google/wiki40b huggingface dataset:
Kristiāna Lībane-Šķēle

Biogrāfija

Kristiāna Lībane 1989. gadā pabeidza Rīgas 50. vidusskolu. 1992. gadā viņa piedalījās Orhūsas universitātes politoloģijas kursos, bet 1993. gadā absolvēja Latvijas Universitāti, ieguva bakaulaura grādu jurisprudencē. 1994. gadā viņa piedalījās Londonas universitātes starptautisko tiesību kursos, savukārt 1998. gadā kļuva par tiesību maģistri Latvijas Universitātē. 
1993. gadā Lībane iesaistījās politikā, piedalījās Saeimas vēlēšanās no partijas "Latvijas Ceļš" saraksta. Sākotnēji netika ievēlēta, taču 1995. gada janvārī kļuva par 5. Saeimas deputāti, jo mandātu nolika Ivars Silārs. Darbojās Saeimas Juridiskajā komisijā. 1995. gadā ievēlēta 6. Saeimā, darbojusies Eiropas lietu un Juridiskajā komisijā. 1996. gadā kļuvusi par "Latvijas Ceļa" frakcijas priekšsēdētāja Andreja Panteļējeva vietnieci, bet 1998. gadā — par frakcijas priekšsēdētāju. Tajā pašā gadā ievēlēta 7. Saeimā, atkal darbojusies Eiropas lietu un Juridiskajā komisijā un bijusi frakcijas priekšsēdētāja.
2002. gadā Lībane piedalījās 8. Saeimas vēlēšanās, taču LC nepārvarēja 5% barjeru un netika pārstāvēta Saeimā. 2003. gada janvārī izstājās no partijas, bet aprīlī — iestājās "Tautas partijā". No 2007. gada līdz partijas likvidācijai 2011. gadā atradās partijas valdē. Nav kandidējusi nevienās vēlēšanās.

Privātā dzīve

Kristiāna Lībane ir dzimusi 1970. gada 24. aprīlī. 2004. gada 6. augustā viņa apprecējās ar uzņēmēju, bijušo Latvijas Ministru prezidentu un "Tautas partijas" dibinātāju Andri Šķēli. Pēc kāzām viņa nomainīja uzvārdu uz Lībane-Šķēle. 2005. gada 26. maijā piedzima dēls Edvards.
Brālis - Valdis Lībans, uzņēmējs.
Helicerāti

Helicerātu morfoloģija

Kopīga un raksturīga visu helicerātu pazīme ir tā, ka ķermeņa daļa, pie kuras atrodas kustību orgāni — kājas, cieši saistīta ar tai priekšā esošo ķermeņa daļu, kam ir mutes ekstremitātes un izveido kopā ar to vienu kopēju nodalījumu — prosomu (prosoma) jeb galvkrūtis (cephalothorax). Jāatzīmē, ka šis helicerātu ķermeņa nodalījums vairāk atbilst vēžveidīgo galvas nodalījumam nekā to galvkrūšu nodalījumam. Otra helicerātiem raksturīgā īpašība — tiem nav galvas taustekļu jeb antenu.
Galvkrūtīm ir seši pāri labi attīstītu funkcionējošu ekstremitāšu, no kurām pirmais pāris — heliceras (chelicerae) atrodas pirms mutes (preorāli) un parasti sastāv no nedaudziem (2—3) posmiem. Helicerām ir žokļu loma, ar tām satver un nonāvē laupījumu. Otrais pāris — pedipalpas (pedipalpi) atrodas parasti aiz mutes (postorāli); dažos gadījumos to uzbūve un funkcijas apmēram ir tādas pašas kā pakaļējām kājām, citos gadījumos ar tām vai nu satver barību (skorpioni), vai tās ir taustes orgāns, bet zirnekļu tēviņiem — kopulācijas orgāns. Galvkrūšu četri pēdējie ekstremitāšu pāri ir kustību orgāni. Aiz prosomas atrodas pakaļējais nodalījums — opistosoma (opisthosoma) jeb vēders (abdomen). Opistosomas priekšējo daļu, pie kuras dažos gadījumos atrodas ar elpojamiem orgāniem — žaunām vai plaušām saistīti ekstremitāšu rudimenti, sauc par mezosomu, bet pakaļējo daļu, kam ekstremitāšu nav, — par metasomu.

