google/wiki40b huggingface dataset:
Zorgenfreijas muiža

Zorgenfreijas muiža (no vācu: Sorgenfrei — 'bezrūpība') atradās Ķīšezera dienvidu krastā, pie tagadējās Pakalniešu ielas Rīgas Vidzemes priekšpilsētas Juglas apkaimē. Līdz mūsdienām daļēji saglabājies muižas parks.

Vēsture

19. gadsimta sākumā muižiņa piederēja senai Rīgas namnieku dzimtai Timmiem, 1820. gadā Zorgenfreijas muižā piedzima gleznotājs Georgs Vilhelms Timms. Vēlāk Timmu zemes īpašumu sadalīja un Šmerļupītes labajā krastā ierīkoja Ozolkalna muižu, kuru 1842. gadā nopirka tirgotājs Ivans Komarovs un uzdāvināja Rīgas pareizticīgo bīskapam Irinarham.
20. gadsimta sākumā Zorgenfreijas muižiņas ēkas piederēja Kremerta (Kremmert) kokzāģētavai, vēlāk Ostvaldu ģimenei. Pēc Otrā pasaules kara uz bijušās muižiņas zemes ierīkoja mazdārziņus, kungu ēka ilgstoši bija pamesta un tika nojaukta 21. gadsimta sākumā.
Nepilsoņi

Nepilsoņi Eiropas Savienībā

Pēc ES statistikas pārvaldes Eurostat datiem, 2011. gadā Eiropas Savienībā dzīvoja 33,3 miljoni cilvēku, kuri nebija savas mītnes zemes pilsoņi. Visvairāk šādu cilvēku bija Vācijā - 7,2 miljoni, Spānijā - 5,7 miljoni, Itālijā - 4,6 miljoni, Lielbritānijā - 4,5 miljoni un Francijā - 3,8 miljoni. Savukārt Latvijā 2011. gadā dzīvoja 379,8 tūkstoši, Igaunijā 208 tūkstoši, bet Lietuvā tikai 33,6 tūkstoši cilvēku, kuriem bija nepilsoņa pase vai citas valsts pilsoņa pase. No visiem Latvijas iedzīvotājiem, kuri nebija savas mītnes zemes valsts pilsoņi, 16,6% bija ārpus ES esošas valsts (g.k. Krievijas, Ukrainas, Baltkrievijas) pilsoņi vai nepilsoņi, bet 9,8% kādas citas ES valsts pilsoņi.
Lielākais nepilsoņu vai citas valsts pilsoņu īpatsvars bija Luksemburgā (43%), Kiprā (20%), Latvijā (17%) un Igaunijā (16%), bet mazākais Polijā (0,1%), Bulgārijā (0,5%), Lietuvā (1%) un Slovākijā (1,3%).
Dobradži

Latvijā

Latvijas savvaļas dobradži ir taurs un sumbrs. Vairāk kā 500 gadus abas sugas bija izzudušas no Latvijas ainavas. Sumbri izmira 16. gadsimtā, bet, kad izzuda tauri, tas nevienam nav zināms. Pēdējais savvaļas taurs Eiropā mira Polijā 1627. gadā.
Pateicoties Pasaules Dabas Fondam, kopš 2004. gada Latvijas dabā no jauna ir reintroducēts sumbrs, bet taurs mūsdienās vairākās Eiropas valstīs tiek selekcionēts no taurgovs.
Abi lielie zālēdāji ir novērojami Papes ezera dabas parka ganībās. Tā kā taurs bija savvaļas priekštecis liellopam, un līdz mūsdienām tas nav izdzīvojis, tad Pasaules Dabas Fonds ir uzsācis tauru programmu, cenšoties tauru selekcionēt no mājas liellopa. Līdzīga programma ir savvaļas zirga tarpāna selekcijai no poļu konikiem.

