google/wiki40b huggingface dataset:
Aleksandrs Apsītis (radioinženieris)

Dzīvesgājums

Dzimis 1907. gada 20. oktobrī Rīgā. No 1923. līdz 1930. gadam mācījās Rīgas pilsētas amatnieku skolā un vakara tehnikumā, līdztekus strādāja Rīgas telefona tīkla kantorī, apgūstot telefona aparātu remontētāja un virpotāja specialitāti un tālsatiksmes krosa dežuranta pienākumus. 1928. gadā pēc Iekšlietu ministrijas pasūtījuma robežsargu vajadzībām viņa vadībā izgatavoja 200 trīslampu bateriju uztvērēju, bet 1929. gadā lielu daudzumu radioaparātu maiņkondensatoru AS "Ābrama Leibovica foto radio centrāle".
1930. gadā viņš Ā. Leibovica firmas darbnīcās K. Barona ielā konstruēja divlampu tīkla uztvērēju “Rīgafons”, gada laikā trīs cilvēki izgatavoja apmēram 1000 uztvērēju un deva uzņēmumam 100 000 latu peļņas. “Rīgafonam” sekoja “Eiropafons” un “Kosmafons”, bet 1932. gadā Apsītis nesaskaņu dēļ ar A. Leibovicu pārtrauca darbu radiouztvērēju ražošanā un strādāja Rīgas telefona tīkla tālsakaru krosā par dežurantu.
1933. gadā  Aleksandrs Apsītis nodibināja radio ražošanas firmu "A. Apsītis un F. Žukovskis", izmantojot “Siemens” radiouztvērēju shēmas. Apmēram gada laikā A. Apsītis izstrādāja trīslampu uztvērēju “Toņmeistars” un darbnīcā Dārza ielā 16 izgatavoja daudzas uztvērēju detaļas, gada produkcija bija 2500-3000 uztvērēju. 1935. gadā izstrādāja tīkla uztvērēju T420, līdz 1940. gadam A. Apsīša rūpnīca izgatavoja 13 dažādu konstrukciju uztvērējus (TU-34, Toņmeistars, Koncertsupers u. c.). Rūpnīcā strādāja 70 darbinieki. 
Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā rūpnīcu nacionalizēja un nosauca par “Radiotehniku”, A. Apsīti iecēla par tās direktoru. Latvijas vācu okupācijas laikā 1941. gadā to apvienoja ar bijušo A. Leibovica rūpnīcu, nosaucot par “Telefunken Gerätewerk Riga”, A. Apsīti iecēla par tehnisko vadītāju. 
1944. gadā A. Apsītis novērsa rūpnīcas iekārtu evakuāciju, kastēs iepakojot dzelžus un akmeņus, bet tehniskās ierīces noslēpa pagrabtelpās, kas deva iespēju neilgā laikā rūpnīcu atjaunot.
1944. gada novembrī A. Apsīti atjaunoja rūpnīcas “Radiotehnika” direktora amatā, rūpnīca ražoja radiotranslācijas reproduktorus, izgatavoja pastiprinātājus un studiju iekārtas Rīgas radiofonam. 1945. gadā sāka radiouztvērēja T-689, 1947. gadā T-755 ražošanu. Vēlāk izstrādāja un ieviesa ražošanā bateriju uztvērēju B-912, kā arī aparatūru radiopārraižu translēšanai pa telefona vadiem. Uztvērēji “Rīga-6”, “Rīga-10” un “Festivāls” tika ražoti eksportam. Tomēr 1949. gadā Apsīti pazemināja amatā par galveno inženieri, bet 1952. gadā apcietināja "par brāķa ražošanu" un piesprieda 8 gadus ieslodzījuma cietumā. 
Pēc Staļina nāves 1953. gadā Apsīti atbrīvoja un viņš strādāja “Gorpromtorgā” par radio un televizoru remontstrādnieku, tad līdz 1956. gadam Latvijas Zinātņu akadēmijas Fizikas institūtā, tad par galveno speciālistu jaunizveidotajā Latvijas PSR Zinātnes un tehnikas komitejā. 
1958. gadā A. Apsītim piešķīra 2. grupas invalīda pensiju, viņš pārcēlās uz Raunu, kur audzēja retu sugu kokus, strādāja vietējā kolhozā un laboja elektrosūkņus.
Miris 1988. gada 1. septembrī, apglabāts Raunas kapos.
Sardīnijas gundega