Helicerātu vairošanās un attīstība

Pārsvarā helicerāti vairojas ar olām, bet mēdz būt arī dzīvdzemdētāji. Olas ir bagātas ar olas dzeltenumu, tāpēc izšķīlušies mazuļi ir līdzīgi pieaugušajiem vecākiem, un tālākā attīstība notiek bez pārvērtībām (metamorfozes).
Artūrs Plēsnieks

Karjera

Ar svarcelšanu nodarbojas kopš deviņu gadu vecuma. Ar panākumiem startējis jaunatnes sacensībās. 2008. gada Eiropas čempionātā U-17 vecuma grupā A. Plēsnieks guva uzvaru ar summā paceltiem 338 kg. Tā paša gada Eiropas junioru čempionātā viņš izcīnīja otro vietu ar 343 kg. 2009. gadā sportists guva medaļas U-20 vecuma grupā gan Eiropas, gan Pasaules čempionātos, kā arī guva uzvaru 2009. gada Eiropas čempionātā junioriem. 
2010. gada Eiropas čempionātā pieaugušajiem A. Plēsnieks izcīnīja 9. vietu. 2010. gadā viņš kļuva par pasaules junioru čempionu (385 kg), nākamajā gadā izcīnīja sudrabu. 2011. gadā uzvarēja Eiropas čempionātā junioriem un ieņēma 15. vietu Pasaules čempionātā pieaugušajiem. 2009. un 2010. gadā bija pretendents uz Latvijas Gada balvu sportā kā gada uzlecošā zvaigzne. 2012. gada aprīlī izcīnīja 5. vietu Eiropas čempionātā ar kopsummā paceltu 381 kg. Tāpat izcīnīja sudrabu 2012. gada Pasaules čempionātā junioriem. 
A. Plēsnieks kvalificējās startam 2012. gada vasaras olimpiskajās spēlēs. Tajās viņš ar jaunu personisko rekordu summā izcīnīja 7. vietu. 2013. gadā ar jaunu Latvijas rekordu izcīnījis 4. vietu Eiropas čempionātā (tā paša gada novembrī tika paziņots, ka pēc Davita Gogijas diskvalifikācijas Plēsniekam piešķirta bronzas medaļa), grūšanā bijis 2. vietā. 2013. gadā kļuvis arī par Eiropas U-23 čempionu. Tā paša gada oktobrī izcīnījis 5. vietu Pasaules čempionātā ar kopsummā paceltiem 393 kilogramiem. 2014. gada Eiropas čempionātā ierindojies 4. vietā, bet Pasaules čempionātā — 10. vietā. 
2015. gadā Plēsnieks laboja Latvijas rekordu (405 kg) un izcīnīja bronzas medaļu Pasaules čempionātā. 2016. gadā Plēsnieks kļuva par Eiropas čempionu, summā paceļot 403 kg. 2016. gadā pārliecinoši kvalificējās olimpiskajām spēlēm Rio. Olimpiskajās spēlēs traumas dēļ neizdevās iecerētais. Pēc OS veica kreisā pleca operāciju. 2017. gadā veiksmīgi izcīnīja 2. vietu pasaules čempionātā, summa paceļot 402 kg.

Privātā dzīve

2007. gadā pārcēlies uz dzīvi Ventspilī. 2012. gadā apprecējies, sieva ir bijusī svarcēlāja.
Jūras kapteinis

Jūras kapteinis ir vecākā virsnieka militāra dienesta pakāpe daudzu valstu jūras spēkos. Tā ir ekvivalenta pulkveža pakāpei sauszemes un gaisa spēkos. Šī dienesta pakāpe seko komandkapteiņa pakāpei, un pēc tās ir flotiles admirālis.
Saskaņā ar NATO Standartizācijas līgumu (STANAG 2116), šai pakapēi ir NATO OF-5 kods. 
Dažās valstīs jūras kapteiņa pakāpes nosaukumi ir kapteinis. Krievijas, PSRS analogs ir 1. ranga kapteinis (капитан 1-го ранга).
Latvijas Jūras spēkos jūras kapteiņa dienesta pakāpi piešķir komandkapteinim ar augstāko izglītību, pēc piecu gadu nodienēšanas komandkapteinim pakāpē, ja viņš ir beidzis vecākā štāba virsnieka kursu.
Zibsnī zvaigznes aiz Daugavas

