google/wiki40b huggingface dataset:
Kopi Luwak

Kopi Luwak ir pasaulē dārgākā kafija, ko iegūst no kafijas pupiņām, kas pirms tam pārstrādātas parastās palmcivetas barības traktā. Civetas pārtiek no kafijas krūma ogām, bet to sēklas — kafijas pupiņas — barības traktā netiek sagremotas.

Izcelsme

Šādu kafiju iegūst gan Sumatras, Javas un citās Indonēzijas arhipelāga salās, gan arī Filipīnās, kur produktu dēvē par „Kape Alamid”.
Līdzīgu kafiju iegūst Vjetnamā, kur to dēvē par „zebiekstu kafiju” un kafijas ogu pārstrādi veic palmcivetai līdzīgās zebiekstes.

Ieguve

Kopi Luwak tiek vēsturiski uzskatīta par ārkārtīgi kvalitatīvu kafiju. Kvalitātes pamatā ir civetu dabiskā spēja pārtikai izvēlēties pašus gatavākos kafijas krūma augļus. Kafijas krūmā pat ražas laikā ir gan negatavas, gan pārgatavojušās, gan ideāli gatavas ogas, kuru kvalitāti civeta spēj novērtēt.
Ceļojot cauri civetas barības traktam, kafijas ogas ārējā kārta noārdās kuņģa sulas ietekmē, bet pupiņas daļa paliek neskarta. Pupiņas tiek izvadītas no organisma kopā ar nelielu pupiņas iekšējo slāņu pārklājumu. Pēc ievākšanas šīs pupiņas tiek mazgātas un pēc tam grauzdētas. Lai nesabojātu to sarežģīto smaržu, kafija tiek grauzdēta neilgu laiku.

Mākslīgā ieguve

Vēsturiski Kopi Luwak ieguva no civetu ekskrementiem, kas atstāti teritorijas iezīmēšanai, taču, mēģinot palielināt kafijas ieguvi, sprostā turētas civetas tiek piebarotas ar cilvēku salasītām ogām.

Cena

Īpašā iegūšanas procesa dēļ šīs kafijas cena svārstās starp 120 un 600 ASV dolāriem par mārciņu. Kafiju galvenokārt eksportē uz Japānu un ASV, taču arī citviet pasaulē pieaug pieprasījums pēc tās. Pasaulē ik gadu tiek iegūts mazāk par tonnu šīs kafijas.
Vitālijs Jeremejevs

Spēlētāja karjera

Savu profesionālā spēlētāja karjeru Jeremejevs uzsāka 1991. gadā, kad pievienojās kazahu Ustkamenogorskas "Kazzinc-Torpedo", kurš tolaik spēlēja Starptautiskajā hokeja līgā. Tajā viņš spēlēja līdz pat 1994. gadam. 1994. gadā viņu draftēja NHL - viņu ar kopējo 209. numuru izvēlējās Ņujorkas "Rangers" vienību. 1994.—95. sezonu Jeremejevs uzsāka Maskavas "CSKA" rindās. Tajā viņš aizvadīja vēl divas sezonas, bet tad pievienojās citam Krievijas Superlīgas klubam - Jaroslavļas "Torpedo". 1998.—99. sezonu Jeremejevs aizvadīja "CSKA" otrajā sastāvā, kurš spēlēja Krievijas Augstākajā līgā.
1999.—2000. sezonā Vitālijs spēlēja Maskavas "Dinamo" rindās, bet tad devās uz Ziemeļameriku, kur lielāko daļu 2000.—01. sezonas aizvadīja AHL klubā Hartfordas "Wolf Pack". Tanī pašā sezonā viņš arī debitēja NHL, aizvadot četras spēles "Rangers" rindās. 2001.—02. sezonu viņš iesāka Ziemeļamerikā, bet sezonas gaitā atgriezās Krievijā, kur pievienojās Maskavas "Dinamo", kuras sastāvā spēlēja līdz 2009.—10. sezonas noslēgumam. 2004.—05. sezonā tika atzīts par līgas labāko vārtsargu, bet 2000. un 2005. gadā spēlēja līgas Zvaigžņu spēlēs. 2000. un 2005. gadā, spēlējot "Dinamo" rindās, kļuvis arī par Krievijas čempionu. 2008.—09. sezonā viņš tika atzīts par janvāra labāko līgas vārtsargu.
2010. gada vasarā Jeremejevs pievienojās KHL klubam Astanas "Baris". 2010.—11. gada sezonā Jeremejevs ieguva līgas labākā vārtsarga balvu. "Baris" sastāvā hokejists spēlēja līdz 2013.—14. gada sezonas beigām. Viņš bija komandas sastāvā arī 2014.—15. gada sezonā, taču traumas dēļ nevienu spēli neaizvadīja un pēc sezonas paziņoja par karjeras beigšanu.
Kazahstānas izlases rindās spēlējis piecos Pasaules čempionātos augstākajā divīzijā, kā arī 1998. un 2006. gada Olimpiskajās spēlēs, kopā oficiālos turnīros aizvadot vairāk kā 30 spēles.
Batumi

