google/wiki40b huggingface dataset:
Velna ducis (filma)

Sižets

Vilciens Rīga - Maskava. Kad kādai pasažierei sākas dzemdības, ārste, kas visu ceļu runājusi par humānu attieksmi pret cilvēkiem, atsakās palīdzēt. Dzemdības pieņem vilciena pavadones, mašīnisti un pasažieri.
Ziemeļkorejas administratīvais iedalījums

Ziemeļkorejas administratīvo iedalījumu veido 9 provinces (korejiešu: 북한 지방) un 2 īpašās pilsētas.
Ilfs un Petrovs

Ilfs un Petrovs bija divu Padomju Savienības rakstnieku Iļjas Fainzilberga (IļF, ebreju vārdā Jehels-Leibs ben Arje, 1897—1937) un Jevgēņija Petrova (īstajā vārdā Jevgēņijs Katajevs, 1903—1942) pseidonīms. Dzimuši Odesā, pazīstami ar satīriskajiem romāniem "Divpadsmit krēsli" (1928) un "Zelta teļš" (1931).

Teātra izrādes

2014. gada decembrī Jaunajā Rīgas teātrī notika Alvja Hermaņa iestudējuma "Divpadsmit krēsli" pirmizrāde.
Ādolfs Kuršinskis

Biogrāfija

Ādolfs Kuršinskis piedzima 1882. gada 2. februārī Asītes pagasta "Apsēs". Beidzis Liepājas reālskolu, studējis Rīgas Politehniskajā institūtā.
1905. gada revolūcijas laikā propagandēja sociāldemokrātiskās idejas. Līdz Latvijas Republikas dibināšanai 1918. gadā bija pedagogs un privātas komercskolas direktors Liepājā. Vācu okupācijas laikā bijis pašvaldības dalībnieks. 1918. gadā Latvijas Pagaidu valdība iecēla Kuršinski par Lejaskurzemes apgabala priekšnieku. 1919. gadā bēdzis uz Vāciju, neilgi pēc tam atgriezies. Iecelts par satiksmes departamenta direktoru. 1920. gada jūnijā kļuva par Latvijas satiksmes ministru, amatā bija līdz 1921. gada jūnijam.
Pēc tam devies uz Maskavu, kur bija Latviešu evakuācijas nodaļas vadītājs. Vēlāk strādājis par revidentu Finanšu ministrijā. Darbojies politikā, bija Progresīvās apvienības biedrs un centrālās valdes loceklis.
Ādolfs Kuršinskis sliktas pašsajūtas dēļ 1933. gada 2. oktobrī nogādāts Rīgas pilsētas 2. slimnīcā, kur nomira 15. oktobrī. Apbedīts 19. oktobrī Raiņa kapos.
Floroglucīns

Atrašanās dabā

Floroglucīna atvasinājumi plaši sastopami dabā, piemēram, flavonos un antociānos.

Iegūšana

Iegūst no 1,3,5-triaminobenzola hlorīda, kurš karsējot ūdens šķīdumā hidrolizējas. Tāpat hidrolizējas arī 2,4,6-triaminobenzoskābe, no kuras turklāt vēl atšķeļas CO₂ un rodas floroglucīns. Floroglucīns veidojas arī, sakausējot benzol-1,3,5-trisulfoskābi ar sārmu.

Īpašības

Floroglucīns veido kristālhidrātu ar 2 molekulām ūdens (kūst pie 113-116 °C). Floroglucīns ir reducētājs.
Ar dzelzs(III) hlorīdu floroglucīns dod violetu krāsojumu.
Šķīdumos floroglucīns viegli veido tautomēro ketoformu un reaģē ketona veidā, piemēram, ar hidroksilamīnu veido trioksīmu.
Pasta (ēdiens)

Pasta (itāļu: pasta — ‘mīkla’) ir ēdiens, kas gatavots no miltiem, tas ir viens no itāļu virtuves pamatēdieniem. Pastai ir apmēram 310 dažādas ēdiena formas, ir dokumentēti vairāk nekā 1300 nosaukumi. Nosaukums vienam pastas ēdienam var atšķirties dažādos Itālijas reģionos. Piemēram, cavatelli pastas veids ir pazīstams ar 28 dažādiem nosaukumiem.
Fiona Zībera