Raksturojums

Augums neliels 10 — 30 cm. Augam ir resnas bārkšsaknes. Viss augs klāts ar matiņiem. Stumbrs stāvs vai pacils, var zaroties. Lapas ir trīsstaraini dalītas. Ziedi dzelteni. Kauslapas atliekušās. Zied no maija beigām līdz jūlijam. Augļi — riekstiņi kopauglī. Riekstiņi ar īsu, gandrīz taisnu knābīti.

Izplatība

Suga sastopama Rietumeiropā un Ziemeļāfrikā. Latvijā ir sastopams ļoti reti. Aug tīrumos, nezālienēs, pie dzelzceļiem.
Sabina Saritjanu

Biogrāfija

Vairākkārt pārstāvējusi Rumāniju Eiropas un pasaules jauniešu šaha čempionātos, kuros lielāko panākumu guvusi 1991. gadā savā debijas Eiropas jauniešu šaha čempionātā, kad uzvarējusi meitenēm U10 vecuma grupā. Rumānijas jauniešu šaha čempionātos izcīnījusi divas zelta (1991, 1998) un bronzas (1995) medaļas dažādās vecuma grupās. 1997. gadā uzvarējusi starptautiskajā ātrā šaha turnīrā Ungārijas pilsētā Višegrāda, bet nākamajā gadā izcīnījusi trešo vietu starptautiskajā sieviešu šaha turnīrā citā Ungārijas pilsētā Tapolcā. 1998. gadā uzvarējusi Rumānijas komandu šaha čempionātā sievietēm Bukarestes komandas sastāvā.
Kalkūnes pagasts

Upes

Laucesa, Pakrāce.

Ezeri

Sventes ezers (pa robežu).

Vēsture

Kalkūnes pagasts nodibināts 1864. gadā, apvienojot četrus muižu pagastus: Kalkūnes muižas (Kalkuhnen) ar 74 saimniecībām, Klopmansrodes (Klopmannsrode) ar 20 saimniecībām, Didrihšteinas ar 16 saimniecībām un Meduma ar 49 saimniecībām, kā arī Birkineļu, Baltās, Aleksandrhofas (Alexanderhof), Randenes, Berkovu, Kalīžu, Vasarišku, Neifeldas, Grencbergas (Grenzberg), Kleimansrodes, Liginišku un Gecenšteinas (Gützenstein) pusmuižas un 4 biezi apdzīvotās vietas – Grīvu, Nīderkūnus, Judovku un Liginiškus. No 1890. līdz 1892. gadā pagastā uzbūvēta Kalkūnes muižas pils, kas pirmās Latvijas neatkarības gados kalpoja par Valsts zīdaiņu patversmi. 
1925. gadā pagastu pārdēvēja par Laucesas pagastu. 1945. gadā Laucesas pagastā izveidoja Kalkūnes, Laucesas, Maija un Maltas ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Kalkūnes ciems ietilpis Grīvas (1949-1955), Ilūkstes (1955-1956) un Daugavpils (1956-2009) rajonos. 1954. gadā Kalkūnes ciemam pievienoja likvidēto Maija ciemu. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Kalkūnes pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Daugavpils novadā.

Iedzīvotāji

Pagastā dzīvo 2520 iedzīvotāji, no kuriem 49% ir krievi, 19% latvieši, 19% poļi, bet 7% - baltkrievi.

