google/wiki40b huggingface dataset:
Heaven Is a Traffic Jam on the 405

Sižets

Filma Heaven Is a Traffic Jam On the 405 ir veidotas no vairāk kā 20 stundu ilgām intervijām starp filmas režisoru Frenku Stīfelu un galveno varoni Mindiju Alperi. Mindija ir 57 gadus veca māksliniece, kas savus iekšējos nemierus, depresiju, pārdzīvojumus un dēmonus, pārvērš zīmējumos un lielizmēra papjēmašē skulptūrās.
Bekholmena

Bekholmena ir Stokholmas sala un Jūrgordenas — Stokholmas pilsētas daļas sastāvā esoša platība, kas atrodas blakus Jūrgordenas salai, dienvidos no Jūrgordstādenas.

Vēsture

17. gadsimtā sala tika izmantota kā tirdzniecības preču noliktava, kā arī piķa un darvas glabātava, jo to nevarēja glabāt tuvu pilsētas centram ugunsgrēka riska dēļ. 1848. gadā uz salas Jūrnieku savienība sāka būvēt kuģu remonta uzņēmumu, tās dienvidu daļā klintīs izveidojot divus dokus, kurus uzbūvēja, veicot spridzināšanas darbus. Vēlākos gados dokus paplašināja, bet 1917. gadā tika atklāts vēl viens lielāks doks, kura nosaukumam tika dots karaļa Gustava V vārds. Salā esošos dokus no to atklāšanas brīža izmantoja jūras flote līdz 1969. gadam, kad tā pārcēlās uz Muskē salu un Finboda kuģubūves firma, kas dokus izmantoja līdz pat 1982. gadam. Gustava V doku ik pa laikam izmanto arī mūsdienās.

Apskates objekti

Salā uzmanību pievērš doki un tiem blakus esošās ēkas, kas veido savdabīgu rūpniecisku ainavu. Saglabājušās ir 19. gadsimta būvētās strādnieku mājas (19. gadsimta 90. gadi) un doku meistara māja, bet no 18. gadsimta ir saglabājusies līdz mūsu dienām darvas inspektora māja. No Bekholmas salas var vērot skaistus skatus uz Jūrholmenu un panorāmu uz Sēderholmenu.
"Tobago" maina kursu

Sižets

Filmas darbība norisinās 1940. gadā padomju okupācijas laikā. Uz kuģa klāja, kas ir jūrā, atrodas kuģa saimnieks, viņš nolemj pārcelt sev piederošo īpašumu uz drošu vietu. Vērīgie matroži neļauj viņam realizēt iedomāto plānu un kuģi nogādā PSRS ostā.
Sižeta pamatā ir reāli notikumi uz kuģa "Hercogs Jēkabs", kura kapteinis izlēma mainīt kursu un no Peru pāri Klusajam okeānam doties uz Vladivostoku.
Mandelbrota kopa

Krāsainu attēlu iegūšana

Stingri ņemot, Mandelbrota kopas un līdzīgu fraktāļu attēliem vajadzētu būt melnbaltiem, jo katrs kompleksās koordinātu plaknes punkts vai nu pieder Mandelbrota kopai, vai tajā neietilpst. Tomēr ar datora palīdzību var iegūt arī krāsainus attēlus, iekrāsojot noteiktās krāsās tos punktus, kuri "aiziet bezgalībā" pēc noteikta iterāciju skaita. Pašai kopai piederošie punkti tradicionāli vienmēr ir melni. Jo vairāk iterāciju, jo precīzāk var noteikt Mandelbrota kopas robežu, taču līdz ar to būtiski pieaug aprēķiniem nepieciešamais laiks.