Biogrāfija

2015. gadā uzvarējusi starptautiskajā jauniešu šaha turnīrā Jugendmasters 2015. Vairākkārt piedalījusies Eiropas un pasaules jauniešu šaha čempionātos, kuros lielāko panākumu guvusi 2016. gadā Prāgā, kad uzvarējusi Eiropas jauniešu šaha čempionātā meitenēm U16 vecuma grupā. Pārstāvējusi Vācijas komandu Pasaules jauniešu šaha olimpiādēs U16 vecuma grupā, kurā piedalījusies 2 reizes (2014, 2016), un individuālajā vērtējumā izcīnījusi bronzas medaļu (2014).
Vācijas šaha bundeslīgā pārstāv Magdeburgas šaha klubu SG Aufbau Elbe Magdebourg.
Par panākumiem turnīros FIDE 2017. gadā Zīberai piešķīra starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu.
8. maijs

8. maijs ir gada 128. diena pēc Gregora kalendāra (129. garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 237 dienas.
HIPERMAN

High Performance Radio Metropolitan Area Network (HIPERMAN) ir European Telecommunications Standards Institute (ETSI) Broadband Radio Access Networks (BRAN) tehniskās komitejas izstrādāts standarts platjoslas radio piekļuves tīkliem 2-11 GHz frekvenču joslās. HIPERMAN sākotnējais mērķis bija aprakstīt platjoslas bezvadu DSL ar lielu ģeogrāfisko pārklājumu. Standarts fokusēts uz fiksētiem platjoslas bezvadu risinājumiem, kas domāti mājas lietotājiem vai maziem uzņēmumiem. 
HIPERMAN izstrādāts ciešā sadarbībā ar IEEE 802.16 un šiem standartiem atbilsoša aparatūra ir spējīga strādāt savā starpā (gan tikai IEEE 802.16a-2003). Tāpat ir sadarbības programma ar WiMAX forum, industrijas pārstāvju grupu, kas virza WiMAX/HIPERMAN savietojamības un sertifikācijas programmu, kur ETSI piedalās ar savu tehnisko ekspertīzi un atstrādātajām testēšanas metodikām.
Standarts ir optimizēts pakešu komutācijas tīkliem, kas padara to ļoti pievilcīgu IP protokola bāzētiem lietojumiem. Standartā paredzētas vairākas servisa kategorijas, pilns Quality of Service QoS atbalsts, datu drošības risinājumi, kodēšanas algoritma adaptācija, modulācijas un jaudas korekcija, kā arī darbība bez tiešās redzamības. Atbalsta gan FDD gan TDD dupleksēšanas metodes.
Litosfēra

Litosfēra (no grieķu - "klinšainā sfēra") ir sacietējis planētas ārējais slānis. Uz Zemes litosfēra iekļauj Zemes garozu un mantijas augšējo daļu virs Mohorovičiča robežas. Zem litosfēras atrodas astenosfēra, kas ir viskozāka, karstāka un dziļāk esoša mantijas augšējā daļa. Litosfēras - astenosfēras robeža atrodas aptuveni tādā dziļumā, kur sākas mantiju veidojošo iežu kušana. Uzskata, ka laika gaitā, atdziestot Zemei, litosfēra kļūst biezāka.
Lūzumu, subdukcijas un riftu zonas sadala litosfēru tektoniskajās plātnēs, kuras lēni pārvietojas attiecībā viena pret otru. Šo litosfēras plātņu kustību pēta plātņu tektonika.
Koncepciju par litosfēru kā Zemes cieto ārējo slāni virs viskozākās astenosfēras attīstīja britu ģeologs Dž. Barels (J. Barrell) ap 1914. gadu.
Oleksijs Poņikarovskis

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Poņikarovskis uzsāka 1998.—99. gada sezonā, kad debitēja Krievijas Superlīgas kluba Maskavas "Krylia Sovetov" sastāvā. Nākamajā sezonā Poņikarovskis spēlēja Maskavas "Dinamo" rindās, tās sastāvā izcīnot Krievijas čempiona titulu, taču tad pārcēlās uz Ziemeļameriku.
Jau 2000.—01. gada sezonā Oleksijam izdevās debitēt NHL, aizvadot 22 spēles Toronto "Maple Leafs" sastāvā. Nostiprināties kluba sastāvā hokejistam izdevās gan vien 2003.—04. gada sezonā 2004.—05. gada NHL lokauta laikā Poņikarovskis spēlēja Voskresenskas "Khimik" sastāvā, taču tad atgriezās Toronto.
2009.—10. gada NHL sezonas otrajā pusē Poņikarovskis tika aizmainīts uz Pitsburgas "Penguins" rindām, bet nākamajā vasarā noslēdza līgumu ar Losandželosas "Kings", taču pēc gada pievienojās Karolīnas "Hurricanes" rindām. Sezonas gaitā Poņikarovskis tika aizmainīts uz Ņūdžersijas "Devils", taču vasarā noslēdza līgumu ar Vinipegas "Jets".
2012.—13. gada NHL lokauta laikā spēlēja KHL vienībā Doņeckas "Donbass", taču pēc sezonas beigām pievienojās Sanktpēterburgas SKA rindām.
Ukrainas hokeja izlases rindās Poņikarovskis spēlējis 2002. gada olimpiskajās spēlēs.
Bleiks Grifins

