google/wiki40b huggingface dataset:
Edmunds Hilarijs

Biogrāfija

Edmunds Hilarijs dzimis Pērsivala Augusta un skolotājas Gērtrūdas Hilarijas ģimenē 1919. gada 20. jūlijā, tajā laikā Jaunzēlandes domīnijas lielākajā pilsētā Oklendā. Gadu vēlāk, 1920. gadā, ģimene pārcēlās uz mazliet dienvidos no Oklendas esošo mazpilsētu Tuakau, kur tēvs kā Pirmā pasaules kara dalībnieks ieguva zemi. Tur arī Edmunds Hilarijs pavadīja bērnību. Viņa aizraušanās bija grāmatu lasīšana. Pēc Tuakau vietējas skolas pabeigšanas iestājās Oklendas ģimnāzijā. 1935. gadā ģimenē pārcēlās dzīvot atpakaļ uz Oklendu. Oklendas ģimnāzijā, pēc skolas sarīkotas ekskursijas, Hilarijs sāka interesēties un aizrauties ar alpīnismu. Pirmo nozīmīgo kalnā kāpšanu viņš veica 1939. gadā, uzkāpjot Olivjē kalnā. Šajā pašā gadā aizsāka arī cita sava sapņa realizāciju, tas ir, kopā ar brāli Reksu sāka nodarboties ar biškopību.
Otrā pasaules kara laikā Hilarijs dienēja Jaunzēlandes karaliskajos gaisa spēkus kā navigators. Pirms uzkāpšanas Everestā, Hilarijs piedalījās 1951. gada neveiksmīgajā mēģinājumā uzkāpt Everestā Erika Šiptona vadībā, kā arī neveiksmīgajā mēģinājumā 1952. gadā sasniegt Čooju virsotni. Edmunds Hilarijs 1958. gadā piedalījās Britu Sadraudzības Transantarktiskajā ekspedīcijā, kas pirmie šķērsoja Antarktīdas kontinentu caur dienvidpolu. Vēlāk viņš sasniedza arī ziemeļpolu. Viņš kļuva par pirmo personu, kas ir bijis abos zemeslodes polos un Everestā.
Edmunds Hilarijs nomira 88 gadu vecumā, 2008. gada 11. janvārī, no miokarda infarkta.

Labdarība

Pēc uzkāpšanas Everestā Edmunds Hilarijs turpināja bieži apmeklēt Nepālu, tās bija kļuvušas par viņa otrajām mājām. Viņš sāka sniegt atbalstu vietējiem iedzīvotājiem. 1961. gadā Edmunds Hilarijs izveidoja “Himalaju trestu”. Ar šī fonda atbalstu Nepālā ir uzbūvētas 27 skolas, divas slimnīcas un desmit klīnikas, atjaunoti klosteri un izveidota skolotāju apmācības koledžu. Everesta pakājē ar Hilarija atbalstu gan finansiāli, gan praktiski ir izbūvēti divi nelieli lidlauki.
Pieskāriens (filma)

Sižets

Jaunam telereportierim Aivaram Klucim uzdots sagatavot reportāžu par Pilsoņu kara karavadoni Jāni Fabriciusu.
3. autobusu maršruts (Rēzekne, līdz 2011)

Maršruts

Virzienā Varoņu iela – Zivju bāze autobusi kursēja pa šādām ielām: Varoņu iela, Blaumaņa iela, Maskavas iela, Atbrīvošanas aleja, Latgales iela, Ludzas iela, Rēznas iela un Meža iela.
Virzienā Zivju bāze – Varoņu iela autobusi kursēja pa šādām ielām: Meža iela, Rēznas iela, Ludzas iela, Latgales iela, Atbrīvošanas aleja, Maskavas iela, Noliktavu iela un Varoņu iela.

Atbrīvošanas alejas rekonstrukcijas laikā

No 2011. gada 14. marta, sakarā ar Atbrīvošanas alejas rekonstrukcijas darbiem, sabiedriskā transporta kustība tika novirzīta uz Dārzu ielu, ka rezultātā tika mainīts arī 3. autobusu maršruts.