Izskats un īpašības

Dobradžu dzimtas sugas ir ļoti dažādas, tās var būt ļoti lielas un pavisam mazas. Lielākais no visiem ir gaurs (Bos gaurus), tas sver vairāk kā 1 tonnu, un tā augstums skaustā ir 2,2 metri. Toties mazākā ir karaliskā antilope (Neotragus pygmaeus), kas sver tikai 3 kg un skaustā nav augstāka par mājas kaķi. Daži dobradži ir masīvi un muskuļoti, citi graciozi, ar smalku ķermeņa uzbūvi un garām kājām. Daudzas sugas ir ļoti sociālas un veido lielus barus, toties citas vientuļnieces.
Visiem dobradžiem visām pēdām ir 4 pirksti, bet tie iet uz diviem vidējiem. Malējie ir maz attīstīti un ļoti reti pieskaras zemei.

Ragi

Visiem dobradžu tēviņiem ir ragi, lai gan ir selekcionētas dažas mājas šķirnes bez ragiem, un daudzu sugu mātītēm arī ir ragi. Ragu lielums un forma ir ļoti dažāda, tomēr ragu uzbūve un struktūra visiem dobradžiem ir līdzīga. Tie nekad neveido sānu zarus - žuburus. Ragi ir no kaulains izaugums, tie var būt vienkārši un gludi, vai vīti, vai saplacināti, bet tiem ir tukšs vidus un no ārpuses tos sedz keratīna kārta. Tieši ragu unikālā forma ir tā, kas dobradžus atdala no pārējiem atgremotājiem. Ja ragi ir gan tēviņiem un mātītēm, tad mātīšu ragi ir mazāki un dažreiz tiem ir atšķirīga forma. Ragu esamības evolūciju mātītēm zinātnieki skaidro ar nepieciešamību aizstāvēties pret plēsējiem vai ar teritoriālu dzīves veidu, jo visbiežāk sugām, kuras nav teritoriālas, mātītēm nav ragu.

Barība un gremošanas sistēma

Lielākā daļa dobradžu ir zālēdāji, izņemot dukerus, kas ir visēdāji. Kā visiem atgremotājiem, dobradžiem ir 4 kameru kuņģis. To gremošanas sistēma spēj sagremot zāli un citus augus, ko citi dzīvnieki nespēj sagremot, jo zāle satur daudz celulozes. Tikai dažu dzīvnieku gremošanas sistēmas ir piemērojušās celulozes sašķelšanai. Tā kā šī gremošanas sistēma organismā aizņem vietu, liela daļa dobradžu ir lieli un masīvi dzīvnieki. Mazākie un graciozākie dzīvnieki ir izvēlīgāki barojoties un meklē sulīgāku, mazāk šķiedrainu barību.
Dobradžiem nav augšējo priekšzobu un augšējo ilkņu. To vietā tiem ir cietas, ragveida augslejas, pret kurām apakšzobi maļ zāli un augus. Dzerokļi ir zemi un plati, kas atdalīti no priekšzobiem ar lielu atstarpi. Par malējo priekšzobu pāri apakšējā žoklī viedoklis dalās; daži zinātnieki uzskata, ka tie ir ilkņi, bet citi, ka dobradžiem ilkņu nav.
Marks Andriā Maurici

Biogrāfija

Pārstāvējis Franciju Eiropas un pasaules jauniešu šaha čempionātos, kuros labāko panākumu guvis 2017. gadā, kad uzvarējis Eiropas jauniešu šaha čempionātā U10 vecuma grupā.
2017. gada Pasaules jauniešu šaha čempionātā U10 vecuma grupā ieņēmis astoto vietu. 2019. gada augustā Bratislavā uzvarējis Eiropas jauniešu šaha čempionātā U12 vecuma grupā.
Karogs (dziesma)

Karogs ir patriotiska Jāzepa Vītola dziesma jauktajam korim ar Edvarta Virzas vārdiem, kas pirmo reizi atskaņota Sestajos latvju vispārējos dziesmu svētkos 1926. gadā.

Vēsture

Kad 19. gadsimta beigās Vītols jau bija izsmēlis sev tuvo Ausekļa un Pumpura dzeju, viņam aptrūka tekstu, un nākamos 15 — 20 gados Vītola kordziesmā, ja neskaitām atsevišķus liriskus darbus, bija manāms apsīkums.
Tad viņu kordziesmai par jaunu pievērsa daži jaunāki dzejnieki, sevišķi Edvarts Virza, no kura dzejoļiem Vītolu valdzināja transcendentāli izjustais "Karogs" no dzejoļu krājuma „Laikmets un lira”, kuram viņš komponēja mūziku 1923. gadā.
Pēc tam ar E. Virzas dzejoļa "Karogs" vārdiem dziesmas sacerēja arī Arvīds Žilinskis un Otrā pasaules kara laikā Alfrēds Kalniņš vīru korim.

