google/wiki40b huggingface dataset:
Artūrs Snips

Biogrāfija

Artūrs Snips dzimis 1949. gada 4. martā Krasnojarskas novadā, Taimiras nacionālajā apgabalā, Hatangā), izsūtīto ģimenē.
1958. gadā no izsūtījuma atgriezies Latvijā.
Mācījies Vecpiebalgas un Galgauskas pagastskolās, vēlāk Gulbenes vidusskolā, kuru beidzis 1968. gadā. 1973. gadā absolvējis Rīgas politehniskā institūta Automātikas un skaitļošanas tehnikas fakultāti, bet 1989. gadā M.Gorkija Augstākos literāros kursus Maskavā.

Darba vietas

Bijis inženieris elektriķis Latvijas Zinātņu akadēmijas Radioastrofizikas observatorijā Baldonē (1973-75), strādājis kā pasniedzējs Rīgas politehniskajā institūtā (1975-1976). Skatuves strādnieks, elektriķis Krievu drāmas teātrī (1976-1977). Ķeguma HES ceha maiņas un stacijas maiņas priekšnieks (1977-1984). Uzņēmuma "Latkoopreklāma" galvenā redaktora vietnieks (1984-1985)."Kultūras Fonda Avīzes" galvenais red. (1989-91). "Kultūras Avīzes" red. loc. (1992-93). Latvijas Republikas vēstniecības ekonomiskais padomnieks Baltkrievijā (1993-1997). Nodibinājuma “Pilsētai un pasaulei”, valdes priekšsēdētājs (2006-2009).
Darbojies publicistikā, kopā ar Daini Īvānu 1986. gada oktobrī laikrakstā “Literatūra un Māksla” publicēja rakstu "Par Daugavas likteni domājot", ar kuru tika aizsākta cīņa pret Daugavpils HES celtniecību, tādējādi autoriem kļūstot par Atmodas vēstnešiem.
Emīlija Gruzīte

Biogrāfija

Emīlija Gruzīte dzimusi 1873. gada 7. septembrī Madonas apriņķa Virānes muižā modernieka ģimenē. Glezniecību apguvusi pie zīmēšanas skolotājiem Virānes pagasta un draudzes skolā. Rīgā, iekļaujoties rakstnieku un žurnālistu vidē, kļuvusi par Vilhelma Purvīša audzēkni pēc Rūdolfa Blaumaņa ieteikuma. Bijusi neatkarīgo mākslinieku vienības maksliniece. Bija apprecējusies ar žurnālistu Alfrēdu Gruzīti, laikraksta "Dienas lapa" līdzstrādnieku. Mirusi 1945. gada martā Rīgā.

Mākslinieciskā darbība

Gleznotāja bijusi reālisma piekritēja, gleznojusi galvenokārt ainavas.

Izstādes

Pirmo savu darbu izstādi sarīkojusi 1903. gadā laikraksta "Dienas lapa" redakcijā, to recenzējuši Aspazija, Jānis Poruks. Nākamā izstāde noritējusi 1904. vai 1905. gadā. Personālizstādes notikušas 1907., 1909., 1912. gadā. Piedalījusies neatkarīgo mākslinieku vienības rīkotajās izstādēs.
Dītrihs fon Keizerlings