Vēsture

Pirmo reizi Mandelbrota kopu 1905. gadā aprakstīja franču matemātiķis Pjērs Fatū (Pierre Fatou), kurš pētīja komplekso skaitļu analītisko dinamiku. Fatū pētīja rekursīvos procesus formā z ↦ z² + c. Iteratīvi pielietojot šo attēlojumu kompleksās plaknes punktam z₀, iegūst kopu, ko sauc par punkta z₀ orbītu attiecībā pret doto attēlojumu.
Fatū konstatēja, ka punkta z₀ = 0 orbīta šajā pārveidojumā uzvedas ārkārtīgi interesanti un sarežģīti. Tā kā šādu attēlojumu ir bezgalīgi daudz — katrai c vērtībai savs — Fatū nespēja tos visus aprakstīt, taču pierādīja, ka to punktu orbītas, kuru absolūtā vērtība lielāka par 2, nav ierobežotas (aiziet bezgalībā).
Fatū nekad neredzēja neparastos attēlus, ko mēs tagad pazīstam kā Mandelbrota kopu, jo cilvēks ar roku nav spējīgs veikt tik apjomīgus aprēķinus. Profesors Benuā Mandelbrots pirmais šim nolūkam izmantoja datoru, tāpēc iegūtais fraktālis tagad nosaukts par godu viņam.
1975. gadā Mandelbrots savā grāmatā "Fraktālie objekti: forma, nejaušība un dimensija" (Les Objets Fractals: Forme, Hasard et Dimension) pirmo reizi lieto terminu "fraktālis", lai apzīmētu matemātiskos fenomenus ar neparedzamu un dīvainu uzvedību, kurus iegūst ar rekursīvu algoritmu palīdzību.
33. autobusu maršruts (Rīga)

Maršruts

Abrenes iela — Sarkandaugava — Kundziņsala kursē pa šādām ielām: Abrenes iela, Turgeņeva iela, Gogoļa iela, Marijas iela, Merķeļa iela, Kalpaka bulvāris, K. Valdemāra iela, Duntes iela, Tilta iela, apgriešanās galapunktā "Sarkandaugava", Tilta iela, Tvaika iela, Aptiekas iela un Kundziņsalas 6. šķērslīnija.
Kundziņsala — Abrenes iela kursē pa šādām ielām: Kundziņsalas 6. šķērslīnija, Aptiekas iela, Tvaika iela, Duntes iela, K. Valdemāra iela, Raiņa bulvāris, Gogoļa iela, Turgeņeva iela, Abrenes iela un Skrindu iela.
Zāļu diena

Zāļu diena jeb Līgo diena ir latviešu gadskārtas svētki, ko svin vasaras saulgriežos vakarā pirms Jāņu dienas 23. jūnijā, tādēļ reizēm to dēvē arī par Jāņu vakaru vai Jāņu nakti.

Vēsture

1759. gadā bagātais latviešu mastu brāķētājs Jānis Šteinhauers nopirka daļu Zasumuižas, kur aizsākās Zāļu vakara svinēšanas tradīcija. Vēlāk svinēšanu pārcēla uz viņam piederošo Hermeliņa muižu Daugavas labajā krastā. Ap 1790. gadu ieviesās tradīcija arī rīkot svētku uguņošanu uz Daugavas. 1820. gados Rīgas rāte lika pārcelt Daugavmalas Zāļu tirgu pie Šāļu vārtiem Svērtuves ielas galā.
1832. gadā latviešu nedēļas avīze „Tas Latviešu Ļaužu Draugs” rakstīja par Zāļu dienas svinēšanu divas dienas pirms Jāņiem:
Tās divi dienas priekš Jāņiem mums, pilsētniekiem, ik gadus īstas prieka dienas. Pirmās dienas vakarā liels puķu tirgus Daugavas malā sākas. Tad zemnieki, kas tuvumā dzīvo, atnes puķes, kroņus un dažādas zāles, dārznieki atved atkal savas visjaukākās un dārgākās preces, un pilsētnieki nāk un pērk – vai nu kroņus bērniem par prieku, vai puķes kādiem mīļiem par dāvanu, vai kumeles, vai mētras un citādas tādas zāles, kas pret dažādām slimībām palīdz. Citi nāk, gribēdami tik skatīties to lielo ļaužu un, spēlmaņiem spēlējot, staigalē līdz pat tumšumam.
— „Tas Latviešu Ļaužu Draugs” 1832.
Pēc Latvijas Republikas nodibināšanas 1918. gadā, Zāļu dienas svinēšana izvērtās par tautas svētkiem. Tika izteikts priekšlikums, ka 22., 23. un 24. jūniju vajadzētu atzīt par nacionālo svētku dienām, 22. jūnijā svinot Varoņu dienu (atceroties uzvaru Cēsu kaujās), 23. jūnijā Zāļu dienu, bet 24. jūnijā Jāņa dienu.
1990. gada 3. oktobrī likumā „Par svētku un atceres dienām” Līgo svētki atkal tika atzīti par valsts svētku dienām.
Roberto Puķītis

