google/wiki40b huggingface dataset:
Jaungulbenes muiža

Jaungulbenes pils (vācu: Neu-Schwanenburg) ir Tjudoru neogotikas stilā celta muižas kungu māja Jaungulbenē, kas vēlāk atkārtoti pārbūvēta. Līdz 1920. gada agrārajai reformai muiža bija Tranzē-Rozeneku dzimtas īpašumā.

Vēsture

Jaungulbenes muižas pils uzcelta 1878. gadā muižas īpašnieka Oto Vilhelma Leopolda fon Tranzē (1806-1879) laikā. Torņa fasādē redzams īpašnieku fon Tranzē-Rozeneku ģerbonis.  
19. gadsimta otrajā pusē pie pils uzbūvēja plašu saimniecības ēku kompleksu divās zonās, kurā ir staļļi, kūtis, kalēja māja, brūzis u.c. Pie pils izveidoja 39 hektārus lielu ainavu parku ar romantisma laika pieminekļiem. Līdz mūsdienām saglabājušies Velna vārti ar mākslīgām pilsdrupām (1889). Vārtu vērtnes bijušas rotātas ar figurāliem veidojumiem.
Pauls fon Tranzē-Rozeneks (1853-1928), kas bija Rīgas Mākslas biedrības biedrs, Jaungulbenes pilī iekārtoja bagātīgu Vīnes un Minhenes gleznošanas skolas gleznu, kā arī skulptūru, grafikas, mēbeļu u.c. mākslinieciski vērtīgu priekšmetu kolekciju. Ap 1900. gadu pils rietumu galā uzcēla piebūvi smagnējā romāņu stilā, bet ap 1903. gadu pabeidza austrumu spārna piebūvi. 1904. gadā Pauls fon Tranzē-Rozeneks muižas parkā uzcēla laukakmeņu kapelu savas mirušās sievas Adas piemiņai (tagad Jaungulbenes evaņģēliski luteriskā baznīca).
1907. gadā pils kreisajā spārnā uzcēla torni, 1914. gadā pārbūvēja pils labo spārnu.  Pēc 1905. gada revolūcijas viņš šo kolekciju pakāpeniski pārveda uz sev piederošo namu Aleksandra bulvārī 3a (tagad Brīvības bulvārī 32) Rīgā, 1908. gadā lielu daļu atdāvināja Rīgas Pilsētas muzejam (tagad gleznas atrodas mākslas muzejā "Rīgas birža").
Pēc 1920. gada zemes reformas Jaungulbenes muiža ar Jauno, Silto, Dronenieku, Stukmaņu, Līgo, Bērziņu, Madernieku, Cīrabiržu, Abravas, Gulbīša, Liedeskalna un Siladzirnavu pusmuižām tika sadalīta 511 vienībās (no tām 167 bija rentes mājas) 12 246,28 ha kopplatībā. Jaungulbenes pils izmantota kā selekcijas stacija, vēlāk kā mājturības skola. 
1927. gadā muižas pilī iekārtoja lauksaimniecības skolu, ko 1990. gados pārcēla uz jaunām ēkām. 2006. gadā Jaungulbenes pagasta pašvaldība pili esot pārdevusi, tā piederot Krievijas privātpersonu īpašumā esošai SIA Jaungulbenes pils un ilgstoši netiek remontēta.
Matss Dzukarello Osens

