google/wiki40b huggingface dataset:
Labietis (alus darbnīca)

Vēsture

2014. gada nogalē „Labietis” sāka paplašināties, Rīgas Centrāltirgus sakņu paviljonā atverot savu veikalu, bet 2015. gada nogalē atverot vēl vienu veikalu Āgenskalna tirdzniecības centrā „Arcada”. 2017. gada novembrī „Labietis” Liepājā, Juliannas pagrabā, atvēra alus bāru „Miezis un kompānija”, bet 2018. gada beigās tāds pats bārs tika atvērts arī Vecrīgā.
2018. gada februārī „Labietis” ar astoņiem apkārtnes krogiem un alus darītavām apvienojās īpašā „Rīgas alus kvartālā”, kurā pieejamas vairāk nekā 100 Latvijā un Baltijā vārītas amatalus šķirnes.

Nosaukums

Alus darbnīcas nosaukuma izvēli tās līdzīpašnieks Reinis Pļaviņš intervijā skaidroja šādi:
 Tā kā es taisīju alus ar dažādām zālēm, kas ir pirmskristietības laikmeta tradīcija, turklāt, kā savu unikālo piedāvājumu izvirzījām vēsturiskās vietējās receptes, to gribējām atspoguļot arī nosaukumā. Vārdu, kas apzīmē šo laikmetu un turklāt labi izklausās nav tik daudz. Pērkons, Laima, Māra, Ūsiņš, Kurbads, Lāčplēsis? Dievību vārdus negribējām likt, Lāčplēsis un Kurbads jau bija aizņemti – atlika Labietis. Pietiekami labskanīgs, bez garumzīmēm, turklāt jautri klausīties, kā to izrunā ārzemnieki.
 — Reinis Pļaviņš
Ivars Caune (politiķis)

Biogrāfija

1947. gadā I. Caune pabeidza Annas pamatskolu, pēc tam — Stāmerienas lauksaimniecības tehnikumu agronoma specialitātē. Neklātienē studējis Latvijas Lauksaimniecības akadēmijā, kuru absolvējis 1965. gadā, iegūstot agronoma diplomu. Pēc tehnikuma absolvēšanas strādājis par agronomu kolhozā Balvu rajona Kubiļu pagastā un Alūksnes rajona Malienas pagastā.
Bijis obligātajā dienestā Padomju armijā Ziemeļosetijas APSR pilsētā Ordžonikidzē. Armijas laikā pildījis rakstveža pienākumus tanku pulkā. Pēc demobilizēšanās atgriezies agronoma darbā Alūksnes rajona Bejas pagastā. 1962. gadā pārcēlies uz Alūksnes rajona Mālupes pagastu, jo kļuvis par kolhoza "Igrīve" priekšsēdētāju. Kopā strādājis 44 gadus un bijis LKP biedrs. 
Trešās atmodas laikā iesaistījies Latvijas Tautas frontes darbībā. 1990. gada martā piedalījies LPSR Augstākās Padomes 12. sasaukuma (vēlāk — LR Augstākā Padome) vēlēšanās un ticis ievēlēts Malienas 106. vēlēšanu apgabalā. Darbojies Celtniecības, enerģētikas, transporta un informātikas komisijā, bijis Tautas frontes frakcijā. Balsojis par Latvijas Republikas Neatkarības deklarāciju. Ivars Caune ir devies pensijā.

Privātā dzīve

Ivars Caune ir dzimis 1933. gada 4. augustā Valkas apriņķa Annas pagastā. 1961. gadā apprecējies ar grāmatvedi Ainu. Pārim ir meita Ilze (1972). Caune pēc demobilizācijas sācis piedalīties tautas deju pulciņā un dažādos kolektīvos dejojis vairāk nekā 20 gadus. Apbalvots ar 1991. gada barikāžu dalībnieka piemiņas zīmi un Triju Zvaigžņu ordeni.
Arvīds Kalniņš (ķīmiķis)

