google/wiki40b huggingface dataset:
Arsēns

Fizikālās īpašības

Vairāki arsēna savienojumi ir balti, indīgi pulveri ar saldenu, metālisku garšu.

Ķīmiskās īpašības

Savienojumos arsēnam iespējamas oksidēšanas pakāpes −3, +3 un +5. Atkarībā no modifikācijas, arsēnam var būt gan metālu, gan nemetālu īpašības.

Atrašanās dabā

Arsēns dabā ir sastopams gandrīz tikai savienojumu veidā ar sēru un citiem metāliem (retumis atrodami arsēna tīrradņi). Arsēns bloķē enerģijas ražošanas procesus šūnās (inhibē oksidatīvo fosforilēšanos). Toksiskāks ir trīsvērtīgais arsēns (arsēna(III) oksīda letālā deva cilvēkam ir 20—300 mg). Par spīti toksiskumam, vairākiem dzīvniekiem un, iespējams, arī cilvēkam arsēns ir nepieciešams mikroelements. Iespējams, ka tam ir nozīme metionīna vielmaiņā, kā arī DNS veidošanās procesos leikocītos, tomēr objektīvu sīkāku ziņu nav. Cāļi un žurkas, kuru barībā nav arsēna, neizaug lieli. Savukārt garnelēs, austerēs un citos jūras dzīvniekos ir augsts dabiskā arsēna saturs, kas tiem nenodara nekādu kaitējumu. Dabiskā arsēna rūdas pazemē nopietni apdraud dzeramo ūdeni tādās valstīs kā Indijā un Bangladešā. Uzskata, ka aptuveni 70 miljoni cilvēku pasaulē cieš no hroniskas saindēšanās ar arsēnu.

Izmantošana

Arsēna savienojumi ir lietoti par dažāda veida indēm. Tos lietoja insekticīdiem un joprojām lieto koksnes piesūcināšanai, lai pasargātu to no trupēšanas (elektrības stabiem). Tie bijuši iecienīts līdzeklis indētāju arsenālā.
Umars Ibnelhatābs

Biogrāfija

Umars Ibnelhatābs ir dzimis Medīnā, ap 583. gadu. Viņa tēvs bija Hatābs Ibn Nufails, bet māte — Hantama Bint Hišama. Abi bija kuraišītu cilšu pārstāvji. Lasītprasme pirms islāma Arābijā nebija izplatīta, tomēr Umars mācēja gan lasīt, gan rakstīt. Saskaņā ar kuraišītu tradīcijām, Umars zēna gados apguva cīņas mākslu un jāt ar zirgu.
610. gadā Muhameds esot piedzīvojis pirmo Korāna atklāsmi un sāka sludināt islāmu. Līdzīgi kā daudzi citi, Umars bija pret islāmu. Umars ir tiecies pat nogalināt Muhamedu, jo uzskatīja, ka islāms var sagraut kuraišītu vienotību. 616. gadā viņš pievērsās islāmam. Leģenda vēsta, ka Umara māsa esot viņam deklamējusi Korāna sūras, kas licis viņam pārdomāt. 625. gadā viena no viņa meitām Hafsa Bint Umara kļuva par Muhameda sievu.
632. gada 8. jūnijā nomira Muhameds. Pēc viņa nāves tika izveidots kalifāts, par kura kalifu kļuva Abū Bekrs. Umars solīja viņam uzticību. Pēc diviem gadiem Abū Bekrs nomira, un 634. gada 23. augustā Umars Ibnelhatābs kļuva par kalifu. Viņš iedvesmoja arābu iekarojumiem. Pirmajā valdīšanas karā viņš uzsāka karu ar Austrumromas impēriju. Karagājienu organizēšanu viņš uzticēja domubiedram un karavadonim Halīdam Ibnelvahīdam. Tajā pašā gadā tika iekarota Damaska. Pēc tam Halīds devās karot ar Sasanīdu impēriju. Uzzinājis, ka Austrumormas imperators Hēraklijs gatavo karaspēku, Umars lika Halīdam atgriezties un gatavoties uzbrukt Austrumromai.
637. gadā tika iekarota Sasanīdu impērijas galvaspilsēta Ktēsifona. Umars Eifratas krastos dibināja vairākas arābu pilsētas, piemēram, Kufu un Basru. 638. gadā tika iekarota Jeruzaleme. Iekarotajās zemēs Umars saglabāja reliģisko brīvību gan kristiešiem, gan jūdiem. 644. gadā, kad nomira Umars, Rāšidunu kalifāts bija vislielākais tās pastāvēšanas laikā. Umars bija pakļāvis Sasanīdu impēriju un lielu daļu no Austrumromas impērijas.
Nozīmīgs Umara ieguldījums ir islāma kalendāra ieviešana 637. gadā. Pēc šī kalendāra gadu skaitīšana sākās ar hidžru — ar Muhameda bēgšanu no Mekas uz Medīnas, tas ir, ar 622. gadu. 640. gadā tika uzsāka Klinšu kupola mošejas celtniecība. Umara dzīves laikā ta netika pabeigta.
Umars nomira 644. gada 3. novembrī, kad viņu nogalināja persiešu vergs. Viena no versijām apgalvo, ka vergs to paveicis, lai atriebtos Umaram par Sasanīdu impērijas pakļaušanu.
Kalniena

