google/wiki40b huggingface dataset:
Georgs Simons Oms

Biogrāfija

Georgs Simons Oms dzimis 1789. gada 16. martā Erlangenē, Bavārijā (tag. Vācija) kalēja Johana Volfganga Oma un drēbnieka meitas Marijas Elizabetes Bekas ģimenē. Kaut arī viņa vecākiem nebija labas izglītības, Oma tēvs bija daudz apguvis pašmācības ceļā un varēja sniegt bērniem ļoti labas zināšanas. Daži viņa brāļi un māsas miruši agrā bērnībā un ģimenē palika trīs bērni — Georgs, Martins, kurš vēlāk kļuva par ievērojamu matemātiķi un māsa Elizabete Barbara. Georga bērnībā nodarbojās ar kaķu audzēšanu, kas bija viņa galvenais ienākumu avots.
Vienpadsmit gadu vecumā Oms sāka mācīties Erlangenes ģimnāzijā. Mācības ģimnāzijā izrādījās daudz mazāk radošas un vērtīgas nekā izglītība, matemātikā, fizikā, ķīmijā un filozofijā, ko viņiem bija devis tēvs.
1805. gadā Oms sāka mācības Erlangenes universitātē pie profesora Karla Kristiāna fon Langsdorfa, bet vairāk laika veltīja studentu izklaidēm nekā mācībām. Tēvs, neapmierināts ar dēla nenopietno attieksmi pret mācībām, nosūtīja viņu uz Šveici, kur 1806. gadā Oms sāka strādāt par matemātikas skolotāju Gotštatē.
Karls Kristiāns fon Langsdorfs 1809. gadā devās strādāt uz Heidelbergas Universitāti un Oms gribēja doties kopā ar viņu, lai turpinātu matemātikas studijas. Langsdorfs ieteica Omam turpināt studijas pašmācības ceļā. Oms pameta skolotāja darbu un turpināja strādāt kā privātskolotājs, turpinot apgūt matemātiku. Pēc diviem gadiem 1811. gadā viņš atgriezās Erlangenes universitātē.
1811. gada 25. oktobrī Erlangenes Oms iegūst doktora grādu un sāk strādāt par matemātikas lektoru. Pēc neilga laika Oms pamet šo darbu kā neperspektīvu. Bavārijas valdība 1813. gadā piedāvā viņam skolotāja vietu skolā Bambergā. Neapmierināts ar darbu, Oms raksta grāmatu ģeometrijā, lai pierādītu savas spējas. Viņš nosūta savas grāmatas manuskriptu Prūsijas karalim Vilhelmam III, kurš 1817. gadā piedāvā Omam darbu Ķelnes jezuītu ģimnāzijā. Šajā ģimnāzijā ir laba laboratorija un Oms pievēršas pētījumiem fizikā.
1833. gadā Oms sāk strādāt Nirnbergas politehniskajā skolā, bet 1852. gadā kļūst par eksperimentālās fizikas profesoru Minhenes universitātē.
Oms miris 65 gadu vecumā 1854. gada 6. jūlijā Minhenē, Vācijā.

Zinātniskais darbs

Savu pirmo rakstu sakarā ar Oma likumu Oms publicē 1825. gadā. Tajā matemātiski aprakstīti pētījuma rezultāti, ka elektromagnētiskais spēks samazinās, palielinot vada garumu.
1826. gadā viņš publicē vēl divus rakstus par šo tēmu. Otrs no šiem rakstiem jau ir pirmsākums viņa galvenajam darbam par šo tēmu.
1827. gadā Oms publicē grāmatu "Matemātiski izpētīta galvaniskā ķēde" (" Die galvanische Kette, mathematisch bearbeitet "). Šajā grāmatā pilnībā matemātiski aprakstīta Oma elektrības teorija, ieskaitot to, ko šodien sauc par Oma likumu. Ievadā grāmata satur matemātikas pamatus, kas nepieciešami tālākai darba izpratnei. Daudzi vecāki zinātnieki šo grāmatu neatbalstīja, jo tajā laikā šāda matemātiska pieeja fizikas jautājumiem nebija populāra.
Oms publicējis vairākus darbus arī citās fizikas nozarēs un matemātikā.
Pēteris Damiāns

