Studentu korporācijas

Studentu korporācijas ir akadēmiskas mūža organizācijas, kas vieno studentus un augstskolu pabeigušos biedrus.
Latviešu studentu korporācijām bija liela loma Latvijas veidošanā pirmkara posmā, apkopojot latviešu tautas izglītoto daļu, veicinot tautiskās domas veidošanos, piedaloties brīvības cīņās un Latvijas Armijas veidošanā. 1989. gadā korporācijas tiek atjaunotas, un šobrīd vieno vairākus tūkstošus esošo un bijušo studentu.
Studentu korporāciju jumta organizācija ir Prezidiju Konvents (saīsinājumā P!K!) un studenšu korporāciju apvienojošā organizācija ir Studenšu Prezidiju Konvents (saīsinājumā (S!P!K!)).

Studentu korporācijas Eiropā

Studentu korporāciju pirmsākumi meklējami jau pirmajās universitātēs viduslaikos, kad no dažādām valstīm studēt sabraukušie jaunieši apvienojās pēc saviem dzimtajiem novadiem. 14. gadsimtā nodibinājās pirmās vācu universitātes Heidelbergā, Vīnē un Prāgā. Šajās universitātēs biedrošanās notika pēc Parīzes organizāciju parauga — nationēs (Landsmanschaftēs). Studentu sabiedriskā dzīve notika obligātās kopmītnēs (bursā), kur valdīja stingra disciplīna. Šis laiks devis vārdu “buršs”, kas nav cēlies no vācu vārda Bursche un nozīmē jaunekli, zelli. Nākamajos gados, studentu tradīcijas vācu universitātēs turpināja veidoties un ieguva lielāku dažādību, pārņemot dažas tradīcijas no cunftēm un ģildēm. Vācu universitātēs darbojās arī citu tautību nationes, piemēram Prāgā — poļu, bavāriešu, sakšu un citu. Strīdi starp dažādo tautību studentiem bieži tika izšķirti ar zobenu, kas bija tā laika studenta tērpa piederums.
Pēc reformācijas, 16. gadsimtā, bursas aizvietoja Collegium, vēlāk collegium nationalia. Tās bija studentu sabiedrības, kas darbojās pēc ģilžu parauga un bija neatkarīgas no universitātes. Ar laiku tās pieņēma novadniecību raksturu. Šāds sadzīves veids turpinājās līdz 18. gadsimta otrajai pusei, kad brīvmūrniecības kustības ietekmēti, novadniecībās ieviesās pirmie slepenie ordeņi.
Savu pašreizējo formu studentu korporācijas ieguva 18. gadsimtā Vācijas universitātēs (Heidelbergā, Jēnā, Getingenē u.c.) un vēlāk veiksmīgi izplatījās visā vācu kultūras telpā. 18. gadsimta beigās novadniecības, kas brīžiem bija spiestas darboties slepeni, sāka organizēties mazākās grupās. Tās nostājās pret ordeņiem, bet no tiem pārņēma brālības, mūža draudzības un klusu ciešanas principus. Pulciņi izstrādāja goda komānu un stingrus sadzīves noteikumus. Tomēr 18. gadsimtā ne novadniecības, ne ordeņi, ne pulciņi neapmierināja visu studējošo sabiedriskās prasības. Parādījās jauns studentu organizācijas veids — Corps. Jaunās organizācijas, kas sāka darboties ap 1815.gadu, ir mūsdienu korporāciju pirmsākums. Korporācijas izveidojās kā slēgtas sabiedrības un to locekļu skaits bija mazs (10—30). To darbības principi un sadzīves iekārta līdzinājās šīsdienas korporācijām.
19. gadsimtā radās dažādas radikālu uzskatu studentu grupas, kas sāka apkarot korporācijas un to principus. Korporācijas šiem uzbrukumiem atbildēja pie universitātēm nodibinot korporāciju jumta organizācijas — senioru konventus, kas vienoja un saskaņoja korporāciju darbību.
Vācijā korporācijas pastāvēja līdz 1935. gadam, kad valsts vara tās slēdza. Pēc 2. pasaules kara korporācijas Vācijā atkal atjaunoja darbību.

Studentu korporācijas Latvijā

Latviešu studentu korporāciju vēsture ir sākusies 19. gadsimta otrajā pusē Tērbatā un Rīgā.

