google/wiki40b huggingface dataset:
Kotbusa

Vēsture

Apmetne radās vismaz 10. gadsimtā, kas sorbi pie Šprē upes uzcēla pili. Rakstos zināma no 1156. gada. Viduslaikos tā bija ievērojams vilnas rūpniecības centrs. 1445. gadā Kotbusa no Bohēmijas iekļāvās Brandenburgā. Pēc Otrā pasaules kara līdz 1991. gadam pilsēta atradās VDR sastāvā.

Izglītība un kultūra

Kotbusa tiek uzskatīta par lejassorbu kultūras centru, daudzas pilsētas ielu plāksnītes ir divās valodās (vācu un lejassorbu), bet pilsētā ir lejassorbu ģimnāzija. Kotbusā atrodas Brandenburgas Tehniskā universitāte (Brandenburgische Technische Universität).
Normunds Grostiņš

Dzīvesgājums

Dzimis Rīgā 1964. gadā. 1982. gadā beidza Rīgas 2. vidusskolu, līdz 1987. gadam studēja Latvijas Valsts Universitātes Vēstures un filozofijas fakultātē, bijis LVU komjaunatnes komitejas sekretāra vietnieks.
1987. gadā piedalījies aizliegtajos masu protestos pie Brīvības pieminekļa
1990. gadu sākumā darbojies Latvijas Liberālajā partijā, bijis tās valdes priekšsēdētājs. 1992. gadā panācis izbraukšanas vīzu atcelšanu. No 1998. gada līdz 2016. vadīja partiju "Eiroskeptiķi", kas 2008. gadā tika pārdēvēta ar Rīcības partiju. Eiropas partiju alianses EUD (European Union Democrats) valdes loceklis un Latvijas Nākotnes institūta valdes priekšsēdētājs. 2012.gadā publicējis grāmatu "Latvijas interešu aizsardzība Eiropas Savienībā".2004. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās un 9. Saeimas vēlēšanās piedalījies no Politiskā organizācija (partija) "Eiroskeptiķi" saraksta.
2009. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās piedalījies no Rīcības partija saraksta.
2014. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās piedalījās no Latvijas Sociālistiskās partijas saraksta kā neatkarīgs kandidāts.
2017. gada Rīgas Domes vēlēšanās un 13. Saeimas vēlēšanās kandidēja No sirds Latvijai (NSL) sarakstā. Pēc kritikas par NSL reklāmu ar motorzāģi un krimināli sodīta iekšlietu ministra kandidāta izvirzīšanu, 2018. gadā tiek aizmuguriski izslēgts no NSL.
Ir Centra partija saraksta līderis 2019. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās.

Darbi

Normunds Grostiņš ir piecu grāmatu, ievērojama skaita rakstu un publikāciju autors. Vērsies pret Lato Lapsas un līdzautoru veikto neprecīzo vēstures atspoguļojumu. Publicējis analīzi par 2004. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanu kampaņu 
kā arī analīzi par to, kā netika izpildīti 2004. gada referenduma par Latvijas pievienošanu ES kampaņā dotie solījumi par ES fondu piešķiršanu Latvijai  Publicējis Delfi ES Lisabonas līguma analīzi, norādot, ka Latvija, nerīkojot par līgumu referendumu, palaiž garām iespēju uzlabot savus neizdevīgos dalības noteikumus ES
Mars 1969A

Mars 1969A bija PSRS mēģinājums sasniegt Marsu. 438 sekundes pēc starta, trešās raķespakāpes kļūmēs dēļ (degvielas sūknī izcēlās ugunsgrēks) aparāts eksplodēja un tā atliekas nokrita kaut kur virs Altaja kalniem. Bija plānots ievadīt zondi orbītā ap Marsu, kur tā strādātu apmēram trīs mēnešus un nofotogrāfētu planētas virsmu. Zonde bija aprīkota arī radiometru, ūdens tvaiku detektoru, infrasarkano un ultravioletu staru spektrometru, gamma staru spektrometru un jonu spektrometru.
Radošo savienību padome