Karjera

2011. gadā Eiropas kausā "B" junioriem sasniedza finālu 1000 m distancē (6. vieta), 1500 m un 500 m izcīnīja 8. vietu, kopvērtējumā ieņēmis 9. vietu. Tā paša gada Pasaules čempionātā junioriem izcīnījis 47. vietu kopvērtējumā, individuāli augstāko vietu ieņēmis 1500 m — 37. vieta.
2011.—2012. gada sezonas Pasaules kausa kopvērtējumā ieņēmis 127. vietu. 2012. gadā Eiropas kausā junioriem izcīnījis 3. vietu 1500 m, 5. vietu 500 m un 4. vietu 1000 m, 4. vieta tika ieņemta arī kopvērtējumā. 2012. gada Pasaules čempionātā junioriem kopvērtējumā ieņēmis 21. vietu, šādu vietu izcīnījis arī 1000 m distancē, savukārt uz pusi īsākā distancē bijis 16. 2012. gada Eiropas čempionāta kopvērtējumā bijis 28. vietā, 500 m izcīnīja 8. vietu.
2012.—2013. gada sezonas Pasaules kausa kopvērtējumā ieņēmis 41. vietu 500 m distances ieskaitē, 1000 m distancē — 82. vietu, 1500 m — 48. vietu. 2013. gada Pasaules čempionātā izcīnījis 18. vietu 1500 m, 42. vietu 1000 m un 500 m — 47. vietu (kopvērtējumā 37. vieta). Tā paša gada Pasaules čempionātā junioriem izcīnīja 10. vietu gan 1500 m, gan 1000 m distancē, 500m tika ieņemta 41. vieta, savukārt kopvērtējumā Puķītis ieņēma 17. vietu. 2013. gada Eiropas čempionāta kopvērtējumā ieņēma 16. vietu, 1000 m distancē — 9. vietu, 1500 m — 15. vietu un 500 m — 21. vietu. 2014. gada Eiropas čempionātā izcīnījis 4. vietu 1500 m distancē.
Debitējot 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Sočos, R. Puķītis, pateicoties Japānas sportista diskvalifikācijai, iekļuva pusfinālā, tādējādi izcīnot 15. vietu 1500 m distancē.
2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Phjončhanā R. Puķītis ieguva 11. vietu gan 1000 m, gan 1500 m distancē. Karjeras augstākais sasniegums bija izcīnītā bronzas medaļa 2018. gada Eiropas čempionātā Drēzdenē 1000 m distancē.
2018. gada rudenī R. Puķītis paziņoja, ka pārtrauc vai pat beidz aktīvā sportista gaitas. 2019. gada sākumā viņš tika diskvalificēts par antidodopinga noteikumu pārkāpumu, jo viņš netika sniedzis informāciju par savu atrašanās vietu.
Baltactiņas

Izskats

Baltactiņas ir nelieli, kompakti dziedātājputni ar noapaļotiem, īsiem spārniem, vidēji garu, taisnstūrveida asti un spēcīgām kājām. Knābis īss un smails. Ķermeņa garums 8—15 cm. Kā jau ģints nosaukums norāda, lielākajai daļai sugu ap acīm ir smalku spalviņu, balts gredzens. Apspalvojums visbiežāk olīvzaļš vai dzeltens, pavēdere pelēka vai balta.