Maršruts

Virzienā Varoņu iela – Zivju bāze autobusi kursēja pa šādām ielām: Varoņu iela, Blaumaņa iela, Maskavas iela, Atbrīvošanas aleja, Stacijas iela, Dārzu iela, Latgales iela, Ludzas iela, Rēznas iela un Meža iela.
Virzienā Zivju bāze – Varoņu iela autobusi kursēja pa šādām ielām: Meža iela, Rēznas iela, Ludzas iela, Latgales iela, Dārzu iela, Stacijas iela, Atbrīvošanas aleja, Maskavas iela, Noliktavu iela un Varoņu iela.
Duško Tošičs

Karjera

Profesionāla futbolista karjertu sāka OFK Beograd. Vēlāk spēlēja Francijas klubā Sochaux un Vācijas klubā Brēmenes "Werder". 2010. gadā parakstīja līgumu ar Anglijas klubu Portsmouth, taču tajā nostiprināties nespēja, tika izīrēts uz Queens Park Rangers. Tajā pašā gadā atgriezās Serbijā un pievienojās Belgradas "Crvena Zvezda". Vēlāk spēlējis Turcijas klubos Gençlerbirliği un Stambulas "Beşiktaş". 
Serbijas futbola izlasē debitēja 2006. gada 15. novembrī draudzības spēlē pret Norvēģiju. Pirmos un līdz šim vienīgos vārtus izlases labā guva 2007. gada 17. oktobrī pret Azerbaidžānu. Tika iekļauts izlases sastāvā dalībai 2018. gada FIFA Pasaules kausa finālturnīrā.
Felodipīns

Felodipīns (latīņu: Felodipine; zināms kā Renidil®, Plendils®) ir II. paaudzes dihidropiridīnu kalcija kanālu blokators.

Indikācijas

Prolongētas (paildzinātas) darbības preparāts. Preparātu lieto pie arteriālas hipertensijas (paaugstināts asinsspiediens) un spriedzes stenokardijas.

Kontrindikācijas

Kontrindicēts cilvēkiem ar hipersensitivitāti (tajā skaitā arī pret citiem dihidropiridīniem), klīniski svarīgu aortālu stenozi, arteriālu hipotensiju (pazemināts asinsspiediens) - mazāk par 90 mmHg, kardiālu šoku, akūtu miokarda infarktu (kā arī periodā 1 mēnesi pēc tā), dekompensētu sirds nepietiekamību, sievietēm stāvoklī un tām, kuras baro zīdaini ar pienu.

Ierobežota lietošana

Preparāta lietošana ir ierobežota cilvēkiem ar nestabilu stenokardiju, ļoti izteiktu bradikardiju (lēnu sirdsdarbību) vai sirds nepietiekamību, aknu funkciju smagiem traucējumiem; bērniem līdz 18 gadiem.
2016.—2017. gada Latvijas hokeja Virslīgas čempionāts

Formāts

Regulārajā sezonā tiek aizvadīti pieci spēļu riņķi, kas nozīmē, ka katra no komandām aizvadīs 30 spēles. Regulārās sezonas 2 labākās komandas automātiski nodrošina vietu izslēgšanas kārtas pusfinālā, savukārt 3.līdz 6.vietu izcīnījušās komandas spēlēs ceturtdaļfinālā. 7.vieta izslēgšanas spēlēm nekvalificējas. Izslēgšanas kārtas cīņas tiks aizvadītas sērijā līdz trim uzvarām, savukārt finālsērijā komandas mērosies spēkiem sērijā līdz četrām uzvarām.
Digitālā arhitektūra

Forma

Digitālā arhitektūra ietver sevī sarežģītus aprēķinus, kas ļauj izveidot nepieciešāmās konstrukcijas netradicionālām arhitektūras formām. Veidojot simulācijas, iespējams ilustrēt materiālu, konstrukciju un formu mijiedarbību.
Pateicoties arhitektūras projektēšanas programmatūrai (piemēram, Grasshopper spraudnis Rhinoceros; Bentley's Generative Component), digitālā arhitektūra ļauj arhitektam veidot sarežģītas brīvformas, atsakoties no tradicionālās ģeometrijas. Ēkas forma var veidoties arī kā dažādu procesu, piemēram, auduma krokošanās, simulācija. Izmantojot simulācijas, arhitekta pārziņā ir nevis formas veidošana, bet simulācijas parametru izvēle. Rezultātā arhitekts izvēlas kādu no programmas piedāvātajām formām.