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas ir Kalkūni (pagasta centrs), Birkineļi, Birkineļu dārziņi, Galdnieki, Kalīši, Kumpinišķi, Lilienfelde, Muitas, Palabišķi, Papušina, Peļušina, Randene, Romanišķi, Samsonovka, Sīkumi, Varavīksne.
2014. gada Giro d'Italia

Pirmssacensību favorīti

Par kopvērtējuma uzvaras favorītiem tika uzskatīti Nairo Kintana, Hoakims Rodrigess, Keidels Evanss, Rigoberto Urans. Citu favorītu vidū tika minēti Domeniko Pocovivo, Mikēle Skarponi, Denjels Mārtins, Ivans Baso, Rafals Majka un Pšemislavs Ņemecs.
Ilūkstes rajons

Izveide

1949. gada 31. decembra administratīvi teritoriālās reformas rezultātā Ilūkstes apriņķis tika likvidēts un sadalīts Aknīstes, Grīvas un Ilūkstes rajonos. No 1952. gada 7. aprīļa līdz 1953. gada 21. aprīlim Ilūkstes rajons ietilpa Daugavpils apgabalā. 1955. gada 6. decembrī tam pievienoja likvidēto Grīvas rajonu, izņemot Grīvas pilsētu, kas jau 1953. gadā bija apvienota ar Daugavpili. Tomēr jau 1956. gadā arī pārējo bijušā Grīvas rajona teritoriju pievienoja Daugavpils rajonam.

Likvidācija

1962. gada 17. aprīlī ar Latvijas PSR Augstākās padomes Prezidija dekrētu Ilūkstes rajons tika likvidēts un pievienots Daugavpils rajonam.
1930. gada Latvijas čempionāts šahā

1930. gada Latvijas šaha čempionāts - III Latvijas šaha kongress un vienlaicīgi Latvijas šaha čempionāts.

Turnīra gaita

Pēc četru gadu pārtraukuma tradicionālajā Ziemassvētku brīvdienu laikā no 20. decembra 1930. gadā līdz 1. janvārim 1931. gadā Rīgā norisinājās III Latvijas šaha kongress. Joprojām bija spēkā noteikums, ka abu iepriekšējo Latvijas šaha kongresu uzvarētāji (Hermanis Matisons un Fricis Apšenieks) turnīrā nevarēja piedalīties, jo viņi bija jau izcīnījuši Latvijas šaha meistara nosaukumu.
Šoreiz izspēles kārtība tika izmainīta, lai mazinātu iepriekšējā turnīra laikā izskanējušo kritiku, ka virsturnīros netiek pielaisti visi labākie Latvijas šahisti. Tika izveidoti divi virsturnīri, kuru uzvarētāji sacentās 10 partiju finālmačā par Latvijas meistara titulu.
Kongresa virsturnīros piedalījās 28 šahisti, no kuriem lielākā daļa pārstāvēja Rīgu. Tikai divi šahisti bija no Liepājas (H.Rīge, S.Pokrovskis), un pa vienam šahistam bija no Daugavpils (S.Kleinšteins), Jelgavas (T.Zeids) un Alūksnes (R.Skuja).
Pirmajā virsturnīra grupā visus savus pretiniekus pieveica Vladimirs Petrovs, bet otrajā grupā pārliecinoši uzvarēja Movša Feigins.
Dubnijs

Izotopi

Stabilākais no dubnija izotopiem ir ²⁶⁸Db, kura pussabrukšanas periods ir 28 stundas, citos avotos 32 stundas. Nākamais stabilākais izotops ir ²⁷⁰Db ar pussabrukšanas periodu 23 stundas. Ir iegūti dubnija izotpi, kuru masas skaitlis ir no 255 līdz 270.
Zalkša zīme