Biogrāfija

Dzimis 1006. vai 1007. gadā Ravennā (Ravenna) paputējušu muižnieku ģimenē. Agrā bērnībā kļuvis par bāreni. Audzis un skolojies pie vecākā brāļa, kurš bijis arhipriesteris (bīskapa palīgs, vecākais priesteris).
Pēc studijām Ravennā, Faencā un Parmā (Parma) 19 gadu vecumā ieguvis tiesības strādāt par skolotāju. Ap 1035. gadu kļuvis par eremītu un apmeties uz dzīvi Fonteavelanā, Apenīnu kalnos.
Ap 1040. gadu bija ieguvis ticības brāļu vidū tādu autoritāti, ka tika ievēlēts par Tā Kunga svētā krusta klostera ekonomu, bet ap 1043. gadu par abatu. Būdams t.s. Klinī kustības piekritējs, aktīvi pilnveidoja kopienas dzīvi, pārbūvējot klosteri, dibinot filiāles, izveidoja plašu bibliotēku, īstenoja aktīvu teorētisko darbību, popularizēdams iekšējo reformu nepieciešamību, aktīvi aicināja likvidēt simoniju.
1057. gadā tika iecelts par Ostijas kardinālbīskapu. Aktīvi kā pāvestu sūtnis pildīja diplomātiskas misijas, risinot strīdus un samierinot dažādos ideoloģiskos strāvojumus Baznīcā. Aktīvi iestājās par laicīgo monarhu pakļautību Baznīcai, pret Romas kūrijas patvaļu, izslēdzot no Baznīcas pārāk brīvdomīgus garīdzniekus utt.
Piederēja tam teologu strāvojumam, kuri izskatīja, ka pēc Kristus cilvēcei jebkuras problēmas risināšanai pietiek tikai ar Dievišķo atklāsmi. Postulēja ticības prioritāti pār saprātu: filozofija esot tikai ticības kalpone. Sarakstījis 7 traktātus (ievērojamākais teoloģiski filozofiskais apcerējums Epist. de Dei omnipotentia), 53 sprediķus, ap 240 poēzijas sacerējumus (lūgsnas, himnas utt.), aptuveni 180 politiskas vēstules.
Miris 1072. gadā, atgriežoties no diplomātiskas misijas Ravennā, apglabāts Faencas katedrālē.
1828. gadā pāvests Leo XII izsludināja viņu par "Baznīcas doktoru" (doctor angl. Doctor of the Church) jeb skolotāju, bet kā tā piemiņas diena tika noteikts 23. februāris.
Pumas

Izskats un īpašības

Abu pumu sugu kažoki ir vienkrāsaini - smilšu brūni vai rudi brūni. Proporcionāli tie ir slaidi plēsēji, ar muskuļotiem augumiem. Tēviņi lielāki nekā mātītes. Puma (Puma concolor) ir krietni lielāka nekā ūdrkaķis (Puma yagouaroundi). Turklāt puma ir ceturtais lielākais kaķveidīgais plēsējs pasaulē. Liels tēviņš var būt 2,75 metrus garš, ieskaitot asti, augstums skaustā 90 cm, svars 103 kg. Toties lielākais ūdrkaķa tēviņš ir apmēram 1,28 m garš, ieskaitot asti, augstums skaustā apmēram 30 cm, svars 9,1 kg.
Suņa Janaņa