Latvijas Radošo savienību padome (LRSP) ir dibināta 1988. gadā Rakstnieku savienības paplašinātajā plēnumā kā Radošo savienību Kultūras padome. 1995. gadā reģistrēta kā profesionālo radošo organizāciju apvienība — Latvijas Radošo savienību padome. LRSP sastāvā ietilpst 9 radošās savienības un kopskaitā vairāk nekā 3000 individuālo biedru.
Latvijas Radošo savienību padome dibināta un darbojas ar pārliecību, ka latviešu valodas, kultūras, tradīciju, nacionālās identitātes un profesionālās mākslas saglabāšana un attīstīšana ir nozīmīgs un izšķirošs Latvijas valsts ilgtspējīgas pastāvēšanas pamats.
Naudītes pagasts

Daba

Rietumu daļa atrodas Austrumkursas augstienes malā, Lielauces paugurainē. Austrumu daļa atrodas Viduslatvijas zemienes Zemgales līdzenumā. Augstākā vieta atrodas Pokaiņu mežā pagasta ziemeļrietumos - 112,7 m vjl.

Upes

Sesava, Jugliņa, Gardene

Ezeri

Apguldes ezers (43 ha), Naudītes ūdenskrātuve

Vēsture

Naudītes pagastā vēsturiski atradās Āķu muiža (Ahken), Jaunsesavas muiža (Neu-Sessau), Lielapguldes jeb Zaķu muiža (Groß-Abgulden, Lielapgulde), Naudītes muiža (Nauditen), Pētervaldes muiža (Peterwalde), Vecapguldes jeb Ānbomes muiža (Alt-Abgulden, Apgulde).
1935. gadā Jelgavas apriņķa Naudītes pagasta platība bija 120,4 km² un tajā dzīvoja 1550 iedzīvotāju. 1945. gadā pagastā izveidoja Naudītes un Upes ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. 1954. gadā Dobeles rajona Naudītes ciemam pievienoja likvidētos Slagunes un Upes ciemus. 1958. gadā kolhoza «Vārpa» teritoriju pievienoja Annenieku ciemam, bet 1975. gadā daļu teritorijas pievienoja Lielauces ciemam. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Naudītes pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Dobeles novadā.

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas ir Apgulde, Līdumi, Naudīte (pagasta centrs).
Holocēna kalendārs

Holocēna kalendārs ir populārs nosaukums Holocēna jeb Cilvēku ērai — gadu numerācijas sistēma tuva gadu astronomiskajam pierakstam (angļu: Astronomical year numbering), vienīgi tai tiek pieskaitīti 10 000, izvietojot savu pirmo gadu kā Cilvēku ēras jeb cilvēces civilizācijas sākumu, vienkāršojot holocēna epohas (pēc ledus laikmeta) skaitīšanu. Tas vienkāršo ģeoloģisko, arheoloģisko, dendrohronoloģisko un vēsturisko datēšanu. Pašreizējais gregoriāniskais kalendārs var tikt pārveidots ar vienkāršu vieninieka pievienošanu pirms tā. Piemēram, 2017. gads m.ē. atbilst 12017. holocēna gadam. Holocēna kalendāru pirmais piedāvāja Čezare Emiliani 1993. gadā (11993.g.e.).

Motivācija

Tika apgalvots, ka holocēna ēra ir parocīga cilvēces vēstures notikumu pierakstam, jo datumi nav sadalīti līdz mūsu ērai un mūsu ērā. Līdzīga motivācija ir laika skaitīšanai "līdz mūsu dienām" (jeb ВР, b. p. ang. Before Present). Šādu sistēmu izmanto arheoloģijā, ģeoloģijā u.c. zinātņu nozarēs, attiecībā uz pagātni. Tādā veidā tas ļauj izvairīties datēšanu "pirms mūsu ēras/mūsu ērā".
Salatēvs

