google/wiki40b huggingface dataset:
Pēteris Pētersons

Biogrāfija

Dzimis 1923. gada 24. maijā Rīgas Jūrmalā dramaturga Jūlija Pētersona ģimenē. Mācījās Rīgas Franču licejā (līdz 1942) un Nacionālā teātra aktieru kursos (1943). Otrā pasaules kara beigās devās bēgļu gaitās un nokļuva „Kurzemes katlā”. Pēc kara kā aktieris strādāja Dailes teātrī un studēja romāņu filoloģiju Latvijas Universitātē, vēlāk režiju Teātra institūtā (līdz 1953). Dramaturģijā debitēja 1947. gadā ar lugu „Cilvēks oktobra vējā”, bet atzinību ieguva ar pirmo lugu dzejā „Man trīsdesmit gadu” (1962). Viņš rakstīja arī teātra recenzijas un drāmas teorijai un tehnikai veltītus apcerējumus, kuru lielākā daļa apkopoti krājumos „Darbības māksla” (1978) un „Drāma kā kritērijs” (1987). No 1964. līdz 1971. gadam Pētersons bija Dailes teātra galvenais režisors. No 1972. gada viņš iestudēja izrādes dažādos Latvijas teātros.
Iesaistījās Atmodas kustībā, 1989. gadā bijis iekļauts izolējamo inteliģences pārstāvju sarakstā.
Pēc Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanas Pēteris Pētersons bija Dziesmu svētku režisors (1990), Rīgas Latviešu biedrības priekšsēdētājs (1993–1998) un Starptautiskā Teātra institūta Latvijas centra vadītājs (1994–1998). Bija Rīgas domes deputāts no LTF saraksta, kandidēja mēra amatam 1994. gadā, atkārtoti ievēlēts no Kristīgās Tautas partijas saraksta 1997. gadā.
1998. gada 9. oktobra naktī Pēteris Pētersons kopā ar dzīvesbiedri Eleonoru cieta autokatastrofā uz Jelgavas-Tukuma autoceļa un mira Dobeles slimnīcā. Viņa meita Karina Pētersone ir politiķe, bijusi kultūras ministre.
Krivijriha

Vēsture

Pilsētiņu 17. gadsimtā dibinājuši Zaporožjes kazaki. Strauja pilsētas attīstība sākās no 1881. gada, kad apkārtnē sāka iegūt dzelzs rūdu. Krievijas pilsoņu kara laikā bija viens no Nestora Mahno atbalsta punktiem. Pilsētas tiesības no 1919. gada.
Spruktu baznīca

Vēsture

Pirmā kapela Spruktos bija būvēta 1785 gadā, tā bija koka celtne, kas 1866. gadā bija jau nolietota.
Pašreizējo dievnamu sāka celt 1933. gadā, nodibinoties Spruktu draudzei. Pirmais Spruktu prāvests bija Vaclavs Kozlovskis, kurš, iepriekš būdams būvtehniķis, izveidoja dievnama celtniecības plānu un vadīja celtniecības darbus. 1933. gada 10. septembrī Krāslavas baznīcas dekāns Jāzeps Kisielis iesvētīja baznīcas pamatus. Šajā gadā tika uzcelta arī plebānija, kurā tika izveidota pagaidu kapela. 1935. gadā baznīca bija gatava, trūka tikai torņu un dekāns Kisielis to iesvētīja, veltot Svētā Antona godam. Šajā gadā prāvestu Kozlovski nomainīja prāvests Vladislavs Litaunieks, kura darbības laikā tika uzcelti dievnama torņi. 1938. gadā par prāvestu kļuva Staņislavs Kokins, kura darbības laikā tika pilnībā pabeigta dievnama celtniecība.

Eksterjers

Baznīca ir celta no lieliem betona ķieģeļiem un skārda jumtu. Tā ir neapmesta ēka, 28 metrus gara, 16 metrus plata un 12 metrus augsta ar diviem torņiem, kuros ir iekārti zvani. Ieejas durvis ir no gala, sāniem un sakristejas. Dievnamu ieskauj dārzs, kuru noslēdz koka latu žogs cementa stabiņos.