"Zibsnī zvaigznes aiz Daugavas" ir Zigmara Liepiņa dziesma, kuru viņš 1984. gadā komponēja četru dziesmu ciklam ar  latviešu dainu vārdiem („Gaisu šķīru dziedādama”, „Es nezinu kālabad”, „Es atnācu uguntiņu” un „Zibsnī zvaigznes aiz Daugavas”). 
Sākotnēji tā tika atskaņota kā Mirdzas Zīveres soloprogrammas daļa Z. Liepiņa vadītās grupas „Viktorija” koncertos. 1985. gadā „Zibsnī zvaigznes aiz Daugavas” uzvarēja „Mikrofona” aptaujā 30 dziesmu konkurencē. Sāpīgā tēma par karavīru likteni skāra ne tikai tautas garamantu cienītājus Krišjāņa Barona 150. jubilejas gadā, bet arī sasaucās ar noskaņojumu pret PSRS karu Afganistānā.
2018. gadā "Zibsnī zvaigznes aiz Daugavas" ieguva 13. vietu Radio SWH organizētajā LVtop100 aptaujā.
Taļne

Vēsture

Rakstos pirmoreiz 1646. gadā kā Žečpospoļitas apdzīvota vieta. Taļne iekļāvās Krievijas impērijā līdz ar Polijas Otro dalīšanu 1793. gadā. Pēc Oktobra revolūcijas ietilpa Ukrainas PSR. Pilsētas tiesības no 1938. gada. Otrā pasaules kara laikā no 1941. līdz 1944. gadam atradās vācu okupācijā.
Taļnē dzimis vijolnieks Miša Eļmans (Mischa Elman, 1891 - 1967).
Andris Ambainis

Sasniegumi

Andris Ambainis 1991. gadā PSRS komandas sastāvā Starptautiskajā matemātikas olimpiādē izcīnīja zelta medaļu ar maksimālo rezultātu.
2012. gadā saņēmis Latvijas Zinātņu akadēmijas Eižena Āriņa balvu, 2013. gadā Latvijas Zinātņu akadēmijas Lielo medaļu.
2016. gadā saņēmis apbalvojumu "Eiropas Gada cilvēks Latvijā".

Politiskā darbība

2017. gadā iestājies jaundibinātajā politiskajā partijā Kustība Par!

Ģimene

Andrim ir sieva, ķīmiķe Mētra Ambaine, un divi bērni.
Sems Riverss

Biogrāfija

Riverss mūziku sāka apgūt jau bērnībā. Viņa pirmais mūzikas instruments bija tuba. Nodarboties ar mūziku Riversu iedvesmoja brālēns Džons Oto. Viņš spēlēja tubu Arlingtonas vidusskolas orķestrī. Viņš arī apmeklēja Bīskapa Kenija vidusskolu, bet vēlāk Daglasa Andersona mākslas skolu. No sākuma Sems spēlēja parasto ģitāru, vēlāk pasniedzējs piedāvāja viņam spēlēt basģitāru. 15 gadu vecumā, mēģinot sakrāt naudu jaunai basģitārai, strādājot ātrajā ēstuvē, Sems Riverss satika Fredu Dērstu. Kopā viņi izveidoja grupu Malachi Sage, kura pastāvēja īsu laika brīdi. Kad Malachi Sage beidza savu eksistenci, Sems un Freds nolēma nodibināt vēl vienu grupu. Pēc Sema uzaicinājuma grupai pievienojās Džons Oto, kā bundzinieks. Vēlāk grupai pievienojās Vess Borlands, bet 1996. gadā DJ Lethal.
1995. gadā grupa ieraksta demo, paralēli koncertējot. Ar Korn atbalstu, 1997. gadā Limp Bizkit izlaiž savu pirmo albumu Three Dollar Bill, Yall$, uz to brīdi Sems ir tikai 18 gadus vecs, un pēc ieraksta viņi dodas Family Values Tour 1998 tūrē. 1999. gadā iznāk otrs grupas albums - Significant Other. Basģitāras spēli dziesmā Re-Arranged var nosaukt par vienu no labākajiem Riversa veikumiem. 2001. gadā pēc albuma Chocolate Starfish And The Hotdog Flavored Water iznākšanas, grupu pamet Vess Borlands. Limp Bizkit sāk ierakstīt jaunu albumu. Grupa raksta materiālus bez ģitārista, ģitāras ritmus izdomā Sems un Freds.
2001. gadā, viņš apprecējās ar Kinteru Atkinsu.
2006. gadā Sems Riverss atvēra privāto ierakstu studiju Džeksonvilā. Kā arī viņš producē grupu Burn Season un The Embraced pirmos albumus, un grupu Indorphine.
Norma (opera)