Dzīvesgājums

Dītrihs fon Keizerlings bija cēlies no senas Kurzemes Keizerlingu dzimtas. Viņa tēvs bija Oktes un Līgutu muižu īpašnieks brīvkungs Oto Ernests fon Keizerlings, bet māte Marija Sibilla, dzimusi fon der Reke, pēc citiem datiem, Anna Sibilla, dzimusi Manteifele.
Keizerlings studēja Kēnigsbergas un Jēnas universitātēs. Ķeizarienes Annas valdīšanas laikā 1734. gadā viņš sāka strādāt sava pusbrāļa zinātņu akadēmijas prezidenta un Krievijas vēstnieka Polijā un Saksijā Hermaņa Kārļa fon Keizerlinga kancelejā. 1735. gadā iestājās Krievijas impērijas karadienestā un 1735. gadā piedalījās Polijas mantojuma karā (1733—1738), pēc kura samazinājās Polijas-Lietuvas ietekme Kurzemes hercogistē. 1736.—1738. gadā kā grāfa Pētera Lasī ģenerāladjutants piedalījās krievu-austriešu-turku karā. 1737. gadā Keizerlings bija Azovas dragūnu vienības komandieris, ieguva pulkveža pakāpi.
Pēc atvaļināšanās no karadienesta 1739. gadā apprecējās ar baronesi Annu Aleksandrīni fon Manteifeli, no kuras viņam piedzima astoņi dēli un astoņas meitas, no kuriem 10 izdzīvoja līdz pieaugušā vecumam. 1747. gadā Keizerlings ieguva Blīdenes muižu, 1751. gadā kļuva par Bauskas pilskungu, 1754. gadā par Polijas karaļa kambarkungu, 1758. gadā par slepenpadomnieku.
1759. gadā pēc Saksijas prinča Kārļa Kristiana Jozefa iecelšanas par Kurzemes hercogu Keizerlings kļuva par hercogistes kancleru. 1763. gadā pēc hercoga Ernesta Johana Bīrona atjaunošanas amatā viņš atstāja valsts dienestu.
1786. gadā Prūsijas karalis Frīdrihs Vilhelms II viņu ar pēcnācējiem iecēla par Vācu nācijas Svētās Romas impērijas grāfu.
Miris 1793. gada 13. novembrī Jelgavā.
Dītrihs fon Keizerlings bija Johanītu ordeņa bruņinieks, par piedalīšanos turku karā apbalvots ar vācu Svētās Annas ordeni. Par nopelniem Polijas—Lietuvas un Saksijas labā apbalvots ar Baltā ērgļa ordeni un Svētā Staņislava ordeni.
Antons Zazerskis

Biogrāfija

Mācījies Makašānu skolā, kur būdams trešajā klasē 1937. gadā, kļuvis par mazpulku organizācijas biedru, kurā ņēmis aktīvu dalību. Bijis Otrā Pasaules kara dalībnieks, 1944. gada septembrī smagi ievainots labajā rokā un uzturējies Krustpils pamatskolas telpās izvietotajā hospitālī, bet vēlāk nogādāts Vologdā, kur turpinājis ārstēties. Par pedagogu pirmoreiz sācis strādāt 1948. gadā Nautrēnu vidusskolā, kur pildījis matemātikas skolotāja pienākumus, vienlaicīgi gada laikā sapelnot līdzekļus klātienes studiju turpināšanai Latvijas Valsts pedagoģiskā institūta vēstures fakultātē. No 1952. līdz 1955. gadam bijis direktors Cesvaines vidusskolā. Laika posmā līdz 1977. gadam bijis direktors Rēzeknes internātskolā un skolotājs Aglonas vidusskolā, kā arī direktors Līvānu 1.vidusskolā, kura tika celta ar Antona Zazerska iniciatīvu un prasmi. No 1977. gada kļuvis par Krustpils pamatskolas direktoru, kurš šajā amatā nostrādāja līdz pat 1996. gadam. Antona Zazerska darbības laikā šajā skolā 1977.gadā tika pabeigta bijušās Krustpils pagasta ēkas rekonstrukcija, uzcelta katlu māja un rekonstruētajā ēkā ierīkota centrālā apkure. 1980. gadā tika uzsākta skolas piebūves celtniecība, ko svinīgi atklāja 1982. gadā. Jaunajā skolas piebūvē — divstāvu ķieģeļu ēkā atradās 6 klašu telpas, virtuve, sporta zāle un palīgtelpas. No šī gada visu klašu mācības notika vienā ēkā un vienā maiņā, savukārt vecajā ēkā tika izvietotas skolas darbnīcas, internāts un bibliotēka. 1992. gadā direktora vadībā darbību atsāka 60. Krustpils mazpulks un skautu organizācija. 1996. gadā pensionējies, taču 2001. gadā atsācis vēstures skolotāja un direktora vietnieka darbu Skultes pamatskolā, kurā nostrādājis piecus gadus. Pēdējos gadus nodarbojas ar novadpētniecību, izsekojot savas dzimtas ciltskokam, pētot Krustpils novada un Skultes vēsturi, kā arī pievērsies fotografēšanai un rīkojis izstādes. 2012. gadā kļuvis par Jēkabpils Goda pilsoni par mūža ieguldījumu pedagoģiskajā, sabiedriskajā darbā, kā arī novada izpētē.
Ņemana (pilsēta)

