google/wiki40b huggingface dataset:
Glodene

Izplatība

Glodene izplatīta gandrīz visā Eiropā, izņemot Islandi, Pireneju pussalas dienvidus un centrālo daļu, Skandināvijas ziemeļus, lielāko daļā Vidusjūras salu un Austrumeiropas dienvidus. Plašs vienlaidu areāls aptver Eirāzijas ziemeļu meža zonu, rietumos sākot ar Baltijas valstīm, Baltkrieviju, Ukrainu un Moldovu, austrumu virzienā turpinoties līdz Tobolas upei Rietumsibīrijā.
Ir arī vairāki izolēti areāli: Portugāles rietumos pie Lisabonas, Kazdagi kalnos Turcijā, Kaukāzā, Irānas ziemeļos un Krievijas dienvidos.

Latvijā

Glodene Latvijā sastopama bieži, visā teritorijā.

Izskats un īpašības

Glodenes ķermenis atgādina čūsku, tomēr tā ir ķirzaka bez kājām. Ir vairākas iezīmes, kas glodeni atšķir no čūskām. Acis mazas, ar plakstiņiem (čūskām plakstiņu nav). Glodenei ir ausu atvērumi (čūskām nav), vēderu klāj ragvielas zvīņas (čūskām vairodziņi). Ādu glodene maina pa daļām (čūskas maina uzreiz visu ādu), gadā 2—3 reizes. Mēle salīdzinoši plata ar robiņu galā (čūskām šaura un šķelta). Glodenes, līdzīgi kā citas ķirzakas, briesmu gadījumos nomet asti, kas pēc apmēram divām nedēļām sāk ataugt.
Ķermeņa garums līdz 35—50 cm. Galva tikpat plata, cik viduklis, aste gara ar strupu galu. Zvīņas gludas, mirdzošas. Pieaugušam īpatnim mugurpuse dažādos pelēcīgi brūnos toņos, vēderpuse pelēka vai zilgana. Pēc krāsas var atšķirt dzimumus: mātītes mugura parasti ir brūna ar vara spīdumu un ar brūniem vai melniem sāniem, uz kuriem var būt mirguļojoši raibumi, bieži uz muguras un sāniem melnas garensvītras; tēviņš ir pelēcīgs vai vara sarkanbrūns bez svītrām. Reizēm uz muguras var būt zili plankumi, tēviņiem biežāk nekā matītēm. Arī galva tēviņam platāka un garāka nekā mātītei. Abu dzimumu jaunās glodenes zeltainas ar tumši brūnu vēderu un sāniem un ar melnu garenisku svītru uz muguras.

Uzvedība un barība

Glodene mājo celmiem un saknēm bagātā zemsedzē, pārsvarā mežmalās, izcirtumos un sausos priežu silos. Aktīvitātes laiks ir krēslas stundas un nakts. Latvijā pēc ziemošanas parādās aprīlī vai maija sākumā. Ziemošanu sāk septembra beigās. Ziemo dziļās alās (līdz 80 cm); bieži savācas kopā vairāki desmiti īpatņu. Briesmu gadījumā nomet asti, kas pēc tam turpina aktīvi locīties. Tādējādi aste novērš uzbrucēja uzmanību, dodot glodenei laiku paslēpties.  
Barojas ar kailgliemežiem, sliekām, jauniem gliemezīšiem, kamēr to mājiņas ir trauslas, un citiem mīkstiem bezmugurkaulniekiem.

