google/wiki40b huggingface dataset:
Karels Trakslers

Biogrāfija

Bijis Romas Katoļu baznīcas priesteris, kurš aizrāvies ar šaha spēli. Atklājis ļoti agresīvu variantu divzirdziņu aizsardzībā, kas nosaukts viņa vārdā - 1.e4 e5 2.Zf3 Zc6 3.Lc4 Zf6 4.Zg5 Lc5. 1890. gadā pirmoreiz to pielietojis turnīra partijā un guvis spīdošu uzvaru jau 17. gājienā nomatojot pretinieka karali. Tomēr šaha turnīros sava amata ierobežojumu dēļ piedalījies reti.
Bijis arī tā sauktās "Bohēmijas skolas" šaha problēmists, kurš publicējis aptuveni 900 šaha kompozīcijas, daudzas arī ar dažādiem pseidonīmiem. No 1896. līdz 1899. gadam bijis čehu šaha žurnāla "České listy šachové" redaktors. Kopā ar savu brālēnu Vīnē publicējis grāmatu "Schachprobleme aus den Jahren 1884–1910" ("Šaha problēmas no gadiem 1884-1910"), kurā apkopojis līdz 1910. gadam sacerētās problēmas.
Aloizs Blonskis

Biogrāfija

Mācījies Preiļu rajona Kategrades pamatskolā, Aglonas ģimnāzijā un 23. vakarskolā. Profesionālo izglītību ieguvis PSRS Iekšlietu ministrijas Minskas Augstākajā milicijas skolā, ko pabeidzis 1962. gadā. Policista karjeru sācis 1953. gadā. Policijā strādājis dažādos amatos. Vadījis Jūrmalas milicijas Kriminālizmeklēšanas daļu, Ogres rajona Milicijas nodaļu, bijis Latvijas Kriminālpolicijas priekšnieka vietnieks (1969—1994). 1994. gadā viņš kļuva par Kriminālpolicijas priekšnieku, šajā amatā būdams līdz 2000. gadam, kad aizgāja pensijā. Pēc aiziešanas pensijā 2001. gadā tika ievēlēts Rīgas domē no partijas "Latvijas Ceļš" saraksta. Tāpat bijis iekšlietu ministra ārštata padomnieks.
Apbalvots ar IV šķiras Triju Zvaigžņu ordeni (1996). 1997. gadā saņēmis policijas ģenerāļa dienesta pakāpi. Sarakstījis grāmatu "No ierindnieka līdz ģenerālim".
A. Blonska meita Ingrīda Labucka ir juriste, tiesnese un bijusī politiķe, bijusi tieslietu ministre un Saeimas deputāte.
Kriņicas Morskas bāka

Kriņicas Morskas bāka (poļu: Latarnia Morska Krynica Morska) atrodas Polijā, Pomožes vojevodistē, Kriņicā Morskā, uz Baltijskas strēles.
54°22′59.78″N 19°27′00.10″E

Raksturojums

Bākas augstums ir 27 m. Bāku veido apaļš betona bloku tornis ar galeriju un laternu. Tornis ir sarkans, galerija un laterna — baltas. Gaismas elements atrodas 53 m virs jūras līmeņa. Gaismas iekārtu veido divas 1 kW spuldzes maiņas aparātā un Frenela lēcas. Gaisma balta (2 s deg, 2 s pārtraukums, 2 s deg, 6 s pārtraukums). Gaismas signāls redzams 18 jūras jūdžu attālumā.

