google/wiki40b huggingface dataset:
Cementa iela

Vēsture

Cementa iela pirmoreiz Rīgas adrešu grāmatā minēta ap 1880. gadu ar savu tagadējo nosaukumu, kuru tā saglabājusi līdz pat mūsdienām.

Ielas raksturojums

Cementa iela ir aptuveni 740 metrus gara iela Iļģuciema apkaimes centrālajā daļā. Tā sākas krustojumā ar Balto ielu un ar nelieliem līkumiem iet rietumu-ziemeļrietumu virzienā. Ielas sākumdaļa samērā neapbūvēta - atrodas dažas savrupmājas, daudzstāvu paneļēkas, Lidoņu ielas tuvumā arī sabiedriskās celtnes (tirdzniecības centrs, bijušais kinoteātris, pasta nodaļa, kultūras centrs u.c.). No krustojuma ar Lidoņu ielu līdz iekšpagalma autostāvvietai, pie kuras atrodas arī savienojums ar Dzirciema ielu, Cementa iela ir gājēju celiņš, pa kuru var nokļūt uz iekšpagalmos uzbūvētajām paneļēkām un Iļģuciema vidusskolu. Cementa iela beidzas krustojumā ar Palangas ielu.
Aleksandrs Herbstmans

Šaha kompozīcija

No 1924. gada publicējis vairāk nekā 300 etīdes, ieguvis 150 dažādas atzinības. tai skaitā 24 pirmās. Strādājis pie tēmām: iemūrēšana, pozicionālais neizšķirts, maldinājums un citām. PSRS individuālo šaha kompozīcijas čempionātu dalībnieks: 4. čempionāts (1955) — 3. vieta; 5. čempionāts (1959) — 5.-6. vieta, PSRS Nopelniem bagātais sporta meistars. No 1956. gada starptautiskais tiesnesis, no 1959. gada starptautiskais meistars šaha kompozīcijā.
Roberts Jurdžs

Izglītība

1981. gadā absolvējis Ludzas vidusskolu. 1987. gadā pabeidzis Rīgas Medicīnas institūtu, iegūstot grādu ārstniecībā. Apmeklējis arī Keggi Ortopēdiskā fonda kursus ASV.

Karjera medicīnā

1987. gadā kļuvis par ķirurgu Rēzeknes Centrālajā slimnīcā. Turklāt, pēc RMI absolvēšanas R. Jurdžs institūtā aizvadījis gadu internatūrā un ieguvis ķirurga-traumatologa specialitāti. No 1990. līdz 1991. gadam pārkvalificējies par anesteziologu-reanimatologu. Līdz 1995. gadam kļuvis par Rēzeknes slimnīcas Reanimācijas un anestezioloģijas nodaļas vadītāju, kā arī LR Zemessardzes Latgales brigādes medicīnas daļas priekšnieku.
Pēc zaudējuma 8. Saeimas vēlēšanās R. Jurdžs kļuva par anesteziologu Ogres slimnīcas reanimācijas nodaļā.

Saeima

Kandidējis 6. Saeimas vēlēšanās no Tēvzemei un Brīvībai saraksta, ievēlēts. Darbojies Aizsardzības un iekšlietu, kā arī Sociālo un darba lietu komisijās un vairākās apakškomisijās. Vēlāk kandidējis 7. Saeimas vēlēšanās no Tēvzemei un Brīvībai/LNNK saraksta, ievēlēts. Darbojies Nacionālās drošības komisijā un Sociālo un darba lietu komisija, kā arī vairākās apakškomisijās.
R. Jurdžs kandidējis arī 8. Saeimas vēlēšanās, tomēr netika ievēlēts.