Uzvedība

Ārpus vairošanās sezonas baltactiņas ir ļoti sabiedriskas un uzturas lielos baros. Barojas ar kukaiņiem, nektāru un dažādiem augļiem. Ligzda novietota kādā kokā. Dējumā vidēji 2—4 gaiši zilas olas bez raibumiem.
Vilta Čemberlena 100 punktu spēle

Vilta Čemberlena 100 punktu spēle bija NBA 1961.—1962. gada regulārās sezonas spēle starp Filadelfijas "Warriors" un Ņujorkas "Knicks", kas notika 1962. gada 2. martā Hersheypark Arena Hēršijā, Filadelfijas štatā, ASV. Šo spēli Nacionālā basketbola asociācija ir nosaukusi par vienu no visu laiku labākajām spēlēm.
"Warriors" uzvarēja "Knicks" ar 169—147, uzstādot tā brīža rezultativitātes rekordu (abu komandu gūtie punkti kopā). Visvairāk spēle ir ievērojama ar Vilta Čemberlena 100 gūtajiem punktiem. Tas ir NBA viena spēlētāja vienā spēlē gūto punktu rekords. Nākamais rezultatīvāko sarakstā ir Kobe Braiants, kurš 2006. gada 22. janvāra Losandželosas "Lakers" uzvarā (122—104) pār Toronto "Raptors" guva 81 punktu.
V. Čemberlens šajā spēlē iemeta 36 metienus no spēles no 63 izmestajiem, kā arī guva 28 punktus no soda metienu līnijas (kopā meta 32 soda metienus). Tajā laikā NBA noteikumos nebija metienu trīs punktu vērtībā. Vēl viņš savāca 25 atlēkušās bumbas, kas arī bija labākais rādītājs šajā spēlē.
Klaipēdas "Koralas"

Vēsture

2015. gadā dibināts Lietuvas futbola klubs.
2017. un 2018. gadā spēlēja Pirmajā līgā.
Izņēmuma kārtā 2018 g. spēlēja Lietuvas Pirmās līgas čempionātā.
Septembri 19 diena izplatīts ziņojums, ka komanda attīsta no Pirmas līgas.
Tomāšs Tatars

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Tatars sāka 2008.—09. gada sezonā Slovākijas Ekstralīgas kluba HKm Zvolen rindās. Jau pavasarī viņš tika izvēlēts 2009. gada NHL draftā, uzbrucējam pārceļoties uz Ziemeļameriku un sākot spēlē Amerikas hokeja līgas vienībā Grendreipidsas "Griffins". 2010.—11. gada sezonā uzbrucējs debitēja NHL, aizvadot deviņas spēles Detroitas "Red Wings" rindās. 2011.—12. gada sezonā Tatars kopā ar Gustavu Nīkvistu un Džeimiju Džonsonu bija rezultatīvākais "Griffins" spēlētājs.
2012.—13. gada NHL sezonas lokauta laikā Tatars spēlēja Slovākijas Ekstralīgas komandā HK Pieštjani, taču tad atgriezās "Red Wings" sistēmā, sezonas turpinājumā aizvadot 18 spēles NHL. Kopā ar "Griffins" Tatars izcīnīja Kaldera kausu, un ieguva arī izslēgšanas kārtas vērtīgākā spēlētāja titulu. Visbeidzot, 2013.—14. gada sezonā uzbrucējam izdevās nostiprināties Detroitas "Red Wings" rindās. 2014.—15. gada sezonu noslēdza ar 56 rezultativitātes punktiem, kas ir pagaidām rezultatīvākā sezona Tatara NHL karjerā.
2018. gada februārī uzbrucējs tika aizmainīts uz Vegasas "Golden Knights". Kopā ar "Golden Knights" sasniedza Stenlija kausa finālsēriju, tajā gan ar 1—4 piekāpjoties Vašingtonas "Capitals".
Slovākijas hokeja izlases rindās izcīnījis sudraba medaļu 2012. gada Pasaules čempionātā, spēlējis arī 2014. gada Olimpisko spēļu turnīrā, kā arī 2010. gada Pasaules čempionātā.
25. septembris