Zalkša zīme baltu ticējumos ir gudrības un zintniecības simbols. Zalktis ir svēts un sargājams. Zalktis saistīts ar veļu pasauli, ar mirušo ļaužu dvēselēm. Kas noķerot sarkano vai balto zalkti, izvārot un apēdot, tas varot redzēt mūsu nomirušos senčus un saprast viņu valodu. Zalkša zīme nes arī zināmu tuvību Māras pasaulei. Par vienu no Māras simboliem to varētu dēvēt tāpēc, ka čūska nereti tēlaini apzīmē pašu Māru. Visbiežāk zalkša zīme sastopama jostās, prievītēs, cimdos un citos sieviešu apģērba gabalos. Pēc uzbūves zalktis ir radniecīgs ugunskrusta zīmei, tomēr, krustojot zalkša zīmes, nav iespējams iegūt ugunskrustu, kā tas nereti un kļūdaini tiek uzskatīts. 
Baltu tautu ticējumos zalktim piedēvēta auglības veicinātāja loma lopu laidarā un sētā. Zalktis minēts visbiežāk teikās un pasakās, bet mazāk tautasdziesmās. Lai gan zalktis baltu mitoloģijā ieņem vienu no centrālajām vietām, un tā kaulā grieztās skulptūras parādās vēlajā neolītā. Domājams, viduslaikos zalkša kults turpināja attīstīties un izplatīties. Zalkša zīmei tika ierādīta nopietna vieta ornamentā. Savas izstieptās formas dēļ zalktis īpaši piemērots raksta joslā. Raksta joslu kompozīcijās tas tiek kārtots miju rindā ar krustiņu un jumtiņu. Plastiskās formas zalktis attēlots kniepķeņu un dažādu piekariņu metāla starploceklīšos, kalto dzelzs svečturu zaru vijumos, kā arī keramikas vāžu osiņās un svečturu veidojumos.
Pagānisms

Pagānisms jeb pagānība (no latīņu: paganus — 'lauku') ir termins, kuru 4. gadsimtā sāka lietot agrīnie kristieši, lai apzīmētu to Romas impērijas cilvēku ticību, kas bija pievērsušies politeismam. Ar šo terminu apzīmē arī pirmatnējo un seno tautu reliģiskās sistēmas.
Viduslaikos un pēc tiem par pagānismu sauca visas pārējās reliģijas, izņemot kristietību, islāmu un jūdaismu.
Raka

Vēsture

Pilsētu 244. vai 242. gadā pirms mūsu ēras dibināja seleikīdu valdnieks Seleiks II Kalliniks un nosauca par Kalliniku (Καλλίνικος). Romas impērijas laikā bija Osroenas provinces centrs, bet panīka ap 4. gadsimtu. 466. gadā Bizantijas imperators Leons I pilsētu atjaunoja un pārdēvēja pēc sava vārda par Leontopoli (Λεοντόπολις), bet vecais nosaukums bija populārāks un biežāk lietots. 542. gadā persieši pilsētu nopostīja, bet drīz tā tika atjaunota. 6. gadsimtā pilsēta kļuva par asīriešu kristietības centru. 639. vai 640. gadā pilsētu iekaroja musulmaņi un kopš tā laika arābu avotos tā zināma ar mūsdienu nosaukumu, bet paliek viens no austrumu kriestietības centriem.
796. gadā kalifs Hārūns ar Rašīds izvēlējās Raku par savu rezidenci. Pēc Abasīdu impērijas galma pārcelšanās atpakaļ uz Bagdādi 809. gadā Raka kļuva par impērijas rietumu daļas galvaspilsētu. 1260. gados pilsētu nopostīja mongoļi un tā atkal vēstures dokumentos minēta tikai 16. gadsimtā kā Osmaņu impērijas muitas postenis. Pilsēta atkārtoti apdzīvota kopš 1864. gada; sākotnēji kā militārs postenis, bet vēlāk kā beduīnu un čečenu bēgļu apmetne pēc 19. gadsimta vidus Kaukāza kariem.
Sīrijas pilsoņu kara laikā 2014. gada 29. jūnijā džihādistu kaujinieku grupa Islāma Valsts savu kontrolēto teritoriju pasludināja par kalifātu un Raku par tā galvaspilsētu. Pēc trīs gadiem 2017. gada jūnijā kurdu vadītie Sīrijas demokrātiskie spēki (SDF) uzbruka Rakai.
Kaujas ilga līdz oktobrim, kad kurdu kaujinieki paziņoja par pilsētas atbrīvošanu un nodeva varu pilsētas padomei, kurā ietilpst vietējās amatpersonas un cilšu līderi.
Absolūtais augstums

Absolūtais augstums ir pa vertikāli novilkts attālums no jūras līmeņa līdz kādam noteiktam Zemes punktam. Šo lielumu bieži izmanto, lai noteiktu gaisa kuģu atrašanās vietu virs Zemes virsmas. Ja apskata Zemes virsmas punktu, tad to sauc par augstumu virs jūras līmeņa.
Aleksandrs III (pāvests)

