google/wiki40b huggingface dataset:
Danka Greja velotreks

Danka Greja velotreks (angļu: Dunc Gray Velodrome) atrodas 5 kilometru attālumā no Sidnejas priekšpilsētas Benkstaunas. Velotreku atklāja 1999. gada 28. novembrī un tas ir nosaukts par godu Edgaram "Dankam" Grejam, pirmajam austrālietim, kurš ieguvis zelta medaļu riteņbraukšanā Olimpiskajās spēlēs (Losandželosā 1932. gadā).
2013. gada UCI Pasaules tūre

2013. gada UCI Pasaules tūre bija piektā sezona 2009. gadā UCI izveidotajai vērtējuma sistēmai. Sezona sākās ar Tour Down Under atklāšanas posmu 22. janvārī un noslēdzās ar Tour of Beijing pēdējo posmu 15. oktobrī.
Sahana Dosova

Biogrāfija

Pēc pases datiem Sahana Dosova dzimusi 1879. gada 27. martā. Viņas vecāki saslimuši ar mēri un miruši, kad  meitenei bijuši seši gadi.
Precējusies 18 gadu vecumā, dzemdējusi septiņus bērnus (pēc citiem datiem astoņus), kuri miruši Lielā bada gados (1930. gadi). Viņas pirmais vīrs kritis Lielajā Tēvijas karā pie Staļingradas. Pēc kara precējusies otrreiz. Šajā laulībā dzemdējusi trīs bērnus. Otrais vīrs, Aimakašs, miris 1954. gadā
Sahana Dosova mirusi 2009. gada 9. maijā. Viņai palikuši 8 mazbērni, 12 mazmazbērni, 24 mazmazmazbērni.

Biogrāfisko datu ticamība

Dosovas biogrāfisko datu publikācijās ir sastopamas pretrunas. Arī zinātnieki ir skeptiski par viņas patieso vecumu.
Lielie zilenīši

Latvijā

Latvijā sastopamas 3 lielo zilenīšu ģints sugas: brūnvālīšu zilenītis (Phengaris teleius), drudzeņu zilenītis (Phengaris alcon) un lielais mārsilu zilenītis (Phengaris arion). Drudzeņu zilenītis Latvijā tika atklāts 2013. gadā. Visbiežāk no trijām sugām sausajos priežu silos var sastapt lielo mārsilu zilenīti, kurš 2015. gadā Latvijā izvēlēts par Gada kukaini 2015.
Tīraine (stacija)

Vēsture

Pietura atklāta 1928. gadā ar nosaukumu Tīriņi. Pašreizējo nosaukumu tā ieguvusi 1936. gadā, bet pēc kara slēgta. Mūsdienu pieturas punkts izveidots 1983. gadā.
2009. gadā biļetes cena līdz Rīgai bija 0,50 Ls (ceļā aptuveni 12 minūtes), bet līdz Jelgavai 1,15 Ls (ceļā aptuveni 37 minūtes).
Apes pagasts

Upes

Ašupīte, Cekulupīte, Jašupīte, Peļļupīte, Silamitīte, Vaidava, Zvirgzdupīte.

Ezeri

Bezdibenis, Eniķu ezers, Kalekaura ezers, Mazezers, Peļļu ezers, Vītuma ezers.

Vēsture

1935. gadā Valkas apriņķa (1946.-1949. gados Alūksnes apriņķa) Jaunrozes pagasta platība bija 48,91 km² un tajā dzīvoja 1014 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Apes un Jaunrozes ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. No 1949. gadā abi ciemi ietilpa Apes rajonā. 1954. gadā Jaunrozes ciemu pievienoja Apes ciemam. 1956. gadā Apes rajonu likvidēja, ciemu pievienoja Apes pilsētai, izveidojot tās lauku teritoriju un iekļāva Alūksnes rajonā. Apes lauku teritorijai 1963. gadā pievienoja Jaunlaicenes ciema kolhoza «Padomju Dzimtene» teritoriju. 2009. gadā Apes pilsētu ar lauku teritoriju iekļāva Apes novadā. 2010. gadā Apes lauku teritoriju pārdēvēja par Apes pagastu.