Salatēvs, Salavecis jeb Salatētis (krievu: Дед Мороз, baltkrievu: Дзед Мароз; ukraiņu: Дід Мороз) ir folkloras tēls, kas slāvu kultūrās ir analogs Ziemassvētku vecītim. Salatēvs dāvanas bērniem nes Jaungada naktī. Tēla saknes ir meklējamas slāvu mitoloģijā. Tradicionāli tēls izplatīts Krievijā, Baltkrievijā un Ukrainā.
Padomju Savienības pastāvēšanas sākumā Salavecis bija aizliegts, bet vēlāk tas kļuva par nozīmīgu Padomju Savienības kultūras simbolu. Laika gaitā izveidojās tradīcija, ka pasākumus bērniem Salatēvam palīdz vadīt Sniegbaltīte, kura ir viņa mazmeita. Krievijā par Salatēva dzīves vietu uzskata Veļikijustjugu, Vologdas apgabalā, savukārt Baltkrievijā uzskata, ka viņš mājo Belovežas gāršā.
Klāvs Olšteins

Dzīvesgājums

Dzimis Kuldīgā, mācījās Vānes pamatskolā, pēc tam Kandavas internātvidusskolā un Kandavas sporta skolā. Studēja Latvijas Universitātes Juridiskajā fakultātē, līdztekus strādāja degvielas uzpildes stacijā, darbojās žurnālistikā, bija Neatkarīgās Rīta avīzes reportieris, iestājās partijā "Jaunais laiks". 2005. gadā K. Olšteins kļuva par īpašu uzdevumu ministra elektroniskās pārvaldes lietās Jāņa Reira biroja vadītāju. 
2006. gadā pirmo reizi kandidēja Saeimas vēlēšanās, bet netika ievēlēts. 2009. gadā K. Olšteins kļuva par ekonomikas ministra Arta Kampara padomnieku. Šai pašā gadā nesekmīgi kandidēja Rīgas domes vēlēšanās. 2010. gada rudenī tika ievēlēts 10. Saeimā no apvienības "Vienotība" saraksta, kur darbojās arī kā Ekonomikas ministrijas parlamentārais sekretārs.
2011. gada 9. jūnijā nolika Saeimas deputāta mandātu, protestējot pret to, ka nedēļu iepriekš notikušajās Valsts prezidenta vēlēšanās Saeimas deputāti uz otru termiņu neievēlēja Valdi Zatleru. Jūlijā izstājās no "Jaunā laika" ar mērķi pievienoties V. Zatlera veidotajai jaunajai politiskajai partijai (ir Zatlera Reformu partijas (ZRP) dibinātāju skaitā). Ievēlēts 11. Saeimā. 2011. gada 16. oktobrī kopā ar pieciem citiem ZRP biedriem pameta partiju, tādējādi protestējot pret nedemokrātisko lēmumu pieņemšanu ZRP iekšienē. 2012. gada martā kopā ar pārējiem ZRP pametušajiem deputātiem Olšteins piedalījās biedrības "Brīvie demokrāti" dibināšanā.
2012. gada janvārī viņu apstiprināja par Satiksmes ministrijas parlamentāro sekretāru, bet 2013. gada februārī, demisionējot satiksmes ministram Aivim Ronim, viņš atkāpās no amata.
2015. gada aprīlī Olšteins kļuva par zvērinātu advokātu.
Elektromagnēts

Elektromagnēts ir tāda veida magnēts, kura magnētisko lauku rada tam pieslēgta līdzstrāva. Strāvu atvienojot, magnētiskais lauks izzūd. Elektromagnētus plaši lieto kā komponentus dažādās elektriskās ierīcēs, piemēram, elektromotoros, ģeneratoros, relejos, skaļruņos, cietajos diskos, magnētiskās rezonanses aparātos, televizoru kineskopos u.c. Lielus elektromagnētus lieto metāllūžņu pacelšanā un pārvietošanā.
Elektriskās strāvas plūsma stieplē rada magnētisko lauku ap to. Lai koncentrētu magnētisko lauku, elektromagnētos stiepli uztin tinuma veidā ar daudziem vijumiem, kas novietoti cieši cits pie cita. Tinumā ievieto dzelzs serdi. Dzelzs serdes izmantošana ļauj iegūt stiprāku magnētisko lauku.
Ngujens Ngok Čion Šons

Personīgā dzīve

Precējies ar Vjetnamas šaha lielmeistari Famu Le Thao Ngujenu.
2. tramvaju maršruts (Rīga)

Vēsture

Šis maršruts izveidots 1947. gadā kā patstāvīgs maršruts. Sākotnēji tas kursēja no Brasas līdz Radio ielai, bet 1951. gadā pagarināts līdz Zasulaukam. 1958. gadā, kad uzcēla Brasas pārvadu, tas tika pagarināts līdz Čiekurkalnam. 1978. gadā tas kursēja no Centrāltirgus uz Tapešu ielu, bet 1979. gadā pagarināts līdz tagadējai Ropažu ielai. Tomēr 1992. gadā maršruts atkal saīsināts līdz Centrāltirgum. Šobrīd 2. tramvajs ir visīsākais tramvaja maršruts Rīgā.