Biogrāfija

Ar cīņas sportu Suņa Janaņa nodarbojas kopš 2007. gada. Starptautiskos turnīros viņa debitēja  2010. gadā, uzvarot Āzijas Junioru čempionātā Ķīnā un Pasaules Junioru čempionātā Budapeštā (svara kategorijā līdz 51 kg). 2011. gada Āzijas čempionātā Taškentā, svara kategorijā līdz 48 kg, finālā uzvarēja mongoļu sportisti Cogtbazarinu Enhžargalu. Tā paša gada septembrī Pasaules čempionātā viņa sacentās kategorijā līdz 51 kg un ieņēma 8.vietu.
2012. gada Olimpiskajās spēlēs Suņa Janaņa nekonkurēja, jo zaudēja kvalifikācijas sacensībās. Tā paša gada septembrī Pasaules čempionātā Kanādā viņa sasniedza finālu, bet tajā zaudēja Kanādas cīkstonei Džesikai Makdonaldai. 2013. gadā pasaules čempionātā svara kategorijā līdz 51 kg, viņa finālā uzvarēja mongoļu cīkstoni Erdenečimegijnu Sumjaa un saņēma zelta medaļu. 2014. gadā Āzijas spēlēs Inčhonā, Suņa startēja svara kategorijā līdz 48 kg, finālā zaudēja Eri Tosakai un saņēma sudraba medaļu. 2016. gadā Āzijas čempionāta fināla viņa uzvarēja Kazahstānas sportisti Irinu Borisovu. 2016.gada olimpiskajās spēlēs cīņā par bronzu viņa uzvarēja Kazahstānas pārstāvi Žuldizu Ešimovu.
2018. gadā Suņa Janaņa ieguva bronzas medaļu Pasaules čempionātā Budapeštā. 2019. gadā zelta medaļu Āzijas čempionātā Siaņā.
Ekspress-AM5

Priekšvēsture

2008. gadā Kosmičeskaja svjaz' izsludināja konkursu par sakaru pavadoņu Ekspress-AM5 un Ekspress-AM6 izgatavošanu. 2008. gadā konkurss tika atcelts sakarā ar Krievijas televīzijas izplatīšanas koncepcijas pārstrādāšanu un tai saistīto finansējumu,  kosmisko aparātu tehnisko resursu palielināšanu un citu iemeslu dēļ. 2009. gada martā atkārtoti tika izsludināts konkurss. 2009. gada 15. maijā par konkursa uzvarētāju paziņots Informacionnyje sputnikovyje sistemy. Līgums ar to noslēgts 2009. gada 12. augustā.

Lidojuma gaita

Ekspress-AM5 palaists 2013. gada 26. decembrī 10:49:56 UTC ar nesējraķeti Proton-M/Briz-M no Baikonuras kosmodroma 81. laukuma 24. palaišanas iekārtas. No dzinējbloka Briz-M pavadonis atdalījās 20:12 UTC un ievadīts pārejas orbītā.
Ģeostacionārā orbīta tika sasniegta ar pavadoņa elektroreaktīvajiem dzinējiem 73 dienu laikā plānoto 90 dienu vietā. Tas sākotnēji tika izvietots punktā 145° A, kur notika izmēģinājumu un testēšanas fāze.
Ekspress-AM5 plānots izvietot ģeostacionārajā orbītā punktā 140° austrumu garuma.
Progress M-63

Lidojuma gaita

Palaišana notika no Baikonuras kosmodroma 2008. gada 5. februārī 13:02:57 UTC ar nesējraķeti Sojuz-U.
Saslēgšanās ar SKS notika 2008. gada 7. februārī 14:30:13 UTC pie moduļa Pirs.
2008. gada 7. aprīlī 08:49:42 UTC Progress M-63 atvienojās no stacijas. Divas stundas vēlāk tika iedarbināti bremzēšanas dzinēji un kosmosa kuģis sāka nolaisties. Nesadegušās daļas 12:36 UTCiekrita Klusajā okeānā .
Filips Novāks

Spēlētāja karjera

2000. gadā viņu ar kopējo 64. numuru draftēja Ņujorkas "Rangers", bet līdz spēlēšanai klubā viņš nenonāca. 2005.—07. un 2006.—07. gada sezonās Novāks spēlēja arī NHL - 2005.—06. gada sezonā viņš aizvadīja 11 spēlēs Otavas "Senators" rindās, bet 2006.—07. gada sezonā aizvadīja sešas spēles Kolumbusas "Blue Jackets" sastāvā. 2007.—08. gada sezonu Filips aizvadīja Čehijas Ekstralīgas klubā HC České Budějovice.
2009. gada augustā Novāks pievienojās Kontinentālās hokeja līgas klubam Balašihas "HK MVD", lai gan 2008.—09. gada sezonu aizvadīja citā līgas klubā - Rīgas "Dinamo". 2011.—12. un 2012.—13. gada sezonās, spēlējot Maskavas "Dinamo" rindās, izcīnīja Gagarina kausu. Maskavas "Dinamo" rindās spēlēja līdz pat 2015. gadam, kad pievienojās Bratislavas "Slovan". Sezonas gaitā gan aizsargs tika aizmainīts uz Čeļabinskas "Traktor".
2016.—17. gada sezonu ievadīja Čehijas Ekstralīgas vienībā Pardubices "Dinamo", taču tad atgriezās "Slovan" rindās. Pēc 11 "Slovan" aizvadītām spēlēm decembra vidū tika atlaists.
Čehijas hokeja izlases rindās Novāks ir spēlējis 1999. gada Pasaules čempionātā U-18 jauniešiem, kā arī 2002. gada Pasaules čempionātā, 7 spēlēs atzīmējoties ar 2 rezultatīvām piespēlēm.
Nīderlandes vēsture