Vairošanās

Pārojas laikā no maija beigām līdz jūnijam. Šajā laikā tēviņi kļūst agresīvi viens pret otru. Mātīte pārojas vai nu katru gadu, vai reizi divos gados. Pārošanās laikā tēviņš mātītei iekožas galvā vai kaklā, abiem ķermeņiem savijoties kopā. Pārošanās var ilgt līdz 10 stundām. Glodene ir oldzīvdzemdētāja (olas attīstās mātes ķermenī un piedzimst dzīvi mazuļi). Olu attīstības periods ilgst apmēram 3 mēneši, un augustā mātītei piedzimst 6—12 mazuļi, apmēram 7—10 cm gari. Tiem piedzimstot, tos joprojām ieskauj olas membrāna. Glodene pilnībā pieaug 6—8 gadu laikā, bet dzimumbriedums iestājas agrāk: tēviņam 3—4 gadu vecumā, mātītei 4—5 gados. Glodenei ir salīdzinoši garš mūžs, un ilgākais zināmais mūžs ir bijis 54 gadi.
Kasablanka

Vēsture

Ap 7. gadsimtu mūsdienu Kasablankas apkārtnē apmetās berberi. Tolaik pilsētas nosaukums bija Anfa un tā kļuva par nelielu neatkarīgu valsti līdz 1068. gadā to iekaroja Almoravīdi. Merinīdu varas laikā (13.—15. gadsimtā) Anfa kļuva par ostas pilsētu. 15. gadsimta sākumā Anfa atkal ieguva neatkarību un kļuva par pirātu bāzi, tāpēc 1468. gadā portugāļi pilsētu nopostīja. 1515. gadā senās Anfas vietā portugāļi uzcēla cietoksni, tomēr 1755. gadā to zemestrīces dēļ pameta.
18. gadsimta beigās Marokas sultāns Muhameds III pilsētu atjaunoja un nosauca to par "Balto namu" (Dar el Beida arābu variantā un Casablanca spāņu variantā).
19. gadsimtā osta piedzīvoja uzplaukumu, jo bija viens no vilnas eksporta centriem uz Angliju.
1907. gada jūnijā franči veica tramvaja sliežu celtniecības darbus, aizskarot kapsētu. Pilsētā izcēlās nemieri, kuri tika apspiesti ar franču karaspēka palīdzību un pilsēta nonāca franču kontrolē. 1912. gada 30. marta Fēsas līgums padarīja Maroku par Francijas protektorātu.
Franču varas gados Kasablanka bija viens no pretfranču cīņas centriem. 1943. gada janvārī pilsētā notika Kasablankas konference, kurā tikās Franklins Delano Rūzvelts, Vinstons Čērčils un Šarls de Golls.
20. gadsimta 50. gadu sākumā Kasablankas meiteņu koledžā Mers-Sultan mācījās Latvijas prezidente Vaira Vīķe-Freiberga.
Marokas neatkarība tika atjaunota 1956. gada 2. martā. 2000. gada martā pilsētā notika sieviešu demonstrācija, kurā Marokas sievietes pieprasīja poligāmijas aizliegšanu un šķiršanās likumu ieviešanu. 2003. gada 16. maijā Kasablankā notika vairāki terorakti, kuros gāja bojā 33 cilvēki.
Austrijas valsts līgums