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Dzukarello Osens uzsāka 2004.—05. gada sezonā, kad debitēja Norvēģijas hokeja līgas kluba Frisk Asker sastāvā, jau 2006.—07. gada sezonā nostiprinoties kluba rindās. 2008. gada vasarā hokejists pievienojās Zviedrijas Elitsērijas klubam MODO, tā sastāvā aizvadot nākamās divas sezonas.
2010. gada vasarā Dzukarello Osens noslēdza divu gadu līgumu ar NHL klubu Ņujorkas "Rangers", jau savā pirmajā sezonā aizvadot 42 spēles "Rangers" sastāvā. 2011.—12. gada sezonā kluba rindās uzbrucējs aizvadīja vien 10 spēles.
2012. gada vasarā hokejists noslēdza viena gada līgumu ar KHL klubu Magņitogorskas "Metallurg", taču jau nākamās sezonas gaitā atgriezās Ņujorkas "Rangers" sastāvā. 2013.—14. gada sezonā kopā ar "Rangers" sasniedza Stenlija kausa finālu, tajā gan piekāpjoties Losandželosas "Kings" hokejistiem.
2019. gada februārī tika aizmainīts uz Dalasas "Stars".
2019. gada jūlijā Dzukarello kā brīvais aģents pievienojās Minesotas "Wild".
Norvēģijas hokeja izlases rindās spēlējis 2010. gada Olimpiskajās spēlēs, kā arī trīs Pasaules čempionātos.
Lugažu draudzes novads

Lugažu draudzes novads (vācu: Kirchspiel Luhde) bija viens no Vidzemes guberņas Valkas apriņķa draudzes novadiem.
Izraēls Kamakavivo'ole

Biogrāfija

Ukuleles spēli Izraēls apguva jau mazotnē. Kopā ar brāli un trim draugiem viņi izveidoja grupu The Makaha Sons of Ni’ihau, ar kuru veiksmīgi sniedza koncertus un izdeva piecus albumus. Pirmo solo albumu Izraēls izdeva 1990. gadā un tas ieguva Havajiešu skaņu ierakstu akadēmijas balvas kā "Gada albums" un "Gada dziedātājs".
Pasaules popularitāti mūziķis ieguva līdz ar albuma Facing Future izdošanu, kas ieguva platīna statusu. Albuma galvenais hits ir klasisko dziesmu popūrijs "Somewhere Over The Rainbow" un "What A Wonderful World", kas iekļuvušas vairāku filmu un seriālu skaņu celiņos: "Iepazīstieties, Džo Bleks", "Meklējot Foresteru", "Kārtējais pirmais randiņš", "Dakterīši", "Ātrā palīdzība", "Amulets" un citās.
1997. gadā viņš ieguva neskaitāmas Havajiešu skaņu ierakstu akadēmijas balvas, tomēr uz svinīgo apbalvošanu ierasties nevarēja, jo jau atradās slimnīcā. Izraēls Kamakavivo'ole nomira 38 gadu vecumā no elpošanas ceļu slimības, ko izraisīja aptaukošanās. Havajās viņu dēvēja arī par The Gentle Giant, maigais milzis, jo viņa augums bija 190 cm, svars 343 kg, bet balss bija smalka un maiga. 10. jūlijā, nacionālā varoņa bēru dienā, visā Havaju salu teritorijā tika līdz pusei nolaisti karogi, viņš bija trešais cilvēks, kam tika šādi izrādīta cieņa bēru dienā. Aptuveni desmit tūkstoši cilvēku sanāca Makua pludmalē, lai izpildītu pēdējo aizgājēja vēlmi, izkaisītu viņa pelnus virs viņa mīļā Klusā okeāna.
2003. gada 20. septembrī pie Waianae Neighborhood Community Center tika uzstādīta bronzā liets mūziķa krūšutēls.
Latvijas Kristīgā akadēmija

Vēsture

1997. gadā LKA ieguva valsts akreditāciju, 1998. gadā notika pirmais tās studentu izlaidums. 2002. gadā LKA sāka piešķirt Goda doktora grādus Latvijas un ārzemju pilsoņiem. 2003. gadā tā kļuva par Eiropas universitāšu hartas locekli un 2006. gadā sāka darbu pilnībā rekonstruētajā ēkā Bulduros.
2013. gadā LKA studiju programmas saņēma akreditāciju.
Ginesa rekordu grāmata