Transports

Pilsētu apkalpo Batumi lidosta, kas ir viena no trijām starptautiskajām lidostām valstī. Pilsētā darbojas arī velosipēdu koplietošanas sistēma BatumVelo, kas ļauj iznomāt velosipēdu, izmantojot viedkarti.

Tūrisms

Ar katru gadu tūristu plūsma uz Batumi palielinās. Tūristus piesaista siltā jūra, senā un mūsdienu arhitektūra, un nacionālā virtuve. Batumi atpūšas kā paši gruzīni, tā arī tūristi no Turcijas, Krievijas, Kazahstānas, Ukrainas u.c. valstīm.
Tūristiem ir pieejamas ūdens izklaides, kā arī tūrisma ekskursijas uz ūdenskritumiem, viduslaiku tiltiem, Vīna namu, seniem cietokšņiem (piemēram, uz seno Gonio cietoksni). Bez to Batumi ir Drāmas teātris, kinoteātris, daudz kafejnīcu un restorānu. 
Pilsētā ir gan lētas, gan arī luksusa viesnīcas. No pēdējām elitārākās skaitās "Radisson" un "Sheraton".
Kijevas apgabals

Vēsture

Tagadējā Kijevas apgabala teritorija līdz 1238. gadam bija Kijevas Krievzemes sastāvā, pēc tam tā nokļuva Zelta Ordas pakļautībā. 1362. gadā to ieguva Lietuvas dižkunigaitija, no 1569. gada tā bija Polijas-Lietuvas kopvalsts Kijevas vaivadijas sastāvā.  
1667. gadā Dņepras kreisā krasta daļa iekļauta Krievijas caristē. 1708. gadā cars Pēteris I lika dibināt Kijevas guberņu, kuru 1719. gadā sadalīja Kijevas, Belgorodas, Orlas un Sevas provincēs, pēdējās trīs 1728. gadā apvienoja Belgorodas guberņā.  
1796. gadā daļu no Dņepras kreisā krasta zemēm iekļāva jaundibinātajā Mazkrievijas guberņā.
No 1918. gada apgabala teritorija atradās Ukrainas Tautas Republikas, no 1920. gada Ukrainas PSR sastāvā. 1932. gada 27. februārī izveidoja Kijevas apgabalu, tā paša gada 15. oktobrī no tā tika atdalīts Čerņihivas apgabals.  
1937. gada 22. septembrī tika atdalīts arī Žitomiras apgabals, bet 1954. gada 7. janvārī Čerkasu apgabals.
No 1991. gada Ukrainas Republikas sastāvā.
Preiļu pagasts

Ezeri

Badieļs

Vēsture

Līdz 1920. gada agrārajai reformai tagadējā Preiļu pagasta teritorijā atradās Anspoku un Preiļu muižas. 1935. gadā Daugavpils apriņķa Preiļu pagasta platība bija 292,4 km² un tajā dzīvoja 9514 iedzīvotāji.
1945. gadā pagastā izveidoja Anspoku, Augustovas, Bindaru, Gailīšu, Pienēnu, Preiļu, Prikuļu un Sondoru ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Preiļu rajona Preiļu ciemam 1954. gadā pievienoja Sondoru ciema Staļina kolhoza teritoriju. Preiļu ciemu 1957. gadā likvidēja, teritoriju pievienojot Preiļu pilsētai, izveidojot Preiļu lauku teritoriju. 1971. gadā Preiļu ciemu izveidoja no jauna, tajā iekļaujot Preiļu lauku teritorijas Ļeņina kolhoza un kolhoza «Cīņa» teritorijas. 1975. gadā ciemam pievienoja daļu likvidētā Sondoru ciema, bet daļu teritorijas pievienoja Preiļu pilsētai. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu.
2000. gadā Preiļu pagasts apvienojās ar Preiļu pilsētu un Aizkalnes pagastu, izveidojot Preiļu novadu. 2009. gadā Preiļu pagasts tika izdalīts kā patstāvīga administratīvā teritorija novada ietvaros ar savu pārvaldi.