Maršruts

Virzienā Centrāltirgus — Tapešu iela tramvaji brauc pa šādām ielām: Centrāltirgus iela, Maskavas iela, 11. novembra krastmala, Akmens tilts, Uzvaras bulvāris, Slokas iela, A. Grīna bulvāris, Bāriņu iela, Mazā Nometņu iela, Margrietas iela, Kuldīgas iela un Tapešu iela.
Virzienā Tapešu iela — Centrāltirgus tramvaji brauc pa šādām ielām: Tapešu iela, Mazā Kuldīgas iela, Margrietas iela, Mazā Nometņu iela, Bāriņu iela, A. Grīna bulvāris, Slokas iela, Uzvaras bulvāris, Akmens tilts, 11. novembra krastmala, 13. janvāra iela, Prāgas iela un Centrāltirgus iela.

Maršruts ar mainītu virzienu

Virzienā 3. tramvaju depo (Fridriķa ielā) — Centrāltirgus tramvaji brauc pa šādām ielām: Maskavas iela, Īsā iela, Mazā Krasta iela, Maskavas iela, 13. janvāra iela, Prāgas iela un Centrāltirgus iela.
Virzienā Centrāltirgus — 3. tramvaju depo (Fridriķa ielā) tramvaji brauc pa šādām ielām: Centrāltirgus iela, Maskavas iela, Mazā Krasta iela, Īsā iela un Maskavas iela.
Valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Ikšķiles novadā

Šajā lapā apkopoti valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Ikšķiles novadā.
 Kultūras pieminekļu karte
Šis saraksts tiek veidots no Vikidatiem, to periodiski atjaunina bots.
Cērijs

Izotopi

Dabā ir sastopami četri cērija izotopi, no kuriem tikai ¹⁴⁰Ce ir stabils. Tas veido 88,450% no visa dabā sastopamā cērija. Pārējie trīs izotopi ir radioaktīvi. Cērija-142 procentuālais daudzums dabā ir 11,114%, un tā pussabrukšanas periods ir mazliet lielāks par 5×10¹⁶ gadu. Cērijs-138 veido 0,251% (pussabrukšanas periods mazliet lielāks par 0,9×10¹⁴ gadu), bet cērijs-136 ir atlikušie 0,185% (pussabrukšanas periods mazliet lielāks par 0,7×10¹⁴ gadu). Laboratorijas apstākļos ir iegūti cērija izotopi, kuru masas skaitlis ir no 119 līdz 157.
Ķīri

Izplatība

Ķīru ģints sugas sastopamas visos kontinentos, Antarktīdas piekrastes salas ieskaitot. Lielākā sugu dažādība sastopma dienvidu puslodē: Dienvidamerikā, Antarktikā, Austrālijā un Jaunzēlandē. Eiropā un Latvijā sastopama tikai viena ķīru ģints suga - lielais ķīris (Chroicocephalus ridibundus).
Leo Forgāčs

Biogrāfija

20. gadsimta sākumā bijis viens no Ungārijas vadošajiem šahistiem. 1902. gadā uzvarējis Hanoveras šaha turnīrā. 1905. gadā uzvarējis Barmenas šaha festivāla blakussturnīrā. 1906. gadā Nirnbergā Vācijas šaha savienības 15. kongresā dalījis 3.-4. vieta ar Kārli Šlehteru (uzvarējis Frenks Māršals). 1907. gadā uzvarējis 2. Ungārijas šaha čempionātā. 1911. gadā Sanremo ieņēmis 3. vietu starptautiskajā šaha turnīrā. 1913. gadā Budapeštā bijis 3. vietā Ungārijas un Austrijas šaha meistaru turnīrā.
Pēc Pirmā pasaules kara pārstājis piedalīties šaha turnīros, taču līdz mūža beigām bijis pazīstams kā šaha žurnālists un literāts.
Retro partija