Rīgas iestudējums

Rihards Vāgners 1837. gadā Normu iestudēja Rīgas 1. pilsētas teātrī. Viņš to papildināja ar āriju basam un korim, kas nav saglabājusies vēlākajos operas uzvedumos.
Mizesa atklātne

Vēsture

Atklātne nosaukta Vācijas un Lielbritānijas šahista Žaka Mizesa (1865-1954) vārdā, kas Berlīnē 1910. gadā gājienu 1. d3 spēlēja divās mača partijās pret Rihardu Teihmanu. Mizess tikai ar grūtībām panāca neizšķirtu vienā partijā, bet otru zaudēja. Tomēr Mizess nav pirmais, kas spēlējis 1. d2-d3.  Jau 1856. gadā Londonā to spēlēja britu šaha čempions Z. Bodens (1826-1882) pret spēcīgo amatieri Dž. Ouenu (1827-1901). Pēc tam šis gājiens  līdz 20. gs. vidum pazuda no pasaules spēcīgāko  šahistu prakses.  Tikai 1960. gadā krievu lielmeistars Aleksandrs Kotovs lietoja šo gājienu trīs partijās, ieskaitot 1961. gadā Stokholmā spēlēto partiju pret Vācijas lielmeistaru Volfgangu Uncikeru.
Viszināmākā partija, kas sākta ar šo atklātni, ir 1997. gadā spēlētā revanša mača trešā partija starp Gariju Kasparovu un superdatoru Deep Blue. Kasparovs sprieda, ka dators spēlēs sliktāk pozīcijā, kas nav iekļauta tā atklātņu bibliotēkā, tomēr datoru pieveikt neizdevās, partija beidzās neizšķirti.

Stratēģiskā ideja

Balto gājiens 1. d2-d3 atstāj melnajiem iespēju brīvi izvēlēties turpmāko spēles plānu. Dabiskās melno atbildes ir 1. ... d7-d5 vai 1. ... e7-e5. Abos gadījumos baltie, spēlējot laidņa fianketto (g2-g3 un Lf1-g2), var pāriet uz vecindiešu aizsardzībai raksturīgu figūru izvietojumu ar mainītām krāsām. Bet pēc 1. ... e7-e5 baltajiem ir  vēl papildus iespējas, izvēlēties 2. c2-c4, pārejot angļu atklātnē, vai 2. e2-e4 ar sekojošo Zb1-d2, spēlējot Filidora aizsardzību ar baltajiem.
Jānis Sproģis

Biogrāfija

Jānis Sproģis dzimis 1944. gada 14. oktobrī Kuldīgā sešu bērnu ģimenē. 1949. gadā bērni un māte tika izsūtīti uz Sibīriju (Molotovas sādžu pie Irtišas upes), bet tēvs nokļuva Steplagā pie Karagandas. Pēc Staļina nāves 1953. gadā Sproģu ģimene 1956. gadā atgriezās Latvijā.
Mācījies Kuldīgas 2. vidusskolā, mūzikas pamatus apguvis Kuldīgas bērnu mūzikas skolā. Sekoja mācības Liepājas mūzikas vidusskolā, vēlāk Latvijas Valsts konservatorijas vokālajā nodaļā.
Uz Operas un baleta teātra skatuves Sproģis nonāca 1974. gadā, tomēr drīzumā devās uz Ventspili, kur strādāja par vokālo pedagogu Ventspils mūzikas vidusskolā. 1980. gadā viņš atgriezās operā, kur strādāja līdz 1986. gadam. Paralēli darbam operā Jānis Sproģis līdz pat 1992. gadam bija pasniedzējs Latvijas Mūzikas akadēmijā.   
Atmodas laikā dziedātājs uzstājās rokoperas "Lāčplēsis" pirmizrādē, atveidojot nozīmīgo Lielvārža tēlu. Koncertos uzstājies gan vienatnē, gan kopā ar citiem populāriem Latvijas tenoriem. Iedziedājis (kopā ar Kārli Zariņu, Nauri Puntuli, Guntaru Ruņģi un Miervaldis Jenču) albumu "Pieci tenori Ziemassvētkos", kas 1999. gadā saņēma zelta disku.  
Jānis Sproģis ir ierakstījis vairākus albumus, kas gadsimtu mijā dažādās nominācijās tika izvirzīti Mūzikas ierakstu gada balvai.