2006. gadā Polijas pasts izdeva pastmarku ar bākas attēlu.
Viktors Hedmans

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Hedmans uzsāka 2007.—08. gada sezonā, kad debitēja Zviedrijas Elitsērijas vienībā MODO. Komandas rindās Hedmans spēlēja arī 2008.—09. gada sezonā, taču tad, 2009. gada vasarā, pārcēlās uz Ziemeļameriku.
2009.—10. gada sezonu Hedmans aizvadīja jau NHL kluba Tampabejas "Lightning" sastāvā. 2011. gada novembrī aizsargs pagarināja savu līgumu ar "Lightning" uz nākamajiem pieciem gadiem. 2012.—13. gada NHL sezonas lokauta laikā Hedmans aizvadīja 26 spēles KHL kluba Astanas "Baris" sastāvā. 2013.—14. gada sezonu noslēdza ar 55 rezultativitātes punktiem. Tā ir līdz šim rezultatīvākā Hedmana sezona NHL. 2014.—15. gada sezonā kopā ar Tampabejas "Lightning" sasniedza Stenlija kausa finālsēriju, tajā gan piekāpjoties Čikāgas "Blackhawks" hokejistiem. 2017. gadā spēlēja NHL Visu Zvaigžņu spēlē. 2018. gadā kā līgas labākais aizsargs ieguva Džeimsa Norisa balvu.
Zviedrijas hokeja izlases sastāvā spēlējis 2010. un 2012. gada Pasaules čempionātos, 2010. gadā kopā ar izlasi izcīnot bronzas medaļu.
Groupe PSA

Vēsture

1973. gada naftas krīzes ietekmē Francijas autoražotājs Citroën piedzīvoja finansiālu triecienu un 1974. gadā bankrotēja. 1974. gada 24. jūnijā paziņots, ka Citroën apvienosies ar Peugeot. 1974. gada decembrī Peugeot S. A. ieguva 38,2 % Citroën kapitāldaļu. 1976. gada 9. aprīlī Peugeot palielināja daļu līdz 89,95 %. Abiem uzņēmumiem izveidots mātes uzņēmums PSA Peugeot Citroën. Līdz 1979. gadam jaunais uzņēmums attīstījās veiksmīgi.
1978. gada beigās PSA par 1 ASV dolāru nopirka Chrysler Europe (zīmoli Talbot un Simca), kuram bija lieli parādi. No 1980. līdz 1985. gadam uzņēmums piedzīvoja zaudējumus. 1986. gadā pārtraukta Talbot un Simca vieglo automašīnu ražošana, šajās rūpnīcās pārejot uz Peugeot modeļu montāžu. Talbot markas komercmašīnas turpināja ražot līdz 1992. gadam.
2012. gada 29. februārī PSA paziņoja par alianses izveidošanu ar General Motors (GM), kas kļuva par PSA otru lielāko akciju turētāju (7 %). 2013. gada beigās General Motors pārdeva sev piederošās PSA akcijas. 2014. gadā Dongfeng Motor, Ķīnas partneris, kurš izgatavoja PSA automašīnas Ķīnā, un Francijas valdība ieguva 13 % PSA kapitāldaļu katrs, samazinot Pežo ģimenes daļu no 25 % līdz 14 %.
2015. gadā grupa atkal sāka pelnīt. 2016. gadā PSA paziņoja, ka plāno atgriezties Ziemeļamerikas tirgū. 10. februārī PSA no Hindustan Motors nopirka zīmolu Hindustan Ambassador, ar tā cerot pārdot savas automašīnas Indijas tirgū. 14. februārī PSA paziņoja, ka norit sarunas par autoražotāju Opel un Vauxhall pirkšanu no General Motors. GM bizness Eiropā kopš 2000. gada cieta lielus zaudējumus. 17. februārī paziņots, ka PSA iegādāsies Malaizijas uzņēmumu PROTON Holdings, kam pieder automašīnu zīmoli Proton un Lotus. 4. aprīlī uzņēmuma nosaukums mainīts no PSA Peugeot Citroën uz Groupe PSA. 2017. gada 6. martā oficiāli paziņots, ka Groupe PSA par 1,3 miljardiem eiro pirks General Motors Eiropas struktūrvienību Adam Opel AG ar zīmoliem Opel un Vauxhall. Bez tam PSA kopīgi ar Francijas banku BNP Paribas par 900 miljoniem EUR iegādāsies GM Eiropas finanšu pakalpojumu biznesu.
Radio 1

Programma

Radiostacijas ēterā skan gan latviešu, gan ārzemju mūzika, kā arī ziņas, anekdotes un reklāmas.
Mārtiņš Klišāns

Izglītība

Mārtiņš Klišāns pirmo profesionālo muzikālo izglītību ieguvis, dziedot Emīla Dārziņa zēnu korī un beidzot kordiriģēšanas klasi Emīla Dārziņa speciālajā mūzikas vidusskolā.  Studijas turpinājis Jāzepa Vītola Latvijas Mūzikas akadēmijā, pabeidzot kordiriģēšanas klasi pie profesora Imanta Kokara. 1999. gadā papildinājis zināšanas Prinstonā (ASV). Studiju laikā kā dziedātājs piedalījies Štutgartes Baha akadēmijas meistarklasē pie prof. Brjūsa Ābela (Bruce Abel). 2009. gadā saņēmis Maģistra grādu Latvijas Mūzikas Akadēmijas diriģēšanas nodaļā.