Retro partija (angļu: proof game (PG), franču: Partie justificative) ir retrogrādās analīzes šaha uzdevums. Risinātāja uzdevums ir, sākot no šaha partijas sākumstāvokļa, atrast gājienus, kas tieši norādītajā gājienu skaitā, novestu pie uzdevumā dotās pozīcijas (tādējādi pierādot, ka dotā pozīcija norādītajā gājienu skaitā ir sasniedzama). Retro partiju sauc par īsāko retro partiju (angļu: shortest proof game (SPG)), ja dotai pozīcijai nav īsāka risinājuma. Šajā gadījumā risinātāja uzdevums ir vienkārši izveidot iespējami īsāko partiju, kas beidzas ar doto pozīciju.
Mets Robinsons

Spēlētāja karjera

Pēc vairākām NCAA līgā aizvadītām sezonām, profesionāļa karjeru Robinsons sāka 2009.—10. gada sezonā ECHL kluba Elmīras "Jackals" rindās. Sezonas gaitā gan aizsargs aizvadīja piecas spēles arī AHL vienībā Bingemtonas "Senators". 2010.—11. gada sezonu aizvadīja Norvēģijas hokeja līgas klubā Sarpsborgas "Sparta", kopā ar klubu izcīnot līgas čempiona titulu, kā arī sezonu noslēdzot kā līgas rezultatīvākais aizsargs. Nākamās divas sezonas Robinsons aizvadīja Zviedrijas Elitsērijas kluba Timrå IK sastāvā.
2013.—14. gada sezonu Robinsons aizvadīja KHL vienības Rīgas "Dinamo" sastāvā, sezonu noslēdzot ar pozitīvu lietderības koeficientu +19, savukārt tad noslēdza divu gadu līgumu ar Maskavas "Dinamo". 2015.—16. gada sezonu noslēdza ar labāko lietderības koeficientu visā KHL. 2016. gada vasarā pagarināja līgumu ar "Dinamo" uz vēl diviem gadiem, tomēr jau gadu vēlāk noslēdza līgumu ar Maskavas CSKA.
Atdzimšanas dziesma

"Atdzimšanas dziesma" bija 1934. gada 21., 22. un 24. jūlijā Rīgas Esplanādē rīkots muzikāli teatrāls masu uzvedums, kā mērķis bija atbalstīt 15. maijā notikušo valsts apvērsumu. Pasākumu kopumā apmeklēja 160 000 cilvēku.
Scenārija autors Roberts Kroders un scenogrāfs Jānis Muncis dažu nedēļu laikā radīja pasākumu, kurā piedalījās 600 kareivji, 100 jātnieki, 400 aizsargi, 100 kara veterāni, 100 policisti, 1800 kora dziedātāju, 60 operas baleta dejotāji, 100 orķestra mūziķi un aktieri.
Kroders "Atdzimšanas dziesmu" raksturoja šādi: "Darbību es ietvēru vadonības idejā un šīs idejas pretdarbībā. Vadonim, kā Dieva un Laimes vēlējuma nesējam, bija jāuzvar." 
Muncis saņēma Ulmaņa un Iekšlietu viceministra Bērziņa parakstītu pateicības vēstuli, un 1934. gada 15. novembrī par nopelniem Latvijas labā apbalvots ar Triju zvaigžņu ordeni.
Ornitoloģija

Ornitoloģija (grieķu: ὄρνις; ornis — ‘putns’) ir bioloģijas nozare, kas pēta putnus, to embrioloģiju, morfoloģiju, fizioloģiju, ekoloģiju, sistemātiku un ģeogrāfisko izplatību. Termins "ornitoloģija" pirmo reizi lietots 16. gadsimtā.
Latvijā putnu izpēti un aizsardzību koordinē Latvijas Ornitoloģijas biedrība.
Viesturs Vecbaštiks