Interjers

Dievnams ir triju navu celtne ar cementa flīžu grīdu un koka griestiem, kas ir velvē veidoti un apmesti. Sienas apmestas un krāsotas. No ieejas pa labi atrodas niša Ziemassvētku un Lieldienu dievkalpojumiem. Presbitērija abās pusēs atrodas sakristejas. Sānu navas šauras. Kora telpās atrodas senas harmonijs, ērģeļu nav.
Dievnamā ir trīs altāri. Galvenajā jeb centrālajā atrodas Svētā Antona glezna, kas tika atvesta no Izvaltas baznīcas. Kreisās puses altārī ir niša ar lielu Jaunavas Marijas skulptūru, kas arī tika pārvesta no Izvaltas , bet labajā — Jēzus Sirds glezna, ko gleznojusi māksliniece Jadviga Žilvinska.  Dievnamam ir četri procesijas karogi.

Draudze

Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Rēzeknes-Aglonas diecēzē. Draudzi apkalpo prāvests Pāvels Raciņš. Draudze pastāv no 1933. gada, to izveidoja, atdalot teritorijas no Jezupovas un Izvoltas draudzēm.
Draudzei ir trīs kapsētas — Spruktu, Rudānu (Rudeņu) un Markovas kapsēta.

Draudzes lielākie svētki

Draudzes lielākie svētki un atlaidas ir Svētā Antona diena, Vissvētākās Jaunavas Marijas svētki, Vissvētākās Jaunavas Marijas diena un apustuļa Svētā Jāņa diena.
1927. gada Pasaules čempionāts šosejas riteņbraukšanā

1927. gada Pasaules čempionāts šosejas riteņbraukšanā notika Nirburgringā, Vācijā. Tas bija pirmais Pasaules čempionāts profesionāļiem.
Profesionāļi un amatieri startēja kopā (33 dalībnieki bija amatieri). Startēja 55 braucēji, finišēja 18. Sacensību distance bija 182,5 km, uzvarētāja vidējais ātrums bija 27,55 km/h. No amatieriem pirmais finišēja un par Pasaules čempionu kļuva Žans Ārtss.
Krikets

Kriketa vēsture

Pirmā dokumentētā kriketa spēle norisinājās 16. gadsimtā, Anglijas dienvidaustrumos. 18. gadsimta beigās krikets bija attīstījies par vienu no Anglijas nacionālajiem sporta veidiem. Britu impērijas paplašināšanās veicināja spēles izplatīšanos visā pasaulē. 19. gadsimta vidū norisinājās pirmās pārbaudes spēles starp valstu izlasēm. 2019. gadā kriketa pārvaldes orgānā, Starptautiskajā Kriketa padomē (ICC), ietilpa 105 dalībvalstis. Latvija nav Starptautiskās Kriketa padomes dalībvalsts. Vienīgā no Baltijas valstīm šajā saimē ir Igaunija.

Kriketa nūja

Kriketa nūjas ir gatavotas no koka un visai smagas. Nūjām atšķiras svars, tās nevar būt pārāk smaga, jo grūti vēzēt, un arī ne pārāk viegla, piemēram, nūjas ar korķa slāni ir aizliegtas, jo ātrāk vēzējas un bumbiņa labāk no tām atlec. Nūjas rokturi salīdzina ar tenisa raketes rokturi, bet pašas nūjas izmēri ir ļoti ierobežoti, tā var būt tikai 10 centimetrus plata, gandrīz metru gara un mazliet smagāka par kilogramu. Svarīga arī koksne, no kura tās gatavotas (visbiežāk no kādas vītolu sugas), turklāt pēc iegādes nūja spēlei vēl pamatīgi jāsagatavo.
1998. gada ziemas olimpiskās spēles

Spēļu rīkošanas vietas izvēle

Nagano par 18. ziemas olimpisko spēļu mājvietu tika izvēlēta 1991. gada 15. jūnijā Starptautiskās Olimpiskās komitejas sesijas laikā Birminghemā, Lielbritānijā. Nagano par spēļu rīkošanu apsteidza Aostu (Itālija), Jaku (Spānija), Estešundu (Zviedrija) un Soltleiksitiju (ASV). Nagano fināla balsojumā apsteidza Soltleiksitiju tikai par 4 balsīm un viens no noteicošajiem faktoriem bija, ka citā ASV pilsētā Atlantā jau bija notikušas 1996. gada vasaras olimpiskās spēles.