Dzīvesgājums

Dzimis 1894. gada 18. augustā Rīgas apriņķa Bebru pagasta "Silavās". Mācījās Rīgas pilsētas reālskolā (1905—1912), studēja Rīgas Politehniskā institūta Ķīmijas fakultātē, ko ar izcilību beidza 1916. gadā.  
Pirmā Pasaules kara laikā beidza Aleksandra karaskolu Maskavā. Krievijas pilsoņu kara laikā strādāja Volīnijas guberņas Tautas saimniecības padomes sistēmā (1918—1920).
Pēc atgriešanās Latvijā bija Latvijas Augstskolas Lauksaimniecības fakultātes Mežkopības nodaļas docents (1920—1922). Ievēlēts par 1. Saeimas deputātu (1922—1925), bija  Latvijas Republikas zemkopības ministrs (1922—1923), Latvijas Republikas izglītības ministrs (1925). 
Strādāja par Latvijas universitātes Mežu tehnoloģijas katedras vadītāju, profesoru (1922— 1939). Pēc Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas izveides bija Mežsaimniecības fakultātes Mežu tehnoloģijas katedras vadītājs (1939), mācību prorektors (1940—1941; 1944—1946). 
Pēc Otrā pasaules kara 1945. gadā sāka strādāt par Latvijas Valsts universitātes Ķīmijas fakultātes Koksnes ķīmiskās tehnoloģijas katedras vadītāju (1945—1957), līdztekus bija LZA Mežsaimniecības problēmu institūta direktors (1946—1964), LZA Koksnes ķīmijas institūta direktors (1964—1976), Mežķīmijas laboratorijas vadītājs (1976—1979), zinātniskais konsultants (1979—1981).
Piedalījās prettuberkulozes preparāta PASS un antibakteriālā preparāta furacilīna ražošanas izveidē (1951—1957), bija žurnāla Химия древесины ("Koksnes ķīmija") galvenais redaktors (1974—1981).
Kopā saņēma 119 PSRS autorapliecības.
Miris 1981. gada 17. februārī Rīgā.

Šaha dzīves organizētājs un šahists

Pirms Otrā Pasaules kara Arvīds Kalniņš aktīvi piedalījās Latvijas šaha dzīvē. Viņš bija Latvijas Šaha savienības prezidents no 1927. līdz 1928. gadam un no 1938. līdz 1940. gadam. 1927. gadā Kalniņš organizēja pirmo Latvijas jauniešu turnīru, bet 1937. un 1939. gadā bija viens no Ķemeru un Ķemeru — Rīgas starptautisko turnīru organizētājiem.
Arvīds Kalniņš bija arī labs šahists. K. Bētiņa 1938. gadā sastādītajā Latvijas šahistu ranga tabulā ierindots 10. vietā.
Ralfs Nemiro

Dzīvesgājums

Mācījās Rīgas 94. vidusskolā, studēja Latvijas Universitātes Juridiskajā fakultātē.  
Strādāja par juristu Nodarbinātības valsts aģentūrā (2001–2002), Ekonomikas ministrijā (2002-2003),  SIA "Darts Gard" (2003-2004), zvērinātā notāra Luda Saknes birojā (2004–2015) un ZAB Rebenoks & Vilders (kopš 2006).
Partijas KPV LV sastāvā 2017. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās ievēlēts Jelgavas novada domē. 2018. gadā ievēlēts 13. Saeimā. 2019. gadā kļuva par ekonomikas ministru Krišjāņa Kariņa valdībā.
2019. gada 19. jūnijā Nemiro pieņēma lēmumu atcelt valsts AS "Latvenergo" padomi. Izveidoto pagaidu padomi vadīja viņa padomnieks un darba partneris Pāvels Rebenoks, taču pagaidu padome drīz vien pati atkāpās.
Aneksija