Profesionālā darbība

No 1989. līdz 1992. gadam viņš bija Latvijas Universitātes kora "Juventus" diriģents, vairākus gadus diriģēja daudzu starptautisko konkursu laureātu kamerkori "Sacrum" un ilgus gadus bija Cēsu pilsētas Kultūras centra jauktā kora "Beverīna" diriģents. Kopš 1998. gada Mārtiņš Klišāns ir Rīgas Doma zēnu kora diriģents un mākslinieciskais vadītājs. Astoņpadsmit pēdējie Rīgas Doma zēnu kora CD ieraksti veikti M. Klišāna vadībā. Tieši M. Klišāna darbības laikā 2001. gadā Rīgas Doma zēnu korim tiek piešķirta Lielā Mūzikas Balva. Mārtiņš Klišāns ir IX Latvijas skolu jaunatnes dziesmu svētku virsdiriģents 2005. gadā, ievēlēts arī par XXIV Vispārējo latviešu dziesmu svētku virsdiriģentu 2008. gadā.
Pašalik ir Cēsu novada virsdiriģents un jauktā kora "Valmiera" diriģents.
Mārtiņš Klišāns ir piedalījies pasaules kordiriģentu konferencē. 2000. gadā Ročesterā, ASV un kopā ar Rīgas Doma zēnu kori vadījis bērnu koru diriģentu semināru. Mārtiņš Klišāns ir un Cēsu pilsētas Kultūras centra jauktā kora "Beverīna" diriģents. 2004. gada jūlijā piedalījies kā viesdiriģents Americafest — Zēnu un vīru koru pasaules festivālā Čehijā.
Mārtiņš Klišāns dziedājis "Rīgas vokālajā grupā" un kamerkorī Ave Sol, piedalījies vairākos baroka operu un oratoriju uzvedumos, dziedot tenora partiju (G. F. Hendeļa "Mesijā", J. S. Baha "Ziemassvētku oratorijā", H. Pērsela operās "Feju karaliene" un "Didona un Enejs"). Par dalību uzvedumā "Didona un Enejs" kopā ar radošo grupu saņēmis Lielo Mūzikas balvu.
Vīksnas pagasts

Upes

Bolupe, Kačupīte, Kurna, Oknupe, Palnupe.

Ezeri

Lielais Pokuļevas ezers, Sprogu ezers.

Vēsture

Vīksnas pagasts izveidots 1936. gadā, teritoriju atdalot no Balvu pagasta. 1945. gadā Abrenes apriņķa Vīksnas pagastā izveidoja Georgijevas, Nikolajevas un Oknupes ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. 1954. gadā Balvu rajona Nikolajevas ciemam pievienoja likvidēto Oknupes ciemu, bet kolhoza «Zaveti Iļjiča» teritoriju pievienoja Georgijevas ciemam. 1960. gadā pievienoja Liepnas ciema kolhoza «Pobeda» teritoriju. 1965. gada jūlijā pievienoja daļu likvidētā Georgijevas ciema, bet tā paša gada novembrī pārdēvēja par Vīksnas ciemu. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Vīksnas pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Balvu novadā.

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas ir Vīksna (pagasta centrs), Annasbirzs, Ašusils, Čāgas, Dampadruva, Derdziņi, Kačupe, Makšinava, Makšinavas Strauti, Mežareja, Miezāji, Oknupe, Pakalnieši, Pokuļeva, Rimši, Sprogas, Strauti, Ukraina, Valentinova, Veckuprava.
Austrumāfrikas lūzumzona

Austrumāfrikas lūzumzona jeb Lielā Rifta ieleja ir tektoniskā lūzuma zona Austrumāfrikā un Dienvidrietumāzijā, lielākā Zemes garozas lauzumu un grābenu sistēma Pasaulē. Stiepjas vairāk kā 6500 km garumā Austrumāfrikā no Zambezi upes lejteces dienvidos līdz Sarkanajai jūrai ziemeļos un turpinās gar Vidusjūras piekrasti līdz Taura kalniem. Tiek uzskatīts, ka dažu miljonu gadu laikā Austrumāfrika šajā vietā atšķelsies no pārējā kontinenta.