Vēsture

Ciems veidojies uz Kalnamuižas (Kalnamuisch) zemes. Kalnienas muižas ēkas ir celtas 18. gadsimtā, kungu māja ir ar plašām dzīvojamām telpām trijos stāvos, ieskaitot puspagraba cokolstāvu un izbūvēto mansarda jumta stāvu, agrākais dakstiņu jumts nomainīts ar šīferi. Pēc 1920. gada zemes reformas ēkā atradās Kalnienas pamatskola. 2004. gadā muižas ēkas privatizēja, saglabājusies arī oranžērija, veļas māja un citas ēkas.

Nosaukums

Kalniena savu nosaukumu ieguvusi no daudzajiem apkārt esošajiem pakalniem. No tiem vispazīstamākais ir Vēja kalns jeb Dzirnavu kalns pašā Kalnienas centrā. Par Vēja vai Dzirnavu kalnu to sauc tāpēc, ka uz tā kādreiz bijušas vēja dzirnavas, no kurām mūsdienās gan palikušas tikai pussagruvušas sienas. Vēl Kalnienā ir Vārnu kalns, Skudru kalns, Skudruļu kalns, Magaziņu kalns, Kalēju kalns un vairāki citi lielāki un mazāki pauguri. Tajā arī atrodami daudzi ar kalniem saistīti māju vārdi: Ašukalni, Mālkalni, Grantskalni, Jāņkalni, Augstkalni, Cepļakalns, Kalnāji, Kalnabānuži, Kalnacīruļi, Pakalni, Puķukalni, Jaunkalni, Smilškalni, Kļavukalns, arī māju vārds Vējakalns.
Baltkrievijas antarktiskā stacija

Vēsture

Baltkrievija pievienojās Antarktikas Līgumam 2006. gadā un jau 2007. gadā uzsāka patstāvīgu Antarktikas izpētes programmu ciešā sadarbībā ar Krievijas antarktisko ekspedīciju programmu. Par baltkrievu ekspedīcijas atbalsta bāzi tika izvēlēta Molodjožnaja stacijas lidlauka nometne Gora Večerņaja, kura bija izbūvēta 1979. gadā, 1992. gadā slēgta un iekonservēta, bet 2006.—2009. gados daļēji demontēta. Gora Večerņaja atrodas 20 km uz austrumiem no Molodjožnaja stacijas Ņižņeje ezera krastā.
Aleksandrs Birzenieks