Darbs valdībā

1998. gada 26. novembrī kļuvis par iekšlietu ministru Krištopana valdībā. Palicis amatā līdz valdības maiņai 1999. gada 16. jūlijā. Toreizējais Valsts policijas priekšnieks Juris Rekšņa vēlāk stāstīja, ka viņuprāt "vislabākais iekšlietu ministrs neatkarīgajā Latvijā bija Roberts Jurdžs", piebilstot, ka "katrā ziņā viņa laikā tika paveikts ļoti daudz". Tūlīt pēc tam Šķēles valdībā Jurdžs tika iecelts par labklājības ministru. Amatu zaudējis 2000. gada 5. maijā, kad darbību uzsāka Bērziņa Ministru kabinets.

Nāve

2002. gada 9. decembrī, 39 gadu vecumā, Roberts Jurdžs nomira pēkšņā nāvē savās mājās Rīgā. Tika ziņots, ka līdz tam viņš par veselības problēmām nebija sūdzējies. Pēc medicīniskās ekspertīzes par nāves cēloni tika atzīts infarkts. Apglabāts dzimtas kapos Ludzā.

Privātā dzīve

R. Jurdžs piedzima 1963. gadā Ludzas pilsētā. Šķīries.
Jēkabs Kukainis

Biogrāfija

Jēkabs Kukainis piedzima 1858. gada 21. maijā Bauskas apriņķī rentnieka ģimenē. Vecgulbenē 18 gadus vadīja pasta nodaļu. Strādājis pasta nodaļās Liepājā un Tartu. 1929. gadā, pēc 49 aizvadītiem darba gadiem, devās pensijā.
1931. gadā ievēlēts 4. Saeimā no Agrāko naudas noguldītāju un citu cietušo partijas saraksta. Drīz pēc ievēlēšanas pievienojies Latvijas Jaunsaimnieku un sīkgruntnieku partijai un tās Saeimas frakcijai. Parlamentā darbojās līdz Ulmaņa apvērsumam 1934. gadā.
Miris no sirdstriekas 1935. gada 21. martā ap plkst. 8.30 savā dzīvoklī Rīgā, Krišjāņa Valdemāra ielā 57/59. Apbedīts Rīgas Meža kapos 26. martā.
Kunersdorfas kauja

Kunersdorfas kauja (vācu: Schlacht bei Kunersdorf, krievu: Кунерсдорфское сражение) bija Septiņgadu kara izšķirošā kauja 1759. gada 12. augustā uz austrumiem no Frankfurtes pie Oderas.
Prūsijas karalistes armija ar 48 tūkstošiem karavīru uzbruka Krievijas impērijas un Hābsburgu monarhijas armijām ar 64 tūkstošiem karavīru, kuri bija nocietinājušies aiz Oderas upes.
Krievijas un Austrijas apvienotais karaspēks E. G. fon Laudona vadībā sakāva Prūsijas karaspēku Frīdriha II vadībā. Krievijas un Austrijas armijas īslaicīgi ieņēma Berlīni.
Hakuna matata

Jambo Bwana

1982. gadā "Them Mushrooms" — mūzikas grupa no Kenijas — izlaida dziesmu "Jambo Bwana" svahili valodā (nosaukums tulkojas kā "Hallo, Mister"), kas izmanto frāzi "Hakuna matata" piedziedājumā. Dziesmu sarakstījis grupas vadītājs Džons Katana.

Jambo — Hakuna Matata

Gadu pēc "Them Mushrooms" sarakstītās dziesmas iznākšanas vācu grupa "Boney M." izlaida minētās dziesmas versiju angļu valodā ar nosaukumu "Jambo — Hakuna Matata". Singlu bija paredzēts iekļaut grupas septītajā, beznosaukuma albumā, kura izlaišana tika plānota 1983. gada rudenī, bet sakarā ar sliktajiem dziesmas reitingiem (tā bija 48. vācu topā), dziesma galu galā netika iekļauta albumā, dziesmu pilnībā pārstrādāja un izlaida tikai 1984. gada maijā ar nosaukumu "Ten Thousand Lightyears".