Latvijas komandas sniegums

Nagano ziemas olimpiskās spēlēs Latvijas sportisti startēja kalnu slēpošanā, biatlonā, bobslejā, distanču slēpošanā, kamaniņu sportā un ātrslidošanā. Bobslejā un biatlonā Latvijas komandas sportisti reāli pretendēja uz olimpisko medaļu iegūšanu.    
Bobslejists Sandis Prūsis divnieku ekipāžā ar Jāni Elsiņu izcīnīja piekto vietu, bet četrinieku ekipāža (Sandis Prūsis/Jānis Elsiņš/Egils Bojārs/Jānis Ozols) ieguva sesto vietu. Biatlonists Ilmārs Bricis 20 km distancē izcīnīja piekto vietu, arī Jēkabs Nākums bija piektais 10 km distancē, bet stafetē mūsu biatlonistu komanda (Oļegs Maļuhins/Ilmārs Bricis/Jēkabs Nākums/Gundars Upenieks) bija sestajā vietā.
Okupācija

Okupācija (latīņu: occupatio) nozīmē citas valsts sagrābšanu ar bruņotu (vardarbīgu, militāru) spēku un savas pārvaldības ieviešana tajā. Okupācijas juridiskais skaidrojums tika noformulēts 1907. gada Hāgas konvencijā. Saskaņā ar konvencijas 42. pantu, teritorija ir okupēta, kad tā ir pakļauta naidīgas armijas faktiskai pārvaldei. Okupācija aptver tikai to teritoriju, kur šāda pārvalde ir noteikta un var tikt īstenota.

Jēdziena skaidrojums

Hāgas, kā arī vēlākā Ceturtā Ženēvas konvencija (GCIV), kura tika pieņemta 1949. gadā, līdz ar citiem tiesību dokumentiem veido karadarbības starptautisko tiesisko bāzi, kuras pamatā bez okupācijas ir izskaidroti arī tādi jēdzieni kā agresija, ekspansija, aneksija u.c., kā arī to savstarpējā saistība. Tika noteikti okupējošās, kā arī citu militārajā konfliktā iesaistīto pušu (ja tādas ir) darbības un rīcības nosacījumi okupētajā teritorijā. Galvenā uzmanība šajos dokumentos tika pievērsta okupētās teritorijas iedzīvotāju tiesību aizsardzībai. Piemēram, GCIV 48. pantā noteikts aizliegums okupācijas varai vardarbīgi izvest (deportēt) cilvēkus no okupētās teritorijas uz savu vai citu valstu teritoriju. Tāpat aizliegts arī ievest okupētajā teritorijā cilvēkus no savas teritorijas.
Izšķir arī citus okupācijas veidus. Tā, okupācija var būt militāra, bet nevardarbīga. Pastāv arī okupācijas piemēri, kuri tiek uzskatīti par strīdīgiem, tas ir, - vai šajos gadījumos okupācijas apzīmējums ir vai nav piemērojams.
Atšķirībā no vardarbīgas militāras okupācijas, nevardarbīga militāra okupācija ir tāda, kurā nav konstatējamas Hāgas konvencijā minētās pazīmes.