Nīderlandes vēsture ir Eiropas vēstures daļa, kas vēstī par notikumiem mūsdienu Nīderlandes teritorijā.
Cilvēki dzīvoja Nīderlandes teritorijā jau neolīta laikmetā. Sākumā šeit mājoja ķelti, bet pēc tam ienāca arī ģermāņu ciltis. 5. gadsimtā teritorija tika iekļauta Franku valstī, pēc Kārļa Lielā lielvalsts sadalīšanas no 870. gada ietilpa Austrumfranku karalistē.

Svētās Romas impērijas sastāvā

No 925. gada Nīderlande ietilpa Svētajā Romas impērijā un bija sadrumstalota mazās valstiņās, kas bieži savā starpā karoja. No valstiņām visstiprākā bija Holande, kas pakļāva daudzas pārējās. 15. gadsimtā lielākā daļa mūsdienu Nīderlandes teritorijas nonāca Burgundijas pakļautībā. Kad 1477. gadā tika nogalināts Burgundijas hercogs Šarls Plikpauris, valsti mantoja viņa meita Marija, kas apprecējās ar Svētās Romas imperatoru Maksimiliānu I. Līdz ar to Burgundijas hercogiste nonāca Hābsburgu dzimtas kontrolē.
1549. gadā Svētās Romas imperators Kārlis V atdalīja no impērijas un izveidoja Septiņpadsmit provinces (latīņu: Belgica Regia). 1555. gadā Kārlis V nodeva provinces savam dēlam, Spānijas karalim Felipem II. Provinču ziemeļu daļu pārsvarā apdzīvoja protestanti (kalvinisti), bet dienvidu daļu — katoļi.

Apvienotās Nīderlandes izveide

1581. gadā septiņas ziemeļu provinces atdalījās un izveidoja Apvienoto provinču republiku. 1648. gadā Spānijas karalis Filips VI atzina Holandes neatkarību. Daudzi vēsturnieki uzskata Nīderlandi par pirmo kapitālistisko valsti pasaulē, jo tai bija ļoti izcili attīstīta tirdzniecība, kā arī pirmās biržas un apdrošināšanas kompānijas. Napoleona karu laikā no 1795. gada līdz 1815. gadam Nīderlandi tieši kontrolēja Francija. Pēc Leipcigas kaujas Nīderlande pasludināja sevi par neatkarīgu valsti un 1815. gada Vīnes kongress to pasludināja par Nīderlandes Apvienoto Karalisti, kurā ietilpa arī Beļģija. 19. gadsimtā valstī notika straujš industrializācijas process.
Lietuvos dujos