Ginesa rekordu grāmata (angļu: Guinness World Records) ir starptautiska datu bāze un ikgadēja grāmata, kurā regulāri apkopo datus par pasaules rekordiem un citiem ekstrēmiem notikumiem vai cilvēku sasniegumiem. Divas lielākās sadaļas ir cilvēku veiktie rekordi un dabas parādības. Pati grāmata arī ir uzstādījusi Ginesa pasaules rekordu kā visvairāk tiražētā grāmata pasaulē. Grāmatas pirmais 197 lapaspušu biezais izdevums tika laists klajā 1955. gada 27. augustā. Savukārt 2009. gada grāmata tika izdota 28 valodās — arī latviešu valodā.
Adriāno Kiko

Šaha kompozīcija

Adriāno Kiko ir vairāk nekā 500 šaha kompozīciju autors. Viņa uzdevumi sastādīšanas konkursos ieguvuši 116 godalgas. Sešpadsmit gadus bijis žurnāla L'Italia Scacchistica šaha uzdevumu nodaļas redaktors. No 1956. gada starptautiskais tiesnesis un no 1967. gada starptautiskais meistars šaha kompozīcijā.
Sarakstījis vairākas grāmatas par šaha vēsturi.
Rankuļrags

Rankuļrags ir 1,5 km garš izliekts krasta posms Rīgas jūras līča Vidzemes piekrastē Salacgrīvas novada Salacgrīvas pagastā pie Kurliņupes ietekas. Zemesrags 0,7 km garumā turpinās rietumu virzienā zemūdens daļā no 4—6 m augstā stāvkrasta. Zemesrags veidojies uz vidusdevona smilšakmeņu pamatiežu pacēluma. Virsas absolūtais augstums 11,7 m vjl. Raga dienvidu pusē Kurliņupe tek pa 5—6 m dziļu pamatiežos iegrauztu kanjonu. Ietilpst Vidzemes akmeņainās jūrmalas dabas liegumā.
Džeiks Gencels

Spēlētāja karjera

No 2010. līdz 2013. gadam Gencels spēlēja USHL čempionātā, taču pēc tam pievienojās Nebraskas Universitātes hokeja komandai NCAA. 2013. gada NHL draftā Gencelu ar 77. numuru izvēlējās Pitsburgas "Penguins". 2016. gadā Gencels Pitsburgas "Penguins" sastāvā izcīnija Stenlija kausu.
Marta Bārbale

Biogrāfija

Dzimusi Barkavas pagasta Murmastienes ciema Skalbjudambjos zemnieku ģimenē. Mācījusies Murmastienes septiņgadīgajā skolā, tad Varakļānu vidusskolā. 1957. gadā beigusi Latvijas Valsts Universitātes Vēstures un filoloģijas fakultāti. Pēc augstskolas Marta Bārbale strādājusi par skolotāju un bibliotekāri. 
Pirmais Martas Bārbales dzejolis nodrukāts žurnālā „Karogs”. 1960. gadā tika izdots jaunās dzejnieces pirmais krājums "Zeme rūgst", viņa kļuva par Rakstnieku Savienības biedri. Radās apņēmība pilnībā pievērsties literatūrai, Bārbale kļuva par redaktori Latvijas Valsts izdevniecībā, strādājusi par literāro konsultanti laikrakstā  "Padomju Jaunatne", ķērusies arī pie atdzejošanas no krievu valodas. Atdzejojusi Viktora Bokova, Pjotora Brovkas un Aleksandra Prokofjeva liriku, sastādījusi Seimaņa Putāna un Pētera Klaidūņa-Voitkāna dzejoļu izlases.
Izdotas vairāk nekā 10 Martas Bārbales dzeju grāmatas, viņas darbiem raksturīga tuvība zemei, dabai un lauku dzīvei, jo sevišķi dzimtajai Latgalei. Rakstījusi dzejoļus arī latgaliešu valodā, tie iekļauti izlasē "Dvēselīte mana". Dzeju publicējusi latgaliskajos laikrakstos "Latgolas Bolss" un "Mōras Zeme", žurnālā "Jaunō Dzeive". Viens no šiem dzejoļiem iedvesmoja Daugavpils grupas "Elpa" mūziķi, komponistu, dziedātāju Jāni Loginu, un 1995. gadā tapa dziesma "Gaiša melanholija" ar Martas Bārbales dzeju, ieskaņota kopā ar jaukto kori "Daugava". Ar Bārbales dzeju komponētas Ģederta Ramana, Romualda Kalsona, Imanta Kalniņa, Romualda Jermaka, Aldoņa Kalniņa un Ērika Ķiģeļa dziesmas.
Dzejniece mūžībā aizgājusi 2003. gada 5. augustā.
Anatolijs Stjopočkins