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas ir Līči (pagasta centrs), Lielie Pupāji, Anspoki.
Eņģeļzivju dzimta

Izskats

Eņģeļzivis ir ļoti krāsainas un košas, to ķermeņi ir laterāli saspiesti un atgādina koka lapu. Pateicoties savām krāsām un elegantajam izskatam, viņu var salīdzināt ar dzīvu dārglietu koraļļu rifu pasaulē. Eņģeļzivju krāsa mainās atkarībā no tās vecuma. Viena no skaistākajām eņģeļzivīm ir karalienes eņģeļzivs (Holacanthus ciliaris), kas izaug 45 cm gara. Tā ir jaukti neonzila un dzeltena, ar vizuļojošām purpursarkanām un oranžām detaļām, un par pārsteigumu savam izskatam tā ļoti labi spēj paslēpties.
Eņģeļzivis ir līdzīgas tauriņzivīm (Chaetodontidae), un to dzimtas ir radniecīgas. Eņģeļzivis no tauriņzivīm atšķiras ar to, ka pirmajām ir dzelonim līdzīgs muguras pagarinājums, kas ir daļa no žaunu vāka. Šī īpatnība atspoguļojas zinātniskajā nosaukumā Pomacanthidae: grieķu valodā "poma" nozīmē "vāks", un "akantha" nozīmē "dzelonis".
Eņģeļzivīm ir mazas mutes, relatīvi lielas krūšu spuras un noapaļotas, mēnesveidīgas astes spuras. Vislielākā no eņģeļzivīm ir pelēkā eņģeļzivs (Pomacanthus arcuatus), kas var sasniegt 60 cm. Toties vismazākās ir sugas no Centropyge ģints, kas nepārsniedz 15 cm. Parasti eņģeļzivis ir 20 — 30 cm garas. Mazākās ir populāras akvāriju zivis, toties lielākās tiek zvejotas pārtikai, lai gan ir bijuši saindēšanās gadījumi.

Ieradumi

Lielākās eņģeļzivis ir pazīstamas ar savu bezbailību, un tās parasti droši peld nirēju tuvumā. Lielākā daļa eņģeļzivju viegli piemērojas dzīvei nebrīvē, tomēr dažas sugas ir grūti turēt akvārijos, jo tām ir specifiska diēta. Barošanās ieradumi ir ļoti atšķirīgi katrai ģintij, piemēram, Genicanthus barojas ar planktonu, bet Centropyge priekšroku dod šķiedrveida aļģēm, toties pārējo ģinšu eņģeļzivis barojas ar dziļūdens bezmugurkaulniekiem; sūkļiem, sūneņiem, tunikātiem, aktīvijām, koraļļiem un hidrām.
Lielākā daļa eņģeļzivju dzīvo seklos koraļļu rifos, ne dziļāk par 20 m, tikai dažas sugas eņģeļzivis var sastapt dziļāk par 50 metriem. Toties Centropyge ģints eņģeļzivis mitinās 150 m dziļumā. Eņģeļzivis ir aktīvas dienā, un naktīs tās slēpjas starp akmeņiem un koraļļiem. Ir sugas, kas ir izteikti teritoriālas un dzīvo monogāmos pāros. Bet ir sugas, kas veido nelielus harēmus, kuros ir viens dominants tēviņš. Par eņģeļzivju vairošanos savvaļā ir zināms maz, bet nebrīvē tās ir grūti audzēt. Iespējams, ka nārsts notiek pāros un tiek izlaists liels daudzums ikru. Pastāv uzskats, ka eņģeļzivis ir hermofrodītes, un mātītes spēj pārmainīties par tēviņiem.
Antons Rupainis