Dziesma no filmas "Karalis Lauva"

1994. gadā Walt Disney Animation Studios animācijas filma „Karalis Lauva” nopelnīja frāzei starptautisku slavu. Tai bija nozīmīga loma sižetā un dziesma ar tādu pašu nosaukumu. Filmā surikats Timons un kārpcūka Pumba stāsta lauvēnam Simbam, ka viņam vajadzētu aizmirst savu uztraucošo pagātni un dzīvot ar skatu nākotnē. Dziesmai ir Eltona Džona mūzika un Tima Raisa, kurš atrada frāzi kādā svahili sarunvalodas vārdnīcā, vārdi. 1995. gadā to nominēja ASV kinoakadēmijas balvai labākās dziesmas kategorijā. Amerikas Kinoinstitūts to atzina par 99. labāko dziesmu kino mūzikas vēsturē savā 100 labāko kino mūzikas darbu sarakstā.
Vārkavas pagasts

Upes

Bleideņa, Dzilna, Preiļupe, Rūbežneica.

Ezeri

Beļetnīku ezers, Bleidas ezers, Kaziņu ezers, Klaparu ezers, Zibergovas ezers.

Vēsture

1935. gadā Vārkavas pagasta platība bija 234,9 km². 1945. gadā pagastā izveidoja Ančkinu, Kursīšu, Rauniešu, Vārkavas, Zaķīšu un Znotiņu ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. 1954. gadā Vārkavas ciemam pievienoja Ančkinu ciemu, 1965. gadā - Kuršīšu ciemu. 1975. gadā pievienoja daļu Zaķīšu ciema, bet daļu Vārkavas ciema iekļāva jaunveidojamajā Upmalas ciemā. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Vārkavas novadā.

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas ir Vārkava (pagasta centrs), Piliškas, Zibergova.
Asiņainā Strauta kauja

Sekas

Drīz pēc slaktiņa angļi pameta Dīrfīldu, un vēlāk Metakometa (jeb Karaļa Filipa) karotāji to nopostīja.
Sumatra

Etimoloģija

Sumatra senajos laikos bija pazīstama pēc sanskita nosaukumiem Swarnadwīpa, kas nozīmē "zelta sala", un Swarnabhūmi, kas savukārt nozīmē "zelta zeme". Tā tas bija tāpēc, ka tik tiešām Sumatras augstienē bija atrodams zelts. Tikai sākot ar 14. gadsimtu salu sāka dēvēt par Sumatru. Nosaukums cēlies no Samudras karaļvalsts, kas ieguva arvien lielāku varu salā. 19. gadsimtā rakstīja, ka "pašiem iezemiešiem nebija šai salai atsevišķa nosaukuma".

Vēsture

2004. gada 26. decembrī okeāna dzīlēs dienvidos no Sumatras salas notika zemestrīce, kuras izraisītajā cunami vilnī gāja bojā daudzi Sumatras piekrastes iedzīvotāji. Šī bija otra visu laiku spēcīgākā reģistrētā zemestrīce.
2005. gada 28. martā 200 km uz dienvidiem no Sumatras notika jauna, šoreiz 8,7 balles stipra zemestrīce. Šī zemestrīce pieskaitāma pie astoņām spēcīgākajām zemestrīcēm kopš 1900. gada.
Edgars Šneps

Biogrāfija

Basketbolista karjeras laikā spēlējis Latvijas klubos Rīgas "Bonus", BK Brocēni, Rīgas "Skonto" un Polijas līgas klubā Vloclavekas "Anwil". Četras reizes kļuvis par Latvijas čempionu (1996, 1997, 1998, 1999), bet 1999. gadā tika atzīts arī par finālsērijas MVP. LBL aizvadījis 230 spēles, kurās guvis 3768 punktus.
Latvijas izlases sastāvā spēlējis 1993. (9. vieta), 1997. (16. vieta) un 2003. (13. vieta) gada Eiropas čempionātu finālturnīros. Latvijas izlases sastāvā aizvadījis 64 spēles, kurās guvis 533 punktus.
Pēc basketbolista karjeras beigām Edgars Šneps ir darbojies kā sporta funkcionārs. No 2003. līdz 2005. gadam bija LBS nacionālās vīriešu basketbola izlases direktors, vēlāk bija Latvijas Izglītības un zinātnes ministrijas valsts sekretāra vietnieks sporta jautājumos, Latvijas Basketbola savienības viceprezidents. Šobrīd ir LBS ģenerālsekretārs. No 2014. gada ir FIBA Europe valdes loceklis.
Aleksandrs Zaharčenko