Materiāli

Digitālā arhitektūra paver iespējas būvēt ēkas, izmantojot digitāli izgatavotus materiālus. Tāpat kā, radot ēku formu, šie materiāli, izmantojot 3D modelēšanas programmatūru, var tikt veidoti netradicionālās formās. Projektējot objektu vai tā daļu, digitālie materiāli tiek veidoti nevis kā atsevišķas vienības, bet gan kā vienību kopums, kas ar algoritmu palīdzību tiek kārtoti noteiktās struktūrās. Šādi radīti materiāli tiek uztverti ne tikai kā faktūras vai plaknes, bet arī kā plastiski veidojumi ar dziļumu, paverot arhitektiem jaunas izteiksmes iespējas. Šādi materiāli tiek izgatavoti ar 3D printeru, lāzeru, robotu uc. digitālu ierīču palīdzību. Līdz ar to arhitektam ir iespēja pilnībā kontrolēt ēkas dizaina veidošanas procesus.
Digitālās arhitektūras iespējas ļauj arī tradicionālus materiālus, piemēram ķieģelus, izmantot jaunos veidos un netradicionālās formās.

Efektivitāte

Digitālā arhitektūra, projektējot ēkas, paver iespējas kā galveno izvirzīt ēkas efektivitāti. Simulācijas ļauj veidot ēkas formu, balstoties uz nepieciešamajiem efektivitātes parametriem kādā jomā, piemēram, vērtējot klimata apstākļus, izmaksas, ekoloģiju uc.

Problēmas

Šobrīd galvenā problēma ir digitāli izgatavoto materiālu augstās izmaksas. To izgatavošanai nepieciešamās robotikas tehnoloģijas ir dārgas un sarežģitas. Attīstoties tehnoloģijām un izmaksām kļūstot zemākām, pavērsies iespēja plašāk lietot digitālo arhitektūru.
Augstais purvs

Augstais purvs jeb sūnu purvs jeb oligotrofais purvs ir viens no purvu veidiem. Tie veidojas no zemajiem vai pārejas purviem, kad tie pieaugot augstumā sasniedz apkārtējās virsas līmeni, un gruntsūdens pieplūde tiek pārtraukta — purvi saņem tikai atmosfēras nokrišņus. Augstajiem purviem raksturīgs pacēlums vidusdaļā.
Latvijas mitrajā klimatā sfagni, kas ir galvenie šo purvu augi, strauji aug un purva virsa paceļas pār apkārtni. Tie uzsūc mitrumu 20 - 25 reizes vairāk par savu svaru, tāpēc sausi sfagni spēj līdzīgi sūklim uzsūkt ūdeni no dziļākiem purva slāņiem. No sūnu purva virsas ūdens iztvaiko piecas reizes vairāk nekā no ezera ar tādu pašu virsas laukumu. Sausās vasarās purva virskārta stipri izžūst, tāpēc dažiem sūnu purva augiem lapas ir sīkas, brūklenēm un dzērvenēm - mūžzaļas, parasti ar nedaudz uz apakšu ieritinātu apmali. Lapu apakšpuse, kur atrodas atvārsnītes, ir pārklāta ar vaska kārtiņu. Tas viss samazina iztvaikošanu, un augi spēj paciest lielu sausumu. Bez kroplajiem bērziņiem un priedītēm sūnu purvos aug vaivariņi, zilenes, virši, lācenes, melnā vistene, rasenes. Augsto purvu malās, kurās nonāk vairāk minerālvielu, aug spēcīgāki koki - priedes, bērzi, egles, melnalkšņi, apses. Sastopami arī vairāki pēcleduslaikmeta augi - pundurbērzs, Lapzemes kārkls, lācenes, bezdelīgactiņa, dzeltenā akmeņlauzīte. Augsto purvu kūdru izmanto kurināšanai (satur maz minerālvielu) un pakaišiem (labi uzsūc mitrumu). Augstie purvi aizņem apmēram 42 % no Latvijas purvu kopplatības. Lieli augsto purvu masīvi ir Rīgavas līdzenumā, Kurzemes piekrastē, Tālavas un Austrumlatvijas zemienē, kurā atrodas arī lielākais purvs Latvijā - Teiču purvs. Tajā ir saudzējami augsto purvu dabas kompleksi, putnu fauna un flora, tāpēc purvs kopš 1982. gada ir rezervāts.
2013. gada Pasaules čempionāts hokejā — Izslēgšanas turnīrs