Dzīves gājums

Dzimis Itālijas starp 1100. un 1105. gadu Itālijas pilsētā Sienā. Kopš 14. gadsimta viņa izcelsmi tradicionāli saista ar dižciltīgo Bandinelli dzimtu, kam gan nav pietiekama vēsturiska pamatojuma. Zināms, ka dzīves pirmajā pusē viņš bija strādājis Sienā kā jurists un tiesību maģistrs. Savu izcilo dotību dēļ pāvests Eugenijs III viņu iecēla par kardinālu, no 1153. gada viņš bija pāvesta kanclers un vadīja opozīciju pret Svētās Romas impērijas ķeizaru Fridrihu I Barbarosu.
1159. gada 7. septembrī kardināli pēc iepriekšējā pāvesta Adriāna IV ieteikuma viņu ievēlēja par jauno Romas pāvestu, tomēr ķeizars atbalstīja viņa pretkandidātus "antipāvestus" Viktoru IV (1159-1164), Paskalu III (1164-1168) un Kalikstu III (1168-1178), un tikai pēc ķeizara armijas sakāves Leņano (Legnano) kaujā viņš tika viennozīmīgi atzīts par pāvestu. Šo pretrunu dēļ viņš tikai samērā neilgu laiku uzturējās Romā — no 1159. līdz 1162. gadam, tad no 1165. līdz 1167. gadam un no 1178. gada līdz 1179. gadam, pārējo laiku pavadot trimdā Dienviditālijā, Francijā un Ziemeļitālijā. Pēc atgriešanās Romā viņš sasauca un veiksmīgi novadīja Trešo Laterānas koncilu.
Marks Eduārs Vlašičs

Spēlētāja karjera

Pēc trim QMJHL kluba Kvebekas "Remparts" sastāvā aizvadītām sezonām, profesionāļa karjeru Vlašičs sāka 2006.—07. gada sezonā, kuru aizvadīja NHL vienības Sanhosē "Sharks" rindās. Kluba sastāvā hokejistam izdevās nostiprināties jau pirmajā sezonā, vienīgo AHL spēli tās fārmklubā Vorčestras "Sharks" aizvadot 2007.—08. gada sezonā.
2008. gada augustā hokejists pagarināja līgumu ar "Sharks" uz nākamajām četrām sezonām, savukārt 2012. gada vasarā noslēdza piecu gadu līgumu par 21 miljonu ASV dolāriem.
Kanādas hokeja izlases rindās kļuvis par 2014. gada olimpisko čempionu, spēlējis arī 2009., 2012. un 2017. gada Pasaules čempionātos, 2009. gadā kopā ar izlasi izcīnot sudraba medaļas.
HK Liepāja

Pirmssākumi

HK Liepāja tika dibināts 2014. gada maijā, gadu pēc tam, kad darbību pārtrauca HK Liepājas Metalurgs. Jaunā komanda tika dibināta ar ievērojamu pašvaldības atbalstu.
Oktobra nogalē komanda noslēdza sadarbības līgumu ar KHL vienību Rīgas "Dinamo".

2014.—2015. gada sezona

Latvijas Virslīgas hokeja čempionāta regulāro čempionātu HK "Liepāja" noslēdza 2. vietā, taču izslēgšanas spēlēs klubs pusfinālā piekāpās HK "Kurbads" un cīņā par 3. vietu, HK "Liepāja" apspēlēja HK "Zemgale", tā noslēdzot čempionātu 3. vietā.

2015.—2016. gada sezona

Latvijas Virslīgas hokeja čempionāta regulāro čempionātu HK "Liepāja" noslēdza 1. vietā un izslēgšanas spēlēs finālā klubs uzvarēja finālā HK "Kurbads" vienību un izcīnīja arī 1. vietu visā čempionātā, tādējādi izcīnot Latvijas čempiones titulu.

2016.—2017. gada sezona

Latvijas Virslīgas hokeja čempionāta regulāro čempionātu HK "Liepāja" noslēdza 4. vietā un izslēgšanas spēlēs klubs pusfinālā piekāpās HK MOGO.

