedaljušās FIFA neakceptētajām izlasēm. Pēdējo trīs reižu uzvarētāja Padānija šoreiz nepiedalījās tāpēc bija skaidrs, ka būs jauns uzvarētājs. Finālā mājnieki ar 2-1 pārspēja Ziemeļkipru, kurai tas bija pirmais turnīrs, kurā tā piedalījās, bet neuzvarēja.

Trofeja

VIVA Pasaules kausa trofeju ir dizainējis franču skulptors Žerārds Pigaults un tā tiks nosaukta par Nelsona Mandelas trofeju, godājot bijušo Dienvidāfrikas prezidentu.
Japāņu valoda

Nosaukums

Japāņi savu valodu sauc divējādi. Visizplatītākais nosaukums ir nihongo (日本語), kas burtiski arī nozīmē "japāņu valoda", bet nereti tiek izmantots arī termins kokugo (國語), kas nozīmē "valsts valoda" jeb "nacionālā valoda".

Izplatība pasaulē

Lielākā daļa no japāņu valodas pratējiem dzīvo Japānā. Salīdzinoši bieži to izmanto arī teritorijās, kuras savulaik bija iekarojusi Japānas Impērija (Korejā, Taivānā, daļā no Ķīnas). Lielās japāņu valodā runājošas kopienas dzīvo arī citās pasaules daļās. Lielākās kopienas atrodas Kalifornijā, Havajās, Brazīlijā un Peru. Pēdējos gados, pieaugot japāņu kultūras popularitātei ārpus Japānas, īpaši anime, arvien vairāk cilvēku ir sākuši mācīties japāņu valodu.
Komēdija

Komēdija ir luga, kurā attēloti konflikti un raksturi, kas izraisa smieklus. Saskaņā ar sengrieķu zinātnieka un filozofa Aristoteļa uzskatiem, kas izveidoja šo terminu, komēdija no traģēdijas atšķiras ar to, ka tajā darbojas zemāko slāņu pārstāvji, beigas vienmēr laimīgas, bet mērķis ir publikas smiekli.
Mūsdienās komēdija stipri atšķiras no Aristoteļa uzskatiem. Populārākais komēdiju veids mūsdienās ir situāciju komēdija ar ļoti ātru darbību. Intrigas ir daudz svarīgākas par tēla raksturu. Ļoti strauji mainās situācijas, beigas var būt negaidītas. Raksturu komēdijā ir skaidri izstrādāti raksturi, komisms rodas no konfrontācijām, attiecībās. Melnā komēdijā tiek rādītas un izsmietas lietas, notikumi, par kuriem parasti nesmejas.
Suņu vīrs un Tille

Sižets

Kādā namā, kuru paredzēts nojaukt, dzīvo meitenīte Tille, kurai nomirst mamma. Tā rezultātā Tille ir spiesta meklēt patvērumu pie vienīgā cilvēka, kurš vēl palicis pamestajā mājā. Šim cilvēkam nav sievas, bērnu vai draugu, tikai divi suņi Mūks un Princis.
Mazais olings

Izskats

Mazais olings ir ne tikai mazākais olingu ģintī, bet visā jenotu dzimtā. Tā ķermeņa garums (bez astes) ir apmēram 35,5 cm, astes garums 33,5—42,5 cm, svars apmēram 0,9 kg. Tam ir lielas acis un nelielas, noapaļotas, tālu viena no otras novietotas ausis. Kažoks ir ļoti biezs, sarkanbrūnā krāsā. Salīdzinot ar pārējiem olingiem, mazā olinga kažoks ir daudz biezāks, jo tas dzīvo daudz augstāk kalnos, tā aste ir proporcionāli īsāka un ausis mazākas.

Uzvedība un barība

Lai arī pēc būtības mazais olings ir visēdājs, tas galvenokārt barojas ar augļiem, no kuriem visiecienītākās ir vīģes. Reizēm tas abrojas arī ar ziedu nektāru un kukaiņiem. Līdzīgi kā citas olingu sugas mazais olings ir vienpatis, kas dzīvo kokos un kas ir aktīvs naktīs. Iespējams, tam ir viens mazulis gadā.
Jānis Reirs

Biogrāfija

J. Reirs 1990. gadā pabeidzis Latvijas Universitātes Ekonomikas un vadības fakultāti, studējis vakara nodaļā. Nodarbojies ar uzņēmējdarbību, bijis Dobeles ķīmiskās rūpnīcas "Spodrība" valdes priekšsēdētājs. Pirms tam bijis arī "Prudentia" partneris un direktors, "Trasta komercbankas" valdes loceklis un viceprezidents "Latvijas-Vācijas bankas" kredītdaļas vadītājs. 1989. gadā bija arī Rīgas pilsētas Centra rajona izpilddirektora palīgs.