Austrijas valsts līgums pilnā nosaukumā Valstiskā vienošanās par neatkarīgas un demokrātiskas Austrijas atjaunošanu, parakstīta Vīnē 1955. gada 15. maijā. Balstoties uz līgumu, līdz tā paša gada 25. oktobrim PSRS, ASV, Lielbritānijas un Francijas karaspēks atstāja Austriju.
Okupācijas zonas Austrijā sāka pastāvēt 1945. gada 24. jūlijā. 25. novembrī notika Nacionālās Asamblejas vēlēšanas. No 165 deputātu vietām komunisti ieguva 4, konservatīvā Tautas partija 85 un sociālisti 76 vietas. Atšķirībā no Austrumvācijas, padomju okupācijas zona Austrijā bija pārāk maza, lai tajā izveidotu neatkarīgu padomju valsti.
Staļina varas laikā sarunas par Vācijas un Austrijas statusu bija bez rezultātiem, jo PSRS uzstāja uz to, ka vispirms jāatrisina Vācijas jautājumu. Uzreiz pēc Staļina nāves Maļenkovs sāka uzlabot attiecības ar Rietumiem. 1953. gada 27. aprīlī Molotovs informēja Austrijas vēstnieku par to, ka gaidāma austriešu karagūstekņu atbrīvošana. No 8. jūnija atviegloja dokumentu pārbaudes uz padomju okupācijas zonas robežas, kā arī atļāva brīvu preču kustību starp zonām. 30. jūlijā PSRS uzņēmās segt okupācijas spēku izmaksas, kuras iepriekš sedza Austrija. 11. augustā beidzās preses cenzūra un 9. novembrī beidzās radio, teātra un koncertu cenzūra.
1955. gada sākumā Hruščovs panāca Maļenkova atkāpšanos no valdības vadītāja amata un par spīti Molotova pretestībai izlēma vienoties ar Rietumu lielvalstīm par Austrijas neatkarības atjaunošanu. 1955. gada 8. februārī Molotovs bija spiests paziņot, ka okupācijas spēku izvešana no Austrijas var notikt negaidot Vācijas miera līguma noslēgšanu, tā atdalot Austrijas un Vācijas problēmas. 24. martā viņš ielūdza Austrijas kancleru Juliusu Rābu vizītē uz Maskavu. 11.-15. aprīļa sarunās padomju un austriešu pārstāvji vienojās par galvenajiem jautājumiem. PSRS apmaiņā pret Austrijas neatkarību pieprasīja ekonomisku un finansiālu atlīdzību. Četru lielvalstu pārstāvji līgumu parakstīja 1955. gada 15. maijā.
Līdzīgi kā pirmskara Austrijas Republikai, arī šis līgums aizliedza Austrijai apvienoties ar Vāciju. Neitralitāte līgumā nebija pieminēta, un 1955. gada 26. oktobrī Austrijas parlaments to nostiprināja ar konstitūcijas labojumu.
Igors Sokolovs

Karjera

Ar panākumiem startējis Eiropas kausā — divreiz bijis sacensību uzvarētājs (2005, 2007), četras reizes ierindojies otrajā vietā (2001, 2003, 2006, 2008). 2007. gada Pasaules čempionātā Osakā viņš izcīnīja 14. vietu (73,92 m).
Piedalījies 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kurās izcīnīja 19. vietu ar 73,72 m tālu metienu. 2009. gada Pasaules čempionātā Berlīnē ieņēma 17. vietu (73,97 m). 2009. gada Pasaules vieglatlētikas finālā izcīnīja 2. vietu ar 79,32 tālu metienu. 2010. gada Eiropas čempionātā izcīnīja 14. vietu ar 73,29 m tālu metienu. 2011. gada Pasaules čempionātā viņš ar 72,95 m tālu metienu ierindojās 20. vietā.
Kvalificējās startam 2012. gada vasaras olimpiskajās spēlēs. Tajās viņš ar kvalifikācijā sasniegtajiem 72,76 metriem ierindojās 21. vietā, nekvalificējoties finālam.
2012. gada Eiropas čempionātā viņš ar 70,80 metrus tālu metienu palika 23. vietā kvalifikācijā, tādējādi nekvalificējoties finālsacensībām. 2013. gada Pasaules čempionātā Maskavā, Krievijā, izcīnīja 19. vietu.
Karjeras laikā vairākas reizes labojis Latvijas rekordu vesera mešanā, un pašlaik tas ir 80,14 metri. To viņš uzstādīja 2009. gada 30. maijā Rīgas atklātajā čempionātā vieglatlētikā.
Bazofilie leikocīti

Bazofilie leikocīti, saukti arī vienkārši par bazofilajiem, ir vismazāk sastopamie leikocīti asinīs. To daudzums asinīs ir 0,5—1%. Leikēmijas gadījumā skaits var izteikti palielināties. Bazofilie leikocīti pieder pie granulocītiem jeb leikocītiem, kuros ir specifiskas sev raksturīgas granulas. Bazofilajos atrodas lielas granulas, kas histoloģiskajos preparātos krāsojas bazofili, tādēļ arī radies to nosaukums. Bazofilie leikocīti ir līdzīgi tuklajām šūnām gan pēc uzbūves, gan funkcijas. To funkcija ir cieši saistīta ar histamīna un heparīna izdalīšanu, izraisot imūno reakciju. Bazofilu skaits var paaugstināties pie alerģijām vai inficēšanās ar parazītiem.
Dear Mama