Karjera

B. Grifins aizvadīja teicamu vidusskolas basketbola karjeru, Oklahomas kristīgās skolas sastāvā izcīnot četrus štata čempionu titulus pēc kārtas, visus šos gadus komandas treneris bija B. Grifina tēvs Tomijs Grifins. NCAA čempionātā viņš pārstāvēja Oklahomas universitātes basketbola komandu "Sooners", otrajā gadā viņš tika atzīts par čempionāta labāko spēlētāju dažādos vērtējumos.

NBA

Pēc otrā gada universitātē viņš pieteicās 2009. gada NBA draftam, kur viņu Losandželosas "Clippers" izvēlējās ar pirmo kārtas numuru. Taču B. Grifins izlaida visu 2009.—2010. gada sezonu vasaras līgā gūtās ceļa traumas dēļ. Viņš debitēja NBA līgā nākamajā sezonā, piedalījās 2011. gada NBA Visu zvaigžņu spēlē un uzvarēja Visu zvaigžņu nedēļas nogales Slam-Dunk konkursā. Tāpat debijas sezonā viņu atzina par sezonas labāko debitantu.
B. Grifins nonāca NBA kā potenciāla liela zvaigzne, ko apstiprināja pirmā drafta izvēle un lieliskā pirmā sezona. Tomēr sekojošajās sezonās viņš guva vairākas nopietnas traumas, tādēļ, tiek uzskatīts, ka savu potenciālu nav pilnībā attaisnojis. Deviņās sezonās "Clippers" sastāvā viņš piecas reizes piedalījies Visu zvaigžņu spēlē un trīs reizes ticis iekļauts NBA simboliskajā līgas otrajā izlasē.
Karjeras rezultatīvāko spēli aizvadījis 2011. gada 17. janvārī pret Indiānas "Pacers", gūstot 47 punktus.
2018. gada 29. janvārī "Clippers" savu līderi B. Grifinu aizmainīja uz Detroitas "Pistons" kopā ar Villiju Rīdu un Braisu Džonsonu pret Everiju Bredliju, Tobiasu Herisu, Bobanu Marjanoviču un divām nākotnes drafta izvēlēm.
Augšdelma kauls

Proksimālais gals

Kaula proksimālais gals (epiphysis proximalis) ir paresnināts un atrodas tuvāk ķermenim, tam ir lodveida formas augšdelma kaula galva (caput humeri), kas ir vērsta mediāli (uz iekšpusi) un piedalās pleca locītavas veidošanā. Kaula galvu norobežo anatomiskais kakliņš (collum anatomicum). Kakliņa priekšpusē ir plakans mazais pauguriņš(tuberculum minus), bet ārējā malā - lielais pauguriņš (tuberculum majus). No katra pauguriņa kaula ķermeņa virzienā atiet lielā un mazā pauguriņa šķautne (crista tuberculi minoris et majoris), bet starp pauguriem atrodas starppauguru rieva (sulcus intertubercularis), kurā iegulst nervi un asinsvadi. Pie abiem pauguriem piestiprinās muskuļi; zem pauguriem atrodas šaurākā vieta starp proksimālo galu un kaula ķermeni - ķirurģiskais kakliņš (collum chirurgicum), kur visbiežāk novērojami augšdelma kaula lūzumi.

Kaula ķermenis

Kaula ķermenis (corpus humeri), jeb diafīze augšējā daļā ir cilindrisks, bet apakšējā daļā tam ir trīšķautņu prizmas forma, tādēļ tai izšķir priekšēji mediālo virsmu (facies anterior medialis), priekšēji laterālo virsmu (facies anterior lateralis) un mugurējo virsmu (facies posterior), kā arī malas - mediālo malu (margo medialis) un laterālo malu (margo lateralis). Diafīzes vidū priekšēji laterālā virsmā ir deltveida muskuļa nelīdzenums (tuberositas deltoidea), bet mugurējā virsmā ir spirāliska spieķanerva rieva (sulcus nervi radialis).