2017.—2018. gada sezona

Latvijas Virslīgas hokeja čempionāta regulāro čempionātu HK "Liepāja" noslēdza 2. vietā un izslēgšanas spēlēs klubs pusfinālā piekāpās HK Kurbads.

2018.—2019. gada sezona

2018. gada aprīlī klubs ziņoja, ka sākot no nākamās sezonas, komandu trenēs Maksims Bogdanovs.
Digitālais objektu identifikators

Digitālais objektu identifikators (jeb DOI) ir veids, kā identificēt dokumentus, kas nav saistīti ar to pašreizējo atrašanās vietu. Parasti DOI izmanto, lai piešķirtu zinātniskiem rakstiem unikālu identifikācijas numuru, pēc kura vieglāk šo dokumentu atrast. Tas var arī nodrošināt iespēju atrast dokumenta kopiju internetā. DOI sistēma funkcionē arī tā, ka gadījumā, kad dokuments ticis pārvietots, norāde par tā atrašanās vietu tiek atjaunināta.
Konfesija

Konfesija (latīņu: confessio — 'atzīšanās') ir kādas reliģijas paveids ar tai raksturīgu rituālu vai oficiāla piederība pie kādas reliģijas.
Lipani

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1312. gadā kā apdzīvota vieta tirdzniecības ceļā uz Poliju. Tāpat kā visa Slovākija, gadsimtiem bijusi Ungārijas sastāvā. 16. gadsimtā bija viena no Šarišas novada lielākajām pilsētām, tomēr 17./18. gadsimtā panīkusi. Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. No 1993. gada - Slovākijas sastāvā.

Cilvēki

Pēc etniskā sastāva vairums pilsētas iedzīvotāju ir slovāki (91,17 %), čigāni (7,37 %). Pēc reliģiskās piederības - katoļi (89,61 %), grieķu katoļi (5,99 %).
Lipani ir futbolista Staņislava Vargas (Stanislav Varga, 1972) dzimtā pilsēta.
Java Message Service

No punkta uz punktu

No punkta uz punktu sistēmā ziņojumi tiek sūtīti atsevišķiem saņēmējiem, kas uztur ienākošo ziņojumu rindas. Šī ziņojumapmaiņas tipa pamatā ir ziņojumu rindu, sūtītāju (ražotāju) un saņēmēju (patērētāju) jēdziens. Katrs ziņojums tiek adresēts konkrētai rindai, un saņēmēji klienti izgūst ziņojumus no rindām, kas izveidotas, lai turētu savus ziņojumus. Lai gan jebkurš skaits ražotāju var nosūtīt ziņojumus uz rindu, katrs ziņojums ir garantēti jāpiegādā, un tikai vienam saņēmējam tas ir jāsaņem. Rindas uzglabā visus ziņojumus, kas tiem nosūtīti, līdz ziņojumi tiek patērēti vai kamēr beidzas to derīgums. Ja neviens patērētājs nav reģistrēts, lai uzņemtu ziņojumus, rinda tos notur līdz brīdim, kad patērētājs reģistrējas, lai tos patērētu. Sistēma negarantē, ka ziņojumi tiks saņemti tādā secībā, kādā tie tika nosūtīti.

Publicēšana — abonēšana

"Publicēšana — abonēšana" modelis atbalsta ziņojumu publicēšanu noteiktā ziņojuma "tēmā". Abonenti var reģistrēt vēlmi saņemt ziņojumus, kas publicēti konkrētajā ziņojumu tēmā. Šajā modelī ne izdevējs, ne abonents nezina neko cits par citu.
Pastāv laika atkarība starp izdevējiem un abonentiem. Izdevējam ir jāizveido ziņu tēma klientiem, kas vēlas abonēt. Abonentam ir pastāvīgi jāpaliek aktīvam, lai saņemtu ziņas, ja vien tas nav izveidojis ilglaicīgu abonementu. Šādā gadījumā ziņojumi, kas tiek publicēti, kamēr abonents nav savienots, tiek pārsūtīti ikreiz, kad tiek veikta atkārtota savienošana. Atkarībā no tā, cik saņēmēji ir abonējuši tēmu, ziņojumu var saņemt vairāki patērētāji vai nesaņemt neviens.
JMS nodrošina veidu, kā datu sniegšanā nodalīt lietojumslāni no transporta slāņa. Vienas un tās pašas Java klases var izmantot, lai sazinātos ar dažādiem JMS nodrošinātājiem, izmantojot vajadzīgā nodrošinātāja Java Naming and Directory Interface (JNDI) informāciju. Klases vispirms izmanto savienojuma fabriku, lai izveidotu savienojumu ar rindu vai tēmu, un pēc tam izmanto aizpildīšanu un ziņojumu nosūtīšanu vai publicēšanu. Saņēmēja pusē pēc tam klienti saņem vai abonē ziņojumus.