Šaha kompozīcija

Kopš 1978. gada sastādījis vairāk nekā 1000 dažādu žanru šaha kompozīcijas, daudzas no tām ieguvušas godalgas, tai skaitā apmēram 100 pirmās godalgas.
Daudzkārtējs godalgoto vietu ieguvējs un divkārtējs Krievijas čempions šaha kompozīcijā. Vairākkārtējs sudraba medaļas ieguvējs Krievijas komandu meistarsacīkstēs. Trīskārtējs uzvarētājs un vairākkārtējs godalgoto vietu ieguvējs Maskavas čempionātos.
No 2013. gada lielmeistars šaha kompozīcijā. Ieguvis 72,5 FIDE albumu punktus.
Septiņas neveikla seksa reizes

Sižets

Jauna režisore, balstoties uz savu seksuālo pieredzi, mēģina uzņemt savu pirmo filmu.
Stīvs Meisons

Spēlētāja karjera

Pēc vairākām Ontārio hokeja līgā aizvadītām sezonā, savu profesionālo karjeru Meisons uzsāka 2008.—09. gada sezonā, kad jau savā debijas sezonā NHL bija kļuvis par Kolumbusas "Blue Jackets" pamatvārtsargu, sezonas beigām kā līgas labākais debitants saņemot arī Kaldera balvu. Viņš tika nominēta arī Vezinas balvai, taču to saņēma Tims Tomass.
2013. gada aprīlī Meisons tika aizmainīts uz Filadelfijas "Flyers" vienību. No 2013. līdz pat 2017. gadam Meisons bija komandas pamatvārtsargs. 2017. gada vasarā noslēdza divu gadu līgumu ar Vinipegas "Jets", nākamajā sezonā pildot komandas otrā vārtsarga funkcijas aiz Konora Hellebuika.
2008. gada Pasaules čempionātā junioriem Meisons tika atzīts par turnīra vērtīgāko spēlētāju.
70. Kinoakadēmijas balva

Galvenās balvas

Uzvarētājs atzīmēts treknrakstā.
Valērijs Semeņenko

Šaha kompozīcija

Pirmo šaha uzdevumu Valērijs Semeņenko publicējis 1975. gadā. Kopš tā laika publicējis aptuveni 600 kompozīcijas, no tām apmēram 300 apbalvotas starptautiskos konkursos, tai skaitā 150 ar pirmo godalgu. Sastādījis galvenokārt palīgmata uzdevumus. No 1982. gada ir sava dvīņu brāļa Oleksandra Semeņenko treneris un līdzautors. 
Valērijs  Semeņenko ir Ukrainas nopelniem bagātais sporta meistars šahā, Ukrainas lielmeistars šaha kompozīcijā. Vairākkārtīgs Ukrainas čempions individuālā un komandu ieskaitē. Ukrainas izlases komandas treneru padome loceklis. Ukrainas komandas sastāvā vienreiz kļuvis par pasaules čempionu, bet trīsreiz par vicečempionu. 
Viņš ir FIDE meistars (2010) un starptautiskās kategorijas tiesnesis (2010) šaha kompozīcijā.
Triloģijas "Palīgmata antoloģija" (Антология кооперативного мата) līdzautors.
Ai, jel manu vieglu prātu