Dear Mama ir pirmais singls no Tupaka Šakura trešā solo albuma Me Against the World, kas iznāca 1995. gadā. Dziesma ir sarakstīta speciāli viņa mātei Afēnijai Šakurai. Dziesmas melodija ir semplēa no The Spinners dziesmas "Sadie" un no Džo Sempla dziesmas "In All My Wildest Dreams". Daudzi fani, kritiķī un hiphopa izpildītāji to uzskata par visu laiku labāko dziesmu hiphopa vēsturē, un viena no Tupaka labākajām dziesmām iekļūstot 4. vietā visu laiku labāko hiphopa dziesmu sarakstā.

Panākumi

Dziesmu iekļuva Billboard Hot Rap Singles topa pirmajā vietā uz piecām nedēļām un R&B/Hip-Hop Singles topā vienu nedēļu. Tā arī iekļuva Hot 100 topa devītajā vietā, un Hot Dance Music Maxi-Singles topa pirmajā vietā uz četrām nedēļām.
Daudzi šo dziesmu uzskata par Tupaka vis emocionāliskāko dziesmu. Ļoti daudzi cilvēki slavē šo dziesmu (Eminems to piemin kā savu mīļāko Tupaka dziesmu) pat daudzi cilvēki kuri nav iesaistīti hiphopa industrijā. 1998. gadā dziesmu iekļāva Tupaka albumā Greatest Hits. Dziesmas oficiālo remiksu ir producējis Nitty un dziesma ir ar Entoniju Hamiltonu, tas ir iekļauts 2006. gada albumā Pac's Life.
Lēbusa

Vēsture

Ap 7. gadsimtu ap pilsētu dzīvoja slāvu leubuzzi cilts. Teritoriju 966. gadā iekaroja Meško I. Pati pilsēta rakstos pirmoreiz minēta 11. gadsimta sākumā. 1226. gadā Lēbusai tika piešķirtas pilsētas tiesības. Ap 1250. gadu Lēbusa nonāca Brandenburgas markgrāfistes sastāvā. 1373. gadā Kārļa IV karaspēks nopostīja pilsētas katedrāli, un bīskapa sēdeklis no Lēbusas tika pārcelts uz Firstenvaldi. 1701. gadā pilsēta iekļāvās Prūsijas karalistē, bet vēlāk Vācijas impērijā. Otrā pasaules kara laikā pilsēta tika gandrīz pilnībā nopostīta. Pēc kara pilsēta iekļāvās VDR sastāvā un kļuva par pierobežas pilsētu, jo teritorija pretējā upes pusē tika piešķirta Polijai.

Ekonomika

Pie Lēbusas sākas Jamalas—Eiropas gāzesvada Vācijas sektors (JAGAL).
Smārde (stacija)

Vēsture

Smārdes stacija uzbūvēta reizē ar dzelzceļa līniju 1877. gadā. Tajā bija trīs sliežu ceļi un kravas rampa. Sākotnējā stacijas ēka nav saglabājusies, tagadējā uzcelta 1930. gadā. Pēc Tukuma līnijas elektrificēšanas stacijā elektrificēti 2 no 3 sliežu ceļiem, tādējādi tajā varēja izmainīties elektrovilcieni. 20. gadsimta 80. gados stacija pārveidota par pieturas punktu (līdz 90. gadu sākumam palikusi kā rezerves stacija, saglabājot sliežu ceļus un signalizācijas sistēmas, bet demontējot pārmijas), bet neizmantotie sliežu ceļi nojaukti 90. gados (elektrificētais pirmais ceļš nojaukts apmēram 1995. gadā).
Pols Veslijs