Izglītība

7 gadu vecumā uzsāka mācības Emiļa Melngaiļa Liepājas Mūzikas skolā pedagoga Kārļa Bunkas čella klasē, pabeidzot bērnu mūzikas skolu un iestājoties Mūzikas vidusskolā 1964. gadā. Ģimenei pārceļoties uz dzīvi Rīgā, turpināja mācības Jāzepa Mediņa Rīgas Mūzikas vidusskolā. 1968. gadā pabeidza mūzikas vidusskolu un iestājās Jāzepa Vītola Latvijas Valsts Konservatorijā ievērojamā profesora Māra Villeruša čella klasē, kuru ar izcilību absolvēja 1973. gadā. No 1979. līdz 1982. gadam papildinājās Armēnijā Komitasa Erevānas Valsts Konservatorijas aspirantūrā-asistentūrā pie izcilā armēņu čellista profesora Gerontija Talaļjana.

Karjera

No 1972. līdz 1991. gadam bija koncertmeistars kameransambļu katedrā, vēlāk arī čella specialitātes pasniedzējs Latvijas Valsts konservatorijā. Paralēli strādājis Latvijas Radio un TV (tagad — Nacionālais) Simfoniskajā orķestrī (1969—1978), Latvijas Operas un Baleta teātra orķestrī, Latvijas Filharmonijas kamerorķestrī, Ļeņingradas (tagad — Sanktpēterburgas) “Balets uz ledus” orķestrī, Alfrēda Kalniņa Cēsu Mūzikas vidusskolā, Madonas bērnu mūzikas skolā uc. 1982. gadā tika uzaicināts vadīt čella un kamermūzikas klases Alžīras Nacionālajā Mūzikas Institūtā (Alžīrija), kur aktīvi piedalījās arī Alžīrijas Nacionālā Simfoniskā orķestra veidošanā. Pēc neveiksmīga mēģinājuma aizbēgt no padomju diktatūras 1985. gada novembrī Alžīrā tika VDK arestēts un slepeni izvests uz Maskavu. Kaut arī padomju varas iestādēm trūka pierādījumu apsūdzībai “dzimtenes nodevībā”, tomēr netika vairs atļauts strādāt pedagoģisku darbu un pilnīgi aizliegts izbraukt aiz PSRS robežām. 
Astoņdesmito gadu otrajā pusē mūziķis aktīvi iesaistījās cīņā par Latvijas atbrīvošanos no padomju okupācijas, starp citām darbībām būdams pirmais, kurš instrumentēja un publiski atskaņoja pēc 50 gadu aizlieguma Latvijas himnu “Dievs, svētī Latviju” disidenta Gunāra Astras bērēs. 1991. gadā ar arābu draugu palīdzību mūziķis paspēja izbēgt jau izsludinātai aizturēšanai Latvijā un no Maskavas izbraukt uz Alžīriju, dodoties tālāk uz Spāniju. Spānijā strādājis Galīsijā, Madridē un Katalonijā galvenokārt kā mūzikas pedagogs, līdztekus darbam konservatorijās uzstādamies arī solokoncertos un darbojoties dažādos orķestros (Madrides “Amadeo Vives” kamerorķestrī, simfoniskajā orķestrī “Martin i Soler”, Sibiu Simfoniskajā orķestrī (Rumānija), Moldovas Valsts kamerorķestrī, Eiropas Vidusjūras Internacionālajā simfoniskajā orķestrī u.c.) Galīsijā no 1993. līdz 1999. gadam bija arī Ribeiras Municipālā kamerorķestra mākslinieciskais vadītājs un diriģents. Viņa vadībā orķestris veicis koncertturnejas pa Valensiju, Latviju un Kanāriju salām. Spānijas Autoru un Izdevēju Apvienības bibliotēkā glabājas vairāk kā simts mūziķa oriģināldarbi un apdares, kurus spēlē Latīņamerikas valstīs, Polijā, Čehijā, Maķedonijā un citviet. Kopš 2014. gada dzīvo Valensijas apgabalā.
2013. gada Pasaules čempionāts šahā sievietēm