Islandes piemērs

Kā piemēru var minēt ASV Islandes nevardarbīgu okupāciju 1941. gada 7. jūlijā. Šī okupācija saglabājās visa Otrā pasaules kara laikā ar mērķi nodrošināt sabiedroto aviācijas un transporta kuģu bāzēšanos Atlantijas okeānā. Tā tika uzskatīta par nevardarbīgu okupāciju tādēļ, ka ASV okupācijas karaspēks attiecībā pret Islandi netika klasificēts kā naidīgs vai naidīgas valsts karaspēks. Tā klātbūtne Islandē bija nepieciešama lai nepieļautu tās militāru, vardarbīgu okupāciju no nacistiskās Vācijas puses, kā arī lai nodrošinātu karaspēka un materiālās piegādes sabiedroto frontei Eiropā no ASV.
Bangpūtis

Bangpūtis (lietuviešu: Bangpūtys; jaunprūšu: *Bangāpūtis) ir rietumlietuviešu un prūšu jūras vēja dievs. Vācu etnogrāfs Matejs Pretorijs 17. gadsimta beigās Bangpūti nosauca par vētras un ūdens dievu, kam esot upurēts, pretnostatot to ugunij, Jēkabs Brodovskis 18. gadsimta sākumā — par jūras dievu, bet Filips Ruiģis 18. gadsimtā Bangpūti nodēvēja par jūras dievu un pielīdzināja to seno romiešu dievam Neptūnam.
Lietuvieši kokā esot veidojuši Bangpūša tēlus. Līdzīga būtne ar vārdu bangu dievaitis atrodama 1825. gadā izdotajā Ludviga Rēza un 1905. gadā izdotajā Viļa Kalvaiša dainu apkopojumā. Bangpūtim tuva dievība varētu būt bijusi Vējopatis.
Sahāra

Sahāra (arābu: صَحراء (ṣaḥrā) izrunā: [sˤɑħrɑːʔ] — ‘tuksnesis’) ir lielākais smilšu tuksnesis pasaulē un otrs lielākais tuksnesis aiz Antarktīdas. Tas Ziemeļāfrikā stiepjas vairāk nekā 5600 km garumā no Atlantijas okeāna līdz Sarkanajai jūrai un aizņem aptuveni 9 miljonus km², vairāk nekā ceturto daļu no visa Āfrikas kontinenta. Ziemeļu robežu veido Vidusjūra un Atlasa kalni, bet dienvidu robeža aptuveni sakrīt ar 17° paralēli uz ziemeļiem no ekvatora.
Dažas Sahāras tuksneša daļas veido desmitiem un simtiem km garas ceļojošas smilšu kāpas — ergi, kas nereti pārsniedz 200 m augstumu. Pasaulē augstākās smilšu kāpas atrodamas Sahāras tuksneša Alžīrijas daļā un sasniedz 465 m augstumu.

Ģeogrāfija

Smiltis klāj tikai apmēram piekto daļu no visa Sahāras tuksneša. Daļu tuksneša veido plakani oļiem klāti līdzenumi — regi. Tuksneša zemākais punkts atrodas Katāras ieplakā, Ēģiptē, 132 m zem jūras līmeņa, bet lielāko daļu Sahāras tuksneša veido akmeņainas augstienes — hamādas. Sahāras augstākā virsotne Emikusī, kas atrodas Tībestī kalnienē, Čadā, sasniedz 3415 m augstumu virs jūras līmeņa. Vidējais augstums svārstās no 300 līdz 450 metriem virs jūras līmeņa.

Demogrāfija

Sahārā dzīvo ļoti maz cilvēku, galvenokārt, arābi, berberi un mauri. No mazākām etniskajām grupām ievērojami ir arī tuaregi un tubu. Mazliet vairāk par pusi no Sahārā dzīvojošajiem ir lauksaimnieki, kas dzīvo oāzēs, bet atlikušie ir klejotāji vai daļēji klejotāji.

Flora un fauna

Izņemot oāzes, Sahāras augājs ir ļoti trūcīgs, tomēr tikai dažās tuksneša vietās pilnībā nav atrodama neviena augu suga, piemēram, Tanezruftā un dažos Lībijas tuksneša reģionos. Lielākie Sahāras dzīvnieki ir antilopes un gazeles, kā arī pieradinātie vienkupra kamieļi un kazas. Tajā dzīvo arī zaķi, lapsas, ķirzakas, čūskas un dažādi kukaiņi.
Karaļa gambīts