Biogrāfija

Dzimis zemnieka ģimenē. 1928. gadā absolvējis Rēzeknes skolotāju institūtu. Devies uz starptautisko skolotāju kongresu Ženēvā kā Latgales izcilākais absolvents. No 1930. līdz 1934. gadam studējis Latvijas konservatorijā.
Strādājis par skolotāju dažādās skolās, darbojies Latgales teātrī. Apceļojot Latgali, vācis mūzikas folkloru, vēl dibinājis jauniešu korus. 1944. gadā emigrējis uz Vāciju. Nometnē Noietingā vadījis pamatskolu, organizējis kultūras dzīvi. 20. gadsimta 50. gados kopā ar ģimeni pārcēlies uz dzīvi ASV, kur strādājis dažādos amatos. 1975. gadā, būdams smagi slims, apmeklējis Latviju.
Rakstījis gan latviski, gan latgaliski. Pirmā publikācija bija raksts laikrakstā "Latgolas Vōrds" 1922. gadā. Rakstījis dzejoļus, lugas, romānus, stāstus. Vairāki Rupaiņa dzejoļi izmantoti dziesmu tekstiem.
1976. gadā urna ar pelniem tika apbedīta Svētā Miķeļa kapos Rīgā. 1991. gadā pārapbedīts Bērzgales kapos.
1988. gadā Bērzgalē atvērts Antona Rupaiņa muzejs.
Itāļu atklātne

Vēsture

Viena no vecākajām šaha atklātnēm. Pieminēta Getingenes rokrakstā. Pirmās analīzes uzrakstījis Dž. Polērio, pēc tam Dž. Greko. Atklātne bija populāra 19. gs., bet pēc tam gandrīz izzuda no vadošo lielmeistaru prakses.

Stratēģiskā ideja

Itāļu atklātni raksturo mierīga nesteidzīga balto spēle ar pakāpenisku pozicionālo priekšrocību uzkrāšanu; melnie var izvairīties no sarežģījumiem saglabājot drošu pozīciju.
Izidors Brensons

Dzīvesgājums

Dzimis 1854. gada 27. septembrī Jelgavas tirgotāja Īzaka Brenzona un viņa sievas Beiles-Doras Kreceres ģimenē.   
Mācījās Jelgavas vīriešu ģimnāzijā (1868-1875), pēc tam studēja Tērbatas universitātes medicīnas fakultātē (1875-1881). 1881. - 1883. gadā strādāja par Subates ārstu, līdztekus veikdams antropoloģiskos pētījumus, kas 1883. gada 31. janvārī noslēdzās ar Dr. med. disertācijas aizstāvēšanu Tērbatas universitātē par tēmu "Lietuviešu antropoloģija" (vācu: Zur Anthropologie der Litauer). 1883. gada 12. maijā Jelgavā apprecējās ar Klāru Hercenbergu.
No 1885. gada strādāja par ārstu ortopēdu Jelgavā, papildinot savas zināšanas Berlīnes (1884-1885, 1893), Leipcigas (1886) un Vīnes (1889, 1901) klīnikās. 1887. gadā nodibināja savu ortopēdijas un ģimnastikas dziedniecības iestādi Jelgavā, 1906. gadā ortopēdijas iestādi Dzintaros (tolaik Edinburgā, Rīgas Jūrmalā). Publicēja klīnisko gadījumu aprakstus Berlīnes un Pēterburgas medicīniskajos žurnālos un vāca ziņas par Baltijas zemju ārstiem kopš viduslaikiem līdz 20. gadsimtam, kuras apkopoja bibliogrāfisku vārdnīcu veidā. Bija Kurzemes literatūras un mākslas biedrības loceklis.
1907. gadā pārcēlās uz dzīvi Rīgā, strādāja Jūrmalā, bija ortopēdijas konsultants Rīgas Sarkanā krusta slimnīcā (1914-1915).
Pēc Pirmā pasaules kara strādāja Rīgas kara slimnīcā (1919-1921). Viņa pēdējā publiskā uzstāšanās bija 2. Latvijas ārstu kongresā 1928. gada 7. septembrī ar runu "Skices no senās Kurzemes medicīnas dzīves". 
Miris 1928. gada 31. decembrī Rīgā, apglabāts Jaunajos ebreju kapos. Bēru runas teica Ebreju ārstu apvienības priekšsēdis M. Hiršbergs un Rīgas praktizējošo ārstu biedrības prezidents H. fon Hedenštrēms (v. Hedenström).
Olomoucas apgabals