Vēsture

Līdz 1945. gadam Ņemanas (Ragnītes) vēsture ir Austrumprūsijas (Vācijas) vēstures sastāvdaļa. Pilsēta veidojusies ap 13. gadsimtā celto Ragnītes pili. Ordeņa valsts laikā — komturijas centrs. 1722. gadā piešķirtas pilsētas tiesības. Ragnītei ir būtiska nozīme lietuviešu kultūrā — 16. gadsimtā šeit par arhidiakonu kalpoja Martīns Mažvīds — pirmās iespiestās lietuviešu grāmatas autors. Drukas aizlieguma laikā 19. gadsimta otrajā pusē Ragnīte bija lietuviešu grāmatu iespiešanas centrs. 1883. gadā pilsētā sāka iznākt pirmā avīze lietuviešu valodā „Aušra”. Pēc Austrumprūsijas piešķiršanas PSRS, 1946. gadā Ragnīti pārdēvē par Ņemanu. Salīdzinoši labā stāvoklī esošo Ragnītes ordeņa pili būtiski izpostīja 1976. gadā, uzņemot kinofilmu „Divdesmit dienas bez kara”.
Pilsētā atrodas papīrfabrika, kā arī kosmosa tehnoloģiju projektēšanas birojs „Fakel”. Uz dienvidaustrumiem no pilsētas tiek celta Baltijas AES, kuru plānots nodot ekspluatācijā 2016. gadā.
Tomāšs Surovijs

Spēlētāja karjera

2010.—11. sezonā Surovijs pārstāvēja Rīgas "Dinamo" vienību.
LMFAO

Biogrāfija

LMFAO ievērību guva 2009. gadā ar singlu "Let the Bass Kick in Miami", kas bija apvienojums LMFAO kompozīcijai "I'm in Miami Trick" un Chuckie singlam "Let the Bass Kick". Tāpat LMFAO dalībnieki kā viesmākslinieki piedalījās David Guetta 2010. gada topu grāvējā "Gettin' Over You". 2011. gadā LMFAO apritē atgriezās ar singlu "Party Rock Anthem", kas pārstāvēja tajā pašā gadā izdoto dueta otro studijas albumu Sorry for Party Rocking.
Stagari

Latvijā

Latvijā sastopama viena stagaru ģints suga — trīsadatu stagars (Gasterosteus aculeatus), kas sastopams jūras piekrastē un ar jūru savienotos saldūdeņos — upēs, ūdenskrātuvēs un piejūras ezeros (piemēram, Alūksnes, Puzes un Usmas ezeros).

Kopīgās īpašības

Visām stagaru ģints sugām pirms muguras spuras ir dzeloņi, kas skaitā parasti ir trīs (retos gadījumos 4, vēl retāk 2 vai 5 dzeloņi). Ķermeni klāj kaula plātnītes (reizēm to nav). Astes spuras stumbrs ar ķīli (reizēm vāji izteikts).
European Hit Radio Top 40 Nr. 1 (2006)

European Hit Radio Top 40 ir Latvijas nacionālās apraides radiostacijas European Hit Radio  iknedēļas populārāko dziesmu saraksts, kas tiek veidots apkopojot klausītāju balsojuma rezultātus EHR mājas lapā internetā vai e-pastā. Šajā rakstā ir apkopots to dziesmu saraksts, kas 2006. gadā Latvijas radiostacijas European Hit Radio iknedēļas populārāko 40 dziesmu sarakstā Top 40 ieguva 1. vietu.
Programmas maiņas dēļ, kopš 2006. gada jūnija, EHR Top 40 tika atskaņots svētdienās plkst. 11.00. Iepriekš "European Hit Radio Top 40" tika atskaņots katru svētdienu plkst. 16.00.