Biogrāfija

Ar izcilību pabeidzis Doņeckas rūpnieciskās automātikas tehnikumu, sāka strādāt raktuvēs par kalnu elektromehāniķi. Pēc profesijas bija tehniķis-elektromehāniķis.
Mācījies Ukrainas iekšlietu ministrijas Doņeckas juridiskajā institūtā, bija nepabeigta augstākā izglītība.
2014. gada 30. augustā pret Zaharčenko tika izdarīts atentāta mēģinājums. Viņš pats necieta, taču automašīnas vadītājs, ar kuru viņš brauca, guva ievainojumus.
Miris 2018. gada 31. augustā Doņeckā bumbas sprādziena rezultātā.

Ģimene

Sieva — Nataļja. Ir 4 dēli.
Minjē lode

Minjē lode (franču: balle Minié; angļu: Minié ball) ir cilindriska lode ar smailu galu un konisku iedobumu aizmugurējā daļā, kas samērā aktīvi tika izmantota 19. gadsimta 50. un 60. gados vītņstobru šauteņu arsenālā.
Minjē lode pirmoreiz tika izgudrota 1848. gadā, kad Francijas armijas kapteinis Klods Etjēns Minjē (Claude-Étienne Minié) veica konstruktīvus uzlabojumus vītņstobru šauteņu pielādēšanas mehānismā — Minjē radītās lodes bija izgatavotas no mīksta svina un izmēru ziņā bija nedaudz mazākas par pašu šautenes stobra diametru, kas tādējādi samērā viegli ļāva tās atkārtoti pielādēt no jauna — bez tam lodes bija aprīkotas ar sānu gropēm, līdz ar to šāviena brīdī pulvera gāzu spiediena ietekmē lodes diametrs nedaudz palielinājās un cieši piekļāvās stobra vītnēm, kas tādējādi ļāva tās izšaut rotējošā un stabilā trajektorijā teju trīs reizes tālāk nekā no parastajām musketēm izšautās lodes.
Minjē lodes ļoti aktīvi tika izmantotas Krimas kara (1853.–1856.) un Amerikas pilsoņu kara (1861.–1865.) laikā.