"Ai, jel manu vieglu prātu" ir latviešu tautasdziesma Ainara Mielava apdarē, kas iekļauta 1997. gadā izdotajā grupas „Jauns Mēness” albumā „Garastāvoklis”  kopā ar tautasdziesmām „Kur tu iesi, jūras zeņķi” un „Zviedzi, zviedzi, sirmais zirdziņš”. 
Dziesmas melodiju folkloras ekspedīcijā Sventājā pierakstīja Ilmārs Mežs, un viņa krājumā to atrada un atdzīvināja Māris Muktupāvels. Kopā ar savu brāli Valdi un Kristīni Cābeli Māris šo dziesmiņu kā trio „Vecmuktu ūdensrozes” atskaņoja dažos koncertos. Vēlāk to savā repertuārā pārņēma grupa „Jauns Mēness”, albums "Garastāvoklis" ar šo dziesmu tika atzīts par 1997. gada labāko pop/roka albumu.
2018. gadā "Ai, jel manu vieglu prātu" ieguva 31. vietu Radio SWH organizētajā LVtop100 aptaujā.
Džeiks Mazins

Spēlētāja karjera

Pēc vairākās OHL aizvadītām sezonām, 2007. gada NHL draftā Mazinu izvēlējās Losandželosas "Kings". Tās sastāvā viņš debitēja 2010.—11. gada sezonā, komandas pamatsastāvā nostiprinoties 2013.—14. gada sezonā. 2014. gadā Mazins kopā ar komandu izcīnīja Stenlija kausu. "Kings" rindās spēlēja kopumā astoņās sezonās, līdz 2019. gada janvāra nogalē tika aizmainīts uz Toronto "Maple Leafs".
Kanādas hokeja izlases sastāvā spēlējis 2015. gada Pasaules čempionātā.
Pleskavas ezers

Daba un izmantošana

Pārsvarā zemi krasti ar purvājiem. Ezera gultne gluda, klāta ar dūņām. Vairākas salas, no kurām lielākās ir Kolpina, Kamenka un Talabu salas. Lielākās pietekas ir Veļikaja, Čornaja un Piusa. Notece pa Lemmijervu uz Peipusu. Ezeru izmanto zvejniecībai un atpūtai, populārs ziemas zvejas ezers. Aizsalst novembra beigās — decembra sākumā. Veļikajas upes grīvā atrodas Pleskava — pilsēta, no kuras cēlies ezera nosaukums.
Ekvadoras administratīvais iedalījums

Ekvadoras administratīvo iedalījumu veido 24 provinces (spāņu: provincias). Visas provinces sīkāk tiek iedalītas 221 kantonos. Pēc platības lielākā province ir Pastasas province (29 641,37 km²), bet mazākā province — Kanjaras province (3146,08 km²). Pēc iedzīvotāju skaita lielākā province ir Gvajasas province (3 645 483 iedzīvotāji), bet mazākā province — Galapagu province (25 124 iedzīvotāji).
Igors Činnovs

Dzīvesgājums

Dzimis Tukumā, mācījās Rīgas pilsētas krievu vidusskolā. 1939. gadā beidza studijas LU un strādāja par juriskonsultu. 1933. gadā tika iespiesti viņa pirmie dzejoļi periodikā. 
Otrā pasaules kara beigās 1944. gadā devās bēgļu gaitās uz Vāciju. 1947. gadā pārcēlās uz Franciju, no 1962. gada dzīvoja ASV. Līdz 1968. gadam profesors Kanzasas Universitātē, pēc tam līdz 1976. gadam profesors Nešvilas universitātē. Dzīvoja Floridā. 
Uz dzejnieka daiļradi atstāja iespaidu periods, kuru viņš pavadīja Francijā. Viņam raksturīgi sirreālisma elementi, formāla izsmalcinātība, lirika, kas skar dzīvības un nāves, ticības, cerību jautājumus. 
1996. gada 21. maijā miris Filadelfijā (ASV), apglabāts Maskavā (Krievija).
Sahara Force India