URI shēma

Java Message Service URI shēmu RFC 6167 definē kā jms:.
Marmors

Marmors (grieķu: marmairō — ‘spīguļot, spīdēt’) ir metamorfais iezis, viena no kaļķakmens formām, kuru galvenokārt veido kalcīts, CaCO₃. To izmanto celtniecībā un tēlniecībā. Marmors metamorfozes rezultātā ir veidojies sīkākiem kaļķakmens kristāliem sakūstot lielākos kristālos.
Ja nav piejauktas citas vielas vai minerāli, marmors ir baltā krāsā. Ja ir piejaukti dzelzs oksīdi, marmora krāsa ir no dzeltenajiem līdz sarkanajiem toņiem, ja ir piejaukts ogleklis, — no pelēkajiem līdz melnajiem toņiem, bet, ja ir piejaukts hlorīts vai serpentīns, marmora krāsa ir zaļos toņos. Nereti marmors ir raibi plankumains vai svītrains.
Atkarībā no krāsas, lietošanas veida, iegūšanas vietas un citiem parametriem marmoriem tiek doti nosaukumi. Starp vienkāršākajiem marmoriem ir baltais dzidrais statuju marmors (Marmo Statutario), parintiskais jeb Paras marmors (Greco duro) un penteliskais jeb Penteli marmors (Greco fino). Saliktos marmorus galvenokārt veido kaļķakmens, vizla un serpentinīts, kur katram marmora veidam arī ir savs īpašs nosaukums.
Viktors Fasts

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Fasts sāka 2007.—08. gada sezonā Allsvenskan līgas kluba Vekšes "Lakers" sastāvā. Tā rindās viņš aizvadīja trīs sezonas, pēc tam pievienojoties Zviedrijas Elitsērijas vienībai Stokholmas AIK. 2010.—11. gada sezonā Fasts tika atzīts par līgas vērtīgāko spēlētāju, iegūstot Guldpucken balvu, gan 2010.—11., gan arī 2011.—12. gada sezonās ieguva arī Honkena balvu, kuru pasniedz Zviedrijas labākajam vārtsargam.
2012. gada starpsezonā pievienojās NHL klubam Anahaimas "Ducks", taču 2012.—13. gada sezonas NHL lokauta laikā spēlēja Allsvenskan klubā Tingsryds AIF. Sākoties NHL sezonai, Fasts spēles laiku "Ducks" vārtos dalīja ar Jonasu Hilleru, kopumā aizvadot 25 spēles. 2013.—14. gada sezonas ievadā Fasts guva traumu, kā rezultātā Hillers nostiprinājās kā komandas pamatvārtsargs, savukārt otrā vārtsarga lomu ieguva Frederiks Andersens. 2014. gada martā Fasts tika aizmainīts uz Edmontonas "Oilers" vienību, tās rindās aizvadot pusotru sezonu.
2015. gada vasarā Fasts pievienojās KHL klubam Maskavas CSKA, taču divus gadus vēlāk pievienojās Växjö Lakers HC rindām. 2018. gadā trešo reizi karjerā ieguva Zviedrijas hokeja līgas labākā vārtsarga balvu.
Zviedrijas hokeja izlases sastāvā spēlējis 2011. gada Pasaules čempionātā, kurā izlase izcīnīja sudraba medaļas, pats V. Fasts tika atzīts par turnīra vērtīgāko spēlētāju. Spēlējis arī 2012. gada čempionātā un 2017. gada čempionātā.
Lidija