Politiskā darbība

Latvijas PSR laikā darbojies Rīgas elektromehāniskās rūpnīcas komjaunatnes (ĻKJS) pirmorganizācijas vadībā, piedalījies Latvijas PSR ĻKJS XXIII kongresā un Vissavienības ĻKJS XX forumā.
Kā pārstāvis no tolaik ļoti progresīvās komjaunatnes Centrālkomitejas piedalījas Vislatvijas tautas deputātu sapulces organizēšanā 1990. gada 21. aprīlī, kas pieņēma aicinājumu Latvijas PSR Augstākajai Padomei atjaunot Latvijas valstisko neatkarību.
Politikā iesaistījies kā Einara Repšes izveidotās partijas "Jaunais laiks" biedrs un izvirzījies par vienu no tās līderiem. 2002. gadā ievēlēts 8. Saeimā, kur kļuva par Saeimas sekretāru. Pirmajā Aigara Kalvīša vadītajā valdībā J. Reirs ieņēma jaunizveidoto īpašu uzdevumu ministra elektroniskās pārvaldes lietās amatu, ko saglabāja no 2004. līdz 2006. gadam, kad "Jaunais laiks" pameta valdību. J. Reirs atjaunoja Saeimas deputāta mandātu un kļuva par "Jaunā laika" ģenerālsekretāru Edgara Jaunupa vietā (šo amatu ieņēma līdz 2007. gadam). 2006. gadā J. Reirs tika ievēlēts 9. Saeimā. Šī sasaukuma laikā viņš bija arī iekšlietu ministres Lindas Mūrnieces padomnieks. 2009. gadā nesekmīgi kandidēja Eiropas Parlamenta vēlēšanās. 2010. gadā kļuva par Veselības ministrijas parlamentāro sekretāru.
2010. gadā J. Reirs kandidēja 10. Saeimas vēlēšanās no apvienības "Vienotība" saraksta. Sākotnēji netika ievēlēts, taču kļuva par Saeimas deputātu Sarmītes Ēlertes vietā, kad viņa ieņēma ministra amatu. Vadīja Saeimas Budžeta un finanšu (nodokļu) komisiju. Ārkārtas 11. Saeimas vēlēšanās J. Reirs tika ievēlēts Saeimā no "Vienotības" saraksta Zemgales vēlēšanu apgabalā. 2014. gadā ticis ievēlēts arī 12. Saeimā.
2014. gada novembrī J. Reirs kļuva par finanšu ministru Laimdotas Straujumas valdībā. 2016. gada februārī — par labklājības ministru Māra Kučinska valdībā.
2018. gada rudenī ievēlēts 13. Saeimā no apvienības "Jaunā Vienotība" saraksta. 2018. gada 28. novembrī, pēc Kārļa Šadurska kļūšanas par Eiropas Parlamenta deputātu un jau pēc tam, kad Kučinska valdības darbības termiņš bija beidzies, taču jauna vēl nebija izveidota, J. Reirs tika iecelts par izglītības un zinātnes ministra amata pienākumu izpildītāju. 2019. gada janvārī, kad tika apstiprināta Krišjāņa Kariņa valdība, J. Reirs tajā kļuva par finanšu ministru.

Privātā dzīve

J. Reirs ir precējies. Viņa dzīvesbiedre Gunda Reire (dzimusi Ignatāne) bijusi Saeimas priekšsēdētājas (un partijas biedres) Solvitas Āboltiņas biroja vadītāja, ieņēmusi arī citus amatus valsts pārvaldē un politiskās organizācijās. Ģimenē dzimusi meita.
Romāns Šteinbergs