Izveidošanās

Austrumāfrikas lūzumzona sākusi veidoties apmēram pirms 20—15 miljoniem gadu, attālinoties Āfrikas un Arābijas plātnēm. Plātnēm attālinoties, zeme ielejas vidusdaļā slīd uz leju, kamēr ielejas malas ceļas uz augšu. Rezultātā izveidojusies apmēram 5000 kilometru gara ieleja, kura vietām ir vairāk nekā 1000 metru dziļa un 45—100 kilometru plata. Lūzumzonas malās izvietojušies gandrīz visi Āfrikas vulkāni: Kilimandžaro, Kenijas kalns, Elgons. Zona seismiska.
Virsaitis (karakuģis)

Kuģa gaitu vēsture

Uzbūvēts Pirmā pasaules kara laikā 1917. gadā kā Vācijas impērijas Kara flotes mīnu traleris "M-68"  Neptun Werft Rostock kuģu būvētavā Rostokā. Pēc Rīgas ieņemšanas nosūtīts uz Daugavas grīvu, kur 29. oktobrī uzskrēja uz mīnas un nogrima. 
Padomju Latvijas Jūrlietu pārvalde 1919. gada marta sākumā to izcēla un nodeva remontā. No 15. marta kuģi, kaut arī remontā esošu, ieskaitīja jaundibinātajā Padomju Latvijas kara flotilē kā mīnu traleri "Sarkanā Latvija". Pēc Rīgas atbrīvošanas 1919. gada 22. maijā no lielinieku varas tas palika landesvēra kontrolētajā Bolderājā. 
1919. gada jūlijā Latvijas Republikas Apsardzības ministrija pārņēma kuģi sava bilancē, pārdēvējot par "M" un atsāka kuģa remontēšanu, paplašināšanu un apbruņošanu Biržas mehāniskā darbnīcā un kuģu būvētavā Bolderājā. Kaut arī mīnu traleris "M" vēl atradās remontā, Apsardzības ministrs to 1921. gada 12. jūnijā ieskaitīja jūras dienestā, pārdēvējot par "Virsaitis". Vairs netika apzīmēts kā lielgaballaiva mīnulicējs, bet gan dēvēts sākumā par "Kara ministrijas sargu kuģi", vēlāk vienkārši par "karakuģi" (saīsinājumā lietojot k/k). Vispirms k/k "Virsaitis" apmācību nolūkos apbraukāja Latvijas piekrasti un Rīgas jūras līci. 1923. gada augustā tas veica pirmo tālāko apmācības braucienu juras kapteiņa A. Keizerlinga vadībā, ierodoties Gēteborgas ostā Zviedrijā. 1920.-1930. gados "Virsaitis" veica virkni valsts reprezentācijas braucienu, piedalījās kara flotes manevros (1930., 1931. gados kopā ar Igaunijas un Somijas kara flotēm).
Pēc Latvijas okupācijas 1940. gada 19. augustā to iekļāva PSRS Baltijas kara flotes sastāvā kā mīnulicēju ar nosaukumu "T-297". Pēc Vācijas uzbrukuma PSRS 1941. gada 25. jūlijā kuģi pārdēvēja atpakaļ par "Virsaiti". 1941. gada 2. decembrī, evakuējot Sarkanās armijas daļas no Ziemas kara laikā PSRS okupētās Hanko pussalas, "Virsaitis" Somu jūras līcī uzbrauca uz mīnas un nogrima.