Top 40 sastādīšanas princips

European Hit Radio Top 40 tika sastādīts, pamatojoties uz klausītāju balsojuma rezultātiem, kas ik nedēļu tika apkopoti raidījumā "European Hit Radio Top 40". Topa veidošanas procesā piedalījās visas dziesmas, par kurām tika balsots European Hit Radio mājas lapā — sadaļā Top 40, Padomdevēju aptaujā un ar e-pasta starpniecību. Neatkarīgi no tā, kādā veidā tika balsots par dziesmām, visas balsis, pēc noteikta algoritma, summētās kopā, veidojot European Hit Radio klausītāju 40 populārāko dziesmu sarakstu, kas ēterā skanēja katru svētdienu plkst. 11.00 (līdz jūnijam — svētdienās plkst. 16.00).
Viktors Arvidsons

Spēlētāja karjera

Arvidsons junioru vecumā spēlēja Zviedrijas hokeja līgas kluba Šellefteo AIK sistēmā. 2010.—11. gada sezonā debitēja AIK pamatkomandā, tās rindās aizvadot trīs spēles. 2012.—13. gada sezonu jau pilnībā aizvadīja AIK sastāvā, kopā ar komandu izcīnot Zviedrijas čempiona titulu. Gadu vēlāk Arvidsonam kopā ar komandu titulu izdevās aizstāvēt.
2014. gada jūlijā uzbrucējs noslēdza trīs gadu līgumu ar NHL komandu Našvilas "Predators", kas gadu iepriekš bija izvēlējusies viņu NHL drafta ceturtajā kārtā. 2014.—15. gada sezonā "Predators" sastāvā Arvidsons aizvadīja tikai sešas spēles, pārējo laiku spēlējot AHL klubā Milvoki "Admirals". 2016.—17. gada sezonā uzbrucējs nostiprinājās NHL, un, gūstot 61 rezultativitātes punktu, dalīja "Predators" rezultatīvākā spēlētāja godu ar Raienu Johansenu.
Magnetrons

Magnetrons (no magnēts + elektrons) - vakuuma elektroierīce superaugstfrekvences (SAF) radioviļņu un mikroviļņu ģenerēšanai.

Vēsture

Vienkāršāko magnetrona konstrukciju (tā saucamo divpolu magnetronu) izstrādāja un terminu "magnetrons" ieviesa Alberts Halls 1921. gadā. Vēlāk tika izstrādāts rezonatora tipa magnetrons ar lielāku efektivitāti un daudzrezonatoru magnetroni.

Magnetrona darbības princips

Radioviļņu ģenerācija magnetronā notiek, elektroniem iedarbojoties ar SAF elektromagnētiskā lauka elektrisko komponenti telpā, kur pastāvīgs magnētiskais lauks perpendikulārs pastāvīgam elektriskajam laukam.