2013. gada Pasaules čempionāta hokejā izslēgšanas turnīrs norisinās no 16. līdz 19. maijam. Spēles notiek Hartwall Areena Helsinkos un Globe Ericsson Arena Stokholmā.
Izslēgšanas spēļu laikā tiks noskaidrots 2013. gada Pasaules čempions hokejā, kā arī vietu sadalījums 2.—8. vietai.
Kazas sēklis

Kazas sēklis ir neliela, jauna palienas sala Rīgā, Zemgales priekšpilsētā. Tā atrodas Daugavas lejtecē pie kreisā krasta, starp Bieķengrāvi un Mazo Daugavu, augšpus Lucavsalas. No Lucavsalas Kazas sēkli atdala 30-50 metrus plata atteka. Ar Lucavsalu Kazas sēkli savieno divi nelieli tiltiņi. Sala ir trijstūrveida formas, salas garums ir 0,7 km, bet platums 0,5 km.

Vēsture

Sala radusies 20. gadsimta sākumā. Sala ir zema, tās vidējais augstums ir 1-2 metri virs Daugavas ūdens līmeņa, vietām apaugusi krūmiem un pļavām. Uz salas atrodas mazdārziņi. Uz Kazas sēkļa atrodas viena iela - Lucavsalas iela.
Takocubo kardiomiopātija

Takocubo kardiomiopātija ir unikāls neišēmisks sindroms, kurai raksturīgs pēkšņs sirds muskulatūras daļas vājums. Tā kā šis vājums var rasties pēc emocionāliem pārdzīvojumiem, piemēram, tuvinieka nāves, izšķiršanās vai ilgstoša stresa, tad šo saslimšanu mēdz saukt arī par salauztās sirds sindromu. Takocubo kardiomiopātija saukta arī par apikālo balona sindromu, stresa inducēto kardiomiopātiju vai reversiblo kreisā kambara anerģiju.

Vēsture

Sindroms pirmo reizi aprakstīts Japānā, un tā nosaukums cēlies no zivju groza ar apaļu dibenu un šauru kaklu, ko lietoja astoņkāju zvejā (japāņu: tako — ‘astoņkājis’, tsubo — ‘grozs’).

Simptomi

Kardiomiopātijai ir raksturīgas tipiskas koronārās sūdzības — elpas trūkums un sāpes krūtīs. Elektrokardiogrammā redzami ST segmenta pacēlumi, T viļņa inversija, vai QT intervāla pagarināšanās. Paaugstināti arī miokarda bojājuma marķieri asinīs. Lielākajai daļai pacientu ir paaugstināta arī noradrenalīna koncentrācija. Nereti sindroms tiek sajaukts ar akūtu miokarda infarktu. Diagnoze tiek uzstādīta, balstoties uz patoloģiskajām sirds sienas kustībām, t. i., kreisā kambara pamats saraujas normāli, bet pārējā kreisā kambara daļa ir nekustīga vai mazkustīga. Arī koronārā angiogrāfija parasti neapstiprina obstruktīvus vainagartēriju bojājumus.

