google/wiki40b huggingface dataset:
Andris Dzenītis

Biogrāfija

A. Dzenītis mācījies E. Dārziņa speciālajā mūzikas vidusskolā, studējis kompozīciju pie Pētera Vaska (1993–1996). Studējis kompozīciju Vīnes Mūzikas un drāmas augstskolā pie Kurta Švercika (1996–1997), kā arī Latvijas Mūzikas akadēmijā pie Pētera Plakida un Lietuvas Mūzikas akadēmijā pie Osvalda Balakauska (1999–2003), iegūdams maģistra grādu. Papildinājies Stokholmā (2002) pie Magnusa Lindberga, Pēra Lindgrēna un Benta Sērensena, piedalījies vairākos semināros un meistarklasēs.
Andra Dzenīša darbi atskaņoti gan Latvijā, gan visā pasaulē, tie ir daudzu pasaulē pazīstamu kolektīvu un solistu repertuārā, kuru vidū "Ensembe Modern", Berlīnes un Amsterdamas radio filharmoniskie orķestri, Grankanārijas filharmoniskais orķestris, Beļģijas un Latvijas Nacionālie simfoniskie orķestri, diriģenti Peters Ētvešs, Anu Tali, Karels Marks Šišons, Andris Nelsons, "Kroumata" sitaminstrumentu ansamblis (Zviedrija), Silēzijas stīgu kvartets (Polija), ansambļi "Paragon" (Skotija), "Pierrot Lunaire ensemble" (Austrija), "Caput" (Islande), Latvijas radio koris, orķestris "Sinfonietta Riga", kā arī daudzi citi. 
A. Dzenītis strādā arī mūzikas kritikā, publicistikā un pedagoģijā. Kopš 2003. gada žurnāla „Mūzikas Saule” redaktors. Lasījis lekcijas Londonas Gildhola mūzikas skolā (2001) un Latvijas Kultūras akadēmijā (2002–2004). No 2002. līdz 2014. gadam organizē Baltijas valstu jauno komponistu meistarkursus Dundagā, Cēsīs un Mazsalacā. Kopš 2005. gada strādā par kompozīcijas pasniedzēju J. Mediņa un Ventspils mūzikas vidusskolās. Andris Dzenītis darbojas arī kā programmu veidotājs Latvijas Radio 3 "Klasika". 
Dzenīša mūzikas centrā dominē simfoniskā mūzika, kamermūzika, vokāli - instrumentāli žanri, bet Dzenītis darbojies arī elektroniskās mūzikas jomā, kā arī radījis vairākus skatuves darbus. 
Sarakstījis multimediālu kameroperu "Tavas klusēšanas grāmata" (pirmizrāde Latvijas Nacionālajā teātrī 2004) un operu "Dauka" (pirmizrāde Latvijas Nacionālajā operā 2012). 
Saņēmis Autortiesību bezgalības balvu (2003), nominēts balvai "Lielais Kristaps" (2004) par mūziku dokumentālajai filmai „Darbnīca laukos”, spēlfilmai "Pelnu sanatorija" (2016), bet saņēmis šo balvu par mūziku spēlfilmai "Pirmdzimtais" (2017). Ieguvis 2. vietu E. Dārziņa kora mūzikas konkursā Rīgā (2005) un 1. vietu starptautiskajā P. Jurgensona jauno komponistu konkursā Maskavā (2006). Lielā mūzikas balva (2006) par vokāli simfonisko darbu „Fides. Spes. Caritas” un koncertu saksofonam ar orķestri "E(GO)" (2014). Simfoniskais skaņdarbs „Postlūdija. Ledus”, kas radīts, izmantojot operas „Dauka” materiālu, nominēts Lielajai mūzikas balvai un „Dienas” gada balvai kultūrā, kā arī atzīts par gada jaundarbu Latvijas Radio 3 programmas „Klasika” vērtējumā.
Diglosija