Magnetrona īpašības

Magnetroni spēj ģenerēt augstfrekvences svārstības diapazonā no 0,5 līdz 100 GHz. To jauda var būt no dažiem vatiem līdz desmitiem kilovatu. Impulsu magnetroni var sasniegt dažas mikrosekundes ilga impulsa jaudu līdz 5 megavatiem. Magnetroniem ir augsts lietderības koeficients (līdz 80%). Magnetrona izstaroto radioviļņu frekvence parasti nav maināma vai ir mehāniski maināma nelielā diapazonā. Ar sprieguma palīdzību regulējamus magnetronus sauc par mitroniem.
Ērika Ēriksona halle

Ērika Ēriksona halle ir koncerthalle, kas atrodas Stokholmas pilsētas daļā Šepsholmenā.
Koncerthalle ir izvietojusies slēgtās Šepsholmenas baznīcas ēkā. Halle tika atklāta 2009. gada maijā un tai ir dots izcilā zviedru diriģenta un kora vadītāja Ērika Ēriksona vārds. Halli administratīvi pārvalda Ērika Ēriksona Starptautiskais kora centrs. Ēkā atrodas koncertzāle un centra, kā arī koru biedrības sadarbības organizācijas kanceleja.
Nodaļa (armija)

Nodaļa ir taktiska karaspēka apakšvienība, kurā parasti ir apmēram trīs līdz sešpadsmit karavīru. Nodaļa parasti sastāv no divām līdz trim komandām. Divas līdz četras nodaļas veido vadu. Nodaļu parasti komandē kaprālis, seržants vai virsseržants.
Nodaļas lielums un apakšvienību skaits tajā ir atkarīgs no konkrētās valsts militārās struktūras, ieroču šķiras (piemēram, izlūku, tanku, mīnmetēju u.c.). Arī Latvijas Nacionālajos Bruņotajos spēkos nodaļa ir viens no karaspēka apakšvienību veidiem.
Ledus pacēlums

Ledus pacēlums (angļu: ice rise) ir skaidri iezīmēts paaugstinājums līdzenajā šelfa ledāja virsmā, kas veidojas ledāja masai plūstot pāri okeāna dibena pacēlumiem. Šādi paaugstinājumi veidojas kupola formā un parasti sasniedz 100 līdz 200 metru augstumu. Ledus pacēlumu pārvietošanās ātrums parasti ir ievērojami zemāks par šelfa ledāja pamatmasas pārvietošanās ātrumu. Ledus pacēlumi veidojas gan šelfa ledāju iekšienē, gan arī gan to fronti, kur tie var veidot permanentas ledus ostas.
Par ledus pacēlumiem netiek uzskatīti paaugstinājumi, kuru pamatne paceļas virs jūras līmeņa, tie tiek pieskaitīti salām. Atsevišķos gadījumos ledus pacēlumus no salām var atšķir tikai ar speciālu mērījumu palīdzību.
Ledus pacēlumu virs nelieliem okeāna dibena šķēršļiem, kuru pārvietošanās ātrums neatšķiras no kopējās šelfa ledāja pārvietošanās ātruma, sauc par ledus krokojumu (angļu: ice rumple). Šādi pacēlumi neveido kupolus, bet gan paaugstinājumu ar dziļām plaisām ledāja masā.
Džeisons Pominvils

Spēlētāja karjera

Pēc vairākām QMJHL aizvadītām sezonām, profesionāļa karjeru Pominvils sāka 2002.—03. gada sezonā Amerikas hokeja līgas kluba Ročesteras "Americans" rindās, bet jau nākamajā sezonā aizvadīja savu debijas spēli arī Bufalo "Sabres" sastāvā. Nostiprināties "Sabres" rindās hokejistam izdevās gan vien 2006.—07. gada sezonā. Jau 2007.—08. gada sezonā uzbrucējs pildīja komandas kapteiņa funkcijas, kā arī bija komandas otrs rezultatīvākais spēlētājs.
2012.—13. gada NHL sezonas lokauta laikā Pominvils spēlēja DEL klubā Manheimas "Adler".
2013. gada aprīlī Pominvils tika aizmainīts uz Minesotas "Wild" vienību.
ASV hokeja izlases rindās spēlējis 2008. gada Pasaules čempionātā.
Banska Bistricas apgabals