Latvijas studentu korporāciju priekšvēsture

Baltijā pirmās korporācijas parādījās reizē ar lielākās augstskolas- Tērbatas Universitātes darbības atjaunošanu 1802. gadā. Jau 1808. gadā uz Tērbatu no vācu zemju universitātēm pārcēlās studentu korporācija/novadniecība Curonia, kas uzņēma tikai kurzemniekus. Vācbaltiešu studentu korporācijas studenti pārnesa un iedzīvināja arī Tērbatas universitātē studentu sadzīves veidus no Vācijas. Jau drīz pēc tam Tērbatā sāka veidoties arī citas studentu sabiedrības, kas pārņēma korporāciju uzbūvi un principus. Starp tām var minēt vācbaltu korporācijas Livonia un Fraternitas Rigensis, kas uzņēma attiecīgi Vidzemes muižniecības un Rīgas turīgo pilsoņu izcelsmes studentus. 1832. gadā visas Tērbatā dibinātās vācbaltu korporācijas apvienojas šaržēto konventā, kas ir visu korporāciju jumta organizācija un regulē to savstarpējās attiecības un iekšējo dzīvi.
1861. gadā nodibina pirmo tehnisko augstskolu Baltijā — Rīgas Politehnikumu. Pie tā jau 1865. gadā dibinās pirmā vācbaltu studentu korporācija Fraternitas Baltica. Drīz tai seko arī citas. Arī Rīgā 1871. gadā tiek izveidots šaržēto konvents, kas apvieno visas Rīgā dibinātās studentu korporācijas.

Latviešu studentu korporācijas Tērbatā

Latviešu studentu korporāciju aizsākumi meklējami Tērbatas universitātē kur 19. gadsimta vidū palielinoties latviešu studentu skaitam, arī sākās savstarpēja biedrošanās un šo biedrību iekšējās organizācijas pielāgošana korporāciju principiem. Lieli nopelni pirmo Latviešu studentu korporāciju izveidē pieder Atim Kronvaldam, jo tieši viņa ierosmē 1870. gadā Tērbatā izveidojās "Tērbatas latviešu studentu rakstniecības vakari", kas savu iekšējo uzbūvi un organizāciju gandrīz pilnībā veidoja uz korporāciju principiem. Vēlāk, no šiem vakariem izveidojās latviešu studentu korporācija Lettonia.

Latviešu studentu korporācijas Rīgā

Arī Rīgā, pieaugot latviešu studentu skaitam politehnikumā radās nepieciešamība pēc sadzīves organizēšanas. 1880. Gadā Rīgas politehnikuma latviešu tautības studenti dibina studentu korporāciju ‘’Selonija’’. Latviešu studentu korporāciju vēsture Latvijā ir cieši saistīta ar cīņu par latviešu tiesībām un nacionālo atmodu. Lai panāktu savu korporāciju atzīšanu par līdzvērtīgām un aizstāvētu tautas godu latviešu burši gan Rīgā, gan Tērbatā izcīnīja neskaitāmas rapieru divkaujas (menzūras) ar vācbaltu studentiem. Tie bija pirmie kontakti kuros, vācu uztverē, latviešu zemnieks nostājās pretī dižciltīgiem vācu muižniekiem kā līdzvērtīgs pretinieks. Gala rezultātā tomēr 1897. gadā Selonija, pateicoties poļu un krievu korporāciju atbalstam, tika uzņemta Rīgas šaržēto konventā, tādējādi paverot ceļu citu latviešu korporāciju izveidei un legalizācijai.
Latviešu studentu korporācijas veidojās arī ārpus Baltijas. Tā 1896. gadā Pēterburgas latviešu studenti izveidoja Fraternitas Petropolitana, bet 1902. gadā Maskavā izveidojās Fraternitas Moscoviensis, kas vēlāk mainīja nosaukumu uz Fraternitas Lettica.
Pirmā pasaules kara laikā lielākā daļa korporāciju pārtrauca savu darbību un daļa, kopā ar Rīgas Politehnikumu, tika evakuētas uz Krieviju. 1918. gadā Latvijā esošie korporāciju biedri aktīvi iesaistījās Latvijas republikas proklamēšanā piedaloties proklamēšanas akta organizēšanā un nodrošinot kārtību tā laikā. Drīz pēc tam lielākā daļa aktīvo biedru ar speciālu kopsapulces lēmumu nolēma nodot sevi pagaidu valdības rīcībā, izvirzot obligātu prasību iestāties tās bruņotajos spēkos. Pēc apsardzības ministra un korporāciju pārstāvju sapulces tika nolemts dibināt atsevišķu rotu, kurā bez korporāciju pārstāvjiem varētu iestāties arī citi brīvprātīgie, bet sākotnēji tikai ar divu korporāciju biedru galvojumu. Jaundibinātā vienība- Atsevišķā Studentu rota tika pakļauta tieši apsardzības ministram J. Zālītim un par tās pirmo komandieri tika iecelts kapteinis Nikolajs Grundmanis. Korporāciju biedri veidoja aptuveni pusi no rotas personālsastāva.
Pēc Rīgas atbrīvošanas rota tika likvidēta kā atsevišķa vienība un tās personālsastāvs pārcelts uz citām vienībām un štābiem. Pēc Bermonta uzbrukuma Rīgai no jauna tika saformēts Studentu bataljons kurā iekļāvās daļa bijušās Atsevišķās Studentu rotas karavīru.