Prognoze

Neskaitot to, ka sākumā ir strauja stāvokļa pasliktināšanās, kopējā prognoze ir laba, mirstība un recidīvi ir zemi. Pacientiem stāvoklis uzlabojas pāris dienu laikā un normalizējas dažu mēnešu laikā.
1986. gada NHL drafts

1986. gada NHL drafts bija 24. NHL drafts, kurš notika 1986. gada 21. jūnijā Monreālā.
Pets Railijs

Karjera

Profesionālā basketbolista karjeras laikā spēlēja uzbrūkošā aizsarga un vieglā uzbrucēja pozīcijās. 1967. gada NBA draftā viņu izraudzījās Sandjego "Rockets" ar kopējo 7. kārtas numuru. Tāpat viņš tika draftēts Nacionālās futbola līgas 1967. gada draftā, viņu 11. kārtā izraudzījās Dalasas "Cowboys". Trīs sezonas viņš aizvadīja "Rockets" sastāvā. 1970. gada NBA paplašināšanās drafta ietvaros viņš kļuva par Portlendas "Trail Blazers" spēlētāju, taču nekavējoties viņš tika aizmainīts uz Losandželosas "Lakers". Ar "Lakers" viņš izcīnīja 1971.—1972. gada NBA sezonas čempiontitulu. P. Reilijs beidza karjeru pēc vienas aizvadītas sezonas Fīniksas "Suns" sastāvā.
Pēc basketbolista karjeras beigām viņš kļuva par treneri. Viņš uzsāka trenera karjeru Losandželosas "Lakers" klubā. Viņa vadībā "Lakers" četras sezonas pēc kārtas sasniedza NBA finālsēriju. Pirmajā sezonā viņš kļuva par čempionvienības treneri, finālā uzvarot Filadelfijas "76ers". Arī nākamajā sezonā finālā tikās abas komandas, taču šoreiz par čempioniem kļuva "76ers". 1984. gada finālsērijā "Lakers" zaudēja Bostonas "Celtics" 7 spēļu sērijā. Otro titulu kā treneris viņš ieguva 1985. gada finālsērijā, kurā "Lakers" uzvarēja "Celtics" sešu spēļu sērijā. 1987. gada sezonā P. Reilija vadīto komandu pārstāvēja Maģiskais Džonsons, Džeimss Vortijs un Karīms Abduldžabars, kā arī citi slaveni spēlētāji. Finālsērijā sešu spēļu sērijā tika uzvarēta "Celtics" vienība. 1988. gada finālsērijā tika pieveikts Detroitas "Pistons" klubs. Tas bija pēdējais izcīnītas tituls ar "Lakers".
1991. gadā P. Reilijs kļuva par Ņujorkas "Knicks" galveno treneri. 1993. gadā viņa vadībā klubs sasniedz trešo labāko uzvarēto-zaudēto spēļu attiecību kluba vēsturē un P. Reilijs ieguva savu otro sezonas labākā trenera balvu. 1994. gada finālsērijā "Knicks" septņu spēļu sērijā zaudēja Hjūstonas "Rockets" klubam, lai arī sērijas laikā bija vadībā ar 3—2.
1995. gadā P. Reilijs lauza līgumu ar "Knicks", lai kļūtu par Maiami "Heat" galveno treneri. Ar "Heat" viņš uzvarēja 2005.—2006. gada NBA sezonā.
2010.—2011. gada sezonā P. Reilijs kopā ar Čikāgas "Bulls" ģenerālmenedžeri Geru Formenu tika atzīti par sezonas labākajiem ģenerālmenedžeriem.
Viss pa jaunam!

Sižets

Seriāla galvenais varonis ir Dāvis Avotiņš, kuram ir veiksmīga karjera lielā uzņēmumā; tāpat Dāvim ir iespēja baudīt Rīgas atpūtas un izklaides iespējas. Tomēr lielpilsētas dzīvei piemītošais stress un trauksme dara savu, un Dāvis piedzīvo sirdstrieku, kas viņam liek saprast, ka dzīvē jāievieš pārmaiņas.
Josefsvoboda

Vēsture

Čehoslovākijas zinātnieki pētījumus Svalbārā veikuši jau 1980. gados. Pirmā stacija Petuniabuktas rietumu daļā tika izveidota 2007. gadā. Kā lauka nometne tika izmantota Krievijas uzņēmumam Arktikugol piederošais mednieku namiņš 6 km uz ziemeļiem. 2015. gadā tika uzbūvēta jaunā lauka nometne Nostoca. Stacijas galvenā mītne «Juliusa Pajera nams» Longjērbīenē tika atklāta 2013. gadā; nosaukta par godu čehu izcelsmes Austroungārijas polārpētniekam, vienam no Franča Jozefa Zemes pirmatklājējiem, Juliusam fon Pajeram (Julius von Payer). Bāzē ir trīs guļamistabas ar 10 gultasvietām, vestibils, virtuve, divas laboratorijas, darbnīca, saldētava, noliktava.