Diglosija (no grieķu: διγλωσσία (diglōssia) — 'divas valodas') valodniecībā ir situācija, kad kādā kopienā vienlaikus tiek lietoti vienas valodas divi atšķirīgi dialekti, no kuriem katram dialektam ir citāda sabiedriskā funkcija. Parasti šādās situācijās viens dialekts tiek lietots ikdienas saziņai kā sarunvaloda, bet otrs, kas visbiežāk ir šīs valodas vēsturiska forma, tiek lietots īpašos gadījumos (ceremonijās, oficiālajai saziņai, skolās utt). Diglosiju nedrīkst jaukt ar divvalodību, kad lietotas tiek divas atšķirīgas, neradniecīgas valodas.
Spilgtākie diglosijas piemēri ir ķīniešu, arābu, birmiešu valodas.
Emmy balva

Emmy balva vai vienkārši Emmy ir ASV apbalvojums televīzijā. Tā tiek uzskatīt par ekvivalentu balvu Amerikas Kinoakadēmijas balvai, Tony balvai un Grammy balvai. Balva tiek pasniegta dažādu amerikāņu televīzijas sektoru pārstāvjiem. Emmy tiek pasniegta kopš 1949. gada. 63. Primetime Emmy balvu pasniegšanas ceremonija notika 2011. gada 18. septembrī Losandželosā, Kalifornijā.
Namībijas administratīvais iedalījums

Namībijas administratīvo iedalījumu veido 14 reģioni, kuri sīkāk iedalās 121 vēlēšanu apgabalos .
Zemgaļu uzbrukums Rīgai

Atskaņu hronikas vēstījums

1287. gada gavēņa laikā Heiligenbergas pils komturs sūtīja pie Livonijas ordeņa maršala sūtņus ar ziņu, ka zemgaļi gatavojas karagajienam uz Rīgu. Maršals lika ordeņa brāļiem apbruņoties un ar Rīgas pilsoņiem, krustnešiem, letiem un līviem, kopā ap 550 karavīriem, devās aizsargāt pilsētu. Tā kā zemgaļu karaspēks tajā dienā neparādījās, maršals aicināja ordeņa brāļus pārnakšņot pilsētas zirgustallī (marstal) netālu no Svētā Gara hospitāļa. Landmaršals izsūtīja sargus un aicināja atstāt ēkas vārtus vaļā, lai bruņinieki uzreiz varētu uzbrukt tuvojošamies ienadniekiem. 
Nakts bija auksta un tumša, sargi nepamanīja zemgaļu karavīrus, kas nonāca pie staļļa, kurā gulēja ordeņa brāļi un zemes ļaudis. Zemgaļi ielauzās stallī un ļāva līvu karavīriem atstāt ēku un tikai tad uzbruka ordeņa brāļiem. Kaujā no 18 bruņiniekiem izglābās tikai trīs. Aizdedzinājuši zirgustalli, zemgaļu karavīri uzbruka pilsētas vārtiem, bet nespēja tos ieņemt. Kad mestrs uzzināja par notikušo, viņš teicis: "Lai palīdz Dievs, ka turamies pie viņa baušļiem nestundā!”
Graanul Invest