Aneksija (latīņu: annexio — ‘pievienošana’) politiski tiesiskā izpratnē ir kādas valsts vai tās teritorijas daļas pievienošanu citai valstij. Šis jēdziens starptautiskajos tiesību dokumentos ir cieši saistīts arī ar tādām kategorijām kā agresija, ekspansionisms, okupācija. Piemēram, ANO hartā (pieņemta 1945.gada 26.jūnijā) agresijas nepieļaušana minēta kā viens no galvenajiem starptautisko attiecību principiem. Savukārt Ceturtās Ženēvas konvencijas (GCIV) 47. pantā jēdziens aneksija saistīts ar jēdzienu okupācija. Proti, šis pants aizliedz okupācijas varai jebkādā veidā atņemt jebkādus labumus vai tiesības okupētajā vai (un) anektētajā teritorijā dzīvojošām personām. To nedrīkst darīt arī mainot okupētās vai anektētās teritorijas pārvaldes institūcijas.
Kā vienu no okupācijas un aneksijas piemēriem, lai gan tas attiecas uz periodu pirms augstāk minēto starptautisko tiesību dokumentu pieņemšanas, var minēt vardarbīgu PSRS agresiju pret Baltijas valstīm, tai skaitā arī Latviju, to okupāciju un aneksiju 1940. gadā, kā arī Besarābiju, Ziemeļu Bukovinu un daļu Rumānijas teritorijas. Tomēr ne PSRS, ne arī tās mantiniece Krievija Baltijas vardarbīgu okupāciju un aneksiju neatzina un neatzīst, lai gan ASV, Eiropas Savienība un citas rietumvalstis vairākkārt aicinājušas to darīt.
Par vēlāku piemēru var uzskatīt Izraēlas Jeruzālemes austrumu daļas un Golānas augstienes aneksiju 1967. gadā Sešu dienu kara rezultātā. Austrumu Jeruzāleme tika pakļauta Rietumu Jeruzālemes pilsētas pārvaldei (inkorporēta). Taču arī Izraēla noraida austrumu Jeruzālemes pievienošanas traktēšanu kā aneksiju, lai gan aneksijas fakts šajā gadījumā ir starptautiski atzīts.
Enterocīts

Enterocīts ir gara cilindriska epitēlija šūna zarnu gļotādā, kurai ir, galvenokārt, barības vielu absorbējoša nozīme. Enterocīta virsmu sedz mikrobārkstiņas ar glikokaliksu, kur atrodas gremošanas enzīmi.

Uzbūve

Tai ir bazāli novietots kodols. Šūnas apikālajā galā ir 3000 blīvi izvietotas mikrobārkstiņas, kas palielina apikālo virsmu. Mikrobārkstiņai ir labi attīstīts citoskelets, kura galvenās sastāvdaļas ir F-aktīna filamenti. Filamentu kūlīši pāriet citoplazmā un terminālajā tīklā. Terminālais tīkls ir horizontāli orientēti kontraktili mikrofilamenti, kas kontrahējoties paplašina spraugas starp mikrobārkstiņām. Ciešās jūgles starp enterocītiem piedalās zarnu barjeras veidošanā.

Vielu transports

Laterālajā šūnas daļā (sānos) atrodas krokas, kur atrodas transportolbaltumvielas. Laterāli novietotā Na/K ATP-āze sūknē Na jonus ārpus šūnas, izveido gradientu un tur Na joni piesaista ūdeni, kas difundē starpšūnu telpā. Pēc tam tas šķērso bazālo membrānu un nokļūst saistaudos. Tā kā enterocītā pēc Na sūknēšanas starpšūnu telpā ir maz ūdens un Na jonu, no šūnas augšējās virmas tā uzsūc ūdeni un Na no zarnu lūmena. Līdzīgs transporta mehānisms arī glikozei, aminoskābēm. Lielmolekulāri savienojumi veido hilomikronus un nokļūs limfātiskajā sistēmā. Enterocīti sekretē arī zarnu sulu, kas palīdz vielām uzsūkties, attīra kriptas, un tā ir bagāta ar enzīmiem.
Nabla

Pielietojums

Operatoru nabla var izmantot, lai kompakti pierakstītu sarežģītas vektoru analīzes izteiksmes, kā arī atvieglotu darbības ar tām. Ar tā palīdzību var definēt citus svarīgus vektoru analīzes jēdzienus, piemēram, gradients, diverģence, rotors, atvasinājums norādītajā virzienā un Laplasa operators jeb Laplasiāns. Šos jēdzienus plaši izmanto matemātiskajā fizikā, hidrodinamikā un kvantu mehānikā.
Žuze Manuels Barozu