Vēsture

Dabasgāzes izmantošana Lietuvā sākās 1960. gadu sakumā, kad tika izbūvēti cauruļvadi no gāzes atradnēm Krievijā.
1990. gadā izveidots valsts uzņēmums Lietuvos dujos. 1995. gada 1. augustā tas reorganizēts par akciju sabiedrību un sākts privatizācijas process.
2002. gada 17. maijā noslēdzās privatizācijas pirmais posms, Vācijas Ruhrgas (vēlāk E.ON Ruhrgas) kļūstot par stratēģisko investoru ar 34 % kapitāldaļu (līdz gada beigām Ruhrgas bija ieguvis 35,6 % akciju). 2004. gada janvārī 34 % akciju pārdoti Krievijas Gazprom. Valstij (Privatizācijas aģentūrai) palika 17,7 % kapitāldaļu.
2008. gadā Lietuvos dujos akcijas sāktas kotēt Viļņas fondu biržā.
2009. gadā Eiropas Savienība pieņēma enerģētikas tirgus atvēršanas direktīvu "Trešā enerģijas pakete", lai elektrības un dabasgāzes ražošanas un pārdošanas operācijas nodalītu no to transportēšanas tīkliem. Lai izpildītu šo paketi, Lietuvos Dujos akcionāru pilnsapulce atbalstīja dabasgāzes cauruļvadu tīkla uzturēšanu atdalīt atsevišķā uzņēmumā Amber Grid, un tas tika dibināts 2013. gada 11. jūnijā.
2014. gadā Lietuvas valstij piederošs uzņēmums Lietuvos Energija no E.ON Ruhrgas International un Gazprom pārpirka tiem piederošās Lietuvos Dujos akcijas.
2016. gada 1. janvārī Lietuvos Dujos apvienots ar elektrības sadales tīkla operatoru AB LESTO, dibinot jaunu uzņēmumu Energijos Skirstymo Operatorius (ESO).
Ceļa kauls

Anatomija

Kaulam ir trīsstūra forma - augšējā mala ir noapaļota un veido ceļa kaula pamatni (basis patellae), bet apakšpusē veidojas virsotne (apex patellae), kas vērsta uz leju. Kaulam ir divas virsmas - priekšējā virsma (facies anterior), kas ir nelīdzena, bet mugurējā virsma veido locītavas virsmu (facies articularis).

Funkcijas

Ceļa kauls ir iestiprināts augšstilba četrgalvainā muskuļa (m. quadriceps femoris) cīpslā, kura piestiprinās pie lielā lielakaula (tibia) nelīdzenuma (tuberositas tibiae). Tas piedalās ceļa ekstenzijas veikšanā. Kauls palielina sviru starp cīsplu un augšstilba kaulu, kā rezultātā cīpsla var iedarboties ar lielāku spēku. Kaulam ir arī aizsargfunkcija - tas palīdz aizsargāt cīpslu un ceļa locītavu no traumatizācijas.
Velsas kalnu ponijs

Izskats

Redzot Velsas kalnu poniju, nevienam nav šaubas, ka ponija šķirnes izveidē liela ietekme ir bijusi arābu zirgam. Tas ir vismazākais no visiem Velsas poniju tipiem. Maksimālais augstums skaustā Velsas kalnu ponijam drīkst būt 121,9 cm Lielbritānijā un 127 cm ASV. Tam ir skaista, neliela galva, ar ieliektu profīlu. Nelielas, uz iekšu ieliektas ausis, lielas un izteiksmīgas acis. Tam tāpat kā arābu zirgam ir augstu novietota aste.
Velsas kalnu ponijs var būt jebkurā krāsā, izņemot raibās krāsas kā dārka un lāsumaina.
Velsas kalnu ponijs tomēr nav tikai skaista rotaļlieta, tas ir tempermentīgs, drosmīgs, spēcīgs un inteliģents. Velsas kalnu ponijs ir saglabājis savvaļas senču pieticīgo dabu. Tam ir arī izteikti draudzīgs un maigs raksturs, kas to padara par ideālu poniju bērniem. Ponijam ir daudzpusīgi talanti, bet visbiežāk to izmanto konkūrā un iejūgā.

Vēsture

Šķirnes izcelsme ir ļoti sena, savvaļas poniji apdzīvoja Velsas kalnus jau pirms romiešu iebrukuma. Ir uzskats, ka tie bija ķeltu poniji. Jūlijs Cēzars ieņemot Velsu, bija pārsteigts par vietējo poniju kvalitāti un daudzus izveda uz seno Romu, kā arī izveidoja profesionālu zirgu audzētavu pie Bala ezera Merionetšīrā. Klimats reģionā ir skarbs, un reljefs sarežģīts, tikai paši izturīgākie un veiklākie poniji izdzīvoja skarbajos apstākļos. Romieši ieveda Velsā arābu zirgus, lai krustotu ar vietējiem kalnu ponijiem. Iespējams, ka šķirnei ir bijuši piejaukti arī tīrasiņu zirgi un Haknejas zirgi.
Mūsdienās Velsas kalnu ponijs ir plaši izplatīta poniju šķirne, tas ir izvests gan uz ASV, gan Kanādu, Zviedriju, Austrāliju un Dienvidāfriku.
Kozete