Distālais gals

Kaula distālais gals (epiphysis distalis) ir paplašināts un nedaudz saplacināts priekšas-muguras virzienā un to sauc par augšdelma kaula locītavas pauguru (condylus humeri). Uz tā ir 2 pacēlumi: lodveida formas augšdelma kaula galviņa (capitulum humeri), kas atrodas laterālajā pusē un augšdelma kaula veltnis (trochlea humeri), kas atrodas mediālajā pusē. Virs augšdelma kaula galviņas, priekšpusē ir spieķkaula bedre (fossa radialais), bet virs kaula veltņa - vainagizauguma bedre (fossa coronoidea), kurā ieiet elkoņa kaula vainagveida izaugums, roku saliecot. Virs locītavas paugura, mugurpusē atrodas elkoņa kaula bedre (fossa olecrani), kurā iegulst elkoņa paugurs, roku iztaisnojot. Locītavpaugura sānos ir 2 virspauguri - laterālais virspaugurs (epicondylus lateralis) un mediālais virspaugurs (epicondylus medialis), kas ir lielāks par laterālo un tā mugurpusē ir elkoņa nerva rieva (sulcus nervi ulnaris). Pie virspauguriem piestiprinās saites un muskuļi.
Skaņkalnes pagasts

Upes

Dambjupīte, Demokrātupīte, Ēkava, Ķirele, Laņģupīte, Nātrene, Neķe, Vačupīte.

Vēsture

19. gadsimtā tagadējā Skaņkalnes pagasta teritorijā bija Skulberģu un Jaunates pagasti. 20. gadsimta sākumā Jaunates pagastu pievienoja Skulberģu pagastam. 1925. gadā Skulberģu pagastu pārdēvēja par Skaņkalnes pagastu. 1935. gadā tā platība bija 128,3 km². 1945. gadā pagastā izveidoja Jaunciema un Skaņkalnes ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. 1954. gadā Skaņkalnes ciemam pievienoja likvidēto Jaunciema ciemu. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Mazsalacas novadā.

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas ir Skaņkalne, Ķurbēni, Jaunate, Dzintari, Ģenderti, Silaņģi.
Pirols

Vēsture

Pirolu tīrā veidā ieguva Andersens 1858. gadā, karsējot kaulu miltus. Vielas ķīmisko struktūru noskaidroja Ādolfs fon Beiers 1870. gadā, pamatojoties uz pirola oksidēšanos hromskābes klātienē līdz maleīnimīdam un pirola veidošanos, destilējot sukcinimīdu kopā ar cinka putekļiem.

Atrašanās dabā

Pirola gredzens ir sastopams lielāku molekulu sastāvā (porfirīns — hlorofila, hemoglobīna un citu vielu komponents)
Brīvā veidā pirols ir akmeņogļu darvas sastāvdaļa.
Gludspiedums

Gludspiedums jeb gludspiede ir poligrāfisks attēlu un teksta iespieduma veids.
Gludspiedums ir tāds iespieduma veids, kurā iespiežamie un neiespiežamie iespiedformas elementi atrodas vienā plaknē. Tāpēc šajā veidā izmanto ūdens un taukainās vielas — krāsas īpašību savstarpējās attiecības jeb nesavienojamību. Iespiežamie elementi pieņem taukainu krāsu, bet neiespiežamie elementi pieņem ūdeni. Iespiešanas procesā iespiedformu pārmaiņus mitrina ar ūdeni un uzklāj krāsu. Attēlu iegūst, pie iespiedformas piespiežot papīru.
Zīmējumu izstrādā ar litogrāfijas krītu vai tušu uz īpašas šķirnes kaļķakmens plātnes. To fiksē, viegli iekodinot ar atšķaidītu skābi un specifiski apstrādājot. Iespiedformu pēc tam samitrina ar ūdeni, ko neiezīmētie laukumi aiztur. Uzklāj eļļainu krāsu, kas pieķeras tikai zīmējumam, kamēr mitrie laukumi to atgrūž. Novilkums, tāpat kā citās grafikas tehnikās, tiek iegūts spoguļattēlā.
Pie gludspieduma paveidiem pieder: litogrāfija, ofsetspiede un fototipija.
Olafs Kelcigs