Biogrāfija

Dzimis Portugāles galvaspilsētā Lisabonā. Līdz 1974. gadam Portugālē pie varas bija Salazara izveidotais autoritārais režīms, kas tika gāzts Neļķu revolūcijas laikā. Barozu jau pirms revolūcijas bija saistījies ar komunistiskajiem spēkiem. Iepriekšminētās revolūcijas laikā viņš vadīja pagrīdes maoistu studentu grupu.
1980. gadā Barozu iestājās labēji centriskajā Demokrātiskajā Tautas partijā, kas vēlāk kļuva par Sociāldemokrātu partiju. Viņš ir šīs partijas biedrs arī šobrīd. Aktīvajā politikā Barozu ir kopš 1985. gada, kad Portugāles premjerministrs viņu iecēla par Iekšlietu ministrijas valsts sekretāra vietnieku. Pie tās pašas valdības 1987. gadā tika iecelts Ārlietu ministrijā par valsts sekretāru. Kā valsts sekretārs sekmēja miera procesus Angolā, kur plosījās pilsoņu karš, Barozu atbalstīja bijušās portugāļu kolonijas Austrumtimoras centienus iegūt neatkarību. 1992. gadā Barozu kļuva par Portugāles ārlietu ministru. Šajā amatā viņš palika līdz 1995. gadam, kad viņa pārstāvētā partija zaudēja vēlēšanās.
Laikā, kad sociāldemokrāti atradās opozīcijā, Barozu aktīvi darbojās parlamenta ārlietu komisijā. 1999. gadā viņu ievēlēja par Sociāldemokrātu partijas priekšsēdētāju. Barozu vadībā Sociāldemokrātu partijas atkal uzvarēja vēlēšanās 2002. gadā un kļuva par daļu no valdošās koalīcijas. Tā paša gada 6. aprīlī Barozu kļuva par valdības vadītāju. Tobrīd viens no valdības galvenajiem uzdevumiem bija samazināt budžeta deficītu. Barozu valdībai izdevās samazināt budžeta deficītu līdz 3%, kā to noteica Eiropas Savienība.
Valdības vadītāja amatā Barozu atradās tikai 2 gadus, jo jau 2004. gada jūlijā viņa kandidatūra tika izvirzīta vakantajam Eiropas Komisijas prezidenta amatam. 2004. gada 22. novembrī Žuze Manuels Barozu kļuva par Eiropas Komisijas prezidentu. 2009. gada 16. septembrī Eiropas Parlaments Barozu atkārtoti ievēlēja šajā amatā.
Paralēli politiskajai karjerai Barozu bija akadēmiskais mācībspēks vairākās augstskolās. Pēc profesijas jurists, pārvalda portugāļu, angļu un franču valodas. Divreiz precējies.
Praimheds

Praimheds (angļu: Prime Head) vai kļūdaini Sifrē rags (spāņu: Cabo Siffrey) ir zemesrags Triniti pussalas ziemeļos Antarktīdā, kontinenta galējais ziemeļu punkts.
Triniti pussalas piekrasti aptuveni nokartēja franču ekspedīcija Žila Dimona d'Irvila vadībā un zemesragu ap 4,5 km uz austrumiem nosauca par Sifrē ragu. FIDS ekspedīcijai no Hopbejas polārstacijas kartējot apvidu, Sifrē raga nosaukums tika kļūdaini attiecināts uz pussalas vistālāko ziemeļu izvirzījumu. Pēc franču ekspedīcijas materiālu un aerofotogrāfiju izpētes, 1960. gados rags tika nosaukts par Praimhedu (‘pirmais rags’) kā pirmais Antarktīdas sauszemes punkts.
Sabiedriska deja

Sabiedriska (sociālā) deja jeb rekreācijas deja ir deja, ko cilvēki dejo, lai atpūstos, iepriecinātu paši sevi un savus partnerus, lai socializētos sabiedrībā.
Sabiedriskā dejā izpildītāji un skatītāji nav atdalīti, jo izpildītāji paši ir vienlaikus arī skatītāji. Sabiedrisko deju raksturo vienkāršība, pieejamība masām, tā no izpildītāja prasa minimālas dotības un treniņu. Sabiedriskām dejām ir raksturīga dejas improvizācija. Sabiedriskās dejas nav iedomājamas bez noteikta kulturālas uzvedības līmeņa saskarsmē, jo sabiedrisko deju uzmanības centrā ir attiecības starp cilvēkiem un partneriem. Daudzas no sabiedriskām dejām ir izpildāmas pāros. Zināmu sabiedrisko pāru deju kopu sauc par balles dejām.