Raksturojums

Ekstātiski cildenais "Karogs" ir viena no visspēcīgākajām Vītola dziesmām, un, lai tematikā jau spriego dinamiku kāpinātu vēl, autors nav skopojies arī tīri koriskā ziņā: koris dalīts 8 balsīs, kas izmantotas turpat līdz galējām robežām, liekot soprāniem dziedāt līdz pat b-2, altiem — no g līdz d-2 u. t. t.
Tāpat tehnisku veiklību prasa Karoga ritmi, it kā stretto dzītie atsevišķu balsu vai balsu grupu motīvi, pie kam koris gandrīz viscaur paturēts ff robežās, kas pa spēkam vienīgi lielākiem ansambļiem. Labi sagatavots šāds darbs, bez šaubām, varēja dot izcilu efektu, taču 1926. gada koriem tas bija par smagu, un — kā liecinājis vismaz Jēkabs Graubiņš — tā atskaņojums tad vēl nebija tai līmeni, kādā to varbūt vēlējās dzirdēt autors.
Citu Vītola lielāko kordarbu vidū "Karogs" izceļas vēl ar diatonisko stilu, kas dominē turpat visās 40 taktīs. Atsevišķus hromatismus redzam vienīgi pāris novirzienos un brīnišķīgajā paralēlo, uz basa dominantes būvēto VII un VI pakāpes kvartsekstakordu vietā ("Celies augstāk..."), kur sākas dziesmas
kulminācija, kas vairs neatslābst līdz pat pēdējam trīs oktāvās izvērstajam B-dūra gala trijskanim (fff). Tāpat lielajās līnijās "Karogs" ir meistardarbs, kurā redzam, kā samērā vienkāršu harmonisku vielu ar lielisku motīva izstrādājuma tehniku var attīstīt līdz visaugstākajām galotnēm.
Melissa Kastriljona Gomesa

Biogrāfija

2009. gadā uzvarējusi Panamerikas jauniešu šaha čempionātā U14 meiteņu vecuma grupā. 2011. gadā uzvarējusi Dienvidamerikas zonas turnīrā un izcīnījusi tiesības piedalīties Pasaules čempionāts šahā sievietēm. Piedalījusies 2012. gada Pasaules šaha čempionātā sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas Hantimansijskā, kurā 1. kārtā zaudējusi Nadeždai Kosincevai.
Pārstāvējusi Kolumbiju Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījusies 4 reizes (2012-2018). Individuālajā vērtējumā izcīnījusi sudraba (2012) medaļu.
Par panākumiem turnīros FIDE 2012. gadā viņai piešķīrusi starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu.
Kurgontepa

Vēsture

Pilsēta pastāvējusi jau Ahmenīdu dinastijas laikā, kad tā bijusi ievērojama pilsēta ar savu naudu. 7. gadsimtā nokļuvusi arābu varā. Kurgontepu kopā ar apkārtējo oāzi 13. gadsimtā nopostīja Čingizhana karaspēks un pilsētas izaugsme atsākās tikai 16. gadsimtā. Pēc nonākšanas Krievijas valdījumā pilsēta kļuva par provinces un vēlāk — apgabala centru. Pilsoņu kara laikā 1992.—1997. gadā stipri izpostīta.
Bezdelīgu piekūns