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Kelcigs sāka 1989.—90. gada sezonā, kad aizvadīja divas spēles NHL kluba Vašingtonas "Capitals" rindās. Līdzīgi kā iepriekšējo sezonu, pārējo 1989.—90. gada sezonu vārtsargs aizvadīja WHL vienībā Trisitijas "Americans". No 1990. līdz 1992. gadam Kelcigs spēlēja AHL un ECHL, taču 1992.—93. gada sezonā atkal vienu spēli aizvadīja Vašingtonas "Capitals" sastāvā. Arī turpmākajā sezonās Kelcigs atsevišķas spēles aizvadīja "Capitals", taču pamatā spēlēja AHL.
Lielāku lomu "Capitals" komandas Kelcigs ieguva 1995.—96. gada sezonā, kad tika izsaukts uz komandu, lai būtu tās otrais vārtsargs aiz Džima Keirija. Visbeidzot, 1997.—98. gada sezonā Kelcigs kļuva par "Capitals" pamatvārtsargu, un kopā ar komandu sasniedza Stenlija kausa finālsēriju. Tiesa, tajā "Capitals" ar 0—4 atzina Detroitas "Red Wings" pārākumu. Kelcigs nostiprinājās kā komandas pamatvārtsargs, un 2000. gadā kā līgas labākais vārtsargs ieguva Vezinas balvu un tika iekļauts NHL simboliskajā izlasē.
2004.—05. gada NHL sezonas lokauta laikā Kelcigs spēlēja Vācijas hokeja līgas vienībā Berlīnes "Eisbaren", kopā ar to izcīnot Vācijas čempiona titulu. 2008. gada sākumā "Capitals" pievienojās Kristobals Iē, kurš pamazām izkonkurēja Kelcigu. Vasarā vācietis kļuva par brīvo aģentu, un pievienojās Tampabejas "Lightning". Tās rindās 2008.—09. gada sezonā hokejists aizvadīja astoņas spēles, un 2009. gada rudenī paziņoja par karjeras beigšanu.
Vācijas hokeja izlases rindās Kelcigs spēlējis 1998. un 2006. gada olimpisko spēļu turnīros, kā arī divos Pasaules čempionātos.
Trajāns

Dzīvesgājums

Trajāns dzimis 53. gada 18. septembrī Itālikā, Bētikas province, Pireneju pussalā, mūsdienu Seviljas pievārtē. Nākamais imperators daudzus gadus pavadīja romiešu armijā, uzturoties galvenokārt pie Romas impērijas ārējām robežām. 89. gadā sāka komandēt romiešu leģionu Pireneju pussalā. 91. gadā tā brīža Romas imperators Domiciāns Trajānam piešķīra konsula amatu. Ar laiku Trajāns kļuva par legātu — romiešu armijas ģenerāli. Šajā amatā ieguva lielu popularitāti. 97. gadā tā brīža imperators Nerva Trajānu adoptēja, jo armija bija kļuvusi ļoti uzticīga tieši Trajānam.
98. gadā, pēc Romas imperatora Nervas nāves, Trajāns kļuva par jauno imperatoru. No 101. gada līdz 106. gadam izcīnīja sīvas kaujas ar Dākiju, pievienodams to Romas valstij kā provinci. Apmēram tajā pašā laikā romieši ieņēma Nabateju. Pēc Dākijas ieņemšanas Trajāna impērija septiņus gadus dzīvoja salīdzinoši mierīgi.
113. gadā partiešu valdnieks Hosrojs pārkāpa vienošanos starp Partu un Romas impēriju par Senās Armēnijas teritoriju. Trajāns nekavējoties veica jaunu kampaņu, ieņemdams Armēniju un daļu no Partas valsts (Asīriju un Babiloniju). 116. gadā iekaroja arī Partas galvaspilsētu Ktesifonu. Tajā pašā laikā šajā reģionā un Ziemeļāfrikā ebreji uzsāka sacelšanos pret romiešu kundzību, kas Trajānam lika apturēt turpmākos iekarojumus. Kampaņas laikā Trajāns saslima, un atpakaļceļā 117. gada 9. augustā mira Kilīkijā, mūsdienu Turcijas teritorijā. Trajāns bija nākamā imperatora Adriāna tēvocis.
Nokia 3310 (2017)

Izlaišana

2017. gada 14. februārī tika ziņots ka HMD Global Oy, Somijas ražotājam kuram ir ekskluzīvas tiesības Nokia zīmolam varētu prezentēt modernizētu Nokia 3310 versiju 2017. gada Mobile World Congress (MWC) konferencē Barselonā, Spānijā. 2017. gada 26. februārī tika izlaista modernizētā Nokia 3310 versija.
Tika izziņots ka Nokia 3310 darbosies tikai 2G tīklā, kas ir raisījis kritiku, jo telefons nebūs pieejams valstīs kurās 2G signāls ir jau atslēgts vai tas tiek šobrīd darīts.