Vēsture

Komandas saknes ir meklējamas 1991. gadā, kad Edijs Džordans dibināja Jordan Grand Prix. 2005. gadā komanda tika pārdota. 2006. gada sezonā komanda piedalījās ar nosaukumu MF1 Racing, bet gadu vēlāk, jau ar citiem īpašniekiem, komanda startēja ar nosaukumu Spyker F1. No 2008. gada šī komanda piedalās ar nosaukumu Force India.
Komandas testos piedalījās liels skaits pilotu - uz vietu šajā komandā kandidēja indietis Karuns Čandoks, malaizietis Fairuzs Fauzijs, itālis Džankarlo Fizikella, nīderlandietis Gīdo van der Garde, japānis Sakons Jamamoto, indietis Narains Kartikejans, austrietis Kristians Klīns, itālis Vitantonio Liuci, vācietis Ralfs Šumahers, kā arī komandas testpilots, spānis Roldans Rodrigess. 
Par Adriana Sutila komandas biedru kļuva Fizikella, bet Liuci kļuva par testpilotu.
Sākot ar 2009. gadu Force India dzinēju piegādātājs ir Mercedes-Benz. Sezonas gaitā Sutils pirmoreiz komandas vēsturē (Vācijas Grand Prix) tika līdz trešajai kvalifikācijas kārtai un kvalificējās 7. vietā. Beļģijas Grand Prix Fizikella ieguva komandas pirmo pole position un sacīkstē finišēja otrais, tādējādi gūstot gan pirmo komandas pjedestālu, gan pirmos komandas punktus. Dažas dienas vēlāk tika paziņots, ka Fizikella dosies uz Ferrari aizvietot savainoto Felipi Masu pēc tam, kad viņa pirmais aizvietotājs Luka Badoers nobrauca divas neveiksmīgas sacīkstes. Par Sutila jauno komandas biedru kļuva komandas testpilots Liuci. Nedēļu vēlāk Sutils kvalificējās 2. vietā un finišēja ceturtais, Liuci izstājās.
2010. gadā komandā turpināja braukt Sutils un Liuci, bet Pauls di Resta bija komandas testpilots.
2011. gadā Pauls di Resta debitēja F1 sacīkstēs, nomainot Liuci.
2012. gada sezonā Andriana Sutila vietā par pamatpilotu kļuva Niko Hilkenbergs.
2013. gada sezonā Adrians Sutils atkal atgriežas Force India komandā, bet otrs pilots jau trešo gadu ir Pauls di Resta
Bledas ezers

Ģeogrāfija un vēsture

Ezera izcelsme ir jaukta glaciāla un tektoniska. Tas ir 2120 metrus garš un 1380 metrus plats, tā maksimālais dziļums ir 29,5 metri. Ezers atrodas ainaviskā vietā, to ieskauj kalni un meži. Tā ziemeļu krastā atrodas viduslaiku Bledas pils. Ezera rietumos atrodas Zakas ieleja.

Bledas sala

Ezerā atrodas Bledas sala (slovēņu: Blejski otok). Uz tās atrodas vairākas ēkas, galvenā no tām ir svētceļojumu baznīca, kas veltīta Jaunavas Marijas debesīs uzņemšanai (slovēņu: Cerkev Marijinega vnebovzetja); esošajā formā tā uzbūvēta 17. gadsimta beigās. Baznīca izgreznota ar gotisku fresku atliekām no aptuveni 1470. gada un bagātīgiem baroka elementiem. Baznīcai ir 52 metrus augsts tornis ar 1655. gadā būvētām baroka kāpnēm no 98 akmens pakāpieniem. Baznīca ir bieži apmeklēta un tajā regulāri notiek kāzu ceremonijas. Tradicionāli kāzu dienā līgavainim veiksmīgai laulībai līgava ir pa kāpnēm jāuznes tornī, jānozvana zvans un jāievēlas vēlēšanās baznīcā.