Bērnība

Veslijs piedzima Ņūbrunsvikā, Ņūdžersijā poļu vecākiem Tomasam un Agnieškai Vasilevskiem (angļu. Wasilewski), uzauga viņš Marlboro Taunšipā, Ņūdžersijā. Viņam ir vecāka māsa Monika un divas jaunākas māsas - Džūlija un Lia. Bez angļu valodas Pols pārzin arī poļu valodu, jo līdz 16 gadu vecumam viņš katru gadu vismaz 4 mēnešus pavadīja Polijā.
Viņš mācījās Kristiešu Brāļu Akadēmijā Linkroftā Ņūdžersijā un nedaudz apmeklēja arī Marlboro vidusskolu savos vidusskolas gados. Savā junioru vidusskolas gadā Veslijs ieguva lomu seriālā Vaduguns, atveidojot Maksu Nikersonu. 2000. gadā viņš uzsāka studijas Ratgersas Universitātē, taču ar vecāku piekrišanu izstājās pēc pirmā semestra, saprotot, ka ar aktiermākslu viņš varētu pelnīt iztiku.

Karjera

2005. gadā viņš uzsāka savas karjeras gaitas kā Pols Veslijs. Jautājot viņam, kādēļ viņš nomainīja savu īsto uzvārdu, viņš atbildēja: "To ir pārāk grūti izrunāt. Es lūdzu ģimenes atļauju, un tas tiešām palīdzēja manai karjerai."
Viņš ir piedalījies vairākos TV šovos, kā piemēram, 24, 8 Vienkārši Noteikumi, Amerikāņu Sapņi, Armijas Sievas, Smolvila. Leģenda Par Supermenu, kā arī O.C. Pašlaik Veslijs atveido vampīru Stefanu Salvatori Vampīru Dienasgrāmatās, kas pirmizrādi CW kanālā piedzīvoja 2009. gada septembrī. Seriālā viņš atveido jaunāko brāli Deimonam Salvatorem (atveido Ians Somerhalders), kā arī Elēnas Gilbertes (atveido Ņina Dobreva) mīļoto. Viņa bijusī sieva Torija DeVito arī filmējās Vampīru Dienasgrāmatās, seriāla trešajā sezonā atveidojot Meriditu Felu, ārsti Mistikfālā. Filmējoties seriālā Vampīru Dienasgrāmatas, Pols ir ieguvis dažādus apbalvojumus.

Personiskā dzīve

2007. gadā Veslijs, filmas Slepkavu Filma uzņemšanas laukumā satika Toriju DeVito un uzsāka attiecības. 2011. gada aprīlī Ņujorkā viņi slēgtā ceremonijā apprecējās,  taču 2 gadus vēlāk tika paziņots, ka pāris izlēmis šķirt laulību.2013. gada novembrī paklīda baumas, ka Pols uzsācis attiecības ar Vampīru Dienasgrāmatu kolēģi Fībiju Tonkinu.
Havlīčkūvbroda

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1234. gadā. 13. un 14. gadsimtā pilsēta bija ievērojams sudraba ieguves centrs. Tā kā Husītu karu laikā pilsēta atbalstīja karali Sigismundu, 1422. gada 22. janvārī to nopostīja husīti Jana Žižkas vadībā. Ilgu laiku apdzīvotā vieta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā. No 1919. gada — Čehoslovākijā. Kopš 1993. gada — Čehijā.
Viking 2