Dzīvesgājums

Dzimis 1893. gada 18. augustā Rīgā. Pēc Latvijas Universitātes Arhitektūras fakultātes beigšanas (1921) paturēts kā asistents Būvjkonstrukciju katedrā. Turpināja papildināties, apceļojot Vāciju, Franciju un Itāliju. 
No 1923. gada kopā ar K. Zāli, A. Zeidaku un P. Federu veidoja Brāļu kapu memoriālo ansambli, vēlāk viņš projektēja 12 pieminekļus kritušiem kareivjiem Asarē, Babītē, Bebrenē, Daugavpilī, Krustpilī, Tirzā un citur (1924—1936) un Tartu (1930). 1928. gadā pēc viņa meta Daugavpilī atklāja pieminekli Pirmajā pasaules karā un Latgales atbrīvošanas cīņās kritušajiem Polijas armijas karavīriem. Projektēja arī Raiņa kapu vārtus (1929) un pieminekli bojā gājušajiem latviešu jūrniekiem Skotijā (1936).
1936. gadā pēc viņa projekta uzcēla Latvijas zāli Tautu Savienības pilī Ženēvā un Dzintaru koncertzāli, ko viņš bija projektējis kopā ar arhitektu V. Mellenbergu.
Pēc Otrā pasaules kara piedalījās revolucionāru piemiņas kompleksa projektēšanā Matīsa kapos Rīgā (1960), par ko saņēma Latvijas PSR Valsts prēmiju. Līdz 1962. gadam bija RPI docētājs.
Miris 1980. gada 3. janvārī Rīgā, apbedīts Meža kapos.

Dziesmu svētku celtnes

Pēc A. Birzenieka projekta celta 1931. gada Septīto vispārējo dziesmu svētku un 1933. gada VIII vispārējo dziesmu svētku brīvdabas estrāde Esplanādes laukumā. Viņš bija arī IX Dziesmu svētku estrādes projekta autors Uzvaras laukumā.
Karaļa Džordža sala

Vēsture

Salu atklāja un tās ziemeļu krastu aptuveni nokartēja britu jūrasbraucējs Viljams Smits 1819. gada 16. oktobrī. Nosaukta par godu tā laika Lielbritānijas karalim Džordžam III. 
Salas dienvidu krasta līčus intensīvi izmantoja kā roņu, bet vēlāk arī vaļu mednieku bāzes. Pie salas austrumos esošā Melvila raga atrodas Livonijas klints (Livonia Rock, 62°2.43′S 57°35.8′W), kas tā nosaukta par piemiņu angļu buriniekam Livonia (pētīja salas roņu medību vietas 1821.–1822. gadā).Admiralitātes līcī 1906. gadā tika ierīkota vaļu mednieku bāze, kas darbojās līdz Lielajai depresijai, kad pieprasījums pēc vaļu produktiem apsīka un medības kļuva komerciāli neizdevīgas.
Makmerdo

Vēsture

Par stacijas pirmsākumu tiek uzskatīta 1902. gadā Roberta Skota ekspedīcijas laikā uzceltā būda, kas tagad ir aizsargājams vēstures piemineklis. Turpmākajos gados šis apvidus vairākkārt ticis izmantots kā bāzes vieta polārajās ekspedīcijās.

Makmerdo kļuva par vienu no Starptautiskā ģeofizikas gada (01.07.1957. - 31.12.1958.) galvenajām zinātnisko un loģistikas aktivitāšu vietām. To nodrošināšanai 1955./1956. gadu vasaras sezonā tika izbūvēta atbalsta bāze, ko oficiāli atklāja 1956. gada 16. februārī. Stacijas sākotnējais nosaukums bija "Jūras spēku Makmerdo aviācijas bāze" (Naval Air Facility McMurdo). Nosaukums cēlies no Makmerdo šauruma, kas savukārt nosaukts Džeimsa Rosa ekspedīcijas dalībnieka leitnanta Arčibalda Makmerdo (Archibald McMurdo) vārdā.