Personīgā dzīve

J. Sproģis ir precējies, ģimenē ir izauguši dēls un meita. Jau vairākus gadus pastāvīgi dzīvo tēva mājās Kuldīgas novada Padures pagastā.
Ārtavs

Etimoloģija

Vārda "ārtavs" izcelsme nav viennozīmīga. Uzskata, ka ģermāņu valodās lietotais monētas nosaukums (artogh, örtugh, örtogh, ertug) cēlies no latīņu vārda "zelts" (aurum, no kā zviedru: öra) vai arī no vikingu valodās lietotā apzīmējuma or, eir (varš). Latviešu valodā vārds "artavs" jeb "artava" saglabājies nevien kā naudas nosaukums, bet arī kā apzīmējums atsevišķam pienesumam kopīgai lietai.

Latvijā kaltie ārtavi

14. un 15. gadsimtā Tērbatas, Rīgas un Tallinas naudas kaltuvēs no vienas Gotlandes sudraba mārkas kala 156 ārtavus. Zināms, ka vecākajos Kursas, Zemgales un Sēlijas zemnieku likumos naudas sodi bija noteikti ozeringos un ārtavos.
Arhibīskapa Johana VI Ambundi valdīšanas laikā tika ieviests vienots standarts un ieviesta vienota Livonijas monetārā sistēma. 1 ārtavs (ārtigs) tika pielīdzināts 12 Lībekas vecajiem šiliņiem.

Ladonijas nauda

Zviedrijas mākslinieka Lāša Vilka dibinātājā neatzītajā Ladonijas valstī par naudas vienību pasludināts ērtugs.
Zaļā politika

Zaļā politika ir politiska ideoloģija, kuras mērķis ir radīt ekoloģiski ilgtspējīgu ekonomiku, kas balstīta vides aktīvismā, nevardarbībā, sociālajā taisnīgumā un tautas iesaistīšanā demokrātiskajos procesos. Rietumu pasaulē tā sāka attīstīties 1970. gados, kopš tā laika daudzās valstīs ir izplatītas zaļo partijas, vietām tās guvušas ievērojamus sasniegumus.
Normans Lokjers

Dzīvesgājums

Dzimis Ragbi, Vorikšīrā. Kādu laiku strādāja par ierēdni kara ministrijā. Apprecējās un apmetās Vimbldonā, kur kļuva par astronomu - amatieri, īpaši interesējoties par Saules astronomiju. Vēlāk kļuva par Saules fizikas observatorijas direktoru Kensingtonā. Nodarbojoties ar spektroskopiju, 1868. gadā ievēroja nezināmas izcelsmes Saules spektra līniju. Jaunatklāto elementu viņš nosauca par hēliju no grieķu valodas vārda helios (Saule). Vienlaicīgi pētot Saules aptumsumu Indijā šo elementu atklāja Pjērs Žansēns. Hēlijs uz Zemes tika atklāts desmit gadus vēlāk. Pēc aiziešanas pensijā 1911. gadā Lokjers apmetās Devonā, kur ierīkoja astronomisko observatoriju. Turpat Devonā arī miris.
Jozefa Gurfinkela