Vēsture

AS Graanul Invest tika dibināts 2003. gada 25. novembrī. 2004. gadā tika sākta granulu rūpnīcu celtniecība Imaverē Igaunijā un Alītā Lietuvā. Abas ražotnes darbu sāka 2005. gadā.
2013. gadā Graanul Invest kopā ar ASV uzņēmumu Rentech, izveidoja kopuzņēmumu Rentech Graanul, kas no ASV uzņēmuma Fulghum Fibre iegādājās šķeldu rūpnīcu un kokšķiedru rūpnīcu Kanādā ar mērķi tās rekonstruēt uz granulu ražošanu, lai piegādātu granulas ASV un Kanādas tirgum. Vēlāk Rentech saskārās ar grūtībām, un 2017. gadā paziņoja par bankrotu; Rentech ražotnes tika pārdotas un kopuzņēmums ar Graanul Invest likvidēts.
2015. gadā no Zviedrijas uzņēmumiem BillerudKorsnäs A un Baltic Resources AB tika iegādāts Latvijas lielākais granulu ražotājs SIA Latgran.
2016. gada jūnijā Graanul Invest panāca vienošanos no bankrotējušā Vācijas uzņēmuma German Pellets Beļģijā iegādāties ar akmeņoglēm darbināmu Langerlo elektrostaciju. Bija plānots rūpnīcu pārveidot, par kurināmo izmantojot koksnes granulas. Šis projekts neizdevās, jo uzņēmums no Flandrijas iestādēm nesaņēma elektrostacijas rekonstrukcijas termiņa pagarināšanas atļauju, tādējādi zaudējot atjaunīgās enerģijas subsīdiju garantiju.
2018. gadā tika paziņots, ka Graanul Invest sadarbībā ar Amerikas biotehnoloģiju uzņēmumu Sweetwater Energy izveidos koksnes frakcionēšanas rūpnīcu, lai ražotu dažādus cukurus un lignīnu, izmantojot Sunburst frakcionēšanas tehnoloģiju.
2018. gada oktobrī Graanul Invest pārdeva 10 ar granulām kurināmās katlu mājas Adven Eesti.
2018. gadā no Dānijas kuģniecības D/S Norden tika iegādāts beramkravu kuģis M/V Nord Shanghai (tagad M/V Imavere) un 2019. gadā M/V Nord Mumbai.
2019. gadā Graanul Invest meitasuzņēmums Woodville Pellets izsolē iegādājās ASV granulu ražotāja Texas Pellets aktīvus no bankrotējušā German Pellets, ietverot granulu ražošanas rūpnīcu Vūdvilā un Teksasas ostas termināli Port Arthur.
Dzelzceļa līnija Liepāja—Rucava

Dzelzceļa līnija Liepāja—Rucava bija šaursliežu dzelzceļš Lejaskurzemē (1916—1960).

Vēsture

Pirmā pasaules kara laikā  Vācijas okupācijas iestādes izbūvēja dzelzceļa līniju Liepāja–Paurupe (600 mm), lai nodrošinātu Bārtas un Rucavas mežu kokmateriālu ērtu pārvešanu uz Vāciju. 
Pēc kara beigām dzelzceļa līniju pārbūvēja uz 700 mm un modernizēja ritošo sastāvu. 1924. gadā pabeidza sliežu likšanu Liepājas—Paurupes dzelzceļa Liepājas—Dubeņu posmā, pēc tilta būves nobeigšanas pār Grobiņas upi 1925. gadā atsāka satiksmi starp Liepāju un Paurupi. Agrākās Liepājas Bubnovkas stacijas vietā Liepājas—Paurupes dzelzceļam pavasarī uzbūvēja gala staciju. Dzelzceļam bija liela nozīme Lejaskurzemes pasažieru un kravas pārvadāšanā. 
Otrā pasaules kara gados dzelzceļš tika stipri izpostīts Kurzemes cietokšņa kauju laikā. Pēc kara Liepājas—Rucavas dzelzceļa līnijas apkārtne nokļuva PSRS pierobežas teritorijā, saimnieciskā dzīve apstājās un dzelzceļu 1960. gadā likvidēja.
Gaišā sviestbeka

Augšanas apstākļi

Mikorizas sēne. Aug parkos un mežu stādījumos zem Veimuta priedēm (Pinus strobus), bieži pie celmiem un taciņām. Āzijā aug arī zem ciedriem. Latvijā atrasta tikai vienreiz.

Barības vērtība

Ēdama bez iepriekšējas novārīšanas, bet ieteicams saudzēt retuma dēļ.