Latviešu studentu korporācijas Latvijas Republikā

1919. gadā tika izveidota Latvijas augstskola, kas vēlāk ieguvu nosaukumu Latvijas Universitāte. Pie tās darbību uzsāka visas līdzšinējās latviešu studentu korporācijas. 1920. gadā, šaržēto konventa vietā, pēc tāda paša principa, tika izveidots Prezidiju konvents, kas turpmāk apvienoja visas Latvijas studentu korporācijas.
20.—30. gadi bija vēl nepieredzēts korporāciju uzplaukuma laiks. Ja līdz tam korporācijas, tomēr, nereti tika uzskatītas kā salīdzinoši vāciskas organizācijas, tad pēc Latvijas Brīvības cīņu noslēguma kļuva skaidrs korporāciju stingri nacionālais raksturs un mērķi. Šajā laikā attīstījās gan vecās korporācijas, gan arī veidojās daudzas jaunas. 20. gadsimta 30. gados lielākā daļa latviešu studentu bija kādas akadēmiskās mūža organizācijas biedri.
1934. gadā, pēc Kārla Ulmaņa apvērsuma, studentu korporācijas bija, pamatoti, satrauktas vai jaunā vara atļaus korporāciju pastāvēšanu līdzšinējā formā. Tomēr tām, ar k! Ventonia filistra, kara ministra Jāņa Baloža palīdzību, izdevās pārliecināt Kārli Ulmani par savu lojalitāti Latvijas valstij. Neskatoties uz to, visus turpmākos gadus autoritārais režīms korporācijas uztvēra ar zināmu neuzticību, jo tās bija izteikti demokrātiskas organizācijas, kam nebija pieņemamas daudzas autoritārā režīma izpausmes. Studentu korporācijas izlēma nedaudz pieklusināt savu iekšējo un ārējo sadzīvi, lai nerastos apdraudējums to pastāvēšanai.
1940. gadā, padomju karaspēkam okupējot Latviju, tiek slēgtas visas akadēmiskās mūža organizācijas un to īpašumi konfiscēti. Korporāciju darbība oficiāli netiek atjaunota arī vācu okupācijas laikā, tomēr vairāki konventi savu darbību atjauno puslegālā stāvoklī. Tiek noorganizēti vairāki komerši.

Latviešu studentu korporācijas trimdā

Otrā pasaules kara beigās liela daļa korporāciju biedru devās bēgļu gaitās un korporācijas savu darbību lielākā vai mazākā mērā, emigrācijas apstākļos atjaunoja bēgļu nometnēs Vācijā jau pirmajos pēckara gados. Tā kā daudzi latviešu studenti savas iesāktās studijas vēlējās turpināt, bet vecās korporācijas, pirmajos trimdas gados, jaunus biedrus neuzņēma, lai uzturētu latvietību un stiprinātu draudzību, trimdas apstākļos Vācijā 1947. gadā tika dibinātas četras jaunas studentu korporācijas. Pinnebergā, Baltijas Universitātē izveidojās Fraternitas Imantica, Gersicania un Fraternitas Cursica savukārt latviešu studenti Minhenē izveidoja Fraternitas Vanenica.
Pēc 1949. gada sākās latviešu izceļošana no Vācijas uz jaunajām mītnes zemēm. Līdz ar to arī vairs nebija iespējama korporāciju dzīves organizēšana līdzšinējā formā. Lai apvienotu piecos kontinentos izkaisītos latviešu buršus, korporācijām tika izstrādāti trimdas statūti. Korporāciju sadzīve tika organizēta korporāciju kopās, kurās darbojās vienuviet dzīvojoši, dažādu korporāciju biedri. Katrai korporācijai pastāvēja globālais prezidijs, kas vadīja un koordinēja savas korporācijas dzīvi dažādos kontinentos.
1949. gadā tika dibināta Latvijas Korporāciju Apvienība, kas kļuva par visu Latvijas korporāciju jumta organizāciju trimdā. Tās mērķis bija vadīt un uzturēt korporāciju darbību trimdas apstākļos vienlaikus saglabājot maksimāli daudz pirmskara Prezidiju konventa tradīciju. Korporācijām bija liela nozīme latvietības saglabāšanā trimdas sabiedrībā, it sevišķi jaunatnē, jo pēc apmešanās jaunajās mītnes zemēs atsākās arī jaunu biedru uzņemšana. Tāpat arī korporāciju darbība ļāva saglabāt vairāk nekā 100 gadus vecās latviešu studentu akadēmiskās dzīves tradīcijas.

Latviešu studentu korporācija Lietuvā

Kauņas Vītauta Dižā universitātē starpkaru periodā mācījās daudz latviešu studentu. 1927. gada 23. februārī viņi nodibināja latviešu studentu korporāciju Sidrabenia (no zemgaļu zemes Sidrabenes latinizētā nosaukuma). Korporācijas locekļi aktīvi organizēja latviešu-lietuviešu vienības kongresus. Korporācijas darbība pārtraukta pēc Lietuvas okupācijas 1940. gadā un nav atjaunota.