25. septembris ir gada 268. diena pēc Gregora kalendāra (269. garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 97 dienas.
Receptīvā estētika

Receptīvā estētika ir virziens literatūras teorijā un kritikā, kas, ietekmējoties no fenomenoloģijas, izveidojās un spēcīgi attīstījās Vācijā un arī ASV 20.gs. 60. un 70. gados. Receptīvā estētika literatūras pētniecības un teksta interpretācijas centrā izvirza lasītāju un lasīšanas aktu, teksta iedarbību uz lasītāju; receptīvā estētika uzsver tieši lasītāja lomu teksta nozīmju veidošanā. Saskaņā ar receptīvās estētikas pamatprincipiem, tekstam nav vienas noteiktas nozīmes — nozīme veidojas, mijiedarbojoties tekstam un lasītājam, un literārs darbs eksistē kā literārs darbs tikai lasījumā.
Nacionālā Svētās Sirds bazilika

Vēsture

Jau 1904. gadā karalis Leopolds II pavēlēja sākt dievnama celtniecību, lai arī baznīcas būve tika nobeigta tikai 1970. gadā. Iecere būvēt baznīcu karalim radās jau 1880. gadā. Bazilikas būvniecība bija iecerēta kā veltījums visiem cilvēkiem, kuri atdevuši savas dzīvības par Beļģiju, īpaši pieminot beļģu kareivjus, kuri krita kaujās tālu no savas dzimtenes un neatgriezās no abiem pasaules kariem, kā arī pieminot Beļģijas neatkarības 50. gadskārtu. Taču šis projekts nerealizējās tautas mazieinteresētības dēļ.
20. gadsimta sākumā iedzīvotāju skaits Briselē strauji pieauga, tāpēc karalis Leopolds II nolēma celt jaunu svētceļotāju baznīcu, nacionālo svētnīcu Jēzus Sirds godam, kas spētu uzņemt daudz dievlūdzēju, ietekmējoties no Parīzes Jēzus Sirds baznīcas apmeklējuma 1902. gadā. Bazilikas pamatakmens tika iesvētīts 1905. gada 12. oktobrī Beļģijas Neatkarības 75. gadadienas svinību laikā, piedaloties karalim Leopoldam II. Sākotnēji arhitekts bija Pjērs Lanžroks, kas bija iecerējis būvēt neogotisku baznīcas celtni,taču radās finansiālas grūtības un līdz Pirmā Pasaules kara sākumam tika uzbūvēti tikai baznīcas pamati. 1919. gada 29. jūnijā karalis Alberts I nolēma turpināt baznīcas celtniecību, taču finansiālu apsvērumu dēļ nebija iespējams turpināt sākotnējās ieceres, tāpēc tika pieņemts arhitekta Alberta van Hifeļa projekts, izmantojot lētākas terakotas un smilšakmens konstrukcijas un būvējot baznīcu Art deko stilā. Šis projekts 1925. gadā Parīzes Vispasaules izstādē ieguva lielo arhitektūras balvu. Baznīcas celtniecība tika atjaunota 1935. gada 14. oktobrī pēc tās iesāktās celtnes iesvētīšanas, ko veica kardināls Juzefs Ernests van Rojs, saņemot atļauju un svētību no pāvesta Pija XI. Pēdējo uzbūvēja kupolu 1969. gadā un 1970. gada 11. novembrī kardināls Leo Sueness ziņoja Vatikānam par bazilikas celtniecības beigām.