Administratīvais iedalījums

Apgabalā 5 apriņķi - Jesenīkas apriņķis, Olomoucas apriņķis, Pršerovas apriņķis, Prostejovas apriņķis, Šumperkas apriņķis.
Diskriminants

Polinoma diskriminants ir noteikta funkcija no šī polinoma koeficientiem. Diskriminanta vērtība ir cieši saistīta ar šī polinoma reālo sakņu skaitu.
Otrās pakāpes polinoma jeb trinoma  diskriminanta  vērtību aprēķina pēc formulas

Lietojums

Diskriminants ir lielums, kas sadala algebriskas struktūras pēc kaut kādām to īpašībām.
Kvadrātvienādojumos un kvadrātnevienādībās polinoma diskriminantu izmanto sakņu (mainīgā vērtības, pie kurām funkcijas vērtība ir 0) atrašanai:
Viegli redzēt, ka gadījumā, ja , abas saknes sakrīt: 
Ja diskriminants izrādās negatīvs, tad vienādojumam reālu sakņu (saknes, kas ir reāli skaitļi) nav (un šajā vietā parasti arī rēķināšana beidzas), tomēr tam ir divas kompleksas saknes:
16. jūnijs

16. jūnijs ir gada 167. diena (168. garajā gadā) pēc Gregora kalendāra. Līdz gada beigām ir atlikušas 198 dienas.
Valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Ilūkstes novadā

Šajā lapā apkopoti valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Ilūkstes novadā.
 Kultūras pieminekļu karte
Šis saraksts tiek veidots no Vikidatiem, to periodiski atjaunina bots.
For The Gambia Our Homeland

"For The Gambia Our Homeland" (latviešu: Par Gambiju, mūsu dzimteni) ir Gambijas valsts himna. Tā tika pieņemta 1965. gadā pēc valsts neatkarības iegūšanas. Himnas vārdu autore ir Virdžīnija Džūlija Hova (Virginia Julie Howe), bet mūzikas autors - Džeremijs Frederiks Hovs (Jeremy Frederick Howe).
Ērģemes kauja

Priekšvēsture

Lai arī 1560.gadā krievu militāro aktivitāšu mērķis bija nozīmīgās Vīlandes pils ieņemšana, karadarbība notika arī plašā teritorijā ap to, sevišķi dienvidu virzienā. Tā krievu karaspēka vienība (pēc Rennera hronikas - ap 40 000, pēc A. Kurbska atstātajām ziņām - ap 12 000 karavīru) kņaza Andreja Kurbska vadībā jūlija beigās apmetās nometnē pie Valkas. Savukārt Livonijā savāktais karaspēks, Livonijas ordeņa landmaršala Fīlipa Šalla fon Bella vadībā, 1. augustā pameta nometni pie Trikātas pils un virzījās pretī krievu karaspēkam, izvietojoties nometnē pie Lugažiem.

Kaujas norise

2.augustā Livonijas karaspēka izlūku vienība 30 karavīru sastāvā sastopoties ar apmēram 500 vīru lielu krievu karaspēka daļu iesaistījās karadarbībā, kas beidzās ar abu pušu atkāpšanos. Uzskatot 500 vīru lielo krievu karaspēka vienību par galvenajiem spēkiem, Livonijas karaspēks, kas pēc Rennera hronikas sastāvēja tikai no 300 jātniekiem, uzsāka vajāšanu. Sekojot krievu vienībai Livonijas karaspēks uzdūrās krievu galvenajiem spēkiem, kas atradās paslēptuvē. Sekoja Livonijas karaspēka ielenkšana un sakaušana, lielākā daļa karaspēka vadoņu, lielā pārspēka mākti, padevās gūstā. Avotos minēts, ka krituši un saņemti gūstā bija 261 Livonijas karavīrs. No komandējošā sastāva krita Kandavas fogts, savukārt landmaršals un 11 komturi tika saņemti gūstā. Zināms, ka kritušos krievus bija iespējams aizvest tikai 14 vezumos.