Vēsture

Pirmoreiz pieminēts R. Lopesa darbā (1561. g.), vēlāk Dž. Greko, Dž. Polerio, A. Salvio un citos. Karaļa gambīts 18. un 19. gadsimtā daudziem bijis iemīļota, bet arī bieži klupieniem bagāta atklātne. 19. gadsimta otrā pusē šaha aizsardzības un pozicionālās spēles metodes būtiski pilnveidojās. Tas noveda pie tā, ka melnie spēles gaitā, bieži vien atdodot upurēto bandinieku, ieguva drošu, mazāk taktiski saspringtu stāvokli. Kā sekas karaļa gambīts tika spēlēts arvien retāk. No lielmeistariem tikai Rūdolfs Špīlmans, kas vēlāk tika iesaukts par pēdējo karaļa gambīta bruņinieku, 20.gs. 20. — 30. gados to vēl lietoja regulāri, bet Savēlijs Tartakovers epizodiski. Pēc Otrā pasaules kara tikai Dāvids Bronšteins un Boriss Spaskis to lietojuši dažās partijās.

Stratēģiskā ideja

Ar bandinieka "f" upuri baltie aizvilina melno bandinieku un cenšas ar d2-d4 izveidot bandinieku centru un pāriet uzbrukumā. Mūsdienu traktējumā baltie necenšas uzbrukt par katru cenu, bet ir gatavi apmierināties tikai ar pozicionālām priekšrocībām. Melnie ir iespējas ne tikai sekmīgai aizsardzībai, bet arī cīņai par iniciatīvu.
Milzkalne (stacija)

Vēsture

Pietura atklāta 1959. gadā.  Mūsdienu stacijas ēka ir celta padomju laikos. Stacijas ēkā biļetes kopš 21. gadsimta sākuma nepārdod.
Ģimenes melodrāma

Sižets

Pusaudža Vladimira Barabanova ar iesauku Barabans vecāki ir šķīrušies. Tēvs nav atradis laimi jaunajā ģimenē, bet māte slēpjas no uzveltajām rūpēm atmiņās par savu mākslinieces jaunību.
Vladimirs ļoti pārdzīvo par notikušo, bet savus pārdzīvojumus slēpj zem skolas jokdara maskas.
Atgriezies mājās no deju vakara, Vladimirs no kaimiņu meitenes uzzina, ka pēc kārtējās sarunas ar bijušo vīru, viņa māte ir aizvesta uz slimnīcu. Aizmirstot par visu, viņš steidzas to satikt.
Pols Veics

Biogrāfija

Pols Veics piedzima 1932. gada 25. jūlijā Ēri, Pensilvānijā. Viņš pabeidza Harborkrīkas vidusskolu.
1954. gadā Veics Pensilvānijas Valsts universitātē ieguva bakalaura grādu aviācijas inženierijā. Studiju laikā viņš apguva Jūras kara flotes rezerves virsnieku treniņu korpusa kursus. 1954. gadā Pols Veics sāka dienestu Jūras kara flotē uz eskadras mīnu kuģa. 1956. gada septembrī viņš pabeidza lidotāju kursus, un sāka dienēt kara flotes aviācijā. Viņš piedalījās Vjetnamas karā.
1962. gadā Veics ASV Jūras pēcdiploma skolā ieguva maģistra grādu aviācijas inženierijā.
1966. gada aprīlī Pols Veics tika uzņemts piektā iesaukuma NASA astronautu grupā. Pēc astronautu pamatapmācības pabeigšanas viņš gatavojās  Apollo programmā. Viņš tika apstiprināts par Apollo 20 komandmoduļa pilotu, bet vēlāk Apollo 20 lidojums tika atcelts.
Pola Veica pirmais kosmiskais lidojums notika no 1973. gada 25. maija līdz 22. jūnijam, esot orbitālās stacijas Skylab pirmās ekspedīcijas Skylab 2 pilotam. Apkalpe uzstādīja kosmiskā lidojuma rekordu 28 dienas.
1976. gadā Veics atvaļinājās no bruņotajiem spēkiem jūras kapteiņa pakāpē.  Viņš gatavojās Space Shuttle programmā, apgūstot kosmoplāna pilota iemaņas.
Otro lidojumu kosmosā Pols Veics veica 1983. gada aprīlī misijā STS-6, esot komandierim. Šis bija kosmoplāna Challenger pirmais lidojums.
1988. gada martā Veics atstāja astronautu grupu, un kļuva par Džonsona kosmosa centra direktora vietnieku.
1994. gada maijā viņš atstāja NASA.
1. augusts