Formāts

Maču spēlēja Taidžou viesnīcā kā vismaz desmit klasiskās partijas, vai mazāk, ja viena spēlētājām sasniedz 5,5 punktus. Klasiskajās partijās apdomas laiks bija 90 minūtes pirmajiem 40 gājieniem, pēc tam vēl 30 minūtes partijas nobeigšanai, plus 30 sekunžu pieskaitījums pēc katra izdarītā gājiena, sākot no pirmā. Balvu fonds bija 200 000 eiro, 60% uzvarētājai un 40% zaudētājai, vai 55% un 45%, ja maču nepabeidz līdz 10 partijai un ir nepieciešams taibreiks.
Pasaules lidojošo disku federācija

Dalībvalstis

WFDF kopumā ir 67 dalībvalstis no Āfrikas, Āzijas, Austrālijas, Dienvidamerikas, Eiropas un Ziemeļamerikas. WFDF ir bezpeļņas organizācija, kas bāzēta Kolorādo, Amerikas Savienotajās Valstīs un dibināta 1985. gadā.

Disku sporta veidi

WFD ir atbildīgā organizācija par altimet frisbiju (angļu: ultimate), disku frīstailu (angļu: freestyle), disku golfu (angļu: disc golf), gatu (angļu: guts), diskatlonu (angļu: discathlon) un divu disku kortu (angļu: double disc court jeb DDC).

WFDF uzbūve

Ik gadu kongresā tiekas WFDF biedri un WFDF valde, lai apspriestu kopējo federācijas attīstību. WFDF biedri ir dalībvalstu atbildīgās organizācijas. Biedri ievēl valdi uz diviem gadiem.
WFDF izpildkomiteja sastāv no prezidenta, mantziņa un ģenerālsekretāra, kas ir atbildīgi valdes priekšā. Kopš 2011. gada WFDF prezidenta amatā ir Roberts Raučs.

Vēsture

Disku sportu pirmsākumi meklējami 20. gadsimtā. Valters Frederiks Morisons 1950. gadā izgudroja „Plutona plati” (angļu: Pluto Platter) – pirmo lidojošo šķīvīti. To ražoja angļu kompānija „Wham-O”, kas 1959. gadā reģistrēja vārdu „Frisbee”.
Ideja par altimet frisbiju kā sportu radās 1968. gadā Amerikas Savienotajās valstīs, bet  pirmā spēle tika aizvadīta 1970. gadā. 1974. gadā tika dibināta Zviedrijas frisbija federācija, kas bija pirmā valsts frisbija federācija pasaulē. 1980. gadā tika izveidota Eiropas lidojošo disku federācija (angļu: European Flying Disc Federation jeb EFDF), kas ir atbildīgā organizācija par disku sportiem Eiropā. WFDF tika dibināts 1985. gadā.

Disku sports Latvijā

Latvijas frisbija federācija (angļu: Latvian Flying disc federation jeb LFDF) ir par disku sportiem atbildīgā organizācijā Latvijā. Latvijas frisbija federācija ir WFDF un EFDF biedrs. Latvijas frisbija federācija dibināta 2000. gadā. Latvijas frisbija federācija ir arī Latvijas komandu sporta spēļu asociācijas jeb LKSSA un Latvijas Sporta federāciju padomes jeb LSFP biedrs.
Molteni

Vēsture

Molteni komanda darbību uzsāka 1958. gadā ar Renato Molteni kā komandas menedžeri. To dibināja Pjetro Molteni. Komandu pārvaldīja arī viņa dēls, Ambrodžio Molteni, bijušais profesionālais riteņbraucējs. 1959. gadā savu karjeru komandā noslēdza bijušais Itālijas čempions grupas braucienā Džordžio Albani un divus gadus vēlāk kļuva par komandas sporta direktoru. Komanda guva panākumus 1966. gada Giro d'Italia ar Džanni Motu un klasikās ar Mikeli Dančelli. 1970. gada beigās komandai pievienojās Merkss, pēc tam, kad bija divreiz uzvarējis Tour de France un divreiz Giro d'Italia. Molteni kļuva par izteiktu Beļģijas pārstāvju komandu un piesaistīja daudzus no Merksa komandas biedriem Faemino komandā, ieskaitot sporta direktoru Guilomu Drjesēnu. Albani aizvietoja Drjesēnu un vadīja komandu ar Robertu Lelangu no 1972. līdz 1976. gadam. Vēl šo amatu ieņēma Marino Fontana. Pēc 1976. gada sezonas Molteni tika likvidēta.
Velsas Prinča rags