Sižets

Filmas galvenā varone, Lidija Doroņina-Lasmane, sevi neatzīst par disidenti. Četrpadsmit gadus cietumā viņa pavadījusi par to, ka vēlējās saglabāt savu pārliecību un savus principus.
Sešstūris

Sešstūris ir daudzstūris ar sešām malām. Sešstūra leņķu summa ir 720°. Tam ir 9 diagonāles. Katrs regulāra sešstūra leņķis ir 120° liels.
Viens pats mājās (filmu sērija)

"Viens pats mājās" (angļu: Home Alone) ir pilnmetrāžas filmu sērija. Pirmo divu daļu režisors ir Kriss Kolambuss, trešās daļas režisors ir Raja Gosnells, ceturto daļu režisēja Rods Daniels, bet piekto – Pīters Hjūits. Filmās stāstīts par zēnu, kurš Ziemassvētkos tiek atstāts viens mājās. Māju cenšas aplaupīt un zēnam jāpasargā to no bandītiem. Pirmā filma uz kinoekrāniem iznāca 1990. gada 16. novembrī, tā guva lielu popularitāti, ko nodrošināja arī Kevina Makalistera lomas atveidotājs Makolijs Kalkins. Pēc diviem gadiem viņš piedalījās arī filmas turpinājumā, bet nākamās filmas uzņēma bez viņa līdzdalības. Filmas "Viens pats mājās 4" galvenais varonis arī bija Kevins Makalisters, tomēr viņu attēloja cits aktieris – Maiks Vīnbergs. Trešajā daļā galveno lomu attēloja Alekss D. Linzs, bet piektajā – Kristians Mārtins. Franšīzē iznākušas arī datorspēles un īsmetrāžas filmas.
Comptel

Vēsture

Comptel dibināts 1986. gadā, Helsinku telefona asociācijai (HTY, vēlākajai Elisa) atdalot informācijas tehnoloģiju departamentu atsevišķā uzņēmumā. Tas bija atbildīgs par programmatūras izstrādāšanu sakaru iekārtām.
1999. gadā Comptel akcijas tika izliktas publiskā pārdošanā Helsinku biržā. HTY daļa uzņēmumā tajā laikā bija 58 %. 2005. gadā Elisa samazināja savu daļu līdz 19,9 %.
2017. gada 8. februārī Nokia paziņoja par nodomu iegādāties Comptel. Līdz 29. jūnijam Nokia Solutions and Networks Oy bija pārpircis gandrīz visas Comptel akcijas, un tika pārtraukta Comptel akciju kotēšana NASDAQ OMX Helsinki biržā. Vēlāk Comptel integrēts Nokia struktūrā
Ilmārs Geige

Politiskā darbība

Bijis PSKP biedrs.
Atmodas laikā iesaistījās politikā un 1989. gadā tika ievēlēts par Ventspils padomes deputātu. 1990. gadā ievēlēts Latvijas Republikas Augstākajā Padomē no Ventspils 200. Tārgales vēlēšanu apgabala. Augstākājā padomē darbojās Itas Kozakēvičas vadītajā Cilvēktiesību un nacionālo lietu komisijā, kur bija tās sekretārs, balsojos par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu.
1993. gadā I. Geige bija savienības "Latvijas Ceļš" dibinātāju skaitā. No tās saraksta nesekmīgi kandidēja 5. Saeimas, 6. Saeimas un Rīgas domes vēlēšanās. 1998. gadā netika ievēlēts arī 7. Saeimā, taču kļuva par Saeimas deputātu Aivara Bojas vietā, kurš atteicās no mandāta. Darbojās kā Saeimas pieprasījumu komisijas priekšsēdētājs, kā arī Cilvēktiesību un sabiedrisko lietu komisijā. Nesekmīgi kandidēja 8. Saeimas vēlēšanās 2002. gadā (no "Latvijas Ceļa"), 9. Saeimas vēlēšanās 2006. gadā (no LPP/LC) un 10. Saeimas vēlēšanās 2010. gadā (no "Vienotības"). Šajā laikā bijis ievēlēts Kolkas pagasta padomē, taču nesekmīgi kandidējis Dundagas novada domes vēlēšanās 2009. gadā.