1. augusts ir gada 213. diena pēc Gregora kalendāra (214. garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 152 dienas.
Datorizēta sejas animēšana

Datorizēta sejas animēšana ir datorgrafikas nozare, kas ietver metodes un tehnoloģijas cilvēka sejas modeļu un attēlu radīšanai un animācijai. Modelis var būt gan cilvēks, gan dzīvnieks, gan cits iedomāts tēls. Tā bieži tiek pielietota citās zinātniskajās jomās un mākslas virzienos, sākot no psiholoģijas līdz pat tradicionālajai animācijai. Cilvēku sejas kustību nozīme gan verbālā, gan neverbālā komunikācijā un sasniegumi datorgrafikā ir izveidojuši diezgan lielu zinātnisko, tehnoloģisko un māksliniecisko interesi par sejas animācijām, izmantojot datorsistēmas.
Kaut gan sejas animācijas metožu izstrāde sākās 1970. gadu sākumā, tomēr lielākais progress šājā nozarē sasniegts tikai kopš 1980. gadu beigām.

Sejas animāciju valodas

Daudzas sejas animācijas valodas tiek izmantotas, lai aprakstītu animācijas saturu. Tas var būt kā ievaddati kādai saderīgai programmai, atskaņotājam, kas var attēlot pieprasīto darbību. Sejas animācijas valodas ir cieši saistītas citām multimediju prezentācijas valodām, kā SMIL un VRML. Lielākā daļa sejas animāciju valodu par pamatu ņem XML valodu tās popularitātes un datu atspoguļošanas iespēju dēļ. Paraugs Virtual Human Markup Language (VHML):
 <vhml>
   <person disposition="angry">
     First I speak with an angry voice and look very angry,
     <surprised intensity="50">
       but suddenly I change to look more surprised.
     </surprised>
   </person>
 </vhml>
Iespējām bagātākās valodas pieļauj arī nosacījumu elementus, notikumu apstrādi un paralēlas darbības. Piemērs Face Modeling Language (FML):
 <fml>
   <act>
     <par>
 <hdmv type="yaw" value="15" begin="0" end="2000" />
 <expr type="joy" value="-60" begin="0" end="2000" />
     </par>
     <excl event_name="kbd" event_value="" repeat="kbd;F3_up" >
 <hdmv type="yaw" value="40" begin="0" end="2000" event_value="F1_up" />
 <hdmv type="yaw" value="-40" begin="0" end="2000" event_value="F2_up" />
     </excl>
   </act>
 </fml>
Varlpiri zīmju valoda

Sociālais konteksts

Kaut arī daudzām kaimiņu valodu grupām, kā piemēram, arerntes un Rietumu tuksneša valodām, arī pastāv zīmju palīgvalodas, varlpiri zīmju valoda (tāpat kā varumunu zīmju valoda) ir visattīstītākā un visplašāk lietotā. Tā ir tikpat pilnīga komunikācijas sistēma, kā mutvārdu varlpiri valoda. Tā iemesls ir tradīcija, kas atļauj atraitnēm sēru laikā (kas var ilgt mēnešiem un gadiem ilgi) sazināties vienīgi ar zīmju palīdzību.
Varlpiri komūnās atraines parasti dzīvo atsevišķi no to ģimenēm kopā ar citām atraitnēm vai jaunām vientuļām sievietēm. Tā rezultātā parasta ir parādība, ka varlpiri sievietes daudz labāk lieto žestu valodu, nekā vīrieši. Jundumu vecākās paaudzes sievietes pastāvīgi lieto zīmju valodu, neatkarīgi no tā, vai ir runas aizliegums, vai nē. Parasti visi komūnas iedzīvotāji saprot šo valodu un prot lietot zīmju valodu situācijās, kad runas lietošana ir nevēlama, kā piemēram, medībās, privātās sarunās, lielā attālumā, slimības gadījumā, vai attiecībās ar personu, pret kuru nepieciešams izrādīt sevišķu cieņu. Daudzi arī lieto zīmju valodu vienlaikus ar runu.