Līdzīgās sugas

Līdzīga ir zem bērziem purvainās vietās augošā purva bērzubeka, kuras cepurīte vecumā ir zilgana vai zaļgana, bet kātiņš pie pamatnes griezumā zilē. Zem lapeglēm atrodama līdzīgā lipīgā sviestbeka, kuras mīkstums zilē griezumā un tai uz kātiņa ir vecumā izzūdošs gredzens.
Roze Stiebra

Biogrāfija

R. Stiebra beigusi Ļeņingradas Teātra, mūzikas un kinematogrāfijas institūta Aktieru nodaļu (1964). Kopš 1969. gada veido animācijas filmas. No 1969. līdz 1991. gadam Latvijas televīzijas radošās apvienības "Telefilma-Rīga" animācijas filmu grupas režisore. No 1991. gada animācijas filmu studijas "Dauka" režisore, 2001. gadā kļuvusi arī par tās prezidenti. 2010. gadā studija "Dauka" finansējuma trūkuma dēļ radošo darbību pārtrauc.
Stiebra vairākkārt saņēmusi balvu "Lielais Kristaps" kā labākās animācijas filmas režisore. 1995. gadā viņa saņēmusi Spīdolas balvu par ieguldījumu latviešu animācijas kino. 2003. gadā viņa apbalvota ar IV šķiras Triju Zvaigžņu ordeni. 2017. gadā saņēmusi Lielā Kristapa balvu par mūža ieguldījumu.
Aurora (grupa)

Vēsture

1987. gada beigās dziedātājs un tekstu autors Ritvars Dižkačs uzsāka muzikālu projektu, kas 1988. gada sākumā kļuva par stabilu grupu ar nosaukumu "Aurora". Tajā darbojās arī ģitārists Svens Himlers un bundzinieks Edgars Beinārs. Grupā kādu laiku piedalījās arī Tālis Timrots (ģitāra), vēlāk ģitārists bija Jānis Dubavs. Populārākās grupas dziesmas bija "Sadauzītais bundzinieks" un "Barjera". Tolaik oficiāli izdotu ierakstu grupai nebija, izņemot izlasē "Ienāc ausīs" (1990) iekļauto dziesmu "Grūtas dejas ritmā" un izlasē "Zilās govs izlasīte Nr. 2" (1992) iekļauto dziesmu "Fetišists". Vēlāk dziesma "Bundzinieks" iekļauta izlasē "Jaunais vilnis. 80tie" (2001). Grupa piedzīvoja sastāva maiņas, dažiem dalībniekiem sākās problēmas ar narkotiku atkarību. 1992. gadā tika mainīts grupas nosaukums, jo izrādījās, ka Vācijā jau pastāv grupa ar identisku nosaukumu — tā tika pārdēvēta par "88 auroras", piedalījās "Mikrofona" aptaujā ar dziesmu "Mazliet saules" (65. vieta), tā iekļauta arī kasetē "Mikrofons '92". "Auroras" darbība pārtrūkst 1992. gadā, kad R. Dižkačs pārceļas uz Kanādu.
2014. gadā grupas darbība tika atjaunota, tā uzstājas Rīgas klubos, kā arī 2015. gada festivālā "Positivus". 2015. gada vasarā tika publiskots tikko ierakstītais singls "Mēs esam nulles", notika darbs pie grupas debijas albuma, kuru sākotnēji bija paredzēts izdot 2015. gada rudenī, taču projekts tika atlikts. "Aurora" ierakstīja dziesmu ar Aspazijas vārdiem "Tāltālu aiz laika", kas iekļauta izlasē "Pretējības" (2016).
2018. gada februārī tika izdots singls "Ko tu no manis gribi?".
2018. gada 1. maijā iznāca "Auroras" pirmais albums "Alma". Tajā apkopotas gan nesen sacerētas dziesmas, gan arī atsevišķas pirmā posma dziesmas, kas ierakstītas no jauna ("Barjera", "Grūtas dejas ritmā", "Divas idejas"). Albuma nosaukums aizgūts no austriešu ekspresionisma gleznotāja Oskara Kokoškas mīlas romāna ar Gustava Mālera atraitni Almu Māleri.
Albumu paredzēts izdot arī kompaktdiska formātā, tajā papildus ierakstītajām desmit dziesmām, kas dzirdamas vinila izdevumā, būs vēl četras digitāli atjaunotas kompozīcijas no grupas agrīnā posma.
Albuma ieraksts tapis studijā «Skan» laika posmā no 2015. gada līdz 2017. gada septembrim.
Čiharu Ičo