Stacija darbība

Vairāk kā pusgadsimta laikā stacija ir izaugusi par kontinenta lielāko apdzīvoto vietu ar vairāk kā 100 būvēm, 3 lidlaukiem (viens no kuriem ir vissezonas), heliportu, piestātni, satelīttelevīziju, oranžereju. No 1962. līdz 1972. gadam stacijā darbojās kontinenta vienīgā atomelektrostacija, kas ļāva ikdienā ietaupīt līdz pat 5700 litriem šķidrā kurināmā.
Stacijas primārā funkcija ir zinātne, bet lielākā daļa no stacijas personāla (vairāk kā 1000 vasarā un ap 200 ziemā) ir nodarbināti ar Makmerdo un citu ASV un citu valstu polārstaciju un īslaicīgo nometņu funkcionēšanas nodrošināšanu. Gada laikā no kuģiem tiek pārkrauti 8 miljoni galonu degvielas un 5000 tonnu citu kravu. Kravas ietver plaša spektra preces sākot ar pastu, celtniecības materiāliem, transporta tehniku, saldētu un žāvētu pārtiku līdz zinātniskam aprīkojumam. Daļa kravu tiek piegādāta ar lidmašīnām no Kraistčērčas Jaunzēlandē.
Lielākā daļa kravu ASV Amundsenskotas-Sautpolas stacijai Dienvidpolā un jaunzēlandiešu Skotas stacijai tiek piegādāta caur Makmerdo. Šeit sākas arī Makmerdo — Dienvidpola lielceļš.
Ziemeļu žirafe

Sistemātikas izmaiņas

Saskaņā ar mūsdienu sistemātiku ziemeļu žirafei ir 3 pasugas, lai gan nesenā pagātnē tika izdalīta arī ceturtā pasuga — Rotšilda žirafe  (G. c. rothschildi). Tomēr jaunāko ģenētisko pētījumu rezultātā šī pasuga tika apvienota ar Nūbijas žirafes (G. c. camelopardalis) pasugu, izdalot Rotšilda žirafi kā ekotipu.
Pilnas pārvērtības kukaiņi

Sistemātikas diskusijas

Sistemātiķiem joprojām nav vienprātības, kā dalīt pilnas pārvērtības kukaiņu virskārtu detalizētāk, kā arī nav vienprātības par kopējo jaunspārņu sistemātiku. Lai arī liela daļa sistemātiķu atzīst jaunspārņu iedalījumu divās lielās grupās atkarībā no to attīstības veida, autoratīvs sistemātikas informatīvais avots ITIS (Integrated Taxonomic Information System) neatzīst jaunspārņu sadalījumu nepilnas pārvērtības kukaiņu virskārtā un pilnas pārvērtības kukaiņu virskārtā, vienlaicīgi atzīmējot, ka šāda sistemātika tiek praktizēta.
Ilgstoši tika uzskatīts, ka plēvspārņi, neskatoties uz samērā vienkāršo un primitīvo uzbūvi, toties ar augsti attīstīto bara struktūru, ir visattīstītākie kukaiņi no visiem. Tomēr DNS analīzēs pierādījās, ka plēvspārņi atbilstoši savai anatomijai ir bāzes grupa un vieni no primitīvākajiem kukaiņiem kopumā, turpretī mušas un blusas ir vieni no attīstītākajiem un komplicētākājiem kukaiņiem.
Šie atklājumi zinātniekus ir mudinājuši piedāvāt pilnas pārvērtības kukaiņus sadalīt grupās atbilstoši to īpašībām. Tomēr sistemātikas izmaiņas kopumā ieviešas lēnām un nebūt nav atrisinātas uzreiz visas pretrunas.
Svētā Miķeļa un Svētās Gudulas katedrāle

Vēsture

Šajā vietā baznīca ir atradusies jau 11. gadsimtā, taču šīs gotiskās katedrāles celtniecība iesākās Brabantes grāfa Anrī I valdīšanas laikā 1225. gadā un turpinājās 300 gadus. Kad 16. gadsimtā Kārļa V valdīšanas laikā tika uzbūvēti dvīņu torņi, baznīcas celtniecība tika pabeigta. Katedrāli cēla no vietējās akmeņlauztuvēs iegūtā kaļķakmens. Laikā no 1579. līdz 1580. gadam baznīcā norisinājās svētbilde grautiņi, vēlāk, 1783. gadā — franču revolucionāru laupīšanas, tāpēc pašreizējās katedrāles interjers ir salīdzinoši nabadzīgs. Gaidot Romas pāvesta Jāņa Pāvila II ierašanos Beļģijā Briselē, katedrāle tika restaurēta 20. gadsimta 90. gados, parādot tās krāšņumu.
Sultāne Bejhana