Sižets

Animācijas filmas pamatā ir Viktora Igo romāna "Nožēlojamie" fragments. Tajā tiek stāstīts par Kozetes rūgto dzīvi.
Televīzija Latvijā

Televīzija Latvijā tika ieviesta 1954. gadā, lai gan pirmo eksperimentālo pārraidi veica jau 1937. gadā. Šis ir saraksts ar televīzijas kanāliem, kas tiek pārraidīti tikai Latvijā.
Skotijas neatkarības referendums

Prognozes

Potenciālo vēlētāju aptaujas līdz 2014. gada augusta beigām liecināja par "nē" balsotāju pārsvaru, bet septembrī pieauga "jā" balsotāju īpatsvars. Neilgi pirms vēlēšanu dienas veiktās aptaujas liecināja, ka starpība starp "nē" un "par" balsotājiem samazinājās līdz 4%, kas aptuveni atbilst neizlēmušo vēlētāju īpatsvaram.

Rezultāts

Referendumā piedalījās mazāk vēlētāju, nekā prognozēts. 55,3% vēlētāju nobalsoja par palikšanu Apvienotās Karalistes sastāvā. Neatkarības pretinieki uzvarēja 28 vēlēšanu apgabalos, bet atbalstītāji četros (Dandī, Glāzgovā, Vestdanbārtonšīrā un Nortlenarkšīrā).

Starptautiskā reakcija

Latvijas Republikas Ārlietu ministrija paziņoja, ka "abām pusēm bija iespēja ilgstošās publiskās diskusijās brīvi paust savu viedokli, un Latvija respektē Skotijas demokrātiskā referenduma rezultātus, kas notika, ievērojot Apvienotās Karalistes likumdošanas prasības. To nevar salīdzināt ar Krievijas īstenoto militāro agresiju pret Ukrainu, pārkāpjot visas starptautiskās tiesības un Ukrainas suverenitāti".
Plašsaziņas līdzekļi rakstīja, ka Skotijas atdalīšanās no Apvienotās Karalistes būtu pamudinājums separātistu kustībām citur Eiropā, bet Krievijas atbalstītie Krimas un Austrumukrainas separātisti Skotijas referendumā saskatīja iespēju legalizēt Krimas aneksiju pēc starptautiski neatzītā referenduma par pievienošanos Krievijai, kas notika Krievijas okupācijas spēku klātbūtnē, un Ukrainas austrumu reģionu atdalīšanu.
Zemgaļi

Militārpolitiskā organizācija

Zemgaļi bija arī viena no militāri visattīstītākajām senlatviešu tautām, etnogrāfiski un valodiski radniecīgi žemaišiem. Zemgaļu dzimtas bija apvienotas karadraudzēs, kurām bija savi pilsnovadi. Kara gadījumos zemgaļu karadraudzes apvienojās vienotā karaspēkā, ko vadīja karavadonis — valdnieks (latīņu tekstos: dux vai rex) jeb ķēniņš, kas atbilda lietuviešu un žemaišu kunigaitim vai kriviču kņazam. Pirmais hronikās minētais zemgaļu pilsnovadu karavadonis, kurš pārstāvēja visu Zemgali un vadīja apvienoto novadu karadraudžu karaspēku, bija ķēniņš Viestards kurš dzīvoja laikā no 12. gadsimta beigām līdz aptuveni 1230. gadam. Pēc viņa kā zemgaļu karavadoņi un valdnieki pieminēti Šabis (1259), Nameisis (1272—1281) un kāds vadonis, kas krita Garozas kaujā (1287).
Satura pārvaldības sistēma