Viking 2' bija otrais no "Viking" misijas aparātiem, kas bija identisks "Viking 1" aparātam.
"Viking 2" startēja 1975. gada 9. septembrī un pēc 333 dienām sasniedza Marsu. Orbītā ap Marsu zonde iegāja 1976. gada 7. augustā. Tāpat kā "Viking 1", "Viking 2" pirmo mēnesi pavadīja, meklējot piemērotāko vietu nolaižamā aparāta nosēdināšanai. "Viking 2" fotogrāfijas tika salīdzinātas ar "Viking 1" iegūtajām fotogrāfijām, lai iegūtu pilnīgāku ainu par planētas virsmu. 1976. gada 3. septembrī tika atdalīts nolaižamais aparāts un orbitālais aparāts uzsāka planētas kartografēšanu. 1977. gadā tika pamanīta noplūde "Viking 2" dzinēju sistēmā un šī iemesla dēļ bija apgrūtināta zondes manevrētspēja. Orbitālais aparāts darbojās līdz 1978. gada 25. jūlijam, kopumā apriņķojot Marsu 706 reizes un iegūstot vairāk nekā 16000 fotogrāfiju.
"Viking 2" nolaižamais aparāts tika atdalīts 1976. gada 3. septembrī. Nosēšanās notika tāpat kā ar "Viking 1" nolaižamo aparātu un "Viking 2" nosēdās Utopia Planitia rajonā. Nosēšanās brīdī viena no nolaižamā aparāta balsta kājām trāpīja uz akmens un aparāts nosēdās šķībi (8 grādu novirze — salīdzinājumā "Viking 1" nolaižamais aparāts nosēdās gandrīz precīzi horizontāli). Uzreiz pēc nosēšanās sākās apkārtnes fotografēšana un tika veikti vairāki Marsa grunts eksperimenti un seismogrāfiskās analīzes.
"Viking 2" nolaižamais aparāts darbojās līdz 1980. gada 11. aprīlī, kad aparātam atslēdzās baterijas.
Diprotodonti

Izskats un īpašības

Visiem diprotodontiem piemīt divas kopīgas īpašības. Tiem visiem apakšžoklī ir pāris lielu priekšzobu. Dēļ šīs pazīmes kārta ieguva savu vārdu - diprotodontia, kas nozīmē divi priekšzobi. Un diprotodontiem nav ilkņu. Otra kopīgā iezīme ir tā, ka visi diprotodonti ir sindikāļi. Tas nozīmē, ka otrie un trešie pirksti sindikālajām sugām ir lielākoties pārklāti ar ādu un izskatās saplūduši, izņemot nagus. Pirmā pirksta parasti nav, bet ceturtais visbiežāk ir palielināts. Sindikālās sugas parasti ir piemērojušās dzīvei kokos un kāpelēšanai pa zariem, tomēr lielākā daļa diprotodontu dzīvo uz zemes, un to pēdām attīstījušās vēl citas iezīmes, kas svarīgas dzīves veidam uz zemes. Diprotodontu pēdas liecina, ka pagātnē tie visi dzīvojuši kokos, bet vēlāk dažas sugas kā, piemēram, ķenguri un valabiji ar laiku piemērojās dzīvei uz zemes.

Barība

Mūsdienās gandrīz visi diprotodonti pārtiek no augu izcelsmes barības, kā arī lielākā daļa izmirušo sugu. Šajā kārtā ir dažas kukaiņēdāju un visēdaju sugas. Analizējot barības ieradumus no evolūcijas viedokļa, sugas, kas barojas ne tikai ar augiem, ir jaunākas un attīstījušās salīdzinoši nesen. Tikai izmirušie aizvēsturiskie Thylacoleonidae ir vienīgie zināmie plēsīgie diprotodonti, kas barojās ar gaļu.
Indijas administratīvais iedalījums

Indijas administratīvo iedalījumu veido 29 štati un 7 apvienotās teritorijas. Vēlētas likumdevējas vara un pārvalde, kas veidota pēc Vestminsteras modeļa ir visiem štatiem un divām no savienības teritorijām — Pudučerri un Deli Valsts galvaspilsētas teritorijai. Pārējo piecu savienības teritoriju tiešo pārvaldību veic centrālās valdības iecelti administratori. Pēc Štatu Reorganizācijas likuma pieņemšanas 1956. gadā, štatus veidoja uz valodu pamata. Kopš tā laika šī struktūra kopumā ir palikusi nemainīta. Štats vai savienības teritorijas sīkāk ir iedalītas 640 distriktos. Distrikti, savukārt, ir tālāk iedalīti tehsilos.
Latvijas sieviešu basketbola izlase 2013. gada Eiropas čempionātā