Sabiedrisko deju funkcijas

Sabiedriskās dejas dejotājiem paver iespējas dejā paust savu identitāti — emocijas, jūtas, attieksmes. Mērķis ir saturīgi pavadīt brīvo laiku, atpūsties, iepazīties un socializēties caur komunikāciju un sadarbību.
Zinātnieku pētījumi pierāda sabiedrisko deju plašās iespējas. Dr. Psych. Sandra Mihailova atzīst, ka dažādi sabiedrisko deju stili palīdz satikties cilvēkiem, veidot jaunus sociālos kontaktus mazina vientulību, trenē sociālo adaptāciju, harmonizē cilvēka psihisko stāvokli, ārstē dažādas emocionālas, laulības un uzticības problēmas, attīsta spēju sadarboties ar pretējo dzimumu, jutīgumu un atvērtību otram, māca veidot dziļu savstarpēju emocionālo kontaktu, māca uzticēties sev un citiem.
SKS 39. ekspedīcija

Ekspedīcijas gaita

11. aprīlī sabojājās stacijas ārējais rezerves multipleksors-demultipleksors (MDM), kurš atrodas uz S0 segmenta un nodrošina datoru komandu retranslāciju starp stacijas datoriem un sistēmām, piemēram, saules bateriju paneļu rotējošajiem savienojumiem, dzesēšanas sistēmu, manipulatora mobilo transportieri u.c. Primārais MDM turpināja darboeties, bet lai stacija būtu drošībā, bija nepieciešams nomainīt rezerves MDM, ko var izdarīt, tikai izejot atklātā kosmosā.
23. aprīlī Ričards Mastrakjo un Stīvens Svonsons veica ārkārtas iziešanu kosmosā, kas ilga 1 stundu 36 minūtes. Viņi nomainīja bojāto multipleksoru-demultipleksoru. Pēc uzstādīšanas jaunais MDM darbojās normāli. Citi uzdevumi kosmonautiem nebija paredzēti.
Arābijas jūra

Robežas un līči

Ziemeļos atrodas Irānas austrumu piekraste un Pakistāna, austrumos — Indija, dienvidos (velkot iedomātu līniju no Gvardafui raga līdz Kumari ragam Indijā) — Indijas okeāns, rietumos — nedaudz Somālijas piekrastes, Adenas līcis, Arābijas pussalas dienvidu piekraste.
Arābijas jūrai ir divi lieli līči — Adenas līcis rietumos, kas savieno Arābijas jūru ar Sarkano jūru un Omānas līcis ziemeļos, kas Arābijas jūru savieno ar Persijas līci. Indijas piekrastē ir mazāki līči — Kačhas līcis un Khambhātas līcis.

Vēsture

Jau kopš aizvēsturiskiem laikiem Arābijas jūra ir kalpojusi par ļoti svarīgu tranzīta ceļu starp pirmajām Zemes civilizācijām Senajā Divupē, Indas ielejā, Nīlas ielejā, Ķīnā un Dienvidaustrumu Āzijā. Jūrasbraucējiem bija samērā viegli izmantot prognozējamos musonu vējus.
Arī mūsdienās Arābijas jūra kalpo kā globālas nozīmes naftas un dabasgāzes tranzīta ceļš.
Darja Voita

Biogrāfija

2009. gadā uzvarējusi Starptautiskās neredzīgo šahistu asociācijas (IBCA) pasaules čempionātā sievietēm. Pārstāvējusi IBCA komandu Pasaules šaha olimpiādē 2012. gadā. 2012. gadā uzvarējusi Krievijas junioru šaha čempionātā U18 vecuma grupā. 2013. gadā bijusi otrā Krievijas sieviešu ātrā šaha čempionātā. 2016. gadā uzvarējusi Maskavas sieviešu čempionātos šaha ātrspēlē un ātrajā šahā.  2016. gadā Novosibirskā dalījusi 4.-8. vietu Krievijas sieviešu šaha čempionāta superfinālā. 2017. gadā aprīlī Rīgā piedalījusies Eiropas individuālajā šaha čempionātā sievietēm, kurā turnīrā vidusdaļā bijusi līderu pulkā, taču beigās sacensības noslēgusi 19. vietā.
Par panākumiem turnīros FIDE 2017. gadā Voitai piešķīra starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu.
Cinevilla

Apbūve

Kinopilsētā izbūvētas ēkas, kas atgādina vai līdzinās ēkām Rīgā - Vecrīgā un Pārdaugavā. Šeit atveidoti arī Rīgas vēsturiskie tilti - Akmens tilts, Lībekas tilts un Rīgas pontonu tilts, kā arī Daugava.