Izskats

Bezdelīgu piekūns ir maza auguma, slaids plēsīgais putns. Tā ķermeņa garums ir 28—36 cm, spārnu plētums 69—84 cm. Kā tas raksturīgs plēsīgajiem putniem mātīte ir lielāka nekā tēviņš. Tēviņš sver 131—232 g, mātīte 141—340 g.
Bezdelīgu piekūnam ir pelēkbrūns apspalvojums, bet ķermeņa apakšdaļa pie proporcionāli garās astes pamatnes rudi brūna, kas labi redzama putnam lidojumā. Krūtis un vēders raibumots — gaišu, gandrīz baltu un tumši brūnu spalvu svītrojums. Vaigi un pakakle gandrīz balta, virs acīm baltas uzacis. Knābis ir tumši pelēks, bet nāsu paugurs un kājas gaiši dzeltenas. Knābja abās pusēs tumši brūns apspalvojums, radot ūsu iespaidu. Abi dzimumi izskatās vienādi. Jaunie putni ir brūnāki kā pieaugušie. Tā spārni ir gari un smaili, aste lidojumā taisnstūra. Lidojumā augstu gaisā tas atgādina svīri.

Uzvedība un barība

Bezdelīgu piekūns mājo atklātās ainavās zemnieku saimniecību, purvu un mežu tuvumā. Tie bieži sastopami skrajos, nelielu koku mežos. Bezdelīgu piekūns medī lidojumā ar nagiem, un tas bieži ir aktīvs krēslas stundās no rītiem un vakaros. Kā visi piekūni tas ir izcils lidotājs, ātrs, spēcīgs, ar asu reakciju, spēju strauji mainīt virzienu un gaisā veikt dažādus akrobātiskus lidojumus. No bezdelīgu piekūna ir grūti aizbēgt pat visizcilākajiem lidotājiem. Tas pamatā barojas ar lieliem, lidojošiem kukaiņiem, piemēram, spārēm, kuras tiek apēstas uzreiz lidojumā. Tas medī arī dažādus mazus putniņus, visbiežāk — bezdelīgas, čurkstes un svīres. Bezdelīgām un čurkstēm ir īpašs, brīdinošs sauciens, ar ko tās paziņo par bezdelīgu piekūna parādīšanos. Veiklais plēsējs reizēm nomedī sikspārņus un pat ķirzakas. Tas mēdz sekot lauksaimniecības tehnikai tīrumos, jo tā gaisā paceļ dažādus iespējamos upurus.

Ligzdošana

Ligzdošana sākas salīdzinoši vēlu — maija beigās, kad gaisā ir pārbagātība ar spārēm un jaunajiem, tikko lidot sākušajiem putniņiem. Riesta laikā pāris gaisā kopīgi veic dažādus akrobātiskos trikus, viens otram nododot nomedīto barību. Bezdelīgu piekūns ligzdošanai izmanto citu putnu pamestas ligzdas, visbiežāk tās, kas atrodas kokos. Dējumā ir 2—4 olas. Inkubācijas periods ilgst 27—33 dienas. Pamatā perē mātīte, bet tēviņš medī un baro mātīti. Jaunie piekūni pamet ligzdu, kad sasnieguši 28—34 dienu vecumu, bet ir atkarīgi no vecākiem vēl 5 nedēļas. Dzīves ilgums savvaļā ir 10 vai vairāk gadi.
Aforisms

Aforisms ir konkrēta autora īss, kodolīgs izteiciens, kas izsaka kādu pabeigtu, vispārinātu domu vai vērtējumu: domugrauds, dzīves gudrība, mutiskā vai pierakstītā formā. Pirmo reizi šis termins tika lietots Hipokrāta "Aforismos".
IPv6

Adresēšana

IPv6 adresēm ir 128 biti. IPv6 adrešu telpas dizains īsteno atšķirīgāku dizaina filozofiju nekā IPv4, kurā apakštīkls tika izmantots, lai uzlabotu mazās adrešu telpas izmantošanas efektivitāti. IPv6 adreses telpa tiek uzskatīta par pietiekami lielu tuvākajā nākotnē, un vietējā apakštīkla vienmēr izmanto 64 bitus saimnieka adresei kas ir norādīta kā interfeisa jeb lietotāja saskarnes identifikators, kamēr visnozīmīgākie 64 biti tiek izmantoti kā maršrutēšanas prefikss.
Identifikators ir unikāls tikai apakštīklā, kuram ir pievienots resursdators (no angļu val. host). IPv6 ir aprīkots ar automātiskās adrešu noteikšanas mehānismu, lai adrešu automātiskā konfigurācija vienmēr rada unikālus uzdevumus.
Didjē Dešāns