Rezultāts

Minjē lodes, kas tika izšautas no attiecīgajām vītņstobru šautenēm, bija spējīgas sasniegt savu mērķi līdz pat 230 metru (250 jardu) attālumā,  kas nozīmēja, ka to atstātās sekas kaujas laukā bija ārkārtīgi postošas. Krimas kara laikā britu karavīri tās ļoti lielā apmērā pielietoja pret krievu armiju, kas tajā laikā vēl joprojām lielākoties bija apbruņota ar gludstobra musketēm, kuru, izšauto ložu distance, ne tuvu nestāvēja līdzās minjē lodes izšautajam attālumam. Medicīnas personāli regulāri ziņoja, ka tā kā Minjē lodes tika izšautas ar lielāku ātrumu, tās parasti ķermenī ietriecās ar daudz lielāku spēku nekā no musketēm izšautās lodes, līdz ar to ārsti bija samērā šokēti, redzot ievainojumus, kurus aiz sevis bija atstājusi Minjē lode.
Vēl lielākā un postošākā apmērā Minjē lodes tika pielietotas Amerikas pilsoņu kara laikā, kur tiek lēsts, ka no aptuveni 620 000 bojāgājušo karavīru 90% mira no Minjē ložu ievainojumu atstātajām sekām. Minjē lodes izraisītie ievainojumi bija apjomīgi tādēļ, ka, lodei ietriecoties ķermenī, tā parasti ne tikai bija spējīga saplēst iekšējos kaulus, bet arī pārplēst un izārdīt audus. Šī iemesla dēļ Minjē lodes radītā brūce parasti bija četras līdz astoņas reizes lielāka nekā pašas lodes diametrs, kas līdz ar to bieži vien noveda pie gangrēnas izraisīšanās un attiecīgi ievainotās ķermeņa daļas amputācijas. Diemžēl liela daļa no karavīriem, kuriem Amerikas pilsoņu kara laikā tika veikta amputācija, tāpat gala rezultātā nomira no infekcijām, jo tajā laikā ārstiem vēl bija samērā vājas zināšanas par baktērijām, kas nonāca brūcēs Minjē ložu radīto ievainojumu rezultātā.
Minjē lodes izraisītās sekas lika ārstiem 1870. gados panākt starptautiskās sabiedrības informēšanu par tās pārlieku lielo postošo efektu uz cilvēka ķermeni, kas beidzās ar to, ka 1899. gadā Hāgas konvencija ar likumu aizliedza izmantot no mīksta svina darinātas lodes (to skaitā arī Minjē lodes) kaujas laukā.
Amonija karbonāts

Vēsture

Senāk amonija karbonāts un hidrogēnkarbonāts tika iegūts ragu (tai skaitā briežu ragu), kaulu, ādu un citu keratīnu saturošu organisku materiālu sausajā destilācijā, tādēļ vēsturiski tiek saukts par brieža raga sāli. Destilācijas procesā izdalās amonjaks, CO₂ un ūdens tvaiki, kas savā starpā reaģē. Asās amonjaka smakas dēļ šo vielu dēvēja arī par ožamo sāli.

Izmantošana

Tā kā amonija karbonāts jau pie 58 °C sadalās, veidojot lielu daudzumu gāzu, to, tāpat kā maizes raugu vai cepamo pulveri, pārtikas rūpniecībā izmanto kā mīklasirdinātāju (pārtikas piedeva E503). Lieto arī kā vīna rūgšanas paātrinātāju.
Var izmantot amonija sulfāta iegūšanai no ģipša, kā arī par reaģentu citu amonija sāļu iegūšanai un rūpniecisko gāzu attīrīšanai no sērūdeņraža un sērorganiskajiem savienojumiem. Ar amonija karbonāta palīdzību var atdalīt magnija sāļus no kālija sāļiem, iegūstot tos no jūras ūdens (magnija karbonāts atšķirībā no kālija karbonāta ir mazšķīstošs). To lieto arī par ugunsdzēsības sastāvu komponentu.
Islāma sadarbības organizācija

Islāma sadarbības organizācija (arābu: منظمة التعاون الإسلامي, angļu: Organisation of Islamic Cooperation, OIC, franču: Organisation de la coopération islamique, OCI), agrāk Islāma konferences organizācija, ir starptautiska organizācija, kurā apvienotas valstis, kurās dominējošā reliģija ir islāms. Organizācija izveidota 1969. gadā, un pašlaik tajā ir 57 valstis. Oficiālās organizācijas darba valodas ir arābu, angļu un franču valoda. Organizācijas galvenā mītne atrodas Džidā, Saūda Arābijā.
Stiglovas baznīca

Raksturojums

Stiglovas baznīca ir ar koka dēļiem apšūta guļbūve, kas novietota uz augstiem laukakmens pamatiem. Baznīcai ir divi torņi.
Baznīcas izmēri — 27 x 17 x 17 m. Baznīcas iekšējā apdarē dominē koks. Tajā ir trīs altāri, ērģeles. Interjerā redzami sižeti no Kristus dzīves