Ēka

Bazilika ieņem nozīmīgu vietu Briseles ainavā. Tā ir lielākā Art Deko celtne pasaulē, bazilikas garums ir 164.5 metri, platums tās platākajā vietā ir 107 metri, bet augstums — 89 metri. Kupolā, kura diametrs ir 33 metri, atrodas platforma, kas tiek izmantota pilsētas panorāmas apskatei. Ēkas celtniecībai tika izmantots smilšakmens, terakota, ķieģeļi un betons. Bazilika spēj uzņemt līdz 2000 dievlūdzēju. Raksturīgākā bazilikas iezīme ir augstais zaļais vara kupols, kuru var redzēt no daudzām pilsētas vietām. Bez liturģiskām telpām bazilikā atrodas arī katoļu radiostacija, teātris, divi muzeji un restorāns, kā arī tā ir alpīnistu treniņu vieta.
Launaga iezis

Launaga iezis (arī Ērmaņuiezis, Launagiezis) ir 20 metrus augstas un 250 metrus platas, koši baltas smilšakmens klintis, kas atrodas Gaujas labajā krastā lejpus Gūdu klintīm, 2 kilometrus augšpus Braslas grīvai. Iezis atrodas Gaujas nacionālā parka teritorijā. Ieža nosaukums radies, kad balto klinti launaga laikā apspīdēja divas gaismas — saules un upes ūdens spoguļa, kas atstaroja saules gaismu pret iezi. Launaga iezi sauca arī par Ērmaņu iezi pēc veco māju nosaukuma, kuras vēl šodien atrodas upes krastā.
Vienlaidus masīvs ir 250 metrus garš, taču izkliedēti atsegumi redzami kilometra garumā. Ieža rietumu galā bijušas divas īpatnējas alas, bet ieža straujo pārvērtību rezultātā tās aizbruka. 2011. gadā atvērās jaunas alas "mute". Pret upi vērsto klints daļu veido gaiši iedzeltens iezis, vietām rūsganbrūns smilšakmens ar fosforītu oļiem.
1840. gadā iezī atklātas bruņuzivju atliekas, kā arī laika posmā no 1930. gada līdz 1941. gadam Valters Gross iezī atrada četras iepriekš nezināmu organismu sugas.
4. janvāris

4. janvāris ir gada 4. diena pēc Gregora kalendāra. Līdz gada beigām ir atlikušas 361 (362 garajā gadā) dienas.

Vārda dienas

Spodra, Ilva, Ilvita
Buļļuciema bāka

Buļļuciema bāka ir bāka, kas atrodas Jūrmalas pilsētā starp Lielupi un Buļļuciemu pie Rīgas jūras līča. Bāka uzbūvēta 1956. gadā.
Bāka ir režģots tornis ar sarkanu un baltu dēļu apšuvumu. Bākas augstums ir 28 metri, uguns augstums 36 metri, bet redzamība 16 jūras jūdzes. Zibšņu uguns ir balta, kas iedegas ik pēc 3,5 sekundēm uz 1,5 sekundēm.
Kipras karogs

Kipras Republikas karogs tika sākts izmantot 1960. gada 16. augustā pēc Cīrihes un Londonas vienošanos, kad Kipra tika pasludināta par neatkarīgu valsti.
Matīss Kivlenieks

Spēlētāja karjera

2011.—12. gada sezonā Kivlenieks vienā spēlē devās laukumā Latvijas čempionāta komandas Rīgas "Prizma" sastāvā. Tās junioru sistēmā vārtsargs aizvadīja arī nākamo sezonu, taču tad, 17 gadu vecumā, pārcēlās uz Ziemeļameriku. 2015.—16. gada sezonā spēlēja NAHL, taču tad pievienojās USHL vienībai Sioux City Musketeers. Tās sastāvā sezonu noslēdza ar labākajiem statistikas rādītājiem starp vārtsargiem un tika atzīts par līgas labāko spēlētāju.
2017. gada maijā noslēdza trīs gadu līgumu ar NHL klubu Kolumbusas "Blue Jackets", nākamo sezonu uzsākot AHL vienībā Klīvlendas "Monsters". 18. novembrī Kivlenieks pirmo reizi tika izsaukts uz "Blue Jackets". Tiesa, jau nākamajā dienā viņš atgriezās AHL. Tas tika darīts, lai "Blue Jackets" otrais vārtsargs Jonass Korpisalo gūtu spēļu praksi, aizvadot spēli AHL komandas sastāvā.
Atsāpināšana

