Pleckāji

Dzīvesveids un vairošanās

Pleckāji ir filtrētāji organismi un pārtiek no mikroorganismiem un detrīta, kurus iegūst no ūdens plūsmas taustekļu skropstiņu kustības rezultātā. Pieaugušiem pleckājiem mierīgā stāvoklī čaulas vāciņi ir atvērti. Lofofora taustekļi saslēdzoties kopā izveido filtrējošo sieniņu, kas sadala mantijas dobumu divās kamerās. Vienā kamerā ieplūst svaigs ūdens, bet no otras izplūst izfiltrētais. Sprauga starp čauliņas vāciņiem šajā brīdī ar filtrējošās sieniņas malām sadalās divās daļās atbilstoši ieplūstošajam un izplūstošajam atvērumam. Nofiltrētās daļiņas nokļūst padziļinājumā, kas iet gar lofofora taustekļiem, un pa to tiek transportētas uz mutes atveri. Nelabvēlīgu apstākļu gadījumā (ūdens saduļķošanās, lielāku daļiņu nokļūšana uz lofofora, mehānisks kairinājums) čaulas vāciņi strauji sakļaujas, izšļācot ārā ūdeni ar nevēlamajām daļiņām. Pleckāji barojas ar sīkām planktona aļģēm un sīkbūtnēm, kā arī, domājams, ar sīkām detrīta daļiņām. Salīdzinoši mazs pleckāju ķermenis, kas apslēpts biezā čaulā, maz interesē jūras plēsējus, tāpēc tie reti kļūst par jūras iemītnieku upuriem. Ir zināma tikai viena jūras zvaigžņu suga (Coscinasterias calamaria), kas barojas pārsvarā no pleckājiem. Pleckāju atradumi zivju kuņģos parasti tiek uzskatīti par izņēmumiem.
Vairošanās sezona parasti iekrīt vasaras mēnešos, atsevišķos gadījumos tā var ievilkties. Dažām sugām vairošanās notiek visu diennakti. Bet lingulīdām nārstošanas periods ir pieskaņots konkrētam diennakts periodam un mēness fāzei. Pleckāji parasti ir šķirtdzimumu dzīvnieki. Izņēmums ir Vidusjūras trīs Argyrotheca ģints sugas. Dzimumu dimorfisms pleckājiem nav novērojams. Oliņas apaugļotas tiek vai nu mantijas dobumā, vai arī ārpus pleckāja čaulas. Attīstība notiek ar metamorfozi. Antarktiskajai pleckāju sugai Liothyrella antarctica oliņu attīstība notiek uz lofofora krokām, bet Vidusjūras Lacarella ģints pārstāvjiem - īpašā somā zem lofofora, no kuras iznāk jau pilnībā izveidojušies kāpuri. Kāpura stadija ilgst no dažām stundām līdz 10-12 diennaktīm, un pēc tam tas piestiprinās pie substrāta un attīstās par pieaugušu īpatni. Slēdzenes pleckāju kāpuri planktonā ir novērojami ļoti reti, kas, domajams, ir saistīts ar viņu kāpura stadijas īso periodu. Bezslēdzenes pleckāju (Lingulidae, Discinidae) kāpuri planktonā ir sastopami biežāk, jo tiem ir ilgāka kāpura stadija, turklāt tiem ir arī kāpuru gremošanas orgāni. Tas dod iespēju tiem pārvarēt lielākus attālumus.

Izplatība

Pleckāji izplatīti ir vienīgi jūrās, to eksistencei ir nepieciešams normāls sāļums. Tāpēc tos nevar sastapt vāji sāļās (sājās) jūrās (piemēram, Baltijas, Kaspijas vai Melnajā jūrā). Ūdens temperatūra pleckājus ietekmē mazāk, tāpēc tie sastopami gan siltajās, gan arī aukstajās jūrās, kaut arī siltajās to ir vairāk. Mūsdienās dzīvojošie pleckāji ir sastopami tikai samērā lielos dziļumos un jūras piekrastes zonas neapdzīvo. Pleckāji parasti dzīvo lielos vienas sugas sakopojumos. Tas izskaidrojams ar to, ka to kāpuri savas pastāvēšanas īslaicīguma dēļ nespēj tālu aizpeldēt no savu vecāku dzīvesvietas. Izšķīlušie kāpuri parasti nosēžas turpat, kur izšķīlās, veidojot veselus pleckāju ķekarus. Pie Dienvidkalifornijas krastiem vienā tādā ķekarā tika saskaitīts līdz 30 eksemplāriem.