Sandra Kalniete

Biogrāfija

Dzimusi 1952. gada 22. decembrī KPFSR Tomskas apgabala Kolpaševas rajona Toguras ciemā, izsūtīto latviešu Ligitas un Aivara Kalniešu ģimenē. Māte Ligita, dzimusi Dreifelde (1926 - 2006), kopā ar savu māti un tēvu bija 1941. gada 14. jūnijā deportēta  uz Sibīriju. 1948. gadā viņa atgriezās Latvijā, bet 1949. gadā tika apcietināta un aizsūtīta atpakaļ. Tēvs Aivars (1931) kopā ar savu māti  izsūtīti 1949. gada 25. martā.  
1957. gada 30. maijā četrgadīgā Sandra Kalniete kopā ar vecākiem atgriezās Latvijā. Mācījās Rīgas 39. astoņgadīgajā skolā, Rīgas 49. vidusskolā, Rīgas 39. vidusskolā (1960-1971).
Neklātienē studēja Latvijas Mākslas akadēmijas Mākslas kritikas fakultātes Mākslas vēstures un teorijas nodaļā (1975-1981). Pēc tam S. Kalniete strādāja  par šuvēju ražošanas apvienības „Daile” salonā "Baltijas modes" (1981-1982). 1983. gadā kļuva par sekretāri-referenti LPSR Mākslinieku savienībā, bija tās valdes atbildīgā sekretāre (1987-1990). Līdztekus strādāja par sekretāri izdevniecībā „Liesma” (1985-1987).

Politiskā karjera

1988. gadā S. Kalniete iestājās Latvijas Tautas frontē un kļuva par Valdes priekšsēdētāja vietnieci. Pēc Augstākās padomes deklarācijas "Par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu" pieņemšanas strādāja par Protokola vadītāju Latvijas Republikas Ārlietu ministrijā (1990-1993). Bija Ārlietu ministra vietniece Ivara Godmaņa valdībā un vēlāk Latvijas vēstniecībā Apvienotajā Karalistē 1. sekretāre. Papildinājās Līdsas Universitātes Starptautisko attiecību institūta kursos (1992).
No 1993. līdz 1995. gadam bija Latvijas ārkārtējā un pilnvarotā vēstniece ANO un UNESCO Eiropas mītnē Ženēvā. Apmeklēja Ženēvas universitātes Starptautisko attiecību institūta kursus (1995).
No 1997. līdz 2002. gadam strādāja par Latvijas vēstnieci Francijā. 2002. gadā Saeima apstiprināja S. Kalnieti LR ārlietu ministres amatā Einara Repšes (JL) valdībā (2002. gada novembris — 2004. gada marts). Viņas pilnvaru laikā 2003. gadā LR pievienojās ASV sabiedroto koalīcijas iebrukumam Irākā. 2004. gadā viņas vadībā izstrādāja izmaiņas Latvijas ārpolitikas stratēģiskajos dokumentos "Latvijas ārpolitikas pamatvirzieni līdz 2005. gadam" un "Latvijas Republikas ārpolitiskajā koncepcija". 2004. gadā Latviju uzņēma NATO un Eiropas savienībā.
2004. gadā Eiropas Parlaments apstiprināja viņu Eiropas Komisijas kolēģijas sastāvā par Eiropas Komisijas lauksaimniecības un zivsaimniecības komisāra Franca Fišlera t.s. ēnu komisāri. 2005. gadā kā līdzdibinātāja piedalījās Kokneses fonda izveidošanā.
2006. gada janvārī iestājās labēji konservatīvajā partijā „Jaunais laiks”. Novembrī ievēlēta Saeimā no partijas "Jaunais laiks" kandidātu saraksta.
2008. gada janvārī pameta partiju "Jaunais laiks" un iesaistījās jauna politiska spēka "Pilsoniskā savienība" veidošanā. Aprīlī piedalījās partijas "Pilsoniskā savienība" dibināšanā un kļuva par partijas valdes priekšsēdētāju.
2009. gada jūnijā, kandidējot no partijas "Pilsoniskā savienība" tika ievēlēta Eiropas Parlamentā, kur darbojās Eiropas Tautas Partijas jeb kristīgo demokrātu politiskajā grupā.
Kļuva par Iekšējā tirgus un patērētāju aizsardzības komitejas pastavīgo locekli un darbojās Lauksaimniecības un lauku attīstības komitejā kā aizstājēja. Priekšsēdētāja vietniece Eiropas Parlamenta delegācijā attiecībām ar Japānu un aizstajēja delegācijā ES un Turcijas apvienotajā parlamentārajā komitejā. 
2011. gadā, apvienojoties partijām "Jaunais laiks", "Pilsoniskā savienība"un "Sabiedrība citai politikai" kļuva par partijas "Vienotība" biedri. 2011. gada 26. novembrī partijas "Vienotība" kongresā tika ievēlēta par partijas domes priekššēdētāju,  2012. gada 1. decembrī ievēlēta atkārtoti.
2019. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās S. Kalniete, pārstāvot apvienības "Jaunā Vienotība" sarakstu, atkal tika ievēlēta Eiropas Parlamentā. Kalniete tika ievēlēta par Eiropas Tautas partijas grupas viceprezidenti.