Kvalifikācijas turnīrs

Latvijas sieviešu basketbola izlase 2011. gada Eiropas čempionātā izcīnīja 8. vietu, tādēļ izlasei bija jāstartē  2013. gada Eiropas čempionāta kvalifikācijas turnīrā.
11. jūlijs tika uzsākts kvalifikācijas turnīrs. Latvijas izlase tika ielozēta E grupā kopā ar Grieķijas, Itālijas, Somijas un Luksemburgas izlasēm. Tika aizvadīts divu apļu turnīrs (katra izlase ar katru spēlē gan mājās, gan izbraukumā). Gūtās piecas uzvaras astoņās spēlēs ļāva izlasei kvalificēties 2013. gada Eiropas čempionātam basketbolā.
Roberts Skuja

Biogrāfija

Piedzimis zemnieka ģimenē un visu mūžu strādājis lauku darbus. Šahu iemācījies spēlēt 14 gadu vecumā. 1927. gadā kļuvis par Alūksnes čempionu šahā. No 1930. gada līdz 1971. gadam piedalījies Latvijas šaha čempionātos. Labākais sasniegums - dalīta 2.-3. vieta 1950. gadā. Pēc Otrā Pasaules kara bijis Latvijas lauku sporta biedrības «Vārpa» spēcīgākais šahists. PSRS lauku šahistu individuālajos čempionātos divas reizes bijis vicečempions: 1951. un 1952. gadā. 1954. un 1955. gadā PSRS lauku šahistu komandu meistarsacīkstēs ieņēmis 1. vietu pie 1. galdiņa. 
Bijis pazīstams arī kā šaha problēmists. Kopā ar Latvijas izlasi uzvarējis PSRS 1. komandu čempionātā šaha kompozīcijā. Uzvarējis arī 1957. gada Latvijas čempionātā šaha kompozīcijā etīžu grupā. Roberta Skujas etīdēm un uzdevumiem bija raksturīga formas vienkāršība.
Līdz rudenim vēl tālu

Sižets

Jaunai un skaistai meitenei jāizvēlas starp diviem viņas sirds iekarotājiem. Judītei pastāv ērta iespēja paslēpties labiekārtotā pasaulē, kuru viņai nodrošinātu jaunais zinātņu kandidāts Šumskis. Tomēr viņa izvēlās būt kopā ar rītdienas neparedzamību sava bijuša skolas biedra, romantiskā mākslinieka Lipsta, izskatā.
Rabīns

Rabīnisma institūcija

Laicīgās un reliģiskās varas struktūras senajās Izraēlas karalistē un Jūdas karalistē bija balstītas uz karaļa, praviešu, Sanhedrina un Jeruzālemes tempļa priesteru, kohenu, autoritāti. Sanhedrina lockļi tika saukti par tiesnešiem (dayanim). Visas iepriekšminētās personas pārzināja Toru un 613 baušļus, kas viņus, mūsdienu izpratnē, padarītu par rabīniem.
Pēc romiešu-jūdu kara, kura rezultātā tika iznīcināta Jūdejas patstāvība un sagrauts Jeruzālemes templis, karaļi un priesteri vairs nepildīja savas reliģiskās funkcijas. Jūdaisma teoloģiskā tālākpastāvēšana palika pašu agrīnāko rabīnu rokās. Mūsu ēras pirmajos gadsimtos viņi attīstīja un pierakstīja Mišnu un Talmudu.
Maimonids noteica, ka katrai ebreju draudzei ir jāieceļ lūgšanu vadītājs un skolotājs, kas draudzei varētu mācīt Toru. Šī jaunveidotā sociālā institūcija ir mūsdienu rabīna funkciju aizsākums. 15. gs. Centāleiropā ieviesās paradums, ka šie skolotāji tika sertificētu un saņēma speciālu teoloģisko diplomu. Sākotnēji daudzi ebreji to uzskatīja par kristiešu mācītāju atdarināšanau, taču šī sistēma nostiprinājās un formāla rabīna diploma pasniegšana (semicha) turpinās arī mūsdienās.
Nepieciešamo studiju apjoms dažādos jūdaisma novirzienos ir atšķirīgs. Haredi un Hasīdu vidū garīgie amati tradicionāli tiek mantoti no tēva uz dēlu. Reformēto ebreju rabīniem prasības nav tik stingras kā Ortodokso ebreju rabīniem.
Studenti, kas vēlas kļūt par Ortodoksajiem rabīniem, apgūst Talmudu, tā komentārus un ebreju likumus. Studijas notiek ješivās. Jau pirms studiju sākuma studentam jāzin arī Ivrits un Aramiešu valoda.