Biogrāfija

Šaha lielmeistara un trenera Igora Bondarevska audzēkne. 1939. gadā uzvarējusi Rostovas apgabala sieviešu šaha čempionātā. 1950. gadā dalījusi 1.-2. vietu Krievijas PFSR sieviešu šaha čempionātā, bet zaudējusi papildu mačā par čempiones nosaukumu. Bijusi Krievijas PFSR šahistu komandā, kas 1951. gadā uzvarējusi PSRS komandu šaha čempionātā. 1954. gadā piedalījusies Maskavas pilsētas sieviešu šaha čempionātā, kurā dalījusi 3.-4. vietu. Deviņas reizes piedalījusies PSRS sieviešu šaha čempionātos (1947—1968), kuros labāko rezultātu sasniegusi 1954. gadā, kad izcīnījusi 2. vietu aiz Larisas Volpertes. Piedalījusies 1955. gada pretendentu turnīrā šahā sievietēm Maskavā, kurā kopā ar Kristīnu Holuju dalījusi 15.-16. vietu (uzvarēja Olga Rubcova). 
1941. gadā beigusi Rostovas Valsts universitātes Filoloģijas fakultāti. Strādājusi kā šaha trenere Rostovas pilsētas šaha klubā un citās pilsētas vietās. Bijusi Rostovas apgabala šaha federācijas sieviešu komitejas priekšsēdētāja. 1963. gadā kopā ar vīru, šaha meistaru Aleksandru Konstantinovu, pārcēlusies uz Volgogradu un turpinājusi strādāt par šaha treneri. Arī viņas meita Tatjana Moisejeva (dzimusi 1951.) ir šaha meistare.
1950. gadā kļuvusi par PSRS sporta meistari šahā. Par panākumiem turnīros FIDE 1954. gadā Gurfinkelai piešķīra starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu.
BNC savienotājs

BNC savienotājs (angļu: Bayonet Neill-Concelman) ir bieži izmantots savienotājs, kuru izmanto stabilai un viegli realizējamai ekranēto kabeļu savienošanai ar elektroniskajām iekārtām. BNC savienotājus parasti izmanto sarežģītās videosistēmās, kādreiz tas bija populārs datortīklu savienojums.
Tave kosi

Tave kosi (albāņu: Tavë Kosi — ‘skābpiena sacepums’) ir tradicionāls albāņu ēdiens. Tave kosi sastāvdaļas ir gaļa (parasti aitas, bet arī vistas, tad saukts par tavë kosi me mish pule), rīsi gatavoti ar jogurta un olu maisījumu (aizvietojot skābpienu) un rū mērci (kviešu miltu, sviesta mērce) un garšvielas. Tave kosi ir populārs arī Grieķijā un Turcijā, kur pazīstams kā Eļbasani tava (albāņu: Tavë Elbasani vai Tava e Elbasanit), saukts Albānijas pilsētas Eļbasani vārdā. Plašāk izplatīts Eļbasani apgabalā.
Josts Gipperts

Profesionālais dzīvesgājums

1972.g. Gipperts absolvēja Leibnicas ģimnāziju (Vācijā) Esenē, Vācijā. No 1972. līdz 1977.g. viņš studēja salīdzinošo valodniecību indoloģiju, Japānas studijas un Ķīnas studijas Mārburgas universitātē un Berlīnes Brīvajā universitātē. 1977.g. viņš ieguva doktora grādu, savā disertācijā pētot  darbības vārdu nenoteiksmes formu veidošanu indoeiropiešu valodās. No 1977. līdz 1990.g. viņš strādāja par zinātnisko līdzstrādnieku un docētāju vairākās universitātēs: Berlīnē, Vīnē un Zalcburgā. 1991.g., paralēli darbam par zinātnisko asistentu austrumu datorlingvistikā, viņš ieguva habilitētā doktora grādu Bambergas Universitātē. Disertācijas pētījums bija veltīts irāņu valodas aizguvumiem  armēņu un gruzīnu valodā.
Kopš 1994.gad Gippers pasniedz salīdzinošo valodniecību Gētes universitātē Frankfurtē. Viņš ir Gruzijas Zinātņu akadēmijas loceklis kopš 1996.g., kā arī Berlīnes-Brandenburgas Zinātņu un mākslu akadēmijas Valodas centra loceklis kopš 2007.g.
1997.g. viņam tika piešķirts Sulkhanas Saba Orbeliani universitātes Goda profesora tituls Tbilisi, Gruzijā; 2009.g. prof. Gipperts kļuva par Ivane Javakhishvili universitātes Goda doktoru (arī Tbilisi), kā arī 2013.g. par Šota Rustaveli universitātes (Batumi, Gruzija) Goda profesoru.
Kopš Gipperts kļuva par  salīdzinošās valodniecības profesoru, viņa pētniecisko interešu lokā ir indoeiropiešu valodas, to vēsture un etimoloģija, kā arī vispārējās valodniecības tipoloģija, īpaši Kaukāza valodu studijas. Pateicoties viņa interesei par Kaukāza valodām, viņa vadībā tika īstenoti vairāki starptautiski pētniecības projekti. Viņu interesē vēsturiskā valodniecība, valodniecības tipoloģija, digitalizētie valodas korpusi, multimediju valodas un digitalizēto rokrakstu analīze.