Futbolista karjera

Profesionāla futbolista karjeru sācis klubā FC Nantes. 1989. gadā pārgāja uz Marseille, ar ko divreiz kļuva par Francijas čempionu un 1993. gadā uzvarēja UEFA Čempionu līgā. No 1994. līdz 1999. gadam spēlēja Itālijas A sērijas kluba Turīnas "Juventus" sastāvā. Ar šo klubu otrreiz kļuva par Čempionu līgas uzvarētāju (1996. gadā), izcīnīja trīs Itālijas čempiona titulus, vienreiz uzvarēja Itālijas kausa izcīņā, kā arī ieguva vairākas citas trofejas.
1999.—2000. gada sezonu aizvadīja Anglijas Premjerlīgas vienībā Chelsea, izcīnot uzvaru FA kausā. Karjeras noslēgumā pārstāvēja Spānijas klubu Valencia. Karjeru beidza 2001. gadā, 32 gadu vecumā.
Francijas futbola izlasē debitēja 1989. gada 29. aprīlī spēlē pret Dienvidslāviju. Pirmos vārtus izlases labā guva 1989. gada 11. oktobrī pret Skotijas izlasi. Kopš 1996. gada pastāvīgi pildīja komandas kapteiņa pienākumus. Izlases sastāvā kļuvis par 1998. gada FIFA Pasaules kausa uzvarētāju un trīsreiz piedalījies Eiropas čempionāta finālturnīros (1992, 1996, 2000). 2000. gadā kļuvis par Eiropas čempionu. Kopā izlases rindās aizvadījis 103 spēles un guvis četrus vārtus.

Trenera karjera

Pēc spēlētāja karjeras beigām kļuvis par treneri. 2001. gadā tika apstiprināts par Francijas 1. līgas kluba AS Monaco galveno treneri. 2003. gadā ar šo klubu uzvarēja Francijas līgas kausa izcīņā, 2004. gadā sasniedza UEFA Čempionu līgas finālu. 2005. gada septembrī pēc neveiksmīga sezonas sākuma un domstarpībām ar kluba vadību atkāpās no amata.
2006. gada jūlijā kļuva par Turīnas "Juventus" galveno treneri, stājoties amatā Fabio Kapello vietā. 2006.—2007. gada sezonu Juventus aizvadīja B sērijā, un Dešāns palīdzēja komandai uzvarēt līgā un kvalificēties A sērijai. Tomēr sezonas beigās viņš klubu atstāja. 2009. gada maijā tika iecelts par Francijas kluba Marseille galveno treneri. Šī kluba vadībā Dešāns 2010. gadā izcīnīja uzvaru Ligue 1, trīs reizes uzvarēja Francijas līgas kausā un divreiz ieguva Francijas superkausu (Trophée des Champions).
2012. gada 8. jūlijā Dešāns tika apstiprināts par Francijas futbola izlases galveno treneri. 2014. gada FIFA Pasaules kausā izlase Dešāna vadībā sasniedza ceturtdaļfinālu, kurā piekāpās nākamajiem čempioniem Vācijai. 2016. gada Eiropas čempionātā iekļuva finālā, kurā zaudēja Portugālei. 2017. gada oktobrī pagarināja līgumu ar izlasi līdz 2020. gadam.
2008. gada Eiropas čempionāts futbolā

Rīkotājvalsts noteikšana

Austrija un Šveice kopīgi pieteicās rīkot čempionātu, viņu konkurenti bija Grieķija/Turcija, Skotija/Īrija, Krievija, Ungārija, Horvātija/Bosnija un Hercegovina, kā arī Ziemeļvalstu kopējais pieteikums (Norvēģija, Zviedrija, Dānija, Somija). Austrija jau iepriekš bija kandidējusi uz čempionāta rīkošanu, kad kopā ar Ungāriju pieteicās rīkot Eiro 2004, toreiz piekāpjoties Portugālei.
Finālbalsojumā piedalījās Austrija/Šveice, Grieķija/Turcija un Ungārija. Vispirms no tālākās cīņas izstājās Grieķijas/Turcijas kandidatūra un atlikušo divu pieteikumu cīņā tika izvēlēta Austrijas un Šveices kopējā kandidatūra.