Kuģa vraks

2011. gada oktobrī tika paziņots, ka pie Somijas krastiem ir atrasts kuģa vraks.
Novotnija aizsegšanās

Novotnija aizsegšanās jeb Novotnijs ir tēma šaha kompozīcijā. Tās būtība — figūras upuris uz kritiskā lauciņa, izsauc pretinieka dažādā virzienā ejošu tālšāvēja figūru savstarpēju aizsegšanos. Novotnija tēmas īpatnība ir tā, ka upurētās figūras gājiens uz kritisko (aizsegšanās) lauciņu rada vienlaicīgi divus tematiskos draudus.
Tēma nosaukta čehu problēmista A. Novotnija vārdā, kurš 1854. gada janvārī publicēja uzdevumu ar šāda tipa aizsegšanos (skat. uzdevumu Nr. 2). Tēma ieguva lielu popularitāti problēmistu vidū, ar laiku izveidojās vairāki tās paveidi.

Tēmas paveidi

Tēmai "Novotnija aisegšanās" ir vairāki paveidi: Pilnveidotais Novotnijs, Angļu Novotnijs, Azerbaidžāņu Novotnijs, Latviešu Novotnijs, Maskavas Novotnijs, Rumāņu Novotnijs, Somu Novotnijs, Vāciešu Novotnijs un citi.
Erasts Šveics

Biogrāfija

Erasts Šveics dzimis 1895. gada 11. oktobrī Rīgā. Jau bērnībā ir iepazinis krāsošanas tehniskās iemaņas, jo izaudzis tēva daiļkrāsošanas darbnīcas gaisotnē. Apmeklējis Rīgas Vācu amatnieku biedrības skolu, pēc tam līdz 1915. gadam mācījies Rīgas pilsētas mākslas skolā pie Evas Borhertes-Šveinfurtes, Jāņa Tilberga un kluso dabu glezniecību pie Vilhelma Purvīša. Tiek mobilizēts armijā Pirmajā Pasaules kara laikā, atgriežoties Latvijā, 1919. gadā kā brīvprātīgais ir piedalījies cīņās pret Bermonta karaspēku. 
1927 gadā ieguvis Kultūras fonda stipendiju, ar ko devies studiju ceļojumā uz Parīzi un Drēzdeni. 1930. gadā apprecējies ar gleznotāja Jāņa Cielava māsu Annu Cielavu. 1930. gadu otrajā pusē bijis Izglītības ministrijas mākslas lietu referents, no 1935. gada Vilhelma Purvīša asistents Latvijas mākslas izstāžu iekārtošanā ārzemēs. Tuvojoties otrajai padomju okupācijai, devies trimdā uz Vāciju, kur uzturējies kopā ar Purvīti līdz pat viņa nāvei 1945. gadā. 1949. gadā no Mērbekas ciema Vācijā ieceļojis ASV, dzīvodams Ņujorkā, vēlāk Ņūrošelā.
Kādu laiku Erasts Šveics bijis Amerikas latviešu apvienības Kultūras biroja referents tēlotājā mākslā. Miris 1992. gada 1. novembrī, Ņūrošelā, netālu no Ņujorkas.

Mākslinieciskā darbība

1920. gados pievienojas Rīgas mākslinieku grupai, satuvinoties ar Romanu Sutu, Jāni Cielavu, Oto un Martu Skulmēm. Līdzīgi pārējiem pievērsies vēlīnā kubisma atskaņām, kas ir aizgūtas no franču mākslas un palicis tam visilgāk uzticīgs no visiem Rīgas mākslinieku grupas dalībniekiem. 1920. gadu beigās pievērsies tolaik Latvijā dominējošām reālisma tendencēm, gleznojot klusās dabas. 1930. gados kļuvis liriskāks, vienlaicīgi monumentālāks, demonstrējot figurālajās kompozīcijās smagākas formas un raupjāku faktūru.
Mākslinieks piedalījies Rīgas mākslinieku grupas izstādēs 1920., 1923., 1924. (kopā ar poļu mākslinieku apvienību "Bloks"), 1925.(Tartu, kopā ar igauņu kubistiem), 1930., 1931., 1933. un 1939. gadā. Erasta Šveica darbi tikuši eksponēti arī dažādās kopizstādēs kā Latvijā, tā arī ārzemēs. Mākslinieka mūža laikā nav sarīkota neviena personālizstāde, lai gan darbi atrodas Parīzes, Malmes, Budapeštas, Tallinas un Latvijas muzejos. 
Ņūrošelā kādu laiku piepelnījies ar trauku apgleznošanu un piedalījies vairākās Ņujorkas latviešu mākslinieku grupas izstādēs, retumis arī kādā citā kopējā izstādē.
Bobslejs