Velsas Prinča rags (angļu: Cape Prince of Wales) ir klinšains zemesrags ASV piederošajā Aļaskas pavalstī, Ziemeļamerikas kontinenta galējais rietumu punkts. Izvietojies Sūarda pussalas galā Beringa šauruma austrumu krastā. No Eirāzijas kontinenta galējā austrumu punkta Dežņova raga to šķir 86 km.
Zemesraga vietējo eskimosu nosaukums bija Nihta. 1728. gadā Vituss Berings to nodēvēja par Gvozdeva ragu (мыс Гвоздева) par godu ekspedīcijas ģeodēzistam Mihailam Gvozdevam, bet 1778. gadā angļu jūrasbraucējs Džeimss Kuks to nodēvēja Lielbritānijas troņmantnieka vārdā.
Pneimatiskais dzinējs

Pneimatiskais dzinējs vai pneimodzinējs ir dzinējs, kas pārvērš saspiesta gaisa enerģiju par mehānisku darbu.

Klasifikācija

Pēc darbības principa pneimatiskos dzinējus iedala tilpuma un turbīnu dzinējos. Pēc kustības virziena — lineārajos (virzuļu, membrānu un citos) un griežamajos (lāpstiņu).
Tilpuma pneimatiskajos dzinējos mehāniskais darbs tiek veikts, pateicoties saspiestā gaisa spiedienam uz virzuļiem dzinēja cilindros, savukārt turbīnu pneimatiskajos dzinējos no gaisa plūsmas ietekmes uz turbīnas lāpstiņām. Pirmajā gadījumā tiek izmantota saspiestā gaisa potenciālā enerģija, bet otrajā — kinētiskā enerģija.
Vislielāko pielietojumu ir iemantojuši tilpuma pneimatiskie dzinēji.
Daugavpils Svētā Nikolaja vecticībnieku baznīca

Vēsture

Daugavpils Svētā Nikolaja vecticībnieku baznīcas rašanās ir saistīta ar Daugavpils Jaunbūves pirmās draudzes dibināšanos, kas notiek 1907. gadā. Jau nākamajā, 1908. gadā tiek ielikts pamatakmens. Taču finansiālu grūtību dēļ baznīcas būvniecības darbi ieilga, tāpēc tās celtniecība tiek beigta 1928. gadā un 22. septembrī dievnams tiek iesvētīts Dievmātes dzimšanas un Svētā Nikolaja godam. Otrā Pasaules kara laikā, 1941. - 1942. gadā uzlidojumu laikā baznīca cieš, nodeg dievnama jumts un pārsegums, iet zudumā iekšējais interjers, taču jau 1943. gadā baznīca tiek atjaunota. Nozīmīgi remontdarbi notiek 1983. gadā, kā arī 1993. gadā, kad baznīcas sētas iekšpusē tiek izbūvēts Mazais dievnams jeb kapela. Būtiski restaurācijas darbi un kapitālais remonts risinās pirms dievnama 100 gadu jubilejas gada, no 2006. līdz 2008. gadam. Pateicoties veiktajiem darbiem, Daugavpils Svētā Nikolaja vecticībnieku baznīca ieguva mūsu laikam atbilstošu celtni. 2008. gada septembrī Daugavpils Jaunbūves vecticībnieku pirmā draudze svinīgi atzīmēja dievnama 100 gadu jubileju.

Draudze

1927. gadā draudzes locekļu skaitu veido 1259 ļaudis, mācītājs — padomdevējs ir A.I.Jekimovs, draudzes priekšsēdētājs I.V.Dorofejevs, 1938. gadā draudzē ir 920 ļaudis. 1989. gadā aptuvenais draudzes locekļu skaits — 1500, mācītājs — padomdevējs Aleksijs Žilko, draudzes priekšsēdētājs Stepans Vaiļjevs, savukārt, 2009. gadā locekļu skaits sasniedzis 8200 personas, par mācītāju — padomdevēju un padomes priekšsēdētāju draudzē kalpo Aleksijs Žilko.