Biogrāfija

Bejhana dzimusi Trabzonā. 1513.gadā viņa apprecējās ar Fērhatu Pašā, bet 1524.gadā vīrs tika sodīts ar nāvi pēc Suleimana Lieliskā pavēles.
Pēc tā Bejhana attālinājās no sava brāļa un devās pašuzliktā trimdā prom no galvaspilsētas.
Bejhanas uzticība vīram pārsniedza uzticību ģimenei, kas tajos laikos bija reti. Fērhatam jau iepriekš draudēja nāvessods, bet pēc Suleimana mātes Sultānes Hafsas lūguma, bija tikai izsūtīts. Tomēr vēl joprojām pienāca sūdzības par viņa nodarījumiem līdz beidzot viņu sodīja ar nāvi.
Bejhana ir apbedīta Selima Bargā Mošejā.
Lēdurgas-Turaidas draudzes novads

Lēdurgas-Turaidas draudzes novads (vācu: Kirchspiel Loddiger-Treiden) bija viens no 25 Vidzemes guberņas Rīgas apriņķa draudzes novadiem.

Vēsture

Pēc 1207. gada Līvzemes dalīšanas līguma līvu kunga Kaupo pilsnovadu Gaujas labajā krastā piešķīra Livonijas bīskapijai. 1214. gadā Autines sacelšanās laikā nodedzinātās koka pils vietā Turaidā uzcēla mūra pili, kuru nosauca par Fredelandi (vācu "Miera zeme").
Lēdurgas novads pirmo reizi minēts Indriķa hronikas tekstā sakarā ar 1211. gada notikumiem. 1225. gadā Lēdurgas (latīņu: Letthegore) baznīcā Romas pāvesta legāts Modenas Viļums līviem noturēja misi. Rīgas arhibīskapijas Līvu galā bija Lēdurgas un Turaidas draudzes novadi, 1582. gadā tie iekļauti Pārdaugavas hercogistes Pērnavas vaivadijas sastāvā, vēlāk Rīgas apriņķa sastāvā. 1589. gadā tie apvienoti vienā draudzes novadā. Tagadējā Turaidas baznīca uzcelta 1750. gadā, atjaunota 1926. gadā. Baltijas rusifikācijas laikā uzcelta Lēdurgas pareizticīgo baznīca.
Datubāzes normalizācija

Ceturtā normālforma (NF4)

Definīcija: Tabula ir 4. NF, ja ir 3. NF un katrs atribūts identificē viennozīmīgi citu atribūtu.

Piektā normālforma (NF5)

Definīcija: Tabula ir 5. NF, ja ir 4. NF un, ja tabulai ir trīs vai vairākas iespējamās atslēgas, to var sadalīt atsevišķās tabulās katrai iespējamai atslēgai.
25. decembris

25. decembris ir gada 359. diena pēc Gregora kalendāra (360. garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 6 dienas.
Divskaitlis

Divskaitlis (latīņu: dualis) ir gramatiskā skaitļa kategorija, kas tiek izmantota daļā valodu līdztekus vienskaitlim un daudzskaitlim, norādot divus (pāra) objektus vai divu objektu veiktu darbību.
Divskaitlis pastāvēja indoeiropiešu pirmvalodā, tāpēc tas lietots sanskritā, Avestā, sengrieķu valodā un baznīcslāvu valodā, tā iezīmes atrodamas arī latīņu un gotu valodās. No mūsdienu indoeiropiešu valodām divskaitlis pilnībā tiek lietots tikai slovēņu, sorbu valodās, kā arī horvātu valodas čakaviešu izloksnē. No baltu valodām vēl XX gs. vidū lietuviešu valodai bija funkcionējošs divskaitlis, bet tagad tas sastopams vien izloksnēs. Latviešu valodā divskaitlis izzudis vēl agrāk, līdz mūsdienām palikuši tikai atsevišķi vārdi. Frīzu, limburgiešu izloksnēs ir saglabājušās dažu vietniekvārdu divskaitļa formas. Citu valodu saimēs divskaitlis joprojām tiek lietots daļā austronēziešu valodu (piemēram, tagalu, ilokāņu, sebuāņu), Urāliešu valodās (sāmu, hantu, mansu, ņencu), semītu-hamītu valodās (arābu, koptu, maltiešu), kā arī hmongu, mikmaku, inuītu, kunāmu u.c.