Aktīvā atpūta un sports

Ezers ir populārs airētāju vidū, jo nodrošina sporta veidam labvēlīgus apstākļus. 1966., 1979., 1989. un 2011. gadā tajā notika Pasaules čempionāts airēšanā.
Glioksilskābe

Atrašanās dabā

Glioksilskābe atrodama negatavos augļos. Augļiem nogatavojoties, tā pakāpeniski izzūd. Tā rodas no glikolskābes īpaša oksidējoša fermenta iedarbībā.

Iegūšana

Var iegūt, oksidējot ar slāpekļskābi etilēnglikolu, glikolskābi, vai etilspirtu.
Glioksilskābe rodas, vārot hlorāla vai dihloretiķskābes ūdens šķīdumus:
OCHCCl₃ → OCHC(OH)₃ → OCHCOOH + H₂O
Iegūst, arī elektroķīmiski reducējot skābeņskābi uz dzīvsudraba vai svina katoda.
Bezūdens glioksilskābi iegūst, ietvaicējot vakuumā virs sērskābes vai fosfora pentoksīda tās ūdens šķīdumus.
Natčezu valoda

Vēsture

Natčezi pārstāvēja Misisipi ielejas maundu cēlāju kultūru, kas pastāvēja vairākus gadsimtus pirms eiropiešu kolonizācijas. Par natčeziem pirmās ziņas atstājuši franči, kas viņu vidū dzīvoja no 1698. līdz 1732. gadam. Natčezu dzimtene bija Misisipi upes lejteces ieleja, kur tie dzīvoja nelielos ciematos. Centrs bija vairāk nekā 10 metrus augsts maunds,— mākslīgs zemes uzbērums. Bez tam katram ciematam bija savs neliels maunds un īpašs virsaiša dzīvojamais maunds.
Natčezu skaitu dramatiski samazināja eiropiešu ievazātās un indiāņiem nāvīgās bakas un masalas. Kāds natčezu vidū dzīvojošais de la Vente 1704. gadā rakstīja: "Pilnīgi skaidrs, ka [natčezu] tauta sešos gados ir samazinājusies par trešo daļu un to arī zina; būs gan laikam tā, ka pats Dievs grib, lai viņi atdod savu vietu citiem. Franči 18. gadsimta sākumā atstāja pirmās liecības ne tikai par neparasto natčezu sabiedrisko iekārtu, bet arī valodu.
Sākotnēji natčezi bija franču sabiedrotie, taču franču kolonistu ielaušanās cilts zemēs 1729. gadā izraisīja natčezu sacelšanos. 29. novembra slaktiņā viņi nogalināja 230 kolonistus, — gandrīz visus franču vīriešus, taču atturējās nonāvēt sievietes un afrikāņu vergus. Pēdējie Ziemeļamerikas maundu cēlāji līdz pamatiem nodedzināja visus eiropiešu fortus un mājas. Sekojošie trīs franču un natčezu kari turpinājās līdz 1736. gadam, pēc kuriem natčezi kā neatkarīga cilts pārstāvēja eksistēt. Nedaudzās izdzīvojušās ģimenes paglābās starp čikasaviem, krīkiem un čirokiem, kur tās tikušas uzņemtas ar godbijīgām bailēm. 19. gadsimtā "asaru ceļā" šīs ciltis ar varu pārvietoja uz Oklahomu. Lielākā natčezu daļa bija multilingvuāli, un runāja arī čiroku un krīku valodās. Pamazām jauktu laulību rezultātā natčezu valodās runājošo skaits samazinājās.
1907. gadā izdevās satikt tikai septiņus natčezus, kas brīvi runāja dzimtajā valodā, bet 1931. gadā vairs tikai divus. Valoda tika ierakstīta. 1970. gadā šos ierakstus Čikāgas universitātē sameklēja čiroku-krīku tradicionālists un natčezu Saules Virsaitis Arčijs Sams. Viņa vectēva brālis Vats Sams bija viens natčeziem, kura balsi valodnieki ierakstīja 1930.-31. gadā.
Ticot, mīlot un gaidot