TITUS, ARMAZI, GNC un LOEWE

Gipperts ir TITUS (Tēzaura indoģermāņu teksti un mutvārdu valoda) projekta izveidotājs un  vadītājs. Šis projekts tika aizsākts 1987.g., un tā mērķis ir padarīt digitāli pieejamus tekstuālos materiālus no dažādām indoeiropiešu un  tām radniecīgām valodām. 1999.g. viņš aizsāka ARMAZI projektu (Kaukāza valodas un kultūras: elektroniskā dokumentācija), kura mērķis ir apkopot plašu materiālu par Kaukāza valodām.  Šo projektu atbalstīja Gruzijas Nacionālais korpuss.
Kopš 2010.g. Gipperts vada valodniecības centru ar nosaukumu ” Digitālās humanitārās zinātnes federālajā zemē Hesenē: Tekstuālā korpusa integrālā apstrāde un analīze”, kas ietilpa "Federālajā Zinātniskās attīstības un ekonomiskās izcilības stiprināšanas" projektā. Šis centrs sadarbojas ar Gētes Universitāti Frankfurtē un Darmštates Tehnisko universitāti, to daļēji atbalsta arī Gētes muzejs Frankfurtē.
Hinaldīns

Iegūšana

Hinaldīnu iegūst no akmeņogļu darvas hinolīna-izohinolīna frakcijas.
Var sintezēt no anilīna un paraldehīda (Skraupa reakcija) vai no anilīna un krotonaldehīda (Dēbnera—Millera reakcija).

Īpašības

Skābā vidē veido hinaldīnija jonu un hinaldīnija sāļus. Alkilējoties viegli veido ceturtējos sāļus (N-alkilhinaldīnija sāļus). N-metilhinaldīnija sāļi viegli iesaistās kondensācijas reakcijās; to izmanto cianīnkrāsvielu sintēzēm.
Katalizatoru klātienē viegli stājas kondensācijas reakcijās ar aldehīdiem, ketoniem un skābju anhidrīdiem.

Izmantošana

Izmanto dzeltenas krāsvielas — hinoftalona jeb hinolīndzeltenā sintēzei, hinaldīnam reaģējot ar ftalskābes anhidrīdu. Hinoftalons pieder pie 1,3-indāndiona atvasinājumiem.
Hinaldīnija sulfātu lieto tropisko zivju anestēzijai transportēšanas un kolekcionēšanas vajadzībām.
Ikri

Ikri ir dažādu ūdens dzīvnieku neapaugļotu oliņu masa iznērstā veidā vai arī atrodoties mātītes ķermenī. Ikrus nērš tādas dzīvnieku grupas, kā zivis, apaļmutnieki, abinieki, moluski, adatādaiņi u.c. Apaugļoti ikri vēlāk pārtop par dzīvnieku kāpuriem, kas tālāk izaug par briedušiem organismiem. Zivju ikrus no mātītēm lieto pārtikā, gan svaigā, gan pārstrādātā veidā.
Indriķis Zeberiņš