Bobslejs ir ziemas sporta veids, kurā komandas (divi vai četri cilvēki) uz ātrumu ar kamanām dodas lejā pa īpašām bobsleja trasēm. Modernai trasei jābūt 1200-1300 metrus garai, ar vismaz 15 līkumiem. Ātrums trasē var sasniegt pat 140 km/h. Bobslejs pirmo reizi norisinājās 1884. gadā, Sanktmoricā, Šveicē, kur arī mūsdienās ir bobsleja trase.
Starptautiskās sacensības parasti rīko FIBT (Starptautiskā Bobsleja Federācija). Pašlaik modernas bobsleja trases ir Austrijā, ASV, Francijā, Itālijā, Japānā, Kanādā, Norvēģijā, Šveicē un Vācijā. Bobsleja trase atrodas arī Latvijā, Siguldā, bet šobrīd tā neatbilst noteikumiem, lai rīkotu četrinieku sacensības. Bobsleja trasēs notiek arī sacensības kamaniņās un skeletonā. Bobsleja sezona sākas novembra beigās vai decembra sākumā. Līdz jaunajam gadam parasti norisinās sacensības Ziemeļamerikas trasēs. Vienā no etapiem norisinās arī Amerikas čempionāta izcīņa, kur labākais Amerikas kontinenta braucējs kļūst par Amerikas čempionu. Janvārī sacīkstes atsākas Eiropas trasēs. Vienā no etapiem norisinās Eiropas čempionāts, kur labākais Eiropas braucējs izcīna Eiropas čempiona titulu. Katrā posmā piešķir punktus, un sezonas beigās uzvarētājs izcīna Pasaules kausu. Neilgi pēc tam kādā no trasēm notiek Pasaules čempionāta sacīkstes. Atšķirībā no parastajām sacensībām, te ir četri braucieni un parasti piedalās daudz vairāk valstu bobslejisti. Ja Pasaules čempionāts norisinās Ziemeļamerikā, tad parasti Pasaules kausa sezona sākas ar Eiropas posmiem un beidzas ar Ziemeļamerikas posmiem.
Latvijas bobsleja tradīcijas sākās vēl PSRS laikos. Tā laika labākie padomju piloti bija no Latvijas. 1984. gadā Zintis Ekmanis kopā ar krievu stūmēju Vladimiru Aleksandrovu izcīnīja trešo vietu Olimpiskajās spēlēs divnieku sacensībās. Gadu vēlāk Pasaules čempionātā Ekmanis atkal izcīnīja trešo vietu divniekos. 1988. gada Olimpiskajās spēlēs Jānis Ķipurs izcīnīja zelta medaļu divniekos un bronzas medaļu četriniekos. Gadu vēlāk pasaules čempionātā divniekiem viņš bija trešais. Ķipuru un Ekmani, nu jau neatkarīgās Latvijas sportistus, pirmā pilota godā nomainīja Sandis Prūsis, kurš 2003. gadā izcīnīja Eiropas čempiona titulu. Tā bija viņa pēdējā sezona bobslejā. Pirms tam Prūsis bija izcīnījis otro vietu Pasaules kausa kopvērtējumā un piekto vietu Nagano Olimpiskajās spēlēs 1998. gadā. Pašlaik viņš trenē Latvijas izlasi. Jānis Miņins 2008. gadā arī kļuva par Eiropas čempionu.
Nakts autobusa maršruts N6

Maršruts

Centrs — Dreiliņi kursē pa šādām ielām: Marijas iela, Satekles iela, Ernesta Birznieka-Upīša iela, Lāčplēša iela, Avotu iela, Augusta Deglava iela, Ilūkstes iela, Akadēmiķa Mstislava Keldiša iela, Andreja Saharova iela, Akadēmiķa Mstislava Keldiša iela, Ulbrokas iela, Augusta Deglava iela un Ēvalda Valtera iela.
Dreiliņi — Centrs kursē pa šādām ielām: Ēvalda Valtera iela, Augusta Deglava iela, Avotu iela, Ernesta Birznieka-Upīša iela, Dzirnavu iela, Satekles iela un Marijas iela.
Jaunmoku pils