Biogrāfija

Ar cīņas sportu Čiharu Ičo sāka nodarboties mācoties vidusskolā. Divus gadus pēc kārtas viņa uzvarēja nacionālajās vidusskolu meistarsacīkstēs. Pēc vidusskolas beigšanas studēja.
Starptautiskie panākumi cīņas sportā sākās 2000. gadā, kad viņa kļuva par pasaules junioru čempioni. Pieaugušo sacensībās viņa sāka startēt 2001. gadā un uzreiz ar panākumiem. Savā svara kategorijā līdz 51 kg viņa uzvarēja Āzijas čempionātā Ulanudē. 2002. gadā viņa izcīnīja sudraba medaļu pasaules čempionātā Halkidā. Gadu vēlāk Ņujorkā, finālā pieveicot krievieti Natāliju Karamčakovu, viņa pirmoreiz kļuva par pasaules čempioni. 
2004. gada olimpiskajās spēlēs Atēnās Čiharu Ičo, kas startēja svara kategorijā līdz 48 kg, pēc uzvaras apakšgrupā pusfinālā uzveica Francijas cīkstoni Anželiku Berteni, bet finālā zaudēja ukrainietei Irinai Merleni un ieguva sudraba medaļu.
2008. gada olimpiskajās spēlēs Pekinā Čiharu Ičo izcīnijā savu otro olimpisko sudraba medaļu, ceturtdaļfinālā viņa revanšējās Irinai Merleni, pusfinālā pieveica ķīniešu izcelsmes amerikāņu cīkstoni Klarisu Čunu, bet finālā atkal zaudēja, šoreiz kanādietei Kerolai Kviņai.
Siltasiņu zirgi

Jēdziens "siltasiņu zirgi" tiek lietots konkrēta zirga tipa apzīmējumam, kas izpaužas zirgu šķirnes izcelsmē, fiziskajās īpašībās un raksturā. Bieži cilvēki kļūdās, iedomājoties, ka šis jēdziens ir saistīts ar asiņu temperatūru. Zirgiem izšķir divus pamattipus: karstasiņu zirgus (piemēram, arābi, ahalteke, barbi un tīrasiņu šķirnes zirgi) un aukstasiņu zirgus (smagos vilcējus). Siltasiņu zirgi ir šo divu tipu sajaukums. Galvenās siltasiņu zirgu šķirnes ir veidojušās Eiropā un to pielietojums ir ļoti universāls, tie ir piemēroti darbam gan aizjūgā, gan zem sedliem. Siltasiņu zirgi ir atlētiski, ar vidēji vieglu ķermeņa uzbūve, tie ir pietiekami temperamentīgi, lai būtu labi sportisti, bet, salīdzinot ar karstasiņu šķirnēm, siltasiņu zirgi ir mierīgāki, ar līdzsvarotāku nervu sistēmu. 
Tā kā gandrīz visas siltasiņu zirgu šķirnes ir veidojušās Eiropā, tad ir pieņēmums, ka siltasiņu zirgi ir Eiropas senā savvaļas meža zirga pēcnācēji, nevis cilvēku veidots zirga tips.
Siltasiņiem ir daudzas populāras sporta zirgu šķirnes: rikšotāji – Amerikas, Francijas, Norfolkas, Orlova rikšotāji u.c.; sporta zirgi — Holšteinas, Hanoveras, Oldenburgas, Traķēnes, Latvijas u.c.
Reālā laika ziņošanas protokols