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas ir Uskani, Grūbe, Dauškāni.
Bihoveca hronika

Bihoveca hronika (poļu: Kronika Bychowca, baltkrievu: Хроніка Быхаўца, lietuviešu: Bychovco kronika) ir viena no 16. gadsimta Lietuvas dižkunigaitijas hronikām, kas nosaukta tās pirmā īpašnieka Volkoviskas apriņķa muižnieka Aleksandra Bihoveca vārdā.
Hronika sākas ar stāstu par 500 dižciltīgo ģimeņu bēgšanu no Romas impērijas teritorijas uz Lietuvu, detalizētāk aprakstot notikumus 13.-15. gadsimtā, un beidzas ar stāstu par tatāru armijas sakāvi kaujā pie Kļeckas 1506. gadā.

Vēsture

Anonīma autora rakstīto hroniku A. Bihoveca bibliotēkā uzgāja skolotājs Ipolits Kļimaševskis, Novembra sacelšanās periodā 1830. gadā viņš nopublicēja nelielu hronikas fragmentu. 1834. gadā Bihovecs šo 20 burtnīcās uz 159 lappusēm uzrakstīto manuskriptu atdeva vēsturniekam Teodoram Narbutam, kas 1846. gadā Viļņā iespieda pilnu hronikas tekstu ar nosaukumu "Bihoveca hronika" (Kronika Bychowca). Tā kā hronikas oriģinālais teksts nebija pieejams, tad T. Narbuta izdoto hroniku reizēm uzskatīja par viltojumu.
1907. gadā hronika tika izdota Pēterburgā kā daļa no "Krievu hroniku pilnā krājuma", 1966. gadā to Maskavā izdeva krievu tulkojumā, bet 1971. gadā Viļņā lietuviski kā "Lietuvas metriku".
Vēsturnieki uzskata, ka hronika ir vairāku senāku hroniku kompilācija, kas tapusi Lietuvas dižkunigaitijas lielkanclera Alberta Goštauta uzdevumā laika posmā starp 1519. un 1542. gadu, pie kam atsevišķi fragmenti pievienoti līdz 1574. gadam.
Hroniku tekstu analīze liecina, ka Bihoveca hronikas pamatā ir Galīcijas-Volīnijas kņazistes hronika.
Normunda Rutuļa diskogrāfija

Šī ir latviešu dziedātāja Normunda Rutuļa diskogrāfija. Viņš ierakstījis un izdevis 14 studijas albumus, 1 izlasi, 1 koncertierakstu un 61 radio singlu.
Azerbaidžānas administratīvais iedalījums

Azerbaidžānas administratīvo iedalījumu veido 59 rajoni (rayonlar), 11 pilsētas (şəhərlər) un 1 autonomā republika (muxtar respublika) — Nahčivanas Autonomā Republika. Autonomā republika sīkāk iedalās 7 rajonos (rayonlar) un 1 pilsēta (şəhərlər).
Šķīstītava

Šķīstītava jeb purgatorijs (no latīņu: purgare — 'tīrīt') saskaņā ar Romas Katoļu baznīcas mācību ir īpašs pārejas stāvoklis, kur pēc nāves nonāk cilvēki ar sīkiem grēkiem, lai ciešanās un šķīstīšanas ugunīs izciestu sodu un pēc tam nokļūtu debesīs. Pirmo reizi mācību par šķīstītavu Katoļu baznīca bija formulējusi Florences koncilā, bet vēlāk tas tika papildināts Tridentas koncilā.
Samvels Ter-Sahakjans

Biogrāfija

Vairākkārt pārstāvējis Armēniju Eiropas un pasaules jauniešu šaha čempionātos, kuros izcīnījis astoņas medaļas: trīs zelta (2003. gadā Eiropas jauniešu šaha čempionātā U10 vecuma grupā, 2009. gadā Eiropas jauniešu šaha čempionātā U18 vecuma grupā, 2011. gadā Pasaules jauniešu šaha čempionātā U18 vecuma grupā), četras sudraba (2004. gadā Eiropas jauniešu šaha čempionātā U12 vecuma grupā, 2008. gadā Eiropas jauniešu šaha čempionātā U16 vecuma grupā, 2010. gadā Eiropas jauniešu šaha čempionātā U18 vecuma grupā, 2010. gadā Pasaules jauniešu šaha čempionātā U18 vecuma grupā) un bronzas (2005. gadā Pasaules jauniešu šaha čempionātā U12 vecuma grupā). Pārstāvējis Armēnijas komandu Pasaules jauniešu U16 šaha olimpiādēs (2008, 2009), kurās 2009. gadā izcīnījis bronzas medaļu komandu vērtējumā.
2008. gadā Armēnijas šaha čempionātā kļuvis par bronzas medaļas ieguvēju. 2011. gadā šajā turnīrā bijis otrais, bet gadu vēlāk ierindojies trešajā vietā.
Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts, tajā skaitā uzvarējis vai dalījis pirmo vietu Erevānā (2007), Karena Asrjana memoriālā Džermukā (2009), Maskavas šaha festivāla turnīrā Moscow-Open 2015 F (2015).
Par panākumiem turnīros FIDE 2009. gadā Ter-Sahakjanam piešķīrusi starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.
Cietušo lidotāju fonds