Biogrāfija

Ar cīņu sportu Šteinbergs sāka nodarboties labdarības organizācijā "Valvaja", bet no 1921. gada sporta klubā "Tallinna Sport" trenera Roberta Oksa vadībā. Trīs reizes viņš uzvarēja Igaunijas čempionātā grieķu-romiešu cīņā — 1921. gadā vidējā svarā, 1922. un 1923. gadā pussmagā svarā. Piedalījās 1921. gada pasaules čempionā grieķu-romiešu cīņā Helsinkos, bet neveiksmīgi. 
1924. gadā vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē Šteinbergs izcīnīja bronzas medaļu vidējā svarā (līdz 75 kg). Viņu apsteidza abi somu cīkstoņi Edvards Vesterlunds un Arturs Lindforss.
Šteinbergs nomira 1928. gadā no tuberkulozes.
Pēters Regins

Spēlētāja karjera

Reginu 2004. gada NHL draftā 3. kārtā izvēlējās Otavas "Senators". Pirms pievienošanās Senators komandai Regins spēlēja Dānijas klubā Herningas "Blue Fox" un Zviedrijas klubā Timrå IK. NHL Regins ir aizvadījis septiņas sezonas Otavas "Senators", Ņujorkas "Islanders" un Čikāgas "Blackhawks" komandās. 2015. gadā Regins pievienojās Helsinku "Jokerit", kur pašlaik ir arī komandas kapteinis.
Dānijas hokeja izlasē ir spēlējis septiņos Pasaules čempionātos.
Mežaparka Lielā estrāde

Mežaparka Lielā estrāde (arī Dziesmu svētku estrāde) ir kultūrvēsturiska būve Rīgas pilsētas zaļajā (parka) zonā Mežaparkā.  Estrādei ir liela kultūrvēsturiska nozīme. Laika gaitā tā ir kļuvusi par stabilu vairāk nekā 150 gadu vecās Latvijas dziesmu svētku tradīcijas pasākumu norises vietu. Tam ir arī savs praktisks iemesls, jo Mežaparka Lielās estrādes izvietojums pilsētbūvniecības kontekstā ir uzskatāms par veiksmīgu un ērtu.

Vēsture

Mežaparka Lielā estrāde uzbūvēta pēc arhitekta V. Šņitņikova plāna 1955. gadā (pēc citas informācijas ekspluatācijā estrāde tika nodota 1954. gadā) un kā lielu pasākumu un koncertu norises vieta 10 tūkstošiem dziedātāju un 30 tūkstošiem klausītāju. Lai arī laika gaitā notika vairākas pārbūves un papildinājumi, tomēr estrāde saglabāja sākotnējo vizuālo tēlu un ir piemērota apjomīgu kultūras un brīvā laika pavadīšanas pasākumu rīkošanai.

Rekonstrukcija

2007. gadā tika organizēts Mežaparka Lielās estrādes rekonstrukcijas metu konkurss, par kura uzvarētāju kļuva arhitekta Jura Pogas un Austra Mailīša arhitektu biroja projekts . 
Plānots, ka estrādes rekonstrukcija notiks divās kārtās. 2018. gadā tika īstenota projekta pirmā kārta, kas sevī ietvēra skatītāju zonas pārbūvi, paplašinot to līdz vismaz 30000 sēdvietām, ko iespējams transformēt par aptuveni 60000 stāvvietām, kā arī tiks izbūvēts apakšzemes apjoms ar labierīcībām, ēdināšanas un tirdzniecības vietām.
Rekonstrukcijas otro kārtu plānots realizēt līdz 2023. gadam un arī to sadalīs divos posmos — pirmo posmu plānots pabeigt līdz XII Latvijas skolu jaunatnes dziesmu un deju svētkiem, kas norisināsies 2020. gada 18. jūnijā, bet  otro līdz 2023. gadam, kad Dziesmu un deju svētki atzīmēs 150. gadadienu. Otrā kārtā tiks rekonstruēta estrāde ar pārsegumu kupola formā, kas ļaus tribīnēs atrasties 11000 pasākumu dalībniekiem un vēl apmēram 3000 izvietoties uz skatuves. Estrādē būšot pasaulē lielākā kora tribīne, kurā vienlaikus varēs atrasties 13 000 koristi. 2019. gada 16. janvārī Lielās estrādes pamatos svinīgi tika iemūrēta kapsula ar vēstījumu nākamajām paaudzēm.