Sekas

Ērģemes kaujas rezultātā no ierindas tika izsista lielākā daļa Livonijas ordeņa komandējošā sastāva, tomēr šo kauju nevar uzskatīt par izšķirošo Livonijas karā, jo karš vēl turpinājās 23 gadus. Arī Livonijas ordeņa dzīvā spēka zaudējumi bija nelieli un amatpersonu aizvietošana grūtības nevarēja sagādāt. Livonijas konfederācijas sairšanu, ko literatūrā pieņemts uzskatīt par Ērģemes kaujas sekām, noteica citi būtiski militārpolitiskie faktori. Par Ērģemes kaujas tiešām sekām var uzskatīt Vilandes ieņemšanu pēc nepilnām trīs nedēļām.
Mercury Comet

Saistība ar Edsel

Sākotnēji Comet bija plānots kā Edsel modelis. Oficiāli, līdz pat 1962. gadam, tas nebija arī Mercury kompānijas modelis un, kā Comet, tika marķēts jau 1960. un 1961. gadā. 
Comet un līdzgaitniekam Ford Falcon sākumā bija ļoti līdzīgi priekšējie režģi. Vēlāk šī līdzība pazuda, jo režģi sadalīja. Pirmie Ford autofurgona modeļi lietoja vārdu Edsel.
Kad auto ražošana sākās, dalīto režģi nomainīja vēlreiz, un lika akcentu uz Mercury dizaina iezīmēm. Lai gan bija dažas detaļas, kas netika mainītas. Tā, piemēram, slīpie, eliptiskie Edsel prototipa lukturi. Tos izmantoja joprojām, kopā ar „E” (kas ir Edsel saīsinājums) burtu. Īsmūžīgie 1960. gada Edsel modeļi izmantoja eliptiskās tālās gaismas, un abiem auto tika lietoti vieni un tie paši stikli, tikai ar atšķirīgiem izmēriem. Tāpat arī pirmie Comet lietoja 1959. gada Edsel modeļu stāvgaismas un priekšējā paneļa detaļas. 1960. un 1961. gada Comet modeļiem bija tāda paša veida atslēgas kā Edsel automobiļiem. Nomainīja tikai burtu „E” pret „C”.

Pārskats

No 1960. līdz 1965. gadam Comet bija veidots uz Ford Falcon bāzes (sedani bija ap 12 centimetriem garāki, furgoni — tādi paši). 1960. — 1963. gada Comet modeļiem bija līdzīga forma. Dažreiz šie Comet tika saukti par „apļveida korpusu” automobiļiem. 1962. un 1963. gada Comet ar Mercury Meteor modeli dalījās ar detaļām un citām mehāniskām daļām.

Avoti

•Burness, Tad, American Car Spotter's Guide (Osceola, WI: Motorbooks International, 1978 & 1981) (angliski)

•Flammang, James M. & Kowlake, Ron, Standard Catalog of American Cars: 1976-199 , 3rd Edition (Iola, WI: Krause Publications, 1999) (angliski)

•Gunnell, John, Standard Catalog of American Cars: 1946-1975, Revised 4th Edition (Iola, WI: Krause Publications, 2002) (angliski)
Seramas jūra

Robežas

Ziemeļos — Obi un Misoolas salas, Halmaheras jūra, austrumos — Jaungvinejas salas pussalas — Čendravasihas pussala un Bombaraijas pussala, starp kurām ir dziļais Berau līcis, dienvidaustrumos savienota ar Arafuru jūru, rietumos — ar Bandas jūru, dienvidos — Buru sala un Seramas sala.
Nestori

Izplatība

Kea (Nestor notabilis) sastopams Jaunzēlandes Dienvidsalas biezajos kalnu mežos, sākot ar zemienēm un piekrastes mežiem un beidzot ar kalniem. Jaunzēlandes nestors (Nestor meridionalis) sastopams visā Jaunzēlandē, lielākās tuvējās salas ieskaitot. Mājo nobriedušos, vecos mežos, uzturoties 450—1000 m augstumā virs jūras līmeņa.