Vēsture

Jaunmoku muiža vēstures avotos pirmoreiz pieminēta 1544. gadā. Muižai vairākas reizes ir mainījušies īpašnieki, tāpat tās ēkas tikušas vairākkārt pārbūvētas un uzceltas jaunas.
19. gadsimtā muižas kungu mājai bija divi stāvi, šī bija vienkārša mūra ēka ar lieveni. 1885. gadā nonāca Rīgas fabrikanta Georga Armitsteda īpašumā. Pēc tam tikusi nojaukta vecā kungu māja. 1898. gadā Vilhelms Bokslafs izstrādāja Jaunmoku pils projektu. Armisteda medību pils, kā dēļ tika celta Jaunmoku pils, celtniecība tika pabeigta 1901. gadā. Rīgas firmā "Celms un Bēms" izgatavotā krāsns ir saglabājusies arī līdz mūsdienām.
Pēc sava tēva nāves 1904. gadā Armitsteds savā ziņā pārņēma Rindzeles muižu un Jaunmoku pili pārdeva Brinkenu dzimtai, kas bija pils īpašnieki līdz 1910. gadam. Līdz 1918. gadam pils īpašnieki bija Ungerni-Šternbergi.
1920. gadā agrārajā reformā muiža, kuras kopējā platība sasniedza 1394 ha, tika sadalīta. 1926. gadā tajā tika ierīkota bērnu sanatorija "Cīrulīši". Otrā pasaules kara laikā pilī atradās Sarkanas armijas seržantu skola, vēlāk — vācu raidstacija, vācu kara hospitālis.
Latvijas PSR laikā te atradās dažādi veikali, kantori, kā arī dzīvokļi. 1976. gadā tika uzsākti vairāk nekā 20 gadus ilgušie pils atjaunošanas darbi. 1989. gadā tika iekārtots Jaunmoku pils muzejs.
1992. gadā par pils apsaimniekotāju kļuva Valsts medību saimniecība, taču kopš 2000. gada to apsaimnieko Latvijas valsts meži. Pašlaik muižā ir iekārtota viesu māja.
Maksims Čudinovs

Spēlētāja karjera

Uzaudzis Čerepovecā, tur Čudinovs uzsāka arī savu profesionālā spēlētāja karjeru, 2006.—07. sezonā aizvadot divas spēles Krievijas Superlīgas kluba Čerepovecas "Severstal" rindās. 2009.—10. sezonā Maksims kļuva par regulāru kluba spēlētāju, pēc sezonas beigām pagarinot savu līgumu ar klubu uz vēl divām sezonām. 2011.—12. sezonā Čudinovs, pateicoties līdzjutēju balsojumam, tika izvēlēts dalībai 2012. gada Kontinentālās hokeja līgas Zvaigžņu spēlē.
2012. gadā aizsargs pievienojās Sanktpēterburgas SKA rindām. 2015. un 2017. gadā Čudinovs kopā ar komandu izcīnīja Gagarina kausu, 2015. gadā tiekot iekļauts arī līgas simboliskajā izlasē. 2017. gada oktobrī tika aizmainīts uz Omskas "Avangard" vienību.
2010. gada NHL draftā Čudinovu izvēlējās Bostonas "Bruins" vienība.
Krievijas hokeja izlases rindās kļuvis par 2014. gada Pasaules čempionu.
Sociālistu revolucionāru partija

Sociālistu revolucionāru partija (krievu: Партия социалистов-революционеров; saīsināti eseri krievu: эсеры) bija radikāla politiskā partija Krievijas impērijā (1902—1917), Krievijas Republikā (1917) un vēlāk Krievijas PFSR (1917— 1923), kas izveidojās apvienojoties narodņiku pulciņiem.