Lielākie pasākumi

2008. gada 9. augustā estrādē norisinājās Prāta Vētras koncerttūres Tur kaut kam ir jābūt noslēguma koncerts. Klātienē to apmeklēja 45 000 cilvēku, tādējādi tam kļūstot par visu laiku apmeklētāko koncertu Latvijas vēsturē. Plaši apmeklēti Prāta Vētras koncerti Mežaparkā notikuši arī 2005. un 2012. gadā.
2012. gada 23. augustā Mežaparka lielajā estrādē uzstājās popzvaigzne Lady Gaga ar The Born This Way Ball koncertu. Koncertu apmeklēja aptuveni 20 000 cilvēku. Koncerta ilgums bija 2 stundas un 30 minūtes. Kopā ar Lady Gaga estrādē uzstajās The Darkness un Lady Starlight.
Literatūras kritika

Literatūras kritika jeb literatūrkritika ir praktiska humanitāra disciplīna, kas pēta, analizē, interpretē, arī vērtē literatūru, īpaši pievēršoties aktuālajai literatūrai un aktuālajiem literatūras procesiem. Var sacīt, ka literatūras kritika pēta literatūru sinhronā aspektā, diahrono aspektu atstājot literatūras vēsturei. Latvijas tradīcijā literatūras kritika tiek uzskatīta par vienu no literatūrzinātnes apakšnozarēm. Literatūras kritika ir ļoti cieši saistīta ar literatūras teoriju (angļvalodīgajā tradīcijā tās dažkārt pat netiek šķirtas).
Literatūras kritika ir ļoti daudzveidīga. Iespējams izdalīt vairākus literatūras kritikas pamatveidus - akadēmisko, publicistisko, māksliniecisko u.c. Pirmo veido izteikti zinātniska rakstura pētījumi un publikācijas lielākoties specifiskos izdevumos, otrajam raksturīgs populārzinātniskums, esejiskums, vēršanās pie t.s. "vienkāršā lasītāja", savukārt trešais veids pats jau robežojas ar literatūru - to bieži vien pārstāv rakstnieki. Izplatītākās literatūras kritikas formas ir recenzija un eseja.

Antīkā un viduslaiku literatūras kritika

Literatūras kritika savā ziņā pastāvējusi līdzās literatūrai jau gandrīz kopš tās pirmsākumiem. Ar 4. gadsimtu pirms mūsu ēras. datējams sengrieķu filozofa Aristoteļa darbs "Poētika", kurā aprakstītas dažādu literatūras veidu un žanru īpatnības, kā arī kritiski aplūkoti dažādi literāri darbi. "Poētikā" lietoti tādi vēlāk un vēl arī mūsdienās ļoti nozīmīgi jēdzieni kā mimēze un katarse. Šis Aristoteļa darbs uzlūkojams ne tikai par literatūras kritikas, bet arī - un, iespējams, daudz lielākā mērā - literatūras teorijas aizsākumu. Aristotelis atzinīgi vērtē literatūras kā tādas pastāvēšanu, kamēr cits ļoti nozīmīgs sengrieķu filozofs - Platons vērtē literatūru un mākslu vispār kā sociāli bīstamu nodarbi, kā īstenās realitātes atdarinājuma atdarinājumu. Saskaņā ar Platona uzskatiem literatūra ir realitātes izkropļošana, lai gan principā tās pastāvēšana ir pieļaujama, ja vien tā tiek kontrolētam cenzēta un lietota propagandas nolūkos (skat. rakstu par Platona dialogu "Valsts").
Vēlāk antīkajā laikmetā un viduslaikos literatūras pētniecība lielā mērā pievērsās reliģiskiem tekstiem, un izveidojās hermeneitika un ekseģēze. Vēlāk šī tradīcija spēcīgi ietekmēja arī laicīga rakstura tekstu pētniecību.

Antīkās tradīcijas ietekme: literatūras kritika renesanses laikmetā un klasicismā

Renesanses laikā literatūras kritikā tika attīstītas antīkās tradīcijas idejas par formas un satura vienotību. Šajā laikā ļoti lielu ietekmi ieguva dažādu antīkās literatūras tekstu jaunatklāšana, tāpat liela nozīme bija Džordžo Valas Aristoteļa "Poētikas" tulkojumam latīņu valodā. Šim Aristoteļa darbam un dažādiem tā komentāriem (piemēram, Lodoviko Kastelvetro) bija ļoti liela ietekme uz literatūras kritiku vismaz līdz 18. gadsimtā. Klasicisma laikmetā īpašs uzsvars tika likts uz normatīvismu un žanru hierarhijas ievērošanu. Lielu ietekmi ieguva romiešu dzejnieka Horācija poēma "Dzejas māksla".