Kopīgās īpašības

Nestori ir liela auguma, spēcīgi papagaiļi ar masīvu, izteikti saliektu knābi un taisnstūrveida, platu asti. Mātītēm knābis ir smalkāks un īsāks. Visraksturīgākā ģints iezīme ir šo putnu mēle, kuras galā aug matiem līdzīgas bārkstis.
Abas mūsdienās dzīvojošās sugas barojas ar sēklām, augļiem, nektāru, kukaiņiem un to kāpuriem. Kea samērā bieži var novērot arī barojamies izgāztuvēs. Ligzdošanas ieradumi abām sugām ir atšķirīgi. Kea ir poligāms, bet Jaunzēlandes nestors veido pārus.
Tenga pussala

Tenga pussala (angļu: Tange Promontory) ir ap 40 km gara un līdz 50 km plata ar ledu klāta pussala Enderbiju Zemē Austrumantarktīdā, Kosmonautu jūras piekrastē. Austrumos to apskalo Keisija līcis, rietumos — Alašejeva līcis. Pussalas ziemeļdaļu aizņem līdz 526 m augstais Lamikina leduskupols. Galējais ziemeļu punkts ir Jemeļjanova rags. Piekrastē nelieli šelfa ledāji: austrumos Molles šelfa ledājs, rietumos — Asendera šelfa ledājs. Pussala dešifrēta no Austrālijas 1956. gada antarktiskās ekspedīcijas aerofotografēšanas materiāliem un nosaukta par godu Austrālijas ārlietu departamenta sekretāram seram Artūram Tengam (Arthur Tange).
Stokrotka

Vēsture

1994. gadā dibināts uzņēmums EDEN.
1996. gadā Ļubļinā atvērts pirmais veikals.
2000. gadā EDEN zīmols mainīts uz Stokrotka.
2009. gadā veikalu skaits sasniedza 30.
2013. gadā izveidots savs loģistikas tīkls ar izplatīšanas centru Teresinā netālu no Varšavas un 9 reģionālām noliktavām. Izveidots jauns logotips un sākta veikalu vizuālā modernizācija. 2013. gada novembrī atvērta pirmā Stokrotka franšīze.
2015. gadā veikalu skaits sasniedza 300.
2016. gada janvārī Ļubļinā atvērts otrais izplatīšanas centrs.
2017. gada aprīlī atvērts pirmais kompaktā formāta Stokrotka Express veikals.
2018. gadā paplašināts Ļubļinas izplatīšanas centrs.
2017. gada 23. novembrī noslēgta vienošanās par Stokrotka mātes sabiedības Emperia Holding akciju pārdošanu Lietuvas tirdzniecības uzņēmumam Maxima Grupė. 2018. gada 4. aprīlī šo pārņemšanu atļāva Polijas Konkurences padome. Darījums pabeigts 18. aprīlī Maxima iegūstot 93,66 % Emperia kapitāldaļu.
2018. gada jūlijā paziņots, ka veikalu tīklam Stokrotka tiks pievienoti Maxima Grupė piederošie Aldik veikali, tiem turpmāk darbojoties ar Stokrotka zīmolu.
Jaroslavs Kosovs

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Kosovs uzsāka 2011.—12. gada sezonā, kad debitēja KHL vienībā Magņitogorskas "Metallurg". 2013.—14. gada sezonā kopā ar "Metallurg" izcīnīja Gagarina kausu, finālsērijā ar 4—3 pārspējot Prāgas "Lev". Septītajā spēlē Kosovs guva uzvaru nesošos vārtus, tādējādi kļūstot par sērijas izšķirošo vārtu autoru.
Krievijas hokeja izlases rindās spēlējis 2012. un 2013. gada Pasaules čempionātā junioriem.
14. janvāris

14. janvāris ir 14. gada diena pēc Gregora kalendāra. Līdz gada beigām ir atlikušas 351 dienas (352 garajā gadā).