Dizains un funkcijas

Telefonā ir dažādas standarta funkcijas kā FM radio, interneta pārlūks un balss ierakstītājs. Telefonam ir 2MP kamera fotoattēlu fotografēšanai un videoklipu filmēšanai. Oriģinālā Snake spēle ir aizvietota ar spēļu kompānijas Gameloft spēli Snake Xenzia, kurai ir uzlabotas grafikas un vairāk iespējas. Telefona dizains ir samērā līdzīgs 2000. gada telefona versijai. Telefons tiek ražots dažādās krāsās.
Marks Andrē Granjāni

Karjera

Granjāni 2005. gada NHL draftā 3. kārtā ar 87. numuru izvēlējās Bufalo "Sabres". Karjeru sāka AHL komandā Ročesteras "Americans". Četras sezonas spēlējis Bufalo "Sabres". Spēlējis arī Vankūveras "Canucks" un Karolīnas "Hurricanes". 2013. gadā pievienojās Prāgas "Lev", bet sezonu vēlāk pievienojās Šveices hokeja līgas klubam SC Bern. Nākamo sezonu pavadīja NHL komandā Ņūdžersijas "Devils" un AHL komandā Olbani "Devils". 2016. gadā Granjāni pievienojās Minskas "Dinamo". Kopš 2018. gada spēlē KHL komandā Red Star Kunlun.
Kanādas hokeja izlases sastāvā spēlējis 2011. gada Pasaules čempionātā un 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs.
Frīdrihs Ermlers

Biogrāfija

Dzimis kā Rēzeknē kā Vladimirs Breslavs. Pirmā pasaules kara laikā pārtrauca farmācijas studijas un iestājās Krievijas impērijas armijā (1917). 1918. gadā pieņēma vārdu Frīdrihs Ermlers.
Krievijas pilsoņu kara laikā cīnījās lielinieku pusē Ziemeļkrievijā, nokļuva gūstā. Pēc Pilsoņu kara mācījās Ļeņingradas ekrāna mākslas institūtā (1923—1924). Viņa filmās dominēja padomju patriotisma tēma. 1929. gadā propagandēja padomju kino Eiropas valstīs, 1935. gadā viesojās ASV. Filmu studijas "Ļenfiļm" mākslinieciskais vadītājs (1939). Viņa dokumentālā filma par Staļingradas kauju "Lielais pagrieziens" ieguva Kannu kinofestivāla Lielo Balvu 1946. gadā. Maskavas kinofestivālā 2003. gadā tika demonstrēta Ermlera filmu retrospekcija.
Augstspiedums

Augstspiedums jeb augstspiede ir attēlu un teksta poligrāfisks iespieduma veids.
Augstspieduma iespiedformā iespiežamie elementi klišejās atrodas augstāk par neiespiežamajiem, ko panāk, padziļinot klišejās tās vietas, kas attēlā paredzētas baltā krāsā, bet iecerētā zīmējuma tumšajām līnijām un laukumiem saglabā iespiedformas sākotnēji gludo virsmu.
Iespiedelementiem uzvelmējot krāsu un piespiežot klišeju pie papīra, audekla vai cita materiāla, iegūst novilkumu ar skaidru un asu attēlu. Grafikā augstspiedumu izmanto klišejām, kuras sagatavo gravējot, izmantojot ksilogrāfiju, linogriezumu vai kodinot, proti, izmantojot cinkogrāfiju.
Malnavas iela (Rīga)

Ielas raksturojums

Malnavas iela aizsākas "T" veida krustojumā ar Maltas ielu un turpinās taisni ziemeļaustrumu virzienā, krustojoties ar Aglonas ielu un beidzas "T" veida krustojumā ar Prūšu ielu.
Kevins Speisijs