Eksponāti

Kinopilsētā bez vēsturiskās apbūves atveides apskatāmi vairāki eksponāti - kuģi, bruņutehnika, vilciena sastāvs, zirgu pajūgi un citi mazāki objekti.
PCI

PCI (angļu: Peripheral Component Interconnect) ir kopnes saskarne kas paredzēta dažādu datora ierīču pieslēgšanai datora mātesplatei. PCI kartes konfigurēšana ir automātiska (plug and play). PCI ierīces var būt divu veidu: iebūvētās (iebūvētas pamatplatē) un paplašināšanas kartes (expansion card), kuras sprauž PCI slotos. PCI eksistē vairāki paveidi, kas atšķiras ar darba spriegumu, maģistrāles platumu un darba frekvenci. Mūsdienās izplatītākā versija lieto 3,3V, 32bitus un 33MHz. Šajam variantam maksimālā datu caurlaidība ir 133MB/s.
PCI tika standartizēts 20. gs. 90. gadu sākumā, taču plašu izplatību guva tikai 90. gadu vidū. Sākumā šo plaši lietoja videokaršu pieslēgšanai, taču jau 90. gadu beigās izplatītāko PCI maģistrāles paveidu caurlaidība bija par mazu un šādiem mērķiem izstrādāja modificētu standartu - AGP. Mazjaudīgām videokartēm PCI lieto joprojām, jo uz pamatplates parasti ir vairāki PCI sloti un šādā veidā, ja nepieciešams, var pieslēgt vairākas videokartes. PCI lieto arī lai pieslēgtu tīkla kartes. Tad, kad 21. gs. sākumā parādījās gigabita tīklakartes, tām arī PCI caurlaidība bija gandrīz par mazu. Sākumā to risināja vai nu lietojot PCI paveidus ar lielāku caurlaidību vai arī lietoja iebūvētās tīklakartes. Vēlāk sāka lietot PCI-express. PCI lieto arī lai pieslēgtu iekšējos modemus un skaņas kartes. Agrāk šādas ierīces mēdza slēgt pie ISA, jo tām nav nepieciešama liela datu caurlaidība, bet tas standarts zaudēja izplatību.
21. gs. sākumā tika izstrādāts jauns standarts (PCI-Express), kas lieto PCI kanāla slāņa protokolu un ir bāzēts uz virknes komunikācijam (atšķirībā no PCI, kas ir paralēls). Jaunākajām pamatplatēm PCI slotu skaitu samazina uz PCI-ex slotu skaita rēķina.
Hikšteina alus darītava

Hikšteina alus darītava bija uzņēmums Jēkabpilī.
Hikšteina alus darītava atradās Daugavas kreisajā krastā starp Hikšteina parku un Krasta ielu (tagad Pļaviņu iela). Alus darītava sāka darboties 1888. gadā. Tā darbojās līdz 1. Pasaules karam, tad darbību atjaunojusi Pirmās brīvvalsts laikā, nodrošinot darbu 16 strādniekiem. Hikšteina alus darītava zudusi 2. Pasaules kara laikā.
Pjērs Teijārs de Šardēns

Dzīve

Ēksanprovansā, Francijā, 1899. gadā jezuīti uzņēma Šardēnu garīgajā seminārā (pirms tam viņš absolvēja ordeņa koledžu Mongre, iegūstot bakalaura grādu filozofijā un matemātikā). 1911. gadā Šardēns iesāka darbu Nacionālajā dabas vēstures muzejā, Parīzē. 1922. gadā Sorbona viņam piešķīra doktora grādu dabas zinātnēs — ģeoloģijā, botānikā un zooloģijā. Šardēns tika franču jezuītu ordeņa izraidīts uz Ķīnu, kur 1929. gadā piedalījās arheoloģiskā ekspedīcijā un pirmo Homo erectus palieku atrašanā, kas vēlāk nodēvēts par "Pekinas cilvēku".