Senindiešu valodā

Sanskritā divskaitļa lietojums ir obligāts un tas nekad netiek aizstāts ar daudzskaitli. Divskaitļa forma ir visiem lietvārdu un īpašības vārdu celmiem, vietniekvārdiem un visām darbības vārdu formām.
Lokāmajās vārdšķirās sanskritā divskaitlim ir 3 pamatformas: nominatīva, vokatīva un akuzatīva galotnes vairumam celmu ir -au (vēl ir arī -e (<*-ai), -u, -(n)ī), instrumentāļa, datīva un ablatīva — -bhyām, ģenitīva un lokatīva — -os (<*-aus). Piemēram, hastau ("divi roki"), hastabhyām ("divām(a) rokām(a)"), hastayos ("divās rokās"). Sanskritā divskaitlis var apzīmēt arī pāri: pitā ("tēvs"), pitarau ("vecāki", t.i., "tēvs un māte").
Darbības vārda formām divskaitļa pirmajai personai ir raksturīga galotne -va (piemēram, gacchāvas — "eiva, mēs abi ejam"). Otrās un trešās personas atšķirības ir nenozīmīgas — tikai ar t/th un a/ā miju (gacchathas "eita, jūs abi ejat", gacchatas "eita, viņi abi iet").
Farmakoloģija

Farmakoloģija (no grieķu: φάρμακον, pharmakon — 'zāles'; grieķu: λογία, logia — 'zinātne') ir medicīnas un bioloģijas nozare, kas pēta zāļu darbību. Plašāk farmakoloģija apskata mijiedarbību starp dzīvu organismu un ķīmisku vielu, kas ietekmē normālas vai patoloģiskas norises tajā. Ja ķīmiskajai vielai ir medicīniska nozīme, tā tiek dēvēta par farmakoloģiski aktīvo vielu un no tās var tikt radītas zāles. Detalizētāk farmakoloģija apskata zāļu vielu īpašības, iespējas tās kombinēt, mijiedarbību, terapiju, toksikoloģiju, pielietojumu medicīnā un to farmakoloģiskās īpašības.
Divas galvenās farmakoloģijas apakšnozares ir farmakodinamika un farmakokinētika. Farmakodinamika pēta darbīgo vielu ietekmi uz bioloģisko sistēmu, iedarbojoties uz organisma receptoriem, bet farmakokinētika zāļu likteni organismā — to uzsūkšanos, izvietošanos, vielmaiņu un izdalīšanos no tā. Farmakoloģija — dažādu bioloģiski darbīgu ķīmisko savienojumu un dzīvā organisma mijiedarbība. Farmakoloģija galvenokārt pēta ārstniecības līdzekļus, ko izmanto dažādu slimību un patoloģisku stāvokļu ārstēšanā un profilaksē. Kā arī nodarbojas ar jaunu zāļu līdzekļu meklējumiem.