Sāpju intensitātes novērtēšana

Izvēloties piemēroto ārstēšanas veidu, vispirms jānovērtē sāpju ilgumu un intensitāti. Sāpju intensitāti nosaka ar pacienta sūdzībām. Ir pieejami viendimensiju un daudzdimensiju skalas sāpju novērtēšanai. Viendimensiju sāpju novērtēšanas testu piemēri ir sejas tests un ciparu skala. Daudzdimensiju sāpju novērtēšanas testa piemērs ir McGill Pain Questionnaire – aptaujas anketa, ar kuru var novērtēt sāpju intensitāti, raksturu un vietu, un dažos gadījumos sāpju ietekmi uz cilvēka aktivitāti un garastāvokli.
Gauru apakšdzimta

Gauras Latvijā

Latvijā ir sastopamas 10 gauru apakšdzimtas sugas: parastā pūkpīle (Somateria mollissima), krāšņā pūkpīle (Somateria spectabilis), Stellera pūkpīle (Polystica stelleri), kākaulis (Clangula hyemalis), melnā pīle (Melanitta nigra), tumšā pīle (Melanitta fusca), gaigala (Bucephala clangula), mazā gaura (Mergellus albellus), garknābja gaura (Mergus serrator) un lielā gaura (Mergus merganser).

Īpašības

Kā jau apakšdzimtas nosaukums norāda lielākā daļa šīs apakšdzimtas sugas, bet ne visas, mājo jūrā, īpaši laikā, kad mazuļi ir izauguši. Daudzas sugas ir ļoti labi pielāgojušās sālsūdenim, bet jaunie putni nespēj atrasties sālsūdenī. Dažas no sugām priekšroku dod upju ūdenim.
Ir sugas, kas barojas ar zivīm, piemēram, gauru ģints (Mergus) sugas un mazā gaura (Mergellus albellus). Knābis šīm sugām ir ar robotu malu, kas ļauj vieglāk saķert zivis. Pārējās gauras barojas ar moluskiem vai vēžveidīgajiem, kurus meklē uz jūras dibena.
Plaukstdators

Plaukstdators jeb PDA (personālais digitālais asistents) ir plaukstā turamas ierīces, kuras sākotnēji tika izmantotas kā piezīmju grāmatiņas un/vai dienas kārtības plānotāji, taču ar gadiem ieguva plašāku pielietojumu. Vienkāršs PDA parasti sevī ietver pulksteni, kalendāru ar plānotāju, darbu sarakstu, piezīmju blociņu un vienkāršu kalkulatoru. Mūsdienīgi PDA var tikt pieslēgti internetam, izmantojot bezvadu, vadu vai mobilo tālruņu tehnoloģijas. Kā priekšrocība jāmin arī datu sinhronizācijas iespēja ar personālo datoru (PC).
Mūsdienīgs plaukstdators parasti ir spējīgs kalpot arī kā mūzikas/video atskaņotājs, diktofons, attālinātās kontroles pults (piemēram, TV), spēļu konsole, mobilais tālrunis, portatīvais TV u. c.
Mūsdienās plaukstdatorus ir izkonkurējuši viedtālruņi.
Dimetilsulfoksīds

Vēsture

Pirmo reizi sintezējis krievu ķīmiķis Aleksandrs Zaicevs 1866. gadā, oksidējot dimetilsulfīdu ar slāpekļskābi. Šī savienojuma sīkāka izpēte sākās tikai 1958. gadā, pēc tā unikālo šķīdināšanas spēju atklāšanas. 1960. gadā DMSO sāka ražot rūpnieciski.