Rabīna pienākumi

Rabīna pienākumos ietilpst reliģiskā izglītošana un reliģisko jautājumu izšķiršana pēc Talmuda likumiem. Liberālajās draudzēs rabīns bieži vada Sabata un svētku dievkalpojumus, bet tradicionālajās draudzēs par to ir atbildīgs kantors vai kazans. Rabīns nav priesteris ar īpašiem reliģiskiem pienākumiem. Tāpēc pamatā ikviens ebreju draudzes loceklis var vadīt dievkalpojumu, skaitīt lūgšanas vai lasīt priekšā no Toras. Bieži gan tikai rabīniem ir tam nepieciešamās zināšanas. Kaut arī ebreju draudzēm nav centrālās pārvaldes, tomēr vairākās valstīs ir ieviests virsrabīna amats kā augstākā reliģiskā instance.
C!Q!

C!Q! ir saīsinājums no latīņu-franču vārda hibrīda (Conventsquartier).
Studentu korporāciju terminoloģijā ar C!Q! tiek apzīmēts konventa nams (dzīvoklis). Dažas korporācijas sava konventa dzīvokļa apzīmēšanai lieto latvisku saīsinājumu K!Dz!.
Jānis Ceplītis

Dzīvesgājums

Dzimis 1881. gada 28. februārī Ceraukstes pagasta Lielkaktiņos lauksaimnieka ģimenē. Mācījās Bauskas pilsētas skolā un Falangas ģimnāzijā. 1902. gadā kā brīvprātīgais iestājās Krievijas impērijas armijas 180. kājnieku pulkā, mācījās Viļņas junkuru skolā (1903-1906), pēc kuras beigšanas dienēja 2. grenadieru pulkā kā podporučiks (1906), poručiks (1909), štābkapteinis (1913). Studēja Ģenerālštāba akadēmijā, bet sakarā ar Pirmā pasaules kara sākumu viņu pēc otrā kursa atkomandēja uz savu daļu. Kā rotas komandieris viņš piedalījās kaujās, tika ievainots un kontuzēts. No 1915. gada marta bija virsnieks Dienvidrietumu frontes štābā, paaugstināts par kapteini (1916) un apakšpulkvedi (1917). 
1917. gada decembrī kā militārais eksperts piedalījies Brestļitovskas miera sarunās. 1918. gada aprīlī-novembrī bija virsnieks Ukrainas hetmaņa Pavlo Skoropadska armijas štābā. No 1918. gada decembra līdz 1919. gada septembrim bija Ukrainas Tautas Republikas armijas štāba Operatīvās daļas priekšnieks. 
1919. gada decembrī atgriezās Latvijā, no 1920. gada 9. februāra bija pulkvežleitnants Latvijas armijas virspavēlnieka štābā. 1920. augustā viņu iecēla par Kara skolas priekšnieku, 1923. gadā paaugstināts par pulkvedi un Jātnieku pulka komandieri. 1922. gadā apprecējās ar Aleksandru Krogzemi. No 1931. gada bija armijas sakaru priekšnieks. 1935. gadā atvaļinājās un dzīvoja Rīgā.
Viņa jaunākie brāļi Latvijas armijas pulkvedis Rūdolfs Ceplītis (1895-1941) un pulkvedis-leitnants Edvarts Ceplītis (1892-1940) gāja bojā pēc Latvijas okupācijas. 
Otrā pasaules kara beigās 1944. gadā devās bēgļu gaitās uz Vāciju, kur miris 1956. gada 3. oktobrī Freiburgā.