Kvalifikācija

Kvalifikācijas turnīra izloze notika 2006. gada 27. janvārī Montro, Šveicē plkst. 12:00.
Kvalifikācijas turnīrs sākās mēnesi pēc 2006. gada Pasaules kausa beigām. Austrija un Šveice kā rīkotājvalstis automātiski kvalificējās finālturnīram.
Kvalifikācijas turnīra izspēles formāts, salīdzinot ar iepriekšējiem gadiem, tika izmainīts. Visu 7 grupu uzvarētāji un otro vietu ieguvēji automātiski kvalificējās čempionātam, kamēr rīkotājvalstis aizpildīja atlikušās 2 vietas 16 komandu finālturnīrā. Šī izmaiņa nozīmēja, ka vairs netika rīkotas izslēgšanas spēles starp kvalifikācijas grupu 2. vietu ieguvējām - tagad tās automātiski kvalificējās turnīram. Komandām, kas ieņēma 3. vietu grupā, vairs nebija iespējas kvalificēties. Sešās no septiņām grupām bija pa 7 komandām, bet vienīgi A grupā - 8.

Sauklis

2008. gada Eiropas čempionāta sauklis tika izvēlēts 2007. gada 24. janvārī: Sagaidi emocijas.
UEFA izpilddirektors Larss-Kristers Olsons par to sacīja, ka "Tas īsumā apraksta to, ko piedāvā 2008. gada Eiropas čempionāts: visa veida emocijas - prieks, sarūgtinājums, atvieglojums vai saspīlējums - līdz pat fināla svilpei."
Krnova

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1221. gadā. No 1377. līdz 1523. gadam — hercogistes centrs. Ilgu laiku apdzīvotā vieta atradās Habsburgu impērijas sastāvā, tās vāciskais nosaukums bija Jēgerndorfa (vācu: Jägerndorf). No 1918. gada — Čehoslovākijas sastāvā. No 1z938. līdz 1945. gadam kā Sudetu reģiona daļa atradās Vācijā. Pēc Otrā pasaules kara — atkal Čehoslovākijā. Pamatojoties uz Beneša dekrētiem, pilsētas vācu iedzīvotāji tika padzīti. Kopš 1993. gada — Čehijas sastāvā.

Cilvēki

Krnova ir tramplīnlēcēja Jaroslava Sakalas (Jaroslav Sakala, 1969) dzimtā pilsēta.
Miegs (Kurbē)

Vēsture

Gleznu pasūtīja Osmaņu impērijas panīkuma laika diplomāts un mākslas kolekcionārs Halils Šerifs Pašā, kurš kopš 1860. gada dzīvoja Parīzē. Gleznu, līdzīgi kā citus Kurbē darbus kā "Pasaules sākums", līdz 1988. gadam nebija atļauts publiski izrādīt. Kad "Miegs" tika izvietots mākslas tirgoņa izstādē 1872. gadā, par to tika sastādīts policijas protokols. Viena no gleznas modelēm bija Džoanna Hifermana, kura tobrīd bija cita gleznotāja, Džeimsa Ebota Vistlera mīļākā. Drīz pēc tam izjuka Vistlera attiecības Hifermani, bet viņa viedoklis par Kurbē mainījās uz slikto pusi.
Lesbiešu un geju vēstures un kultūras enciklopēdija apraksta "Miegu" kā "slavenu" gleznu. Tā ietekmēja 19. gadsimta mākslu, jo pēc tās publiskas izstādīšanas vairāki mūsdienu mākslinieki ietekmējās un radīja darbus par lesbiešu pāru tēmu. Šīs tēmas atkārtota izmantošana palīdzēja cīņā ar tabu lesbiešu attiecību jautājumos.
Šobrīd "Miegs" atrodas Parīzes muzeja Petit Palais kolekcijā.