Vēsture

Partija tika izveidota 1902. gada janvārī. Tā kā partijas sākotnējais kodols bija vairākas narodņiku grupas, tad ideoloģiski viņi bija narodņicisma mantinieki, lai arī liela ietekme uz partijas ideoloģiju atstāja arī Eduarda Bernšteina idejas. Viņi noliedza zemniecības un proletariāta šķiriskās atšķirības.  Cīņai pret patvaldību propagandēja individuālo teroru, respektīvi, teroristisku aktu veikšanu. Eseri piedalījās 1905. gada revolūcijā. 1906. gadā partijā notikās šķelšanās, kuras rezultātā izveidojās labais spārns, kas izveidoja "tautas sociālistu" partiju, un kreisais spārns, kas izveidoja maksimālistu savienību. Eseri ietilpa Otrajā internacionālē.
Līdz pat 1917. gadam partija darbojās nelegāli, bet pēc Februāra revolūcijas eseri kļuva par vienu no vadošajiem politiskajiem spēkiem. Krievijas Pagaidu valdības vadītājs bija viens no Sociālistu revolucionāru partijas līderiem, Aleksandrs Kerenskis. Turklāt valdībā vairākus ministru posteņus ieņēma arī citi pazīstami eseri. 1917. gadā partija pieauga līdz apmēram miljonam biedru un bija vairākumā daudzās Krievijas pilsētās. 
Pēc Oktobra revolūcijas eseri kopā ar lieliniekiem palika vienīgās legālās politiskās partijas, kuru rokās koncentrējās lielākā daļa varas. Viņiem izdevās arī uzvarēt Krievijas Satversmes sapulces vēlēšanās. Lieliniekiem izdevās sašķelt eseru partiju, 1917. gada decembrī izveidojās Kreiso eseru partija. 1918. gada jūnijā labējie eseri tika izslēgti no visām padomēm un faktiski aizliegti, bet pēc Maskavas sacelšanās apspiešanas 7. jūlijā arī kreisie eseri tika izslēgti no politiskās dzīves. 
Eseri pretojās šīm darbībām, rīkojot dumpjus, terora aktus, tomēr atgūt varu viņiem vairs neizdevās. Pāris dienu pēc Berlīnes papildvienošanās parakstīšanas 1918. gada 30. augustā esere Fanija Kaplāne atentātā ievainoja Ļeņinu. Laikā no 1921. līdz 1922. gadam eseri piedzīvoja lielu biedru atbirumu un sairumu, kas 1923. gadā noveda pie partijas kongresa, kurā tika nolemts likvidēt partiju.
Sausnēja

Vēsture

Sausnējas muižas dzīvojamā ēka celta ap 1858. gadu, nodedzināta 1905. gada revolūcijas laikā, pēc tam atjaunota. Sausnējas muiža (vācu: Saussen) ar Namniekkalna pusmuižu pēc 1920. gada zemes reformas sadalīta 57 vienībās 2480 ha kopplatībā. Muižas kungu mājā no 1929. gada atradās pamatskola, citās ēkās nespējnieku patversme.
Muižas ēkas sagrautas Otrā pasaules kara laikā 1944. gadā.
Kūdras purvu zivtiņas

Kopīgās īpašības

Visas kūdras purvu zivtiņu sugas ir ļoti maziņas zivis, no kurām Sumatras kūdras purvu zivtiņa (Paedocypris progenetica) ir mazākā zivs pasaulē, kā arī tā ir viens no mazākajiem mugurkaulniekiem pasaulē. Par to mazāka ir tikai  Papua-Jaungvinejā dzīvojošā Amau vardīte (Paedophryne amauensis). Sumatras kūdras purvu zivtiņa ir 7,9—10,3 mm gara, bet mazā vardīte 7—8 mm. Arī pārējās ģints sugas nav daudz lielākas par Sumatras kūdras purvu zivtiņu. Lielākie īpatņi sasniedz 11,6 mm garumu. Mazo zivtiņu pieaugušie īpatņi atgādina citu zivju kāpurus, tās ir caurspīdīgas un tām nav attīstīti vairāki orgāni, piemēram, smadzenes neaizsargā no kaulaudiem veidots galvaskauss, mātīte iznēsā tikai dažus ikrus.

Bioloģija

Neskatoties uz zivtiņu nelielo augumu, tās lieliski izdzīvo, uzturoties tuvu gruntij un barojoties ar planktonu. Tā kā zivtiņas ir tik ļoti mazas, tās spēj pārdzīvot garus sausuma periodus, patveroties pavisam seklās peļķēs. Tomēr mūsdienās tās apdraud cilvēks, nosusinot purvus un ierīkojot palmu audzes palmu eļļas iegūšanai.