Lingvistika

Britu lingvists Adams Kendons (Adam Kendon) apgalvo, ka varlpiri zīmju valodu vislabāk var raksturot nevis kā atsevišķu valodu, bet kā varlpiri mutvārdu valodas manuālo atveidojumu. Atsevišķas zīmes atveido mutvārdu valodas morfēmas, kuras tiek izteiktas tādā pat vārdu kārtībā, kā runātajā valodā. Tomēr ir virkne gramatisku detaļu, kas zīmju valodā netiek atveidotas, kā arī tādas, kas raksturīgas tikai šai zīmju valodai.
Sergejs Lobanovs

Biogrāfija

Sanktpēterburgas šaha skolas audzēknis. Pārstāvējis Krieviju Eiropas un pasaules jauniešu šaha čempionātos, kuros lielākos panākumus guvis 2015. gadā, kad uzvarējis Eiropas jauniešu šaha čempionātā U14 vecuma grupā, 2013. gadā bijis trešais Pasaules jauniešu šaha čempionātā U12 vecuma grupā. Divas reizes pārstāvējis Krievijas komandu pasaules jauniešu U16 komandu šaha olimpiādē (2016-2017), kurās izcīnījis zelta (2017) un sudraba (2016) medaļas komandu vērtējumā, kā arī sudraba (2017) un bronzas (2016) medaļas individuālajā vērtējumā. 
2016. gadā izcīnījis trešo vietu Sanktpēterburgas pilsētas šaha čempionātā. 2017. gadā Sanktpēterburgā uzvarējis lielmeistara normas starptautiskajā šaha turnīrā.
Par panākumiem turnīros FIDE 2017. gadā Lobanovam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu.
Veru apriņķis

Valoda

Viens no svarīgākajiem Veru apriņķa simboliem un identitātes stiprinātājiem ir veru valoda jeb Dienvidigaunijas dialekts, kas pretendē uz reģionālās valodas statusu. Veru apriņķa valoda tiek lietota kā literatūrā, tā arī dzejā, tiek izdots laikraksts "Uma Leht".

Administratīvais iedalījums

Pēc 2017. gada teritoriālās reformas apriņķī ir 5 pašvaldības - Antslas pagasts, Reuges pagasts, Setomā pagasts, Veru un Veru pagasts.
Kvarca rezonators

Kvarca rezonators ir ierīce, kas paredzēta precīzas un noturīgas frekvences maiņstrāvas stabilizēšanai. Iekārtu, kurā frekvences stabilizēšanai tiek izmantots kvarca rezonators, sauc par kvarca ģeneratoru. Kvarca rezonatoru elektroniķu žargonā bieži dēvē vienkārši par kvarcu. Dažādi kvarca rezonatori spēj darboties frekvencēs no dažiem kHz līdz simtiem MHz.

Uzbūve

Kvarca rezonators sastāv no precīzi noslīpēta kvarca kristāla, kas ievietots stikla, metāliskā vai plastmasas aizsargapvalkā (no tā var arī būt izsūknēts gaiss) un kam pievienoti izvadi. Precīzijas kvarca ģeneratoros izmantojamie rezonatori tiek ievietoti termostatā. Dažreiz kā termostata korpusu izmanto Djuāra trauku.

Darbības princips

Kvarca rezonatora darbība pamatojas uz kvarca kristāla pjezoelektriskajām īpašībām. Pieliekot kvarca plāksnītei spriegumu, tas izsauc plāksnītes deformāciju. Savukārt deformācija rada lādiņu parādīšanos uz plāksnītes virsmām (pjezoelektriskais efekts). Rezultātā plāksnītes mehāniskās svārstības izraisa elektriskā lādiņa svārstības un otrādi. Šīm svārstībām ir noteikta pašfrekvence (sk. svārstību kontūrs).
Māris Riekstiņš