Vārda dienas

Raitis, Raits, Roberta, Roberts
Kluža-Napoka

Vēsture

Pēc tam, kad laikā no 101. līdz 106. gadam Romas impērija iekaroja Dakiju, imperators Trajāns (valdīja 98-117) šeit nodibināja leģiona apmetni Napoku (Napoca). Imperators Adriāns (117-138) piešķīra apmetnei municipija tiesības, nosaucot to par Municipium Aelium Hadrianum Napoca. Imperatoram Markam Aurēlijam (161-180) izdevās saglabāt kontroli pār Napoku Markomāņu karu laikā (166-180), pēc uzvaras karā viņš nodibināja šeit romiešu koloniju. Napoka kļuva par vienu no Porolisumas Dakijas (Dacia Porolissensis) provinces centriem un prokuratora rezidenci. Pēc 238. gada barbaru cilšu nepārtraukto militāro uzbrukumu dēļ imperators Aureliāns (270-275) bija spiests atvilkt karaspēku un kolonistus pāri Donavai un atteikties no provinces. Pēc Lielās tautu staigāšanas laikā Napokas vārds vairs netika pieminēts.
10. gadsimtā šo apgabalu iekaroja ungāru klejotāju ciltis, kopš 1075. gada tas tika dēvēts par Transilvāniju (latīņu terra ultra silvam, ungāru Erdély - burtiski, "Zeme aiz meža"), bet 1241. gadā mongoļi nopostīja vietējo ungāru cietoksni ar latīņu nosaukumu Castrum Clus. 1272. gadā Ungārijas karalis Ištvāns V aicināja vācu kolonistus (Transilvānijā sauktus par sakšiem) dibināt pilsētu, kurai jau 1270. gadā viņš bija piešķīris pilsētas tiesības. Pilsēta šajā laikā bija pazīstama ar nosaukumu Klauzenburga (vācu: Klausenburg, latīņu: Claudiopolis) un piederēja pie septiņu vācu pilsētu savienības (vācu: Siebenbürgen).
1405. gadā Kluža kļuva par brīvpilsētu. 1443. gadā Klužā piedzima vēlākais Ungārijas un Bohēmijas karalis Māķāšs Huņadi jeb Korvins (1458-1490). 1541. gadā pilsēta iekļāvās Transilvānijas hercogistē. Kaut arī valsts politiskais centrs bija Alba Jūlija, Klauzenburga bija Transilvānijas lielākā pilsēta. Pilsētā dzīvoja vācu un ungāru iedzīvotāji.
XVIII gadsimtā Kluža kļuva par ungāru kultūras centru. 1791. gadā šeit sāka iznākt pirmā ungāru avīze, bet 1792. gadā nodibinājās ungāru teātra trupa. No 1790. gada līdz 1867. gadam Kluža bija Transilvānijas lielhercogistes galvaspilsēta. 1848. gada revolūcijas laikā pilsētu ieņēma ungāru spēki Juzefa Bema vadībā. Pēc 1867. gada kompromisa Kluža iekļāvās Ungārijas sastāvā.
Pēc Pirmā pasaules kara Transilvānija tika piešķirta Rumānijai. 2.pasaules kara laikā, pamatojoties uz Vīnes arbitrāžām, Kluža tika iekļauta Ungārijā, tomēr 1944. gadā pilsētu ieņēma PSRS un rumāņu spēki, un 1947. gadā tā atkal tika piešķirta Rumānijai.
1974. gadā pilsēta tika pārsaukta par Klužu-Napoku, pievienojot seno romiešu nosaukumu.
Platlapu dzeguzene

Apraksts

Daudzgadīgs, diezgan liels (30-100 cm) lakstaugs. Stublājs stāvs ar skaujošām, olveidīgām lapām. Ziedu daudz (20-150), tie sakārtoti diezgan blīvā ķekarā stublāja galotnē. Jaunā ziedkopa ar pumpuriem noliekusies. Pieziedlapas zaļas, lancetiskas. Ārējās apziedņa lapas zaļganas, iekšējās bāli zaļas ar violetu nokrāsu. Lūpa ar šķērsenisku iežmaugu, pamata daļa sarkana. Latvijā zied no jūnija otrās puses līdz augustam.

Izplatība

Aug Eiropā, Ziemeļāfrikā un Āzijā līdz Himalajiem.

Biotopi

Aug nelielās grupās krūmājos, mežmalās, skrajos lapkoku un jauktos mežos.
23. jūlijs

23. jūlijs ir gada 204. diena pēc Gregora kalendāra (205. diena garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikusi 161 diena.
Autoceļš P33

Vēsture

2015. gada 29. janvārī tika izsludināts konkurss par P33 posma Ineši-Irbēni (18,9-20,7km) seguma atjaunošanu.