Darbi, ietekme un kritika

Romas Katoļu baznīca nosodīja vairākus viņa darbus un uzskatus un reizēm aizliedza viņam ceļot. Omega punkts ir jēdziens, ko ieviesa Šardēns, lai apzīmētu augstāko sarežģītības pakāpi un augstāko apziņas līmeni, uz kuru Visumam iespējams tiekties (evolucionēt). Noosfēra ir jēdziens par Zemes apziņas sfēru, ko aprakstījuši Šardēns un Vladimirs Vernadskis. Luterāņu mācītājs Juris Rubenis rakstīja, ka Šardēns "bija galvenais evolutīvā principa reabilitētājs kristīgā teoloģijā". Imunologs Pīters Medavars (Peter Medawar), 1960. gada Nobela prēmijas ieguvējs medicīnā, rakstījis plašu kritiku par Šardēna pētniecību. Francijas sabiedrība godinājusi Šardēnu, piešķirot titulu Officier de la Legion d'honneur.
Saukas dzirnavezers

Makrofīti

Krastos dominē upes kosa, kalme, platlapu vilkvālīte, vietām ezera meldrs, trejlapu puplaksis, platlapu cemere. Peldaugu joslā redzama dzeltenā lēpe, vietām baltā ūdensroze. Iegrimušo augu joslā dominē iegrimusī raglape, vārpainā daudzlape, spožā glīvene.
Carnikavas pils

Carnikavas pils bija Carnikavas muižas kungu māja (vācu: Herrenhaus Zarnikau), celta 18. gadsimta beigās pēc arhitekta Kristofa Hāberlanda projekta.
Carnikavas pils sagrauta Pirmā pasaules kara laikā un līdz mūsdienām nav saglabājušās pat ēkas drupas.

Vēsture

Carnikavas muižas pils celta pirms 1786. gada, kad Berlīnē mira muižas īpašnieka grāfa Ernesta Reinholda fon Mengdena (1726-1798) vienīgais dēls un mantinieks Gothards Johans fon Mengdens. 
1802. gadā Ernsta Reinholda fon Mengdena brāļa bērni Carnikavas pili ieķīlāja un pārdeva. 19. gadsimtā pils piederēja biologam Kristianam Panderam un viņa pēcnācējiem. No 1827. līdz 1842.gadam Carnikavas muižā K. Panders veica ievērojamus pētījumus paleontoloģijā, piemēram, viņš aprakstīja Gaujas grīvā un citur atrastos Devona perioda zivju pārakmeņojumus.
Pēc 1920. gada agrārās reformas Carnikavas muiža, saukta arī par Gaujas-Meņģeļu jeb Sānkaules muižu, tika sadalīta 101 vienībā 2237 ha kopplatībā.

Pils apraksts

Pils lodžijas veida portikam bija 14 joniešu ordera kolonnas. Carnikavas pils pagalma fasādes rizalītu logu kompozīcija raksturīga Hāberlandam, smilšakmenī kaltie joniskie kolonnu kapiteļi ar lapu vītni starp volūtām atrodami citos Hāberlanda darbos, te redzams viņa iemīļotais mansarda jumts, parka pusē no kupola zāles lejup veda monumentālas kāpnes, Itālijā iemīļota, bet Livonijā gandrīz nepazīstama lieta. Apmēram 160 kvadrātmetru lielās zāles sienas klāja mākslīgais marmors, sienu plaknes bija dalītas panno laukumos, ko vidū pārtrauca aplis, bet panno augšdaļa bija rotāta ar stukā darinātu ziedu vītni. Kupola zāles sienu apdare ar korintiskiem pāra pilastriem un nišām, Latvijai neparastas bija trīs krāsnis zāles nišās - klasiskas skulptūras uz grezniem klasicisma postamentiem, kas krāsni, šo sadzīviski lietišķo telpas sastāvdaļu, pārvērta skaistā antīkā veidolā. 
Pilij bija izšķērdīga un grezna manēža, zirgu stallis ar parketu - plašs salons, pretī durvīm varena sofa, grīdu sedza parkets, pie sienām svečturi un skaists kroņlukturis, sienas rotā iestikloti un ierāmēti vara grebumi, galvenokārt labu meistaru darbi, it īpaši minamas [gravīru sērijas] Ridingers Manege, Pferde Raren, draiski jātnieku attēli, medību skati.