Dzelzs Gvarde

Izveidošana

1927. gada 24. jūlijā aktīvs nacionālists un par sava politiskā oponenta slepkavību tiesātais Kornelju Zelea Kodreanu nodibināja Erceņģeļa Mihaila Leģionu un vadīja to līdz savai nogalināšanai 1938. gada beigās. Kustības biedri tika saukti par leģionāriem, nēsāja zaļus formas tērpus, kas simbolizēja nācijas atdzimšanu un lietoja romiešu salūtu.

Ideoloģija

Leģions atšķīrās no citām tā laika Eiropas radikālajām fašistu kustībām ar savu izteikto reliģiozitāti. Kā jauniešu kustībai Leģiona bāze bija Bukarestes Universitātes Teoloģijas fakultāte. Leģions pārņēma arī antisemītismu, kas bija izplatīts konservatīvajā rumāņu sabiedrībā un rumāņu ortodoksālajā baznīcā. Jau savā pirmajā darbības gadā leģionāri izdemolēja un nodedzināja sinagogu Oradejas pilsētā.
Arī savus pirmos atbalstītājus Leģions atrada nevis radikalizētos kara veterānos, bet gan zemniekos un studentos. Kustība rīkoja masu pasākumus, demonstrācijas ar reliģiskiem simboliem, patriotiskām dziesmām, kā arī veica brīvprātīgo darbu un labdarības pasākumus lauku reģionos.
Leģions noraidīja moderno kapitālismu un aizstāvēja kopīpašumu vai nacionalizētu ekonomikas modeli.
Kodreanu bija reliģisks mistiķis, kura mērķis bija rumāņu nācijas garīgā atdzimšana. Viņš uzskatīja, ka leģionāriem šī mērķa dēļ var nākties veikt vardarbīgus un grēcīgus noziegumus, kas nolemj viņu dvēseli ellei, taču tie uzskatāmi par ziedojumu nācijas atdzimšanas labā. Tādējādi Leģionā tika kultivēts nāves, mocekļa, vardarbības un ziedošanās kults.

Terorisms

Jau no savas darbības pirmsākumiem Kodreanu bija iesaistīts savu pretinieku slepkavībās, vai plānos tādas veikt. Varas iestāžu pretestības dēļ Leģions regulāri tika aizliegts un mainīja nosaukumus, ar kādiem piedalījās vēlēšanās.
1930. gada martā Kodreanu izveidoja Leģiona paramilitāro organizāciju Dzelzs Gvardi. Šo nosaukumu sāka attiecināt arī uz visu organizāciju.
1931. gada janvārī Leģions tika aizliegts, bet Kodreanu tiesāts un attaisnots. Ar nosaukumu Kornelju Zelea Kodreanu Grupa, leģionāri piedalījās parlamenta vēlēšanās un ieguva piecas vietas. Kodreanu publiski pauda atbalstu Hitleram un nacistu nākšanai pie varas Vācijā.
Lai nepieļautu leģionāru piedalīšanos vēlēšanās, 1933. gada 10. decembrī liberālais premjerministrs Duka aizliedza Leģionu un pavēlēja veikt plašus arestus. Atriebjoties par policijas vardarbīgajām metodēm (policija nogalināja 12 leģionārus), 29. decembrī leģionāri dzelzceļa stacijā nogalināja pašu premjeru.
Pēc visu paramilitāro organizāciju aizliegšanas valstī 1935. gada jūnijā Leģions mainīja nosaukumu uz Visu Tēvzemei.
1937. gada parlamenta vēlēšanās Dzelzs Gvarde ieguva 15,5% balsu un kļuva par trešo lielāko partiju. Divas lielākās partijas izveidoja valdību, kas sāka pieņemt antisemītiskus likumus un veidot fašisma struktūras valstī – tika izveidota vienota Nacionālā Kristiešu Partija, kura izveidoja paramilitāru „zilkreklu” vienību, kas iesaistās cīņās pret leģionāriem. 1938. gada 10. februārī karalis Karols II atlaida valdību un izveidoja personīgo diktatūru, saglabājot un papildinot vienpartijas fašisma pārvaldes struktūru. Kodreanu un 44 citi Dzelzs Gvardes vadītāji tika arestēti 1938. gada aprīlī. Kodreanu sākotnēji tika notiesāts uz sešiem mēnešiem cietumā par neslavas celšanu, bet tad otrreiz tiesāts par musināšanu un aicināšanu uz vardarbību un saņēma desmit gadu katorgas darbos.
Pēc karaļa pavēles Kodreanu līdz ar citiem vadošajiem leģionāriem tika nožņaugts naktī no 1938. gada 29. uz 30. novembri. Viņu līķi tika izšķīdināti skābē un kapavietas pārklātas ar cementu. 1939. gada 21. septembrī leģionāri atriebās, nogalinot premjerministru Kalinesku.