"Ticot, mīlot un gaidot" ir 1989. gadā komponēta Helvija Stengrēvica dziesma ar Jāņa Baltausa vārdiem. 
Dziesma rakstīta Latvijas radio bērnu vokālajam ansamblim “Dzeguzīte”, 1990. gadā Zigfrīda Muktupāvela izpildījumā tā “Mikrofona aptaujā” ieņēma 8. vietu, bet aptaujas noslēguma koncertā šī Ziemassvētku dziesma skanēja paša autora, Helvija Stengrevica priekšnesumā.
2018. gadā "Ticot, mīlot un gaidot" ieguva 94. vietu Radio SWH organizētajā LVtop100 aptaujā.
Elefanta

Vēsture

Salu 1820. gada februārī atklāja un aptuveni nokartēja Edvarda Brensfīlda ekspedīcija. Tagadējo nosaukumu salai piešķīra britu roņu mednieks Roberts Fildess (Robert Fildes) pēc tur mītošās jūrasziloņu kolonijas (angļu: elephant seal vai sea elephant; sākotnēji — Sea Elephant Island). 1821. gada februārī salu atkārtoti atklāja krievu ekspedīcija Fabiāna fon Belinshauzena vadībā un nosauca par Mordvinova salu (krievu: остров Мордвинова) par godu admirālim Semjonam Mordvinovam.
1916. gadā ziemā salā četrus ar pusi mēnešus pavadīja Ernesta Šekltona avarējušā kuģa Endurance 22 vīru komanda, kamēr pats Šekltons ar pieciem vīriem atvērtā glābšanas laivā veica 800 jūdzes garu ceļu līdz Dienviddžordžijas salai. Avarējušos augusta beigās izglāba čīliešu tvaikonis Yelcho kapteiņa Luisa Pardo vadībā, kam salas ziemeļu piekrastē jūrnieku apmetnes vietā uzstādīts piemineklis.
2012. gada Eiropas čempionāta futbolā dalībvalstu sastāvi

Šajā lapā uzskaitīti 2012. gada Eiropas čempionāta futbolā oficiāli apstiprinātie izlašu sastāvi. Sastāvi ar 23 futbolistiem (no kuriem 3 ir vārtsargi) tika iesniegti līdz 2012. gada 29. maijam. Dzimšanas dati korekti uz 8. jūniju — dienu, kad sākas čempionāts.
Protejs (pavadonis)

Atklāšana

Protejs tika atklāts pārskatot Voyager-2 attēlus, kas tika uzņemti 1989. gadā pārlidojot Neptūna orbītu. Sākumā šis pavadonis tika nosaukts S/1989 N 1. Stīvens P. Sinnots un Brandfords A. Smits paziņoja par atklājumu (IAUC 4806) 1989. gada 7. jūlijā.

Fiziskais raksturojums

Protejs (diametrs virs 400 km.) ir lielāks par Nereīdu, kura tika atklāta no Zemes 1949. gadā. Tomēr Proteju no Zemes atklāt nav izdevies, jo tas atrodas pārāk tuvu pie Neptūna, kura atstarotajā gaismā tas kļūst neievērojams. Protejs ir viens no tumšākajiem Saules sistēmas objektiem, līdzīgi Saturna pavadonim — Fēbam tas atstaro tikai 6% Saules gaismas. Proteja virsma ir ļoti krāteraina (pārklāta ar meteorītu triecienkrāteriem) un neizrāda nekādas ģeoloģiskās aktivitātes pazīmes. Protejam ir neregulāra forma. Zinātnieki uzskata: ja Protejam būtu nedaudz lielāka masa, tas savas gravitācijas iespaidā iegūtu sfērisku formu. Kaut arī jāatzīst, ka Saturna pavadonis Mimass pēc masas ir mazāks par Proteju, bet tomēr tam ir apaļa forma.