Dzīvesgājums

Dzimis 1882. gada 30. augustā Kuldīgas apriņķa Snēpeles pagasta „Sprincsaldeniekos” zemnieka Andreja Zeberiņa ģimenē. Mācījās Griķu Kalnmuižas pagastskolā (1894-1900), Kuldīgas divklasīgajā ministrijas skolā. 1906. gadā devās uz Rīgu, kur mācījās Jaņa Rozentāla studijā un Mūrmaņa vakarskolā, vēlāk uz Petrogradu, kur turpināja mācības Ķeizariskās mākslas veicināšanas biedrības skolā. Pirmā pasaules kara laikā viņu iesauca karadienestā, dienēja 3. Kurzemes latviešu strēlnieku pulkā, no 1918. gada bija ilustrators žurnālā "Strēlnieks". 1919. gada vasaru pavadīja Rēzeknē, kur kopā ar E. Efertu-Kluso, A. Upīti un vēl citiem mitinājās LSPR Tautas izglītības  komisariāta ēkā Mazajā Nikolaja ielā 12.
1920. gadā atgriezās Latvijā un iestājās Latvijas Mākslas akadēmijā, 1925. gadā beidza J.R. Tillberga Figurālās glezniecības meistardarbnīcu. Pēc 1926. gada strādāja dažādos preses izdevumos, darināja vinjetes, karikatūras, šaržus.
Līdz 1931. gadam darbojās žurnālā "Svari". Otrā pasaules kara laikā strādāja žurnāla "Humorists" redakcijā, kur publicēja dažas pretpadomju karikatūras.
Pēc tam, kad I. Zeberiņš 1950. gada novembrī savā dzīvoklī noorganizēja nelegālu mākslas izstādi, 1951. gada 30. aprīlī viņu arestēja Valsts drošības ministrijas darbinieki un apsūdzēja pretpadomju aģitācijas veikšanā pēc KPFSR KK 58. – 10. panta 1. daļas. Apsūdzībā bija arī minēts, ka 1947. gada decembrī viņš fotografējis rindas pie veikaliem, Rīgas mākslas skolas audzēkņu vidū izplatījis pretpadomju satura karikatūras un savos komentāros apmelojis padomju īstenību un padomju armijas militārpersonas. Turklāt viņš savā dzīvoklī glabājis pretpadomju satura literatūru, piemēram, žurnālu "Svari", grāmatu "Baigais gads" u.c. izdevumus.
Līdz 1955. gada 22. oktobrim I. Zeberiņš atradās ieslodzījumā. Destaļinizācijas periodā 1956. gadā viņu atjaunoja par Latvijas PSR Mākslinieku savienības biedru. Miris 1969. gada 18. maijā.
Viņa dēls Modris Zeberiņš (1923-1994) dienēja Latviešu leģionā, pēc kara beigām dzīvoja Vācijā, pēc tam ASV, kur kļuva par rakstnieku.
Upmalas iela (Salaspils novads)

Ielas raksturojums

Upmalas iela atrodas Salaspils novada Salaspils pagasta teritorijā, Dolē, uz Zirņu salas, blakus Rīgas HES, un virzās paralēli Daugavai. Iela ir izveidota nesen, saistībā ar jaunas privātmāju teritorijas apbūves uzsākšanu. Iela sākas savienojumā ar A6 (E67, E77) šoseju un virzās ziemeļrietumu, tad dienvidrietumu un atkal ziemeļrietumu virzienā. Tālāk veido T veida savienojumus ar Attekas, Garo, Vidus un Īso ielu un beidzas atkal savienojumā ar Attekas ielu Zirņu salas ziemeļrietumu galā.
Jurijs Rubenis

Biogrāfija

J. Rubenis dzimis 1925. gada 15. aprīlī Mogiļevā, Padomju Savienībā. Lielajā Tēvijas karā karojis Sarkanajā armijā. 1951. gadā pabeidzis Latvijas Valsts universitāti, kļuvis par inženieri-mehāniķi. 1953. gadā iestājies PSKP. 1960. gadā pabeidzis Augstāko partijas skolu.
1960. gadā Rubenis kļuva par Liepājas pilsētas komitejas pirmo sekretāru, bet 1963. gadā kļuva par Rīgas komitejas pirmo sekretāru. 1966. gadā kļuvis par LKP Centrālās komitejas sekretāru, amatā bijis četrus gadus. 1970. gada 5. maijā līdz ar Vitālija Rubeņa kļūšanu par Augstākās padomes priekšsēdētāju, Jurijs Rubenis kļuvis par Latvijas PSR Ministru padomes priekšsēdētāju. 1988. gada 6. oktobrī atstājis amatu un pensionējies.
Kopš 1971. gadā PSKP CK locekļa kandidāts. Apbalvots ar diviem Ļeņina ordeņiem. Miris 2004. gada 14. martā.
1. marts

1. marts ir gada 60. diena pēc Gregora kalendāra (61. garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 305 dienas.