Vispārējā darbība

RTMP (izņemot RTMFP) ir TCP bāzēts protokols, kurš notur nepārtrauktu savienojumu un atļauj mazas aiztures komunikāciju. Lai straumētu vienmērīgi un nosūtītu pēc iespējas vairāk informāciju, tas sadala straumes fragmentos un to izmērs tiek dinamiski mainīts. Izmērus nosaka dažādi parametri starp serveri un klientu, un ir reizes, kad tas netiek mainīts. Pēc noklusējuma fragmenti ir 64 baitu lieli priekš audio un 128 baitu lieli priekš video un citiem datiem. Fragmenti no dažādām straumēm var tikt starplikti un multipleksēti vienā savienojumā. Ar garākiem datu posmiem protokols nes tikai viena baita galveni katram fragmentam, padarot to ļoti ergonomisku. Tomēr praksē individuāli fragmenti netiek starplikti. Starplikšana un multipleksēšana notiek ar veselām paketēm, kur RTMP paketes vairākos atsevišķos aktīvos kanālos tiek starpliktas tā, lai nodrošinātu, ka katrs kanāls atbilst saviem ātruma, aiztures un citiem parametriem. Paketes, starpliktas šādā veidā, ir nesadalāmas, tāpēc fragmenti netiek atsevišķi starplikti.
RTMP nodefinē vairākus virtuālus kanālus, kuros paketes var tikt sūtītas un saņemtas un kuras strādā atsevišķi no citām. Piemēram, ir kanāls priekš RPC pieprasījumiem un atbildēm, kanāls priekš video datiem, kanāls priekš audio datiem, kanāls priekš kontroles ziņojumiem (fragmentu izmēru izlemšana utt.) un citi. Parastā RTMP sesijā vairāki kanāli var būt aktīvi vienlaicīgi, jebkurā brīdī. Kad RTMP tiek kodēti, tiek uzģenerēta paketes galvene. Paketes galvenē tiek norādīti dažādi parametri, kā kanāla ID, pa kuru tā jāsūta, laiks, kad tā uzģenerēta (ja nepieciešams), un paketes izmērs. Pēc tam seko pakete, kura sadalīta fragmentos, kuru lielums izlemts dialogā starp klientu un serveri. Galvene nekad netiek fragmentēta, un tās izmērs netiek piesaistīts pirmajam paketes fragmentam. Tas nozīmē, ka tikai pakešu saturs (mediju dati) var tikt fragmentēti.
Augstākā līmenī RTMP iekapsulē MP3 vai AAC audio un FLV1 video multimēdiju straumējumus, un var veikt Attālināto procedūru izsaukumus (angļu:Remote procedure call (RPC)) izmantojot Darbības Ziņu Formātu (angļu:Action Message Format). Visi vajadzīgie RPC servisi tiek veikti asinhroni, izmantojot viena klienta/servera pieprasījuma/atbildes modeli.
Saules aptumsums

Saules aptumsums ir aptumsuma veids, kad Mēness nostājas starp Sauli un Zemi, tādā veidā pilnībā vai daļēji Mēness aizklāj Sauli un aptumšo Zemes virsmu. Saules aptumsums var notikt tikai jaunmēness fāzes laikā, kad, skatoties no Zemes, notiek Saules un Mēness konjunkcija. Pilna Saules aptumsuma gadījumā Mēness disks aizsedz Sauli pilnībā, bet, ja ir daļējs vai gredzenveida Saules aptumsums, tā nav aizsegta pilnībā.
Katru gadu notiek no diviem līdz trijiem Saules aptumsumiem, no kuriem parasti viens vai divi ir pilnie Saules aptumsumi. Pilnais Saules aptumsums kāda konkrētā ģeogrāfiskā vietā notiek vēl retāk, tāpēc, ka katra aptumsuma laikā tas ir tikai noteiktā joslā uz Zemes virsmas, kurš ir relatīvi šaurs apgabals. Latvijā iepriekšējais daļējs Saules aptumsums notika 2015. gada 20. martā, nākamais notiks 2018. gada 11. augustā (Latvijā efekts būs ļoti minimāls, jo Mēness aizsegs nelielu daļu no Saules maliņas), bet nākamais pilnais Saules aptumsums būs 2142. gada 25. maijā.
Pasaulē pēdējais Saules aptumsums notika 2017. gada 21. augustā, kas bija pilnais aptumsums un redzams Amerikas Savienotajās Valstīs. Nākamais Saules aptumsums būs 2018. gada 15. februārī. Tas būs daļējs Saules aptumsums un novērojams Antarktīdā, kā arī beigu fāze būs redzama Čīlē un Argentīnā.