Biogrāfija

Bērnībā bieži mainījis dzīvesvietu ar vecākiem, beigu beigās apmetās Kalifornijas dienvidos. Vidusskolā sācis tēlot skolas teātrī, bijis pazīstams arī ar uzstāšanos komēdijklubā. Pēc vidusskolas pabeigšanas iestājies Losandželosas ielejas koledžā (Los Angeles Valley College), tomēr 1979. gadā pārcēlies uz Ņujorku, lai iestātos Ņujorkas Džuliārda mūzikas skolā. Pēc diviem gadiem debitējis profesionālā teātra izrādē — Viljama Šekspīra lugā Henry IV, Part 1. 1982. gadā piedalījies pirmajā Brodvejas iestudējumā — Henrika Ibsena Gengangere. Pēc tam piedalījies Deivida Reiba lugā Hurlyburly (1985) un Jūdžīna O'Nīla Long Day’s Journey into Night (1986). Tam sekoja lomas filmās Heartburn (1986) un Working Girl (1988).
1991. gadā Speisijs ieguva Tony balvu par lomu Nīla Saimona lugā Lost in Yonkers. Pēc panākumiem teātrī vairāk pievērsies darbam kino. Guvis atzinību par lomām tādās filmās kā Glengarry Glen Ross (1992), Swimming with Sharks (1994) un "Septiņi" (Se7en, 1995). Par lomu 1995. gada filmā "Parastie aizdomās turamie" saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu kā labākais otrā plāna aktieris. Pēc tēlošanas 1997. gada filmā "Losandželosa konfidenciāli" (L.A. Confidential) Speisijs atgriezās teātrī 1998. gadā un saņēma vairākus apbalvojumus par tēlojumu O'Nīla lugā The Iceman Cometh. 1999. gadā uzņēmās filmā "Amerikāņu skaistums", par ko saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu kā labākais aktieris galvenajā lomā.
21. gadsimta sākumā vispirms uzņēmies filmā Pay It Forward (2000) un The Shipping News (2001). 2003. gadā kļuva par Londonas Old Vic teātra māksliniecisko režisoru, kļūdams par pirmo amerikāni, kas ieņēmis šo amatu šajā teātrī. Tēlojis arī vairākos tā iestudējumos, piemēram, Šekspīra Richard II (2005) un Richard III (2011). 2004. gadā uzņēmis (un arī filmējies) filmu Beyond the Sea. Pēc tam piedalījies trešajā O'Nīla lugas iestudējumā A Moon for the Misbegotten. 2008. gadā tēlojis filmā 21. Vēlāk tēlojis tādās filmās kā Recount (2008), "Vīri, kas skatās uz kazām" (The Men Who Stare at Goats, 2009), Casino Jack (2010), Father of Invention (2010), "Neciešamie bosi" (Horrible Bosses, 2011), Margin Call (2011). 2013. gadā sācis attēlot Frenku Andervudu internetā izplatītajā seriālā "Kāršu nams". Par Andervuda attēlošanu 2015. gadā saņēmis Zelta Globusa balvu kā labākais aktieris televīzijas drāmas seriālā.
Pauls Sokolovs

Biogrāfija

Sokolovs sāka spēlēt futbolu JKS Riga pēckara gados. 1923. gadā viņš pievienojās jaundibinātajam klubam RFK kurā viņš spēlēja līdz savas futbola karjeras beigām. No 1923. līdz 1928. gadam Sokolovs ieguva trīs Latvijas futbola Virslīga čempiona titulus kā arī divreiz uzvarēja Rīgas kausā futbolā. Sokolovs no 1923. līdz 1925. gadam 8 spēlēs pārstāvēja Latviju Latvijas futbola izlasē un piedalījās 1924. gada vasaras olimpiskajās spēlēs. Sokolovs arī spēlēja hokeju un piedalījās dažās Latvijas hokeja izlases spēlēs.
Portiks

Vēsture

Portikus arhitektūrā ieviesa senie grieķi, bet no viņiem tos aizguva senie romieši. Antīkajās celtnēs tie kalpoja par vietām, kurās varēja sēdēt vai pastaigāties, pasargāti no cepinošiem saules stariem vai lietus. Šis celtņu tips saglabājās arī viduslaiku arhitektūrā (klosteru kuluāri) un renesanses laikmetā. Jaunajā laikā portiki tika plaši lietoti klasicisma arhitektūrā 18. gadsimtā un 19. gadsimta sākumā.