Administratīvais iedalījums

Apgabals iedalās 13 apriņķos - Banska Bistricas apriņķis, Banska Štjavnicas apriņķis, Brezno apriņķis, Detvas apriņķis, Krupinas apriņķis, Lučenecas apriņķis, Poltāras apriņķis, Revūcas apriņķis, Rimavska Sobotas apriņķis, Veļki Krtīšas apriņķis, Zvolenas apriņķis, Žaras pie Hronas apriņķis, Žarnovicas apriņķis.
Lienes iela (Rīga)

Vēsture

Pirmo reizi Lienes iela Rīgas kartē atrodama 1876. gadā ar nosaukumu Helenas iela (Helenen Strasse) un 1877. gada adrešu grāmatā (Еленинская улица). 1923. gadā tā ieguva tagadējo nosaukumu Lienes iela. 1935. gadā Lienes ielai tika pievienota Vagonu ielas daļa, lai gan dažos avotos teikts gluži otrādi.
Kāpas kalnu zebra

Izskats un ieradumi

Kāpas kalnu zebra ir mazākā no divām kalnu zebru pasugām. Tās augstums skaustā ir apmēram 1,20 m, svars 310 kg. Kāpas kalnu zebrai baltās svītras ir tīri baltas. Melnās strīpas ir platākas par baltajām svītrām, tādēļ Kāpas kalnu zebra izskatās tumšāka nekā Hartmaņa kalnu zebra, kurai baltās svītras ir platākas un līdz ar to izskatās gaišāka. Salīdzinot ar Hartmaņa kalnu zebru tās augums ir kompaktāks, tai ir garākas ausis un lielāka pakakles ādas kroka. Pakakles kroka ir galvenā pazīme kā var atšķirt kalnu zebru no līdzenumu zebras. Kroka ir lielāka tēviņiem. Kāpas kalnu zebru purns ir melni-brūns, brūnā krāsa reizēm izskatās koši ruda. Vēders kā visām kalnu zebrām ir balts.
Kāpas kalnu zebras neviedo tik lielus barus kā līdzenuma zebras. Tām ir raksturīgas harēma tipa nelielas ģimenes, un katrai ir sava teritorija.
Kāpas kalnu zebras savā diētā priekšroku dod īsai zālei, bet neatsakās no krūmiem un citiem augiem, ko var atrast, sausajā sezonā.

Aizsardzība

Kādreiz Kāpas kalnu zebras apdzīvoja daudz lielāku reģionu Dienvidāfrikas Kāpas provinvces dienvidos. 1922. gadā Kāpas provincē bija palikušas vairs tikai 400 Kāpas kalnu zebras, tādēļ 1937. gadā tika nodibināts Kalnu zebru Nacionālais parks. Tomēr, lai arī teritorija bija aizsargāta, zebru populācija izdila, un 1950. gadā Kalnu zebru Nacionālā parka teritorijā Kāpas kalnu zebras bija izmirušas. Tajā pašā gadā parks uzsāka zebru populācijas atjaunošanas programmu. Parka teritorijā no kaimiņu zemnieku saimniecības tika ievestas 11 zebras, 1964. gadā parka teritorijā tika ievesta vēlreiz neliela grupa Kāpas kalnu zebru. 1960.
gadu beigās Nacionālajā parkā dzīvoja 140 Kāpas kalnu zebras. 1979. gadā to skaits bija 200 indivīdu, un 1984. gadā Parkā atkal dzīvoja 400 Kāpas kalnu zebras. Kopš 1984. gada parks piedalās Kāpas kalnu zebru izplatīšanas programmā, atjaunojot zebru populāciju arī Kāpas Dabas rezervātā un citos dabas parkos.
Homer's Enemy