Dzīvesgājums

Dzimis 1963. gadā Rīgā. Studējis LVFKI Pedagoģiskajā fakultātē (1981—1985), tad Latvijas Universitātes Juridiskajā fakultātē (1987—1993). Līdztekus bija Latvijas Jaunatnes organizāciju komitejas priekšsēdētāja vietnieks, referents, atbildīgais sekretārs (1987—1992).
1992. gadā uzsāka darbu Ārlietu ministrijā, sākumā kā Ārlietu ministrijas sakaru referents ar Vāciju, Austriju un Šveici, vēlāk ieņēma valsts sekretāra vietnieka amatu. No 1993. gada augusta līdz 2004. gada novembrim Māris Riekstiņš bija Ārlietu ministrijas valsts sekretārs.
Šajā laika periodā M. Riekstiņš ir bijis arī Latvijas Republikas delegācijas iestāšanās sarunām ar NATO vadītājs, Latvijas dalības PTO Konsultatīvās padomes priekšsēdētājs, vadījis Latvijas delegāciju PTO sarunās Sietlā (1999), Dohā (2000) un Kankunā (2003), bija arī ASV un Baltijas partnerattiecību hartas Latvijas delegācijas vadītājs, kā arī Latvijas delegācijas vadītājs sarunām par jūras robežu ar Igauniju (līgums noslēgts 1997. gadā un ratificēts) un Lietuvu (līgums noslēgts 1999. gadā, līdz šim brīdim nav ratificēts).
2004. gada novembrī Māris Riekstiņš tika apstiprināts Latvijas ārkārtējā un pilnvarotā vēstnieka ASV amatā. Papildus M. Riekstiņš pildīja arī nerezidējošā vēstnieka funkcijas Meksikā.
2006. gadā viņš iestājās Tautas partijā, bija tās Valdes loceklis. 
2007. gada janvārī Riekstiņš atstāja vēstnieka darbu un sāka vadīt tālaika Ministru prezidenta Aigara Kalvīša biroju, ko turpināja, līdz 8. novembrī kļuva par ārlietu ministru Kalvīša valdībā pēc tam, kad no amata bija atkāpies Artis Pabriks. Pēc Kalvīša valdības demisijas Riekstiņš saglabāja amatu arī Ivara Godmaņa (LPP/LC) vadītajā valdībā un vēlāk arī Valda Dombrovska (Jaunais laiks) valdībā. 2007. gadā Tautas partija izvirzīja M. Riekstiņa kandidatūru Valsts prezidenta amatam, savukārt 2009. gadā Eiropas Savienības komisāra amatam. Ārlietu ministra pienākumus Māris Riekstiņš pildīja līdz 2010. gada aprīlim, kad Tautas partija izstājās no koalīcijas. Māris Riekstiņš bija 10. Saeimas deputāta kandidāts politiskās apvienības Par Labu Latviju! vēlēšanu sarakstā.
No 2011. gada februāra līdz 2015. gadam Māris Riekstiņš pildīja Latvijas pastāvīgā pārstāvja NATO pienākumus, vēlāk bija ārlietu ministrijas ģenerālinspektors.
2017. gada 17. augustā viņš kļuva par Latvijas vēstnieku Krievijas Federācijā.
Rīga-2004

Starptautiskais turnīrs "Rīga—2004" - starptautiskais šaha turnīrs, kas notika Rīgā no 15. līdz 21. augustam 2004. gadā un vienlaicīgi bija arī 2004. gada Latvijas šaha čempionāts.
8. augusts

8. augusts ir gada 220. diena pēc Gregora kalendāra (221. garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 145 dienas.
Temirtau

Temirtau (kazahu: Теміртау, "dzelzs kalns") ir Karaghandi apgabala pilsēta Kazahstānā, 39 km attālumā no Karaghandi. Dibināta 1945. gadā pie metalurģiskās rūpnīcas, ko 1950. gadā pārveidoja par Karagandas metalurģisko kombinātu (krievu: КарМетКомбинат), 1995. gadā par AS Испат-Қармет, 2004. gadā par AS Миттал-Стил Теміртау, 2007. gadā par АрселорМиттал Теміртау.