Farmakoloģijas vēsture Latvijā

Farmakoloģijas attīstība Latvijā ir cieši saistīta ar 1921. gadā dibināto Latvijas Universitātes Medicīnas fakultātes farmakoloģijas katedru. Līdz 1940. g. katedras vadītājs bija Cēzars Amslers, kas pētīja morfīna panesību un apomorfīna farmakoloģiju. 1942. gadā docents Eduards Rencis sarakstīja latviešu valodā pirmo mācību grāmatu studentiem un ārstiem farmakoloģijā ar toksikoloģiju un receptūru. Farmakologs Maksis Beļenkijs tiek uzskatīts par Padomju Latvijas farmakologu skolas dibinātāju. Sevišķu uzmanību viņš veltīja sakarībai starp ķīmisko vielu uzbūvi un to farmakoloģisko aktivitāti, farmakoloģiskās aktivitātes kvantitatīvai novērtēšanai, ka arī adrenerģisko procesu pētījumiem. Profesora Modra Melzoba pētījumi veikti vietējas anestēzijas līdzekļu, ganglioblokatoru, kateholamīnu, adrenoblokatoru un antioksidantu farmakoloģijā. Intensīvi pētījumi farmakoloģijas jomā tiek veikti Latvijas Universitātē (melatonīna bioreceptori) un Organiskās sintēzes institūtā (zāļu iegūšanas tehnoloģijas).
Vankūvera

Vēsture

Pirmie eiropieši, kas izpētīja mūsdienu Vankūveras teritoriju, bija spāņu jūrasbraucējs Hosē Marija Narvaess (José María Narváez). Viņš to paveica 1791. gadā. 1792. gadā Britu Karaliskās flotes virsnieks Džordžs Vankūvers (George Vancouver) veica pētniecības darbus. Kad dibināja Vankūveru, pilsētu nosauca viņa vārdā. Eiropieši teritoriju, kur atrodas Vankūvera, neapdzīvoja līdz pat 1862. gadam. 1880. gados tika izbūvēta dzelzceļa līnija, kas savienoja Kanādas rietumus ar tās austrumiem, un pilsēta strauji attīstījās.

Ģeogrāfija

Vankūvera atrodas Džordžijas šauruma krastā, vietā, kur Freizeras upe ietek šaurumā.
Artemīdas templis

Artemīdas templis bija grieķu templis, kas tika veltīts medību un šķīstības dievietei Artemīdai. Tas atradās Efesā, mūsdienu Turcijas pilsētas Selsukas teritorijā. Tempļa būvniecība tika pabeigta aptuveni 550. gadā p.m.ē. Tas bija 110x55 m liels; tempļa arhitekts bija Hersifons. Artemīdas templis ir viens no septiņiem pasaules brīnumiem. 356. gadā p.m.ē. Aleksandra Lielā dzimšanas dienā to nodedzināja Hērostrats. Vēlāk templis tika atjaunots, taču 268. gadā to izpostīja goti. No visām pusēm tas izskatījās līdzīgi. Tam kopumā bija 127 kolonas kuras bija 18 m augstas. Tanī arī bija 15 m augstā dieviete Artemīda kura tika veidota no tīra zelta.
Liepājas apriņķis

Latvijas PSR sastāvā

1940. gadā Liepājai tika piešķirts republikas pakļautības pilsētas statuss un tā tika izdalīta no apriņķa sastāva. 1949. gada 31. decembra administratīvi teritoriālajā reformā Liepājas apriņķis tika likvidēts un tā teritorija iekļauta Aizputes, Liepājas, Priekules, Saldus un Skrundas rajonos.
Lieliskais peļu detektīvs

Sižets

Filmas sižets notiek 1897. gadā Londonā. Pele Olīvija Flaveršama svin savu dzimšanas dienu kopā ar savu tēvu Hairemu. Pēkšņi viņu mājā ielaužas sikspārnis ar kroplu spārnu un kājas protēzi, kurš nolaupa Hairemu. Olīvija lūdz palīdzību peļu detektīvam Bazilam. Bazils, izmeklējot lietu, nolaupīšanu sāk saistīt ar ļaundari profesoru Retigenu, kuru Bazils cenšas notvert jau vairākus gadus.
Baldones iela (Rīga)

Vēsture

Ielu gar atslēgu fabriku "Herminghauzs un Formans" ierīkoja fabrikas vadība, kas lūdza pilsētas valdei šo ielu nodēvēt par Slēdzeņu (Schluessel) ielu, bet valde tam nepiekrita. 1888. gadā ielai no Slokas ielas līdz Vīlipa ielai tika piešķirts nosaukums Baldones iela. 1901. gadā, pilsētas valdei piekrītot Švarcmuižas īpašniekiem, Luīzes ielu, kas bija Baldones ielas turpinājums no Vīlipa ielas līdz Gregora ielai, arī pārdēvēja par Baldones ielu.