Saules un Mēness aptumsums

Saules aptumsumi ir saistīti ar Mēness kustību un notiek jaunmēness laikā, periodos, kad Saule atrodas tuvu kādam no Mēness orbītas mezgliem. Šo parādību novēroja jau senie ēģiptieši un ķīnieši. Senie austrumnieki mēdza teikt, ka Pūķis norij Sauli vai ar savu asti aizsedz to. Atbilstoši tas tika domāts, ka Pūķa aste vai galva atrodas pie viena no Mēness mezgliem. Mēnesim, tāpat tā mezgliem tiek piešķirta liela karmiska loma. Mēness un Saules aptumsumiem ir pat lielāka ietekme uz Dabu, cilvēkiem, viņu psihi un veselību nekā Mēness fāžu maiņām.

Atšķirība starp Saules un Mēness aptumsumiem

Mēness aptumsums novērojams laikā, kad Zeme aiziet priekšā Saulei jeb Mēness ieiet Zemes ēnā. Mēness aptumsumi notiek gandrīz tikpat bieži kā Saules aptumsumi. Mēness aptumsumus var redzēt veselā Zemes puslodē. Konkrētā vietā redzami 2-3 reizes gadā. 2003. gadā Latvijā pilns Mēness aptumsums bija vērojams 9. novembrī. 2004. gada 28. oktobrī - vērojām daļēju mēness aptumsumu.

Kā aptumsumi ietekmēja cilvēkus senajos laikos

Senos laikos Grieķijā kāds karavadonis dodoties kaujā, tomēr savu karapulku pagriezis atpakaļ, jo uzskatījis Saules aptumsumu par sliktu zīmi.
Savukārt, Krievijā ir pat teiksma par Igora kauju un glezna, kas attēlo Saules aptumsumu un šo kauju, bet šajā gadījumā karavadonis no kaujas neatteicās un zaudēja to.
Astrologs Juris Kauliņš pastāstīja, ka Saules aptumsumi ietekmējuši viņa likteni samērā spēcīgi. Savu pirmo aptumsumu Juris atceras vēl no skolas laikiem, kad 1966.gada maijā vērojot Saules aptumsumu, viņš otrās klases skolēns būdams nolēma pievērsties astronomijai, ko vēlāk dzīvē arī realizēja un daudzus gadus strādāja Baldones observatorijā.
Elčes dāma

Elčes dāma (katalāņu: Dama d'Elx, spāņu: Dama de Elche) ir akmens krūšutēls, kas 1897.g. tika atrasts Lakudijā, arheoloģisko izrakumu vietā apmēram 2 km no Elčes. Uzskata, ka Elčes dāma ir ibēru mākslas paraugs no IV gs. p.m.ē., taču iespējams arī, ka tas ir hellēnisma vai romiešu perioda darbs.
Statujā attēlota sieviete ar sarežģītu galvas rotu. Tās aizmugurē ir atvere, kas, iespējams, izmantota kā urna mirušā pelniem. Tiek uzskatīts, ka statuju sākotnēji klājis polihroms krāsojums.
Skulptūru 1897. gadā atrada Manuels Campeijo i Esklapess. Pjērs Parī, franču arheologs, skulptūru nopirka un aizveda uz Parīzi, kur tā tika izstādīta Luvras muzejā. Tuvojoties Otrajam pasaules karam, Višī valdība piekrita statuju atdot Spānijai, un 1941. gadā tā tika novietota Prado muzejā Madridē, bet pēc tam pārvietota uz Madrides Nacionālo arheoloģijas muzeju, kur tā atrodas arī patlaban.
Pēteris Latvietis