Zinātniskā darbība

Galvenā izpētes joma ir polārā ekoloģija.
Baucene

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1002. gadā. 1018. gadā Baucenē tika noslēgts miera līgums starp imperatoru Heinrihu II un Polijas karali Boļeslavu I Drosmīgo. No 1033. līdz 1319. gadam pilsēta atradās Svētās Romas impērijas, no 1319. līdz 1635. gadam - Bohēmijā. Viduslaikos, kopā ar vēl piecām pilsētām ietilpa Lužicas līgā. No 1635. gada līdz mūsdienām - Saksijas sastāvā. Napoleona karu laikā 1813. gada 20./21. maijā pie pilsētas notika Baucenes kauja, kurā francūži Napoleona vadībā uzvarēja prūšu/krievu karaspēku. 1845. gadā Baucenē notika pirmie sorbu dziesmu svētki. VDR laikā Baucene bija bēdīgi slavena kā ieslodzījuma vieta režīma pretiniekiem.

Cilvēki

Baucene ir filozofa Hermaņa Loces (Hermann Lotze, 1817-1881), ģenerāļa Georga Hansa Reinharda (Georg-Hans Reinhardt, 1887-1963) un sorbu rakstnieka Handrija Zejlera (Handrij Zejler, 1804-1872) dzimtā pilsēta. Otrā pasaules kara laikā Baucenē ieslodzījumā atradās vācu komunistu līderis Ernsts Tēlmanis. Pilsētā savulaik radusies grupa Silbermond.
Rūdolfs Lācis

Dzīvesgājums

Dzimis 1903. gada 5. aprīlī Sātiņu pagastā Jāņa Lāča ģimenē. Mācījās Saldus pilsētas sākumskolā. 1921. gadā iestājās nelegālajā Latvijas Komunistiskajā partijā, bija Saldus bibliotēkas – lasītavas pirmais vadītājs (1925-1926). Dienēja Latvijas armijas instruktoru rotā (1927-1928), strādāja Strādnieku kultūras biedrībā.  
1929. gadā viņu arestēja par pretvalstisku darbību, taču atbrīvoja pret drošības naudu. 1930. gada jūlijā viņš nelegāli šķērsoja Latvijas—PSRS robežu un mācījās Rietumtautu Komunistiskajā universitātē, kuru absolvēja 1936. gadā. Pēc mācībām virsnieku kursos 1937. gada martā caur Helsinkiem, Stokholmu un Parīzi ar viltotiem personas dokumentiem devās uz Spāniju, kur piedalījās pilsoņu karā kā ložmetējnieku instruktors 108. internacionālajā brigādē, bet kopš 1938. gada armijas padomnieks speciālo uzdevumu vienībā. 1939. gada 8. februārī viņš kā Spānijas republikāņu armijas 13. internacionālās brigādes majors šķērsoja Spānijas-Francijas robežu un tika internēts franču nometnes latviešu barakā (15 Compania Letton), taču padomju diplomāti vilcinājās atļaut visiem internētajiem latviešiem dot patvērumu PSRS. Tomēr Lācis bija starp tiem nedaudzajiem, kam atļāva caur Havras ostu ar padomju kuģi izbraukt uz Ļeņingradu. Pārējiem internētajiem latviešiem, arī Žanim Folmanim (Grīvam) Višī Francija ļāva atgriezties dzimtenē tikai pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā, kad vēl bija spēkā 1940. gada 28. septembra draudzības līgums starp PSRS un Vāciju.  
Otrā pasaules kara laikā Rūdolfs Lācis piedalījās kaujās kā 43. gvardes divīzijas politvadītājs leitnanta pakāpē. Pēc kara beigām dzīvoja Pārdaugavā, strādāja par Latvijas valsts izdevniecības redaktoru un rakstīja atmiņu grāmatas. 
Miris 1971. gada 6. decembrī Rīgā.
2008.—2009. gada Baltkrievijas Ekstralīgas sezona