Apraksts

Gleznā attēlotas divas kailas sievietes, kas guļ gultā, savijušās erotiskā apskāvienā, atpūšoties pēc dzimumakta.
Aina attēlota guļamistabā ar dažādiem tekstilizstrādājumiem un dekoratīvām mēbelēm. Fonā ir tumši zils samta aizkars, bet labajā stūrī ir galds ar dekoratīvu ziedu vāzi. Priekšplānā ir neliels koka galds, kurā ir trīs priekšmeti — krāsains flakons (neliels trauks), caurspīdīga kristāla vāze un kauss. Izņemot šīs mēbeles, gleznā nekas neaizēno galvenos tēlus — sievietes.
Vienai no gulošajām sievietēm ir rudi mati, bet otra ir brunete. Krāsu kontrastam starp sievietēm Kurbē izmantoja matu cirtas. Gultā mētājas saplīsusi pērļu kaklarota un matu sprādze, kas norāda uz iepriekš notikušajām darbībām.

Analīze

Gleznu ietekmēja Šarla Bodlēra dzejolis "Delphine et Hippolyte" no viņa kolekcijas Ļaunuma puķes. "Miegs" ticis interpretēts kā reālisma glezna, kurā ķermeņi attēloti detalizēti, atstājot arī visas nepilnības.
Fara līcis

Fara līcis (angļu: Farr Bay) ir līcis Deivisa jūras piekrastē Karalienes Mērijas krastā. Līcis ir tā platākajā vietā ap 30 km plats un iestiepjas sauszemē par 12 km. Izvietojies auz austrumiem no Helena glečera. Līci 1912. gada novembrī atklāja Daglasa Mosona ekspedīcija un nosauca jaunzēlandiešu zinātnieka Fara (C.C. Farr) vārdā.
Āzijas kauss futbolā

Āzijas kauss futbolā ir svarīgākais nacionālo izlašu turnīrs futbola komandām, kas ietilpst AFC. Tas notiek reizi četros gados kopš 1956. gada. Pēdējais čempionāts gan notika 3 gadus pēc iepriekšējā turnīra — 2007. gadā Indonēzijā, Malaizijā, Taizemē un Vjetnamā, bet pēc tam atkal ik pēc 4 gadiem. Kausa finālturnīrā piedalās 16 izlases. Pašreizējie Āzijas čempioni ir Irākas izlase.
Saūda Arābijas administratīvais iedalījums

Saūda Arābijas administratīvo iedalījumu veido 13 mintakas. Mintakas sīkāk iedalās 118 muhāfazās.
2010. gada ziemas olimpiskās spēles (15. diena)

Vankūveras Olimpisko spēļu piecpadsmitajā dienā (26. februārī) sacīkstes norisināsies 8 disciplīnās un tiks izcīnīti 7 medaļu komplekti.
LHV Group

Vēsture

1999. gada 2. martā Rains Lehmuss (Rain Lõhmus) un Anderss Vīsemanns (Andres Viisemann) dibināja ieguldījumu uzņēmumu AS Lõhmus, Haavel & Viisemann.
1999. gada 9. augustā dibināts ieguldījumu pārvaldības uzņēmums AS Sixpence Holdings, 29. septembrī tas pārdēvēts par AS LHV Varahaldus.
2002. gadā tika atvērta filiāle Rīgā; izveidots LHV pensiju fonds.
2002. gadā atvērta filiāle Viļņā.
2004. gada 14. oktobrī LHV Varahaldus no AS Seesam Elukindlustus nopirka ieguldījumu pārvaldības uzņēmumu AS Seesam  Varahalduse. 2005. gadā tie tika apvienoti, un 2005. gada 29. aprīlī AS LHV Varahaldus nosaukums mainīts uz AS LHV-SEESAM Varahaldus.
2005. gada 21. janvārī dibināta pārvaldītājsabiedrība AS LHV Group.
2006. gadā tika atdalīta korporatīvo konsultāciju nodaļa.
2009. gada 6. maijā LHV saņēma banku darbības licenci. 12. maijā AS Lõhmus, Haavel & Viisemann pārdēvēts par AS LHV Pank. Tika sākta depozītu pieņemšana un komerciālo izņēmumu izsniegšana.
2010. gadā Somijā iegādāts kredītportfelis un atvērta filiāle Helsinkos. Atvērta filiāle Tartu.
2013. gada 6. februārī tika dibināts meitas uzņēmums AS LHV Finance, lai piedāvātu pārdošanas ar pēcmaksu pakalpojumus. 2013. gadā iegādāts Lietuvas uzņēmums Mokilizingas.
2015. gadā tika pārdots Somijas kredītu bez seguma portfelis.
2015. gadā LHV Group obligācijas tika iekļautas Tallinas fondu biržā.
2016. gadā LHV Group veica sākotnējo publisko piedāvājumu, un 23. maijā tā akcijas sāka kotēt Tallinas biržā.
2016. gada janvārī paziņots, ka 31. martā tiks slēgta Latvijas filiāle; Uzņēmumu reģistrā tā dzēsta 1. aprīlī.
2018. gadā Apvienotajā Karalistē tika atvērta LHV filiāle.
Vērgales pagasts