Sižets

Interpols informē Parīzes kriminālpolicijas komisāru Megrē par starptautiski darbojošās bandas vadoņa Pētera Latvieša gaidāmo ierašanos Ziemeļu stacijā. No pienākušā vilciena izkāpj eleganti tērpts vīrietis, kas atbilst atsūtītajam aprakstam, bet Megrē atrod vilciena tualetē līķi, kas arī izskatās līdzīgi meklētajam noziedzniekam. Aizdomās turamais vīrietis sevi viesnīcā piesaka kā Brēmenes rēderis Osvalds Openheims.
Pēc dažādiem mīklainiem notikumiem un slepkavībām Megrē atklāj, ka patiesībā lietā ir iesaistīti divi dvīņi - Pēteris un Ansis (Hanss) Johansoni. Pēteris kā veiksmīgs avantūrists dzīvojis bagāta vīra dzīvi, bet viņa dvīnis Ansis ar mainītu identitāti kā Olafs Svāns (Olaf Swaan) mita nomaļā vietā trūkumā. Kad Ansis brāļa noziedzīgo dzīvi vairs nevarēja izturēt, viņš to nogalināja.
Hesene

Vēsture

Hesenes federālo zemi, zināmu kā Lielo Heseni (Groß-Hessen), 1945. gada 19. septembrī izveidoja Sabiedroto kontroles padome (Alliierter Kontrollrat). Pirms tam tās teritorijā bija Hesenes tautas valsts (Volksstaat Hessen, Vācijas valsts), Kūrhesenes province (Provinz Kurhessen) un Nasavas province (Provinz Nassau, abas — Prūsijas provinces). Oficiāli par federālo zemi tā kļuva 1946. gada 1. decembrī.

Ģeogrāfija

Hesenes platība ir 21 114,94 km². Administratīvi Hesene iedalās 3 reģionos (Regierungsbezirk): Darmštates reģionā, Gīsenes reģionā un Kaseles reģionā. Savukārt tie visi kopā sīkāk iedalās 21 rajonā (Kreis) un 5 neatkarīgās pilsētās (kreisfreien Städte). Visblīvāk apdzīvota zemes dienvidu daļa starp Reinu un Mainu.
Lielākās pilsētas ir Frankfurte pie Mainas, Vīsbādene, Kasele, Darmštate un Ofenbaha pie Mainas.
Lielākās upes ir Reina, Maina, Fulda un Lāna.
Kalni un augstienes: Rēna kalni (Rhön), Vestervalde (Westerwald) un Taunuss (Taunus).

Reliģijas

38,4 % no iedzīvotājiem pieder Hesenes-Nasavas, Kūrhesenes-Valdekas un Reinzemes evaņģēliski luteriskajām draudzēm, 23,8 % Romas katoļu baznīcas Fuldas, Limburgas, Maincas un Paderbornas draudzēm, apmēram 4% sevi pieskaita islāma ticībai.
RTU inženierzinātņu vidusskola

Ēkas vēsture

Skolas ēka Kronvalda bulvarī 1 būvēta Pētera I reālskolas vajadzībām, kas darbojās līdz 1915. gadam. 1922. gadā ēku nodeva Latvijas Universitātes rīcībā, 1958. gadā no tās atdalījās Rīgas Politehniskais institūts, kura  Enerģētikas un elektrotehnikas fakultāte līdz 2014. gadam atradās ēkā. Tajā tagad atrodas RTU inženierzinātņu vidusskola, RTU E-studiju tehnoloģiju un humanitāro zinātņu fakultāte un citas organizācijas.

Skolotāji

Vidusskolā strādā 15  pedagogi, no kuriem 6 ir arī RTU mācībspēki un pētnieki, 12 maģistri.