Iegūšana

Galvenā dimetilsulfoksīda iegūšanas metode ir dimetilsulfīda oksidēšana. Rūpniecībā parasti tam izmanto slāpekļskābi. DMSO ir arī celulozes un papīra rūpniecības blakusprodukts. Pasaulē ik gadus ražo desmitiem tūkstošu tonnu dimetilsulfoksīda.
Laboratorijas apstākļos DMSO ērtāk iegūt, selektīvi oksidējot dimetilsulfīdu ar kālija perjodātu sistēmā organisks šķīdinātājs—ūdens. Tomēr parasti laboratorijā DMSO iegūt nav praktiski, jo strādāt ar dimetilsulfīdu ir neparocīgi, turklāt DMSO ir lēts, pieejams šķīdinātājs.
Lai DMSO attīrītu no dimetilsulfīda, sulfonu un ūdens piejaukumiem, to glabā 12 stundas virs bārija oksīda, nātrija hidroksīda vai aktivēta alumīnija oksīda, pēc tam destilē vakuumā.

Izmantošana

Dimetilsulfoksīds ir ļoti svarīgs bipolārais aprotonais šķīdinātājs. Tas ir daudz mazāk toksisks, kā citi šāda veida šķīdinātāji (dimetilformamīds, dimetilacetamīds, N-metil-2-pirolidons). Pateicoties savām šķīdināšanas spējām, DMSO bieži lieto par šķīdinātāju ķīmiskās reakcijās ar neorganisku sāļu līdzdalību, piemēram, nukleofilās aizvietošanas reakcijās, jo DMSO labi solvatē katjonus, bet nesolvatē nukleofilos anjonus. Tā kā DMSO viršanas temperatūra ir augsta, tas iztvaiko ļoti lēni un ir ērts šķīdinātājs reakciju veikšanai paaugstinātā temperatūrā. Zemās temperatūrās dimetilsulfoksīda lietošana ir ierobežota, jo tas viegli sasalst. Bieži pēc reakcijas beigām izreaģējušo maisījumu atšķaida ar ūdeni, lai nogulsnētu organiskās vielas.
Organiskajā sintēzē lieto par maigu oksidētāju, piemēram, Ficnera—Mofata oksidēšanā (Pfitzner–Moffatt oxidation) vai Sverna oksidēšanā (Swern oxidation).
Pilnīgi deiterēts DMSO, kam visi ūdeņraža atomi aizvietoti ar deitēriju, tiek lietots par šķīdinātāju kodolu magnētiskās rezonanses spektroskopijā. DMSO lieto arī mikroelektronikas rūpniecībā.
Dimetilsulfoksīds ir efektīvs līdzeklis krāsas traipu iztīrīšanai; tas ir mazāk bīstams, nekā benzīns vai dihlormetāns. DMSO, tāpat kā nitrometāns, pieder pie retajiem šķīdinātājiem, ar ko iespējams notīrīt nesen sacietējušu ciānakrilāta "superlīmi", kā arī vēl nesacietējušas montāžas putas. DMSO šķīdina tikai pašu virsējo superlīmes kārtiņu, tādēļ tīrāmo virsmu jāberž ilgstoši, lietojot dimetilsulfoksīdā samērcētu lupatiņu un gumijas cimdus.
Bioloģijā DMSO lieto polimerāzes ķēdes reakcijas veikšanai, lai novērstu DNS pavedienu sapārošanos. Dimetilsulfoksīdu izmanto arī kā krioprotektoru, lai novērstu šūnu bojājumus, tās sasaldējot. 10% DMSO šķīdumu var lietot šūnu uzglabāšanai šķidra slāpekļa temperatūrā.
Medicīnā dimetilsulfoksīda (Dimethylis sulfoxidum) ūdens šķīdumu vai gelu lieto ārīgi kā pretiekaisuma un pretsāpju līdzekli. DMSO ietilpst arī ziežu sastāvā, lai atvieglotu aktīvo vielu uzsūkšanos caur ādu.
Dimetilsulfoksīdu iespējams izmantot kā ķīmisko ieroču komponentu, jo tas atvieglo indīgo kaujas vielu nokļūšanu organismā.
17. februāris

17. februāris ir gada 48. diena pēc Gregora kalendāra. Līdz gada beigām ir atlikušas 317 (318 garajā gadā) dienas.