Baltkrievijas Ekstralīga 2008-09 bija 17. Baltkrievijas Ekstralīgas sezona, kurā uzvaru izcīnīja Minskas "Junostj".
Līga bija atklāta, jo šinī sezonā Baltkrievijas līgā spēlēja četri Latvijas klubi - HK Rīga 2000, HK Liepājas Metalurgs, ASK/Ogre un DHK Latgale. Visaugstāk regulāro sezonu noslēdza HK Liepājas Metalurgs, ierindojoties 8. vietā. HK Rīga 2000 ieņēma 11. vietu, ASK/Ogre - 12., bet DHK Latgale - 13. vietu.

Formāts

Pēc regulārās sezonas sekoja izslēgšanas kārta. Izslēgšanas kārta notika atsevišķi Baltkrievijas un Latvijas klubiem.
CoBrA

Cobra (KoBrA) bija starptautiska mākslinieku organizācija, kas darbojās Eiropā no 1948. līdz 1951. gadam. Organizācijas nosaukums radīts no to pilsētu iniciāļiem, kurās dzīvoja sākotnējie organizācijas biedri (Kopenhāgena, Brisele un Amsterdama).
Cobra mērķis bija veicināt brīvas zemapziņas izpausmes. Mākslinieki izmantoja košas krāsas, lai piešķirtu darbiem vitalitāti. Grupa ietekmējās no senskandināvu mitoloģijas.
Organizācijai bija liela nozīme abstraktā ekspresionisma attīstībā.
Jaunpiebalgas pagasts

Hidrogrāfija

Upes: Alupe, Gauja, Kalnupe, Kangarupīte, Labā Vilaune, Pededze, Robežupe, Strumpe, Tirza, Tocupīte, Tulija, Vīksnupe, Vilaune.

Vēsture

1935. gadā Jaunpiebalgas pagasta platība bija 233 km² un tajā bija 4514 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Abrupes, Gaujas, Jaunpiebalgas, Kalniešu un Zosēnu ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Jaunpiebalgai 1950. gadā piešķīra strādnieku ciemata statusu, bet Jaunpiebalgas ciemu 1951. gadā pievienoja Abrupes ciemam. 1957. gadā Abrupes ciemu pievienoja Jaunpiebalgai kā strādnieku ciemata lauku teritoriju. 1963. gadā Jaunpiebalgas pilsētciemata lauku teritorijā iekļāva Gaujas ciemu. 1990. gadā Jaunpiebalga zaudēja pilsētciemata statusu un kopā ar lauku teritoriju tika reorganizēta par pagastu. 2009. gadā Jaunpiebalgas pagasts kopā ar Zosēnu pagastu izveidoja Jaunpiebalgas novadu.

Apdzīvotās vietas

Apdzīvotās vietas: Abrupe, Baši, Boļi, Dzirkstiņi, Jaunpiebalga, Jānēni, Jaunzemi, Jēci, Gaujas, Kanāži, Kaņepi, Kleivas, Mācītājmuiža, Naudēļi, Naukšēni, Ozoliņi, Paupi, Pēterīši, Skrāģi, Rudgalvji, Roci, Skubiņi, Tirznieki, Viekšeles, Viņķi, Zariņi, Žagari.
Paula Stradiņa balva

Paula Stradiņa balva ir apbalvojums, ko piešķir par izciliem pētījumiem medicīnas vēsturē vai ievērojamu veikumu praktiskajā medicīnā. Balva ir nosaukta profesora Paula Stradiņa vārdā.
To kopš 1983. gada piešķir Paula Stradiņa Medicīnas vēstures muzejs, kopš 1991. gada kopā ar Latvijas Zinātņu akadēmijas senāta, kopš 2014. gada arī ar Rīgas Stradiņa universitātes līdzdalību.
Häfele

Uzņēmuma dibināšana

1923. gada 1. decembrī Ādolfs Hēfele un Hermanis Funks nodibināja veikalu Erzeugnisse der Eisenwaren- und Werkzeugindustrie Aulendorfā. Četrus gadus vēlāk tika izveidota firma, kuras vienīgais īpašnieks bija Hēfele. Pēc dažiem mēnešiem firma pārvācās uz Nagoldu, kas tolaik bija Virtembergas mēbeļu ražotāju centrs.
Georgs fon Meijendorfs