Sižets

Springfīldas atomelektrostacijā ir jauns darbinieks — Frenks Graimss. Viņš sāk strādāt 7G sektorā kopā ar Homēru, Leniju un Karlu. Homērs sāk tracināt Graimsu ar savu slinkumu un bezatbildību. Frenkam nepatīk, ka šāds cilvēks ir drošības inspektors 7G sektorā. Tikmēr Bārts par vienu dolāru nopērk pamesto rūpnīcu.
Homērs grib salabt ar Graimsu un aicina viņu pie sevis uz vakariņām. Vakariņās Frenks nevar saprast, ka tik slinkam cilvēkam var būt tik skaista sieva, māja un trīs bērni, viens no kuriem ir rūpnīcas īpašnieks. Nākamajā dienā Graimss aicina Homēru pieteikties bērnu modelēšanas konkursā, lai apkaunotu viņu kolēģu priekšā un pierādītu visiem, cik stulbs Homērs ir patiesībā. Tomēr Bērnss piešķir Homēram 1. vietu un Graimss sajūk prātā. Viņš sāk uzvesties kā Homērs un nomirst, pieskaroties elektrības vadam.

Kritika

Šī sērija tiek uzskatīta par pārāk cietsirdīgu un drūmu. Pēc sērijas pirmizrādes daudzi fani sajuta, ka tā ir bijusi pārāk drūma, ne visai asprātīga un Homērs attēlots kā neaudzināts cilvēks.
Dzilnu apakšdzimta

Latvijā

Latvijā sastopamas 8 dzilnu apakšdzimtas sugas: baltmugurdzenis (Dendrocopos leucotos), dižraibais dzenis (Dendrocopus major), mazais dzenis (Dryobates minor), vidējais dzenis (Dendrocoptes medius), melnā dzilna (Dryocopus martius), trīspirkstu dzenis (Picoides tridactylus), pelēkā dzilna (Picus canus) un zaļā dzilna (Picus viridis). Visbiežāk sastopamais Latvijā ir dižraibais dzenis.

Kopīgās īpašības

Lielākajai daļai dzilnu apakšdzimtas putniem pēdām ir 4 pirksti, no kuriem divi vidējie ir vērsti uz priekšu, bet divi malējie uz aizmuguri. Šādas pēdas nodrošina dzeņiem un dzilnām spēju brīvi pārvietoties vertikāli pa koku stumbriem. Tomēr dažām sugām ir 3 pirksti. Visiem dzeņiem un dzilnām ir gara mēle, ar kuras palīdzību putns var izvilkt kukaini no ļoti dziļām un šaurām spraugām. Mēle nav piestiprināta pie putna galvas kā tas parasti mēdz būt citiem putniem, turklāt, ievelkot to mutē, mēle atliecas uz aizmuguri un izliecas gar galvaskausa kaula sienu. Garās mēles gals daudzām sugām atgādina bārkstis, bet citām sugām mēle ir lipīga.
Vispirms putns, klaudzinot ar galvu pret koka stumbru, nosaka vietu - kāpura vai vaboles atstātu eju, kur pēc tam ar knābi tas izcērt dobumu - pietiekami plašu atvērumu, lai ar mēli varētu aizsniegt kukaini. Dzeņi un dzilnas ar knābi kokos veido arī ligzdošanas dobumus, kas ir daudz lielāki nekā barošanās dobumi. Tie ir apmēram 15 - 45 cm dziļi, mērot no ieejas cauruma. Ligzda tiek izklāta ar koku skaidām, kas atlekušas, cērtot dobumu. Dējumā atkarībā no sugas ir 2 - 8 baltas olas. Tā kā olas ir noslēptas dobumā, tām nav nekādu raibumu vai citu maskējošu īpašību. Dzeņu un dzilnu izkaltie ligzdošanas dobumu ir ļoti pieprasīti arī daudzām citām putnu sugām un mazajiem zīdītājiem, kas dzīvo kokos.
Galvaskausa uzbūvei ir vairākas īpašības, kas aizsargā putna smadzenes no satricinājuma, dobuma ciršanas laikā. Galvaskausa kauls ir biezs un porains, smadzenes ir mazas un spraugu starp smadzenēm un kaulu aizpild īpašs šķidrums. Īsi pirms trieciena putns savelk apakšžokļa muskuļus, tādējādi trieciena spēks aiziet garām smadzenēm, visam ķermenim uzņemot trieciena spēku. Putnam ir ļoti spēcīgs kakls un stīvas astes spalvas, pret kurām tas atspiežas dobuma kalšanas brīdī, kā arī spēcīgs un ļoti ass knābis.
Starptautiskā Galda hokeja federācija