Satura pārvaldības sistēma, arī satura vadības sistēma jeb CMS (no angļu: Content management system) ir programmatūra kas ļauj izveidot, apstrādāt un organizēt digitālo saturu (parasti interneta lapu saturu) vienlaikus vairākiem lietotājiem. Satura pārvaldības sistēmas lietotāji var to izmantot bez īpašām programmēšanas valodu zināšanām un nereti tieši internetā izveidot jaunus tekstus, papildināt tos ar bildēm, video vai skaņām un publicēt.
Ja CMS attiecas tikai uz internetu, tad tas tiek saukts arī par Web-content-management-system (WCMS) lai nejauktu ar CMS kas tiek izmantots arī žurnālistikā. WCMS var būt arī daļa no Enterprise content management systeme (ECMS).
CMS pasaulē liela nozīme ir tam, lai informācija būtu pieejama neatkarīgi no datorsistēmas. Tādēļ CMS publicēto informāciju var aplūkot gan kā HTML lapu gan arī kā PDF dokumentu. Kādā veidā tiks aplūkota CMS informācija, tiek noteikts brīdī kad tā tiek pieprasīta no lietotāja.
NIPR observatorija

Vēsture

Stacija atklāta 1991. gadā un līdz 2019. gadam izvietojās Rabenes ēkā pie Nīolesunnas lidostas līdzās EISCAT radaram. 2019. gada vasarā stacija pārcēlās uz jaunatvērto Kingsbay AS Terestriālās laboratorijas ēku pilsētiņas centrā. AERC uztur arī ofisu Longjērbīenes UNIS.

Zinātniskā darbība

Stacijas galvenie izpētes virzieni ir atmosfēras pētniecība, polārblāzmas pētniecība, veģetācijas un ekosistēmu pētniecība.
Daugavas līvi

Daugavas Līvu zeme bija viena no Senlatvijas zemēm Daugavas lejtecē no Aizkraukles līdz Daugavas ietekai jūrā. Sākotnēji tikai Daugavas līvu zeme tika saukta par Livoniju, bet vēlāk krustneši šo nosaukumu attiecināja uz visām iekarotajām zemēm Baltijas jūras austrumu krastā. Indriķa Livonijas hronika Daugavas līvus dēvēja par "augšgala līviem" (livones superiores). Daugavas līvu pašnosaukums ir bijis "daugavieši" (latīņu: Dunenses) jeb "veinali" (veinalenses).

Vēsture

Livonijas krusta karu pirmajā periodā (1193—1206) bīskaps Alberts ar krustnešu palīdzību pakļāva Daugavas līvu zemes. 1211. gada vasarā pēc bīskapa Alberta un krustnešu vienošanās Aizkraukles pilsnovadu un trešdaļu no Salaspils (Holme) un Doles salas (insula regina) pilsnovadiem pārņēma Zobenbrāļu ordenis. Ikšķiles un Lielvārdes pilsnovadi bija izlēņoti bīskapa vasaļiem.
Saskaņā ar 1212. gada vasarā noslēgto Jersikas miera līgumu Polockas kņazs Valdemārs atteicās no savām meslu kunga tiesībām uz Daugavas līvu zemi. Autines sacelšanās laikā 1212. gada rudenī līvu kungi mēģināja atgūt zaudēto patstāvību, bet cieta sakāvi. Liela daļa no Daugavas līvu zemēm integrējās Rīgas arhibīskapijas Letu gala teritorijā (Ikšķiles, Lielvārdes, Suntažu un Madlienas draudžu novadi).

Teritorija

Daugavas līvu novads sniedzās no Rīgas līča rietumos līdz Aizkrauklei, cieši piekļoties Daugavas labajam krastam. Līvu galvenās apmetnes ar ostām bija Rīga, Sala (Mārtiņsala, tagad - Salaspils), Ikšķile, Lielvārde un Aizkraukle. Daugavas līvu zeme robežojās ar Gaujas līvu zemēm ziemeļos, Kokneses un Jersikas latgaļu zemēm austrumos, sēļu un zemgaļu zemēm dienvidos.