Dzīves gājums

Cēlies no Meijendorfu dzimtas. Dzimis Mazstraupes pilī 1795. gada 10. jūnijā Krievijas impērijas ģenerāļa un Rīgas vietniecības pārvaldnieka Kazimira fon Meijendorfa (1749—1813) ģimenē.
Kopā ar saviem brāļiem Kazimiru un Pēteri viņš mācījās Mecas licejā (Lycee Impériale), 1811. gadā iestājās Pēterburgas karaskolā, ko 1812. gadā beidza praporščika pakāpē. 1812. gada kara laikā viņš kā podporučiks piedalījās kaujās pie Polackas un Barisavas, vēlāk kā poručiks Napoleona karu 1813. gada kaujās pie Licenes, Baucenes un Kulmas, "Tautu kaujā" pie Leipcigas un Parīzes ieņemšanā 1814. gadā.
1819. gadā viņš uzsāka studijas Getingenes universitātē, tomēr jau 1820. gadā devās diplomātiskā ekspedīcijā no Orenburgas uz Buhāru un Hivu. Pēc atgriešanās Krievijā viņu paaugstināja par pulkvedi. 1824. gadā viņu nosūtīja vest tirdzniecības sarunas ar Ķīnu. 1827. gadā viņu atvaļināja no militārā dienesta un līdz 1835. gadam viņš darbojās Pēterburgas ķeizara galmā. Pēc atgriešanās dzimtenē viņš apmetās uz dzīvi savā Mazstraupes pilī, no 1837. līdz 1847. gadam darbojās kā viens no 12 Vidzemes landrātiem.
Miris 1863. gada 12. oktobrī.
Bieriņu muiža

Bieriņu muiža jeb Bieriņmuiža (vācu: Lindenruh) bija muižiņa Rīgā, Pārdaugavā, Bieriņu apkaimē, starp Petriņciemu, Ozolciemu un Lindes ciemu (adrese — Kantora iela 10). Atradās Mārupītes krastā.

Vēsture

Muižas latviskais nosaukums visticamāk ir cēlies no tās agrāko īpašnieku Bērensu fon Rautenfeldu, tautā sauktu par Bieriņiem, uzvārda. 
Vecā Bieriņu muižas ēka celta ap 1800. gadu un tā atradās tagadējā Mārupes novadā, Kantora ielā 97 (tagad ir pilnīgi iebūvēta jaunajā Mārupes vidusskolas ēkā). Ap 1870. gadu muižas īpašnieki uzcēla jaunu ēku tagadējā Kantora ielā 10, Mārupītes un tās attekas Bieriņgrāvja ielokā. Bieriņu muižu pārvaldīja secīgi Heinrihs Eberhards Bērenss fon Rautenfelds (1822—1895), Heinrihs Augusts Bērenss fon Rautenfelds (1850—1896) un viņa atraitne Teofila Anna Margarēte Bērensa fon Rautenfelde. Pēdējā Bieriņmuižas īpašniece pēc Heinriha Augusta Berensa fon Rautenfelda nāves 1923. gadā bija viņa sieva Elizabete Emīlija, dzimusi Kuģenieks. 
Pēc 1920. gada zemes reformas 1924. gadā Bieriņu muižas ēka ar aptuveni 11 ha zemes tika piešķirta Elizabetei Emīlijai kopā ar viņu diviem dēliem un pēc pārbūves 1928. gadā viņa muižas ēkā izveidoja īres namu ar 14 dzīvokļiem.
21. gadsimta sākumā muižas ēka bija diezgan nolaista, ar nesakoptu apkārtni, tomēr vēl senatnīgi majestātiska un pa gabalu izcēlās parka ainavā. Māja un zemes nogabals bija atdots atpakaļ Rautenfeldu ģimenei. 2018. gada rudenī Bieriņu muižas senās ēkas, kas atradās sliktā stāvoklī, tika nojauktas.
Sapnis (filma)

Sižets

Filmā attēlots Sopijs un viņa piedzīvojumi savas zemes lielajā pilsētā.