Vēsture

ITHF tika nodibināta 15 valstu pārstāvju sanāksmē Rīgā 2005. gadā, kur tie bija sabraukuši uz pasaules čempionātu. Oficiāli tā tika reģistrēta Čehijā kā nevalstiska organizācija. Toreizējais reģistrācijas statuss mūsdienās vairs nav pietiekams efektīvam darbam, un tiek apspriesti varianti pārreģistrēt to citā valstī un ar augstāku statusu.
Organizāciju kopš 2018. gada vada Dānijas pārstāvis B. Akselsens.
ITHF sastāvā ievēlēts arī Latvijas pārstāvis I. Žubeckis.

ITHF Konstitūcija

Federācijas konstitūcija norāda, ka tā ir bezpeļņas starptautiska nevalstiska organizācija, kuras locekles ir pasaules galda hokeja spēlētāju apvienības. Saskaņā ar mūsdienu prasībām tajā iekļauta arī cīņa pret dopingu, kā arī reliģiskā un rasu vienlīdzība.
No apvienībām, kas vēlas iestāties ITHF, tiek prasītas oficiāla reģistrācija to mītnes zemē kā ar galda hokeju saistītai apvienībai, demokrātiski ievēlēta vadība, noteikts aktīvu pieaugušo spēlētāju un atklātu turnīru daudzums. To valstu pārstāvji, kuras nespēj izpildīt šīs prasības, paliek novērotāju statusā.
Augstākā vara ITHF pieder delegātu konferencei — dalībvalstu pārstāvju balsojumam, tajā tiek ievēlētas visas organizācijas amatpersonas.

Pasaules reitings

ITHF katru nedēļu publicē atjaunotu Pasaules reitingu — spēlētāju spēka novērtējumu, kurš atkarīgs no to rezultātiem sacensībās. Atsevišķi tiek aprēķināti arī reitingi junioriem, dāmām, veterāniem, klubiem un izlasēm. Kopējā reitinga līderis 2019. gada vidū bija Krievijas pārstāvis M. Borisovs, otro vietu ieņēma Latvijas spēlētājs E. Caics.

Citas galda hokeja organizācijas

ITHF savā Konstitūcijā vadās no tēzes, ka ar galda hokeju tiek saprasts tikai firmas Stiga ražotais galda hokejs, un tai ir pretējā galējība — Pasaules Galda hokeja asociācija (WTHA), kura par galda hokeju atzīst ne tikai visus ražojamos tā paveidus ar vadības stieņiem un figūriņām, bet arī gaisa hokeju un biljardhokeju, kuriem pastāv pašiem savas federācijas. WTHA Eiropas nodaļas pašlaik ir faktiski atšķēlušās no savas starptautiskās mātes organizācijas un nodarbojas galvenokārt ar biljardhokeju. Pašlaik ITHF pasaules līmenī nav atlicis pamanāmas konkurences, lai gan daudzās zemēs, īpaši Ziemeļamerikā, notiek vietējas sacensības uz citu ražotāju laukumiem. Ievērojamākā no to organizatorēm ir NTHL, kas rīko 9 turnīrus gadā uz ražotāja "Coleco" laukumiem ASV un Kanādā.
Sēklis (filma)

Sižets

Kinoscenārists Vasiļjevs piedalās filmēšanā kādā zvejas ostā. Tur vienā no krāvējiem viņš atpazīst pieredzējušo kapteini Lapiņu, kurš zaudējis kapteiņa tiesības pēc kuģa "Malahits" avārijas. Vasiļjevu šis notikums ieinteresē un viņš uzsāk tā izmeklēšanu.