Iedzīvotāji

Lielākais iedzīvotāju blīvums bijis starp Ikšķili un Salaspili. Rīgā pirms vācu iebrukuma iedzīvotāju sastāvs bijis dažāds — līvi, latgaļi, kurši, zemgaļi, vendi.
Daugavas līvu iespiešanās agrākajā zemgaļu teritorijā iezīmēja pretēju tendenci baltu virzībai uz ziemeļiem.
Andrejs Elksniņš

Biogrāfija

Vidējo izglītību ieguvis Daugavpils 1. ģimnāzijā. 2007. gadā ar jurista kvalifikāciju absolvējis Latvijas Policijas akadēmiju, 2009. gadā turpat ieguvis maģistra grādu, studējis arī M. Lomonosova Maskavas Valsts universitātē.
Strādājis Valsts policijā par izmeklētāju. Kopš 2007. gada augstskolas pasniedzējs - docētājs Latvijas Policijas akadēmijas Tiesību teorijas un vēstures katedrā. No 2010. gada kļuvis par zvērinātu advokātu kopīgā birojā ar pazīstamo advokātu Saulvedi Vārpiņu.

Politiskā darbība

2011. gadā pievērsies politiskajai darbībai un ārkārtas Saeimas vēlēšanās ievēlēts 11. Saeimā no apvienības "Saskaņas Centrs" saraksta. Darbojoties Saeimā A. Elksniņš guvis ievērību kā aktīvs debatētājs; 2011. gada rudens sesijā, kas bija pirmie 11. Saeimas darbības mēneši, viņš debatēs piedalījās visvairāk no visiem deputātiem - 16 reizes. 2012. gada janvārī, pēc tam, kad drošības iestādes liedza atļauju darbam ar valsts noslēpumu "Saskaņas Centra" līderim Jānim Urbanovičam, A. Elksniņš tika izvirzīts viņa vietā darbam Nacionālajā drošības komisijā, kurā partijas parasti pārstāv to vadošie politiķi. Tomēr 2012. gada jūnijā A. Elksniņam tika atteikta pielaide darbam ar valsts noslēpumu un šajā komisijā viņš darboties nevarēja. 2013. gada septembrī, kad Saeimas Juridiskās komisijas deputātu vairākums konceptuāli atbalstīja Latvijas Satversmes preambulas projektu, A. Elksniņš komisijas sēdē izteica šaubas, vai preambulā nostiprinātās vērtības nodrošinās to praktisku realizāciju.
2014. gada rudenī ievēlēts 12. Saeimā no partijas "Saskaņa".
2017. gada pašvaldību vēlēšanās A. Elksniņš kandidēja uz vietu Daugavpils domē kā "Saskaņas" saraksta līderis, tika ievēlēts domē un pēc tam arī ievēlēts par domes priekšsēdētāju. Šo amatu viņš pildīja tikai līdz 2017. gada 2. septembrim, kad zaudēja mēra amatu Rihardam Eigimam. 2019. gada 17. janvārī atkārtoti ievēlēts par domes priekšsēdētāju.
Lofofors

Lofofors ir vairāku primitīvu organismu tipu barošanās orgāns, ar kura palīdzību tie satver barības vielas un sīko planktonu. Šāds barošanās orgāns ir pleckājiem, sūneņiem, foronīdiem un entoproktiem no spirālveidīgo virstipa.

Pleckāju lofofors

Pleckājiem lofofors atrodas čaulā, mantijas dobumā, aizņemot lielāko tā daļu. Vienkāršā variantā tas ir gaļīgs disks, no kura malām atiet kustīgas skropstiņas, bet lielākai pleckāju daļai tie ir divi mutes abās pusēs simetriski novietoti gari taustekļi tā saucamās rokas, kas izveido krāšņus izliekumus un spirāles. Daudziem slēdzenes pleckājiem rokas balstās uz iekšējā skeleta elementiem, sauktiem "rokas aparāts". Gar lofofora diska vai roku malām ir izvietoti tievi tausteklīši (cirri), kuru pamatnē atrodas dobumiņš, kas iet uz muti. Rokas savā starpā var būt savienotas ar skrimšļotu plēvi un satur sevī platu branhiālo kanālu, kas pildīts ar asinīm. Tausteklīšu kustības rezultātā pa dobumiņu notiek ūdens cirkulācija uz muti. Vienai pleckāju daļai roku kustību veic īpaši muskuļi, kuri piestiprināti pie čaulas vāciņiem, bet citiem muskuļi ir pašā lofoforā.