Upes

Annas upīte, Bubieris, Bubierpieteka, Ceriņu grāvis, Dangas grāvis, Griguļupe, Gulēnu valks, Kapupe, Kārklleja, Kārļupīte, Kristapenes grāvis, Kunkuļupe, Laika upīte, Lanka, Lenkupe, Ziemupe.

Ezeri

Elkezers

Vēsture

Mūsdienu Vērgales pagasta teritorijā vēsturiski atradās Saraiķu muiža (Gut Sarreiken, Saraiķi), Vecbebes muiža (Gut Alt-Bebben, Bebe), Vērgaļu muiža (Gut Wirginahlen, Vērgale), Ziemupes muiža (Gut Seemuppen, Ziemupe).
1935. gadā Vērgaļu pagasta platība bija 65,9 km². 1945. gadā pagastā izveidoja Vērgales un Vērnieku ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. 1951. gadā Vērgales ciemam pievienoja Vērnieku ciemu, 1954. gadā — Ziemupes ciemu un daļu Medzes ciema, 1975. gadā — vēl daļu Medzes ciema. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Pāvilostas novadā.

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas ir Vērgale (pagasta centrs), Saraiķi, Ploce, Ziemupe, Vērgales stacija, Saraikas muiža, Bebe.
Korespondencšaha olimpiāde

Korespondencšaha olimpiāde ir Starptautiskās korespondencšaha federācijas (ICCF) organizēts divu etapu (priekšsacīkstes, fināls) korespondencšaha turnīrs, kurā piedalās ICCF dalībvalstu izlases komandas.

Vēsture

Korespondencšaha olimpiādes ICCF rīko kopš 1946. gada. Par olimpiādes prototipu kalpoja ICCF priekšteces Starptautiskās Korespondencšaha savienības (IFSB) 1935.—1939. gadā izvestais Eiropas valstu komandu turnīrs, kurš tika izspēlēts divos etapos: pirmais etaps — priekšsacīkstes, kurās, sadalītas trīs grupās, spēlēja 17 komandas no 14 valstīm, otrais etaps — divi fināli. Galvenajā finālā, kurā spēlēja 6 komandas, uzvarēja Ungārija.
Cise fon Rūtenbergs

Dokumenti

Rusova hronika par mestru Cisi:
Cīse Rutenbergs, 33. Vācu ordeņa mestris, ieņēma amatu 1425. gadā, Viņa laikā, 11.maijā, 1433.gadā, galīgi izdega visa Rēvele. Nodega arī doms, klosteŗi un visas baznīcas ar ērģelēm un zvaniem, aizdegās arī dārzi un šķūņi ārpus pilsētas, un gāja bojā daudz laužu. Šinī laikā Heinrichs Ikšķils sāka celt biskapa mājokli Rēvelē uz domkalna.
Šis mestris iebruka ar labi apbruņotu kaŗaspēku Lietavā un 12 nedēļu laikā slepkavoja, laupīja, un dedzināja visā Lietavā. Daudzi ordeņbrāļi un pats mestris saslima ar asinssērgu, pie kam pēdējais ceļā uz mājām nomira. Viņš valdīja 9 gadus. Par Rīgas virsbiskapu, 11. pēc skaita, bija Heinrichs, bijis dombaznīcas prāvests.
1997. gada Tour de France

1998. gada Tour de France bija jau 84. Tour de France daudzdienu velobrauciens, kurš notika no 1998. gada 5. līdz 27. jūlijam. Velobraucienā uzvarēja vācietis Jans Ulrihs.