Brežņeva personības kults

Brežņeva personības kults pakāpeniski sāka veidoties dažus gadus pēc Leonīda Brežņeva nākšanas pie varas 1964. gada oktobrī, taču kults patiesi uzplauka pēc 1975. gada, kad augstākos valsts amatus un apbalvojumus Brežņevs regulāri sāka saņemt kā dzimšanas dienas dāvanas. Šajos gados PSRS pilsētu ielas rotāja lieli Brežņeva portreti, visur tika uzsvērti viņa neatsveramie panākumi PSRS vadībā. Kultam neizdevās sasniegt savu mērķi, jo sabiedrībai bija redzamas vadoņa nespēks un veselības problēmas. To pat sauca par kultu bez personības. Brežņeva kults visagresīvāk tika izvērsts tieši gados, kad acīmredzami pasliktinājās vadoņa veselība. Pārmērīgā Brežņeva slavināšana radīja cinismu pret visu padomju sistēmu un bija avots neskaitāmām anekdotēm par dārgo Leonīdu Iļjiču. Tieši šī realitātes un kulta nesakritība noveda pie tā izgāšanās, kā arī samazināja iedzīvotāju uzticību PSRS kopumā.

Kulta rašanās iemesli

Autoritārajā padomju sistēmā vadoņa personības kults bija nepieciešamība. Šādi kulti pastāvēja gandrīz visās sociālistiskajās valstīs un tie uzsvēra, ka valstij ir nepieciešama vadoņa valdīšana.

Augstāko amatu piešķiršana

No 1966. gada PSKP CK ģenerālsekretārs, amata nosaukums, kas netika lietots kopš Staļina nāves. 
1974. gadā piešķirta armijas ģenerāļa pakāpe. Uz 70 dzimšanas dienu 1976. gadā paaugstināts par PSRS maršalu. 
No 1977. gada Augstākās padomes Prezidija priekšsēdētājs, ceremoniālais valsts galva.

Medaļas

Kopumā saņēmis gandrīz 120 padomju un ārzemju apbalvojumus. 
1978. gadā saņēma briljantiem rotātu medaļu Uzvara, kas atņemta 1989. gadā, kā neatbilstoši piešķirta. 
Trīskārtējs VDR, Bulgārijas un Čehoslovākijas varonis, kamēr VDR un Bulgārijas ilggadējie vadītāji saņēma tikai divas varoņu zvaigznes. 
1973. gadā saņēma [Ļeņina miera prēmija|Ļeņina miera prēmiju]], par attiecību uzlabošanu ar ASV. 
1981. gadā saņēmi īpašu zelta nozīmi par 50 gadus ilgu PSKP biedra stāžu. 
Četrkārtējs PSRS varonis (apbalvots 1966, 1976, 1978 un 1981. gadā) un vienreiz Sociālistiskā Darba varonis, tādējādi ar piecām varoņa zvaigznēm apsteidzot maršalu Žukovu, kuram tādas bija četras. 
Brežņevs saņēma arī dauzas dārgas dāvanas, kā uzticības apliecinājumus. 1978. gadā Azerbaidžānas PSR vadītājs Heidars Alijevs viņam pasniedz zelta gredzenu ar dimantu un dārgu paklāju ar dārgakmeņiem. 1982. gada vīzītes laikā Alijevs pasniedz gredzenu ar sešpadsmit dārgakmeņiem. Lielākais simbolizē Brežņevu, bet pārējie 15. PSRS republikas.

Memuāri

1978. gadā iznāk Brežņeva memuāru triloģija Mazā zeme, Atdzimšana, Neskartā zeme. ko sarakstīja grupa padomju žurnālistu. Par šem memuāriem 1979. gadā Brežņevs saņem Ļeņina prēmiju literatūrā. Pēc dažu žurnālistu liecībām Brežņevs memuāru rakstīšanas procesā vispār nav iesaistījies. Tie tika izlaisti daudzmiljonu tirāžās, tulkoti daudzās pasaules valodās, bija jāapgūst skolās, jāapspriež darba kolektīvos. No 
1970.-83. gadam izdotas Brežņeva runas (9 sējumi, 5523 lapaspuses). Pēc nāves izdota paplašināta atmiņu grāmata ar vairākām jaunām nodaļām.

Lielā Tēvijas kara glorifikācija

Tā kā pie varas esošā elite bija par jaunu, lai būtu piedalījusies Oktobra revolūcijā vai Krievijas pilsoņu karā, tad viņu varoņdarbi Otrajā pasaules karā varēja dot viņiem papildus leģitimitāti. Tāpēc paralēli Brežņeva kultam tika izvērsts milzīgs Lielā Tēvijas kara (PSRS kara ar Vāciju un tā sabiedrotajiem) kults. 1965. gadā pirmo reizi pompozi tika svinēts 9. maijs. Valstī izvērtās grandiozu kara memoriālu celtniecība. Brežņeva varas gados tika atzīmētas vairākas apaļas jubilejas – īpaši izcēlās 1965. un 1975. gada 9. maijs, Oktobra revolūcijas gadadienas 1967. un 1977. gadā, Ļeņina simtā dzimšanas diena (1970).

Kulta beigas

Vēl pēc Brežņeva nāves tika izdoti viņa memuāri. Viņa vārdā uz neilgu laiku nosauktas apdzīvotas vietas, dzīvojamie rajoni, ielas, kā arī atomleduslauzis, aviācijas bāzes kuģis un citi kuģi. Brežņeva slavināšana beidzās līdz ar Mihaila Gorbačova nākšanu pie varas un Brežņeva neveiksmīgās valdīšanas vainošanu PSRS problēmās stagnācijas periodā.