Ielas raksturojums

Ielas garums ir 850 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu visā garumā. Posmā no Slokas ielas līdz Vīlipa ielai Baldones ielā ir divas braukšanas joslas, bet posmā no Vīlipa ielas līdz Gregora ielai tā ir šaurāka. Baldones ielā ir gan savrupmāju, gan daudzdzīvokļu namu apbūve, tāpat arī vairākas sabiedriskas celtnes (tostarp Valsts sociālās apdrošināšanas aģentūras Rīgas pilsētas Kurzemes nodaļa Baldones ielā 2 un Centrālais tenisa klubs Baldones ielā 7) un rūpnieciska apbūve. Baldones ielā 1 (pie Slokas ielas) atrodas Administratīvās rajona tiesas Rīgas tiesu nams un Administratīvās apgabaltiesas tiesu nams.
Pasvale

Vēsture

13. gadsimtā Pasvale atradās uz zemgaļu Silenes zemes un sēļu Medenes zemju robežas. 1254. gadā pēc Zemgales kristīšanas un sadalīšanas līguma šo apvidu ieguva Rīgas arhibīskapija. No 14. līdz 15. gadsimtam Pasvales apvidu pārmaiņus iekaroja Livonijas ordenis un Lietuvas dižkunigaitija. Pēc Melnas līguma noslēgšanas 1422. gadā to iekļāva Žemaitijas hercogistes sastāvā.
1497. - 1498. gadā Lietuvas dižkunigaitis Aleksandrs Jagellons Pasvalē lika uzcelt pirmo baznīcu. 1557. gadā Pasvalē parakstīja Pasvales līgumu, pēc kura Livonijas ordenis pakļāvās Lietuvas dižkunigaitijas virsvarai.
Juaņlina Juaņa

Biogrāfija

Pārcēlusies uz Kanādu, kad viņai bijuši pieci gadi. Šahu iemācījis spēlēt tēvs. 2003. gadā ģimene no Otavas pārbraukusi uz Toronto. 2003. gadā uzvarējusi Kanādas jauniešu šaha čempionātā U10 meiteņu vecuma grupā. 2008. gadā Sansalvadorā bijusi otrā Panamerikas šaha čempionātā sievietēm. Piedalījusies 2015. gada Pasaules šaha čempionātā sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas Sočos, kurā 1. kārtā zaudējusi Marijai Muzičukai.
Pārstāvējusi Kanādas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījusies 4 reizes (2008-2010, 2014-2016).
Par panākumiem turnīros FIDE 2009. gadā viņai piešķīrusi starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu.
Līdumnieku pagasts

Upes

Kurjanka, Rūbeža upe, Zilupe.

Ezeri

Daļkas ezers, Kurjanovas ezers, Ļebedinca ezers, Peiteļa ezers, Siņicas ezers, Zabolotjes ezers, Zilezers.

Vēsture

1945. gadā Ciblas pagastā tika izveidota Līdumnieku ciema padome. 1956. gadā Līdumnieku ciemam pievienoja Jasencu ciemu. 1971. gadā Līdumnieku ciema Puškina kolhoza teritoriju pievienoja Krivandu ciemam, savukārt 1973. gadā visu Krivandu ciemu pievienoja Līdumnieku ciemam. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2000. gadā Līdumnieku pagasts kopā ar Ciblas pagastu apvienojās Ciblas novadā.
Tuma

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1389. gadā. Attīstijusies kā kalnraču apmetne. Pēc atradņu izsīkšanas pilsētnieki pievērsās koka izstrādājumu, vēlāk tekstilizstrādājumu pagatavošanai.

Cilvēki

Tuma ir Formula 1 pilota Edgara Barta (Edgar Barth, 1917-1965) dzimtā pilsēta.