Aviācijas pulka cietušo lidotāju palīdzības fonda darbība un mērķi.

Lai nodrošinātu cietušo lidotāju vai to mantinieku eksistenci Aviācijas pulka lidojošais sastāvs, virsnieki un virsdienesta instruktori nodibināja fondu, kura mērķis ir vajadzības gadījumos sniegt iespējamo palīdzību aviācijas darba laukā cietušiem lidotājiem un viņu ģimenes locekļiem. Šī darba veikšanai fondam nepieciešamos līdzekļus ieguva galvenā kārtā no Aviācijas svētku ienākumiem, no sarīkotām loterijām, labprātīgiem ziedojumiem, valsts un sabiedrisko iestāžu pabalstiem.

Līdzekļu iegūšanas fonds

1) Ar ministru kabineta atļauju 1932./33. gadā izdevis speciālus piemaksas pastmarku izdevumus par labu fondam.
2) Izdevis grāmatu „Gaisa iekarošana" 1933, kurā vēsturiskie gaisa iekarošanas notikumi attēloti 200 ilustrācijās, un katrai ilustrācijai klāt paskaidrojošs
teksts. Grāmatas cena Ls 1.

Fonda galvenie uzdevumi bija

a) aktīvā dienesta, kā arī no karadienesta atvaļinātu, ievainotu, vai sakropļotu lidotāju ārstēšana, ja valsts slimnīcas sniegtā palīdzība bijusi nepietiekoša; 
b) materiāli atbalstīt dienestā veselību un darba spēju zaudējušos, no kara dienesta atvaļinātos, lidotājus un novērotājus, ja viņi dzīvo trūcīgos apstākļos; 
c) pabalstīt kritušo lidotāju ģimenes, ja tās atrodas trūcīgos apstākļos; 
d) rūpēties par kritušo lidotāju apbedīšanu un kapu vietu uzkopšanu. 
Pēdējā uzdevuma veikšanai fonds 1932./33. gados visiem ārpus Brāļu kapiem apbedītiem kritušiem lidotājiem uzstādījis pieminekļus.
Sumatras kūdras purvu zivtiņa

Izskats

Sumatras kūdras purvu zivtiņa ir ļoti maziņa. Tās garums ir 7,9—10,3 mm. No mugurkaulniekiem par to mazāka ir tikai Papua-Jaungvinejā dzīvojošā Amau vardīte (Paedophryne amauensis), kuras ķermeņa garums ir 7—8 mm. Pieaugusi Sumatras kūdras purvu zivtiņa ir apmēram vienāda ar lielu odu.
Sumatras kūdras purvu zivtiņa ir slaida un tās ķermenis ir caurspīdīgs, kuram cauri var redzēt mugurkaulu un iekšējos orgānus. Šai sugai ir raksturīgs dzimumu dimorfisms. Tēviņam pirms vēdera spurām atrodas keratīna  spilventiņš, kas izskatās kā mezgliņš. Turklāt tēviņa vēdera spuras anatomiski piemērotas tam, lai satvertu un cieši noturētu mātīti nārsta laikā. Vēdera spurām ir spēcīgi muskuļi, kas spēj aptvert matītes ķermeni. Ir arī alternatīvs skaidrojums šādam vēdera spuru satvērienam — tēviņš ar spuru palīdzību manipulē ar ikriem, kamēr tos apaugļo. Mātītei vēdera spuras samazinātas vai  to nav vispār, kā arī pirms anālās spuras atrodas neliela kabatiņa, ieloce.
Abiem dzimumiem uz vēdera, ādas dziļākajos slāņos, ir nelielas hromatoforas, kas izskatās kā smalku, melnu punktiņu rindas (3—5). Tās sākas pie rīkles un beidzas pie anālās atveres, šķērsojot arī tēviņa keratīna mezgliņu. Uz lūpām ir daži pigmentēti laukumi. Zivtiņa ir tika maziņa, ka tai nav attīstīti vairāki mugurkaulniekiem raksturīgi orgāni, piemēram, galvas smadzenes neaizsargā kaulaudu galvaskauss.

Uzvedība un barība

Sumatras kūdras purvu zivtiņa mājo skābos (pH 3) un tumšos, sarkanbrūnos kūdras purva ūdeņos, kur uz tilpnes gultnes guļ vairākus metrus biezs, mīksts kūdras slānis. Tā kā zivtiņa ir tik maziņa, tā spēj pārdzīvot ilgstošus sausuma periodus, patveroties pat ļoti seklās, nelielās peļķēs. Tā barojas ar planktonu, uzturoties gultnes tuvumā. Mātīte spēj iznēsāt tikai dažus ikrus, un, iespējams, tēviņa keratīna mezgliņš palīdz apaugļot katru ikru atsevišķi.

Apdraudējums

Mūsdienās Sumatras kūdras purvu zivtiņas apdraud cilvēks, nosusinot purvus un ierīkojot palmu audzes palmu eļļas iegūšanai. Iespējams, mazo zivtiņu nesenā atklāšana tās ir paglābusi no iznīcības.
Madonas apriņķa muižu nosaukumi

Madonas apriņķa muižu nosaukumi ir viens no avotiem Madonas apriņķa un Latvijas vēstures izziņai. 
Muižas pastāvēja līdz 1920. gada agrārajai reformai, kad tās tika likvidētas un bijušajiem īpašniekiem reizumis tika atstāti vienīgi muižu centri. 1925. gada administratīvo pārkārtojumu rezultātā daļu no Cēsu un Valkas apriņķiem iekļāva jaunizveidotajā Madonas apriņķī. Tādējādi pēc 1925. gada Madonas apriņķa robežās bija 2 lieli muižas centri Cesvainē un Jaungulbenē, kā arī 4 mazie muižas centri Lubānā, Mārcienā, Stāmerienā un Vestienā.
Vietvārdu nosaukumos muižas vārds tika izskausts ar 1936. gada likumu par lauku nekustamo īpašumu pārdēvēšanu.
Elopu kohorta

Kopējās īpašības

Pieaugušas šīs zivis ir ļoti atšķirīgas, tomēr tām ir kopīgs attīstības veids. Šīs kohortas sugu galvenā kopīgā īpašība ir tā, ka visām šīs grupas zivīm ir leptocefala kāpuru attīstības stadija, kas ir unikāla elopu kohortas īpašība un citām zivju sugām nepiemīt. Kā leptocefala kāpuri, kas izskatās kā slaidas, caurspīdīgas lauru lapas, šīs zivis nodzīvo vairākus gadus līdz iestājas nākamā attīstības stadija. 
Lielākā daļa elopu kohortas sugas ir plēsīgas. Šīs zivis ir ātras peldētājas un notver upurus, tos vajājot. Zuši, kas arī pieder šai kohortai, ir salīdzinoši lēnākas kā lielākā daļa citu sugu. Tādēļ medījot izvēlas citu taktiku, uzbrūkot no slēpņa negaidīti un strauji. Lielākajai daļai elopu kohortas zivīm ir gari, asi, smalki zobi, kas piemēroti upuru sagrābšanai un noturēšanai. Dažām sugām zobi ir masīvāki un tās spēj pārkost gliemju čaulas. Šajā kohortā ir arī sugas, kas nemedī, bet pārtiek no barības vielām, ko iegūst filtrējot ūdeni, vai no mirušu zivju atliekām, ko atrod uz jūras gultnes.
Olbernhava

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1434. gadā.

Ekonomika

Olbernhava ir tradicionāls koka rotaļlietu ražošanas centrs. Kopš 2011. gada Olberhava ir OPAL gāzes vada, kas savieno Nord Stream gāzes vadu un Čehiju, galapunkts.
Valentīns Maculēvičs

Dzīvesgājums

Dzimis 1950. gada 2. maijā Rīgā. Studēja Latvijas Valsts konservatorijas teātra fakultātē, 1977. gadā absolvēja Maskavas Lunačarska Teātra mākslas institūta režijas fakultāti un sāka strādāt par Valmieras teātra režisoru. 1981. gadā iestudēja Paula Putniņa lugu "Uzticības saldā nasta", kuras izrādīšanu Latvijas PSR varas orgāni aizliedza.
No 1982. līdz 1983. gadam papildinājās Maskavas Dramatiskajā teātrī, no 1983. līdz 1992. gadam bija Valmieras teātra režisors inscenētājs. Atmodas kustības laikā 1988. gadā iestudēja Raiņa lugu "Daugava" kā poētisku mūziklu ar Mārtiņa Brauna mūziku.   
Vēlāk bija Jaunatnes teātra aktieru trupas mākslinieciskais vadītājs (1992—1996), tad Daugavpils teātra  mākslinieciskais vadītājs (1996—2001) un direktors (2000—2001). 
Pēc 2001. gada darbojās kā neatkarīgais režisors, pēc 2005. gada bija politiskā teātra Pro et Contra mākslinieciskais vadītājs un režisors, tad Liepājas teātra režisors (2007—2008).
Žaks Mizess

Biogrāfija

Piedzimis Vācijā, kur arī sācis savas šaha gaitas. Septiņpadsmit gadu vecumā uzvarējis Berlīnes šaha čempionātā. 1889. gadā ieņēmis 3. vietu Breslavas šaha turnīrā. 1895. gadā piedalījies pirmajā turnīrā ārpus Vācijas - Hastingsas šaha festivālā Anglijā. 1906. gadā bijis trešais Stokholmas šaha turnīrā. 1907. gadā uzvarējis spēcīgā turnīrā Vīnē. Bijis arī pazīstams kā šaha sacensību organizators. 1911. gadā bijis Sansebastjanas šaha turnīra rīkotāju skaitā. Turnīrs atklāja plašākai šaha pasaulei ģeniālo kubieti Hosē Raulu Kapablanku. 1938. gadā savas ebreju izcelsmes dēļ bija spiests pamest Vāciju, kurā pie varas bija nākuši nacisti. Apmeties Londonā un pēc Otrā pasaules kara ieguvis Lielbritānijas pavalstniecību. 1950. gadā FIDE viņam piešķirusi starptautiskā lielmeistara nosaukumu (GM), bet 1951. gadā - starptautiskā arbitra nosaukumu.
Mizess ir devis lielu ieguldījumu šaha atklātņu teorijā. 19. gadsimta sākumā bieži lietojis skandināvu aizsardzību, sekmējot tās attīstību. Viņa vārdā ir nosaukta reta atklātne, kura sākās ar 1. d3. Tāpat ir Mizesa variants Vīnes atklātnē - 1. e4 e5 2. Zc3 Zf6 (vai 2... Zc6) 3. g3. Šāda laidņa attīstība karaļa flangā bija agrīns šaha hipermodernisma paraugs. Arī skotu atklātnē ir viņa vārdā nosaukts variants - 1. e4 e5 2. Zf3 Zc6 3. d4 exd4 4. Zxd4 Zf6 6. Zxc6, kuru Mizess pirmo reizi lietojis Hastingsas turnīrā 1895. gadā.
Trilobīti

Morfoloģija

Kā redzams no nosaukuma «trilobīti» (tas nozīmē «trīsdaivu»), ķermeņa dorsalā puse (mugurpuse) tiem gareniski iedalās vidējā — izliektajā daļā (rhachis) un plakanākās sānu daļas pleirās (pleura). Šķērsām ķermenis iedalās trīs secīgos nodalījumos (sk attēlu). Tas sastāv no pusmēnesveida galvas vairoga (cephalon), krūtīm (thorax), un vēdera (abdomen, pygidium), kam ir dažāds skaits cits ar citu saaugušu segmentu. Vēdera segmenti ir savstarpēji kustīgi, un tādēļ trilobīts spēj saritināties kamolā. Visiem krūšu un vēdera posmiem ir divzarainas pāra ekstremitātes. Horizontāli saplacinātā ķermeņa apakšējā siena sastāv no mīksta hitīna, augšējā — no cieta. Galvas nodalījums sastāv no akrona, t. i., no priekšējā, posmaino tārpu prostomijam atbilstoša nodalījuma, uz kura atrodas acis un pirmais taustekļu pāris, un no četriem pāriem ekstremitāšu, kas atrodas aiz taustekļiem un mutes segmentiem. Galvas katrā pusē ir pa saliktai acij, varēja būt arī vienkāršas acis.

Attīstība

Trilobīti attīstījās ar metamorfozi, t. i., postembrionālā attīstība ar kāpuru fāzēm. Pirmajai kāpuru stadijai — protaspis, bija pilnīgs galvas vairogs, tieši no pakaļpuses tam piekļāvās anālais segments — pirmais pigīdija aizmetnis. Tālākajā kāpura attīstībā parādās segmenti starp galvas vairogu un pigīdija aizmetni, segmentu skaits pakāpeniski pieaug; šādu attīstību, kurā palielinās segmentu skaits, sauc par anamorfozi.
Skolas iela (Rīga)

Vēsture

Nosaukumu Skolas iela (vācu: Schulenstraße) tā ieguvusi no Ģertrūdes baznīcas skolas (dibināta 1632), pirmo reizi iezīmēta 1754. gada priekšpilsētas kartē. Tagadējā iela izveidota pēc priekšpilsētu nodedzināšanas 1812. gada kara laikā. Baltijas pārkrievošanas laikā lietoja arī ielas krievisko nosaukumu (Школьная улица). 
Ielas apbūve veidojusies galvenokārt 1901.—1913. gadā. Vācu okupācijas laikā 1941.—1944. gadā ielas nosaukums bija Kārļa Ernesta fon Bēra iela (Karl Ernst von Baer Straße) vācbaltiešu biologa K. E. fon Bēra vārdā, bet Latvijas PSR laikā 1971. gadā to pārdēvēja par Andreja Upīša ielu rakstnieka Andreja Upīša vārdā. Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas 1990. gadā ielai tika atjaunots pašreizējais nosaukums.
Sniegavīrs

Sniegavīrs ir no sniega veidots cilvēka figūras atdarinājums. Senākās rakstiskās liecības par sniegavīru celšanu ir no 16. gadsimta, bet populāra šī nodarbe kļuva tikai 18. gadsimtā. Sniegavīru parasti veido, vienu uz otras saliekot 2 — 3 no sniega saveltas, citu par citu mazākas bumbas. Eiropā un Ziemeļamerikā sniegavīru biežāk veido trīsdaļīgu, bet Āzijā — divdaļīgu. Tad no oglēm, akmentiņiem, koka gabaliem, sniega pikām, augļiem vai dārzeņiem izveido sniegavīra seju un bieži vien pievieno arī citas detaļas. Sniegavīru parasti var izveidot tikai no tāda sniega, kas ir tuvu kušanai un kļuvis mitrs, šāds sniegs līp kopā un to ir viegli savelt nepieciešamā izmēra bumbās. No pūdersniega sniegavīru izveidot ir grūti, jo tas nelīp, un arī kūstošs sniegs, temperatūrai krītoties, var pārklāties ar sērsnu un kļūt nepiemērots sniegavīra celšanai.

Sniegavīru saiets

Sākot no 2010.gada, Dobelē notiek Sniegavīru saiets.
19. trolejbusu maršruts (Rīga)

Maršruts

Virzienā Pētersalas iela — Ziepniekkalns trolejbusi brauc pa šādām ielām: Pulkv. Brieža iela, Kalpaka bulvāris, K. Valdemāra iela, Raiņa bulvāris, Gogoļa iela, Lāčplēša iela, Salu tilts, Kārļa Ulmaņa gatve, Vaiņodes iela, Tadaiķu iela, Saulkalnes iela, Graudu iela un Valdeķu iela.
Virzienā Ziepniekkalns — Pētersalas iela trolejbusi brauc pa šādām ielām: Valdeķu iela, Graudu iela, Saulkalnes iela, Tadaiķu iela, Vaiņodes iela, Kārļa Ulmaņa gatve, Salu tilts, Lāčplēša iela, Gogoļa iela, Marijas iela, Merķeļa iela, Kalpaka bulvāris un Pulkv. Brieža iela.

Maršruts ar mainītu virzienu

Virzienā 1. trolejbusu parks (Ganību dambī) — Ziepniekkalns trolejbusi brauc pa šādām ielām: Ganību dambis, Pulkv. Brieža iela, Kalpaka bulvāris, K. Valdemāra iela, Raiņa bulvāris, Gogoļa iela, Lāčplēša iela, Salu tilts, Kārļa Ulmaņa gatve, Vaiņodes iela, Tadaiķu iela, Saulkalnes iela, Graudu iela un Valdeķu iela.
Virzienā Ziepniekkalns — 1. trolejbusu parks (Ganību dambī) trolejbusi brauc pa šādām ielām: Valdeķu iela, Graudu iela, Saulkalnes iela, Tadaiķu iela, Vaiņodes iela, Kārļa Ulmaņa gatve, Salu tilts, Lāčplēša iela, Gogoļa iela, Marijas iela, Merķeļa iela, Kalpaka bulvāris, Pulkv. Brieža iela, Ganību dambis un Dambja iela.
Virzienā 2. trolejbusu parks (Jelgavas ielā) — Ziepniekkalns trolejbusi brauc pa šādām ielām: Buru iela, Laivu iela, Mūkusalas iela, Kārļa Ulmaņa gatve, Vaiņodes iela, Tadaiķu iela, Saulkalnes iela, Graudu iela un Valdeķu iela.
Virzienā Ziepniekkalns — 2. trolejbusu parks (Jelgavas ielā) trolejbusi brauc pa šādām ielām: Valdeķu iela, Graudu iela, Saulkalnes iela, Tadaiķu iela, Vaiņodes iela, Kārļa Ulmaņa gatve, Mūkusalas iela, Laivu iela un Buru iela.
Virzienā 2. trolejbusu parks (Jelgavas ielā) — Pētersalas iela trolejbusi brauc pa šādām ielām: Buru iela, Laivu iela, Mūkusalas iela, Salu tilts, Lāčplēša iela, Gogoļa iela, Marijas iela, Merķeļa iela, Kalpaka bulvāris un Pulkv. Brieža iela.
Virzienā Pētersalas iela — 2. trolejbusu parks (Jelgavas ielā) trolejbusi brauc pa šādām ielām: Pulkv. Brieža iela, Kalpaka bulvāris, K. Valdemāra iela, Raiņa bulvāris, Gogoļa iela, Lāčplēša iela, Salu tilts, Mūkusalas iela, Laivu iela un Buru iela.
Deivids Rudiša

Karjera

D. Rudiša sākotnēji trenējās 400 m distancē, bet pēc tam pievērsās 800 m distancei, kur ātri guva panākumus. 2006. gadā Pekinā D. Rudiša kļuva par pasaules junioru čempionu, 2007. gadā to pašu atkārtoja Āfrikas junioru čempionātā Vagadugu. Nākamajās sezonās viņam izdevās kļūt par vienu no šīs distances līderiem arī starp pieaugušajiem. 2008. gadā (Adisabebā) un 2010. gadā (Nairobi) D. Rudiša kļuva par Āfrikas čempionu 800 m. Piedalījies 2009. gada Pasaules čempionātā vieglatlētikā, kur izstājās pusfinālā.
2009. gada rudenī laboja 25 gadus veco Āfrikas rekordu 800 m distancē (1:42,01, Rieti, Itālijā), kas iepriekš piederēja Samijam Koskei. 2010. gada jūlijā viņš uzlaboja savu personisko rekordu līdz 1:41,51, kas bija visu laiku otrais ātrākais skrējiens šajā distancē. 2010. gada 22. augustā Berlīnē D. Rudiša kļuva par pasaules rekordistu 800 m distancē ar rezultātu 1:41,09, kas ir par 0,02 sekundēm labāks nekā Dāniju pārstāvošā viņa tautieša Vilsona Kipketera 1997. gadā sasniegtais iepriekšējais rekords.
2011. gada Pasaules čempionātā Korejas pilsētā Tegu D. Rudiša izcīnīja savu lielāko uzvaru, kļūdams par Pasaules čempionu. Līdzīgu panākumu sasniedza pēc gada 2012. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kur viņš izcīnīja uzvaru ar jaunu pasaules rekordu.
3. augusts

3. augusts ir gada 215. diena pēc Gregora kalendāra (216. garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 150 dienas.
Zaida

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1191. gadā.
Vīnes konvencija par ceļu satiksmi

Ženēvas grozījumi un turpmāka jaunu valstu pievienošanās

Vēlāk, 1971. gada 1. maijā, līgums tika grozīts Ženēvā.

To valstu saraksts, kuras pašlaik ir pievienojušās 1968. gada Vīnes konvencijai ir: Austrija, Armēnija, Azerbaidžāna, Bahamu salas, Bahreina, Baltkrievija, Beļģija, Bulgārija, Bosnija un Hercegovina, Gajāna, Gana, Brazīlija, Grieķija, Gruzija, Dānija, Lielbritānija, Ungārija, Vācija, Venecuēla, Zaira, Zimbabve, Izraēla, Indonēzija, Irāna, Spānija, Itālija, Kazahstāna, Kirgizstāna, Kostarika, Kotdivuāra, Kuba, Kuveita, Latvija, Lietuva, Luksemburga, Maķedonija, Meksika, Maroka, Monako, Nigēra, Norvēģija, Apvienotie Arābu Emirāti, Pakistāna, Polija, Portugāle, Korejas Republika , Moldovas Republika, Padomju Savienība (Krievija), Rumānija, Sanmarīno, Seišelu salas, Senegāla, Slovākija, Slovēnija, Tadžikistāna, Taizeme, Turkmenistāna, Uzbekistāna, Ukraina, Urugvaja, Filipīnas, Somija, Francija, Horvātija, Centrālāfrikas Republika, Čehijas Republika, Čīle, Šveice, Zviedrija, Ekvadora, Igaunija, Dienvidāfrika, Dienvidslāvija.

Latvijas vadītāja apliecības atzīšana

Konvencijas dalībnieces atzīst Latvijas vadītāja apliecību bez nepieciešamības saņemt papildus starptautisko sertifikātu.

2006. g. atjaunotais apliecības formāts

2006.g. 28. martā tika pieņemts jauns nacionālo apliecību noformēšanas formāts un visām konvencijas dalībvalstīm 5 gadu laikā bija tam jāpielāgojas. Vadītāja apliecības, kas izdotas Latvijā, atbilst jaunajām prasībām.

Valstis, kuras aprobežojās tikai ar 1949. g. Ženēvas konvenciju

Valstis, kas parakstījušas tikai Ženēvas Konvenciju par ceļu satiksmi 1949. gadā ir: Austrālija, Albānija, Alžīrija, Andora, Argentīna, Bangladeša, Beliza, Benina, Botsvāna, Vatikāns, Haiti, Gambija, Gvatemala, Gibraltārs, Hongkonga, Grenada, Dominikānas Republika, Ēģipte, Rietumsamoa, Indija, Jordānija, Īrija, Īslande, Kambodža, Kanāda, Kipra, Ķīna, Kongo, Laosa, Libāna, Lesoto, Mauritānija, Madagaskara, Malāvija, Malaizija, Mali, Malta, Namībija, Nīderlande, Jaunzēlande, Jaunkaledonija, Papua — Jaungvineja, Paragvaja, Peru, Ruanda, San Lucia Svazilenda, Sentvinsenta un Grenadīnas, Singapūra, Sīrija, Amerikas Savienotās Valstis, Sierra Leone, Taivāna, Tanzānija, Togo, Trinidāda un Tobago, Tunisija, Turcija, Uganda, Fidži, franču Polinēzija, Jamaika, Japāna.
Dagdas novads

Vēsture

Inflantijas vaivadijas pastāvēšanas laikā novada teritorijā atradās Dagdas muiža. 1705. gadā Viļakas stārasts Juris Hilzens uzcēla Dagdas katoļu baznīcu, no 1742. līdz 1820. gadam Dagdā darbojās jezuītu misija. No 1776. gada Daugavpils apriņķa, no 1947. gada Krāslavas apriņķa sastāvā.
No 1950. līdz 1962. gadam pastāvēja atsevišķs Dagdas rajons. 1962. gadā tas tika pievienots Krāslavas rajonam. Dagda 1992. gadā kļuva par pilsētu. 2009. gada 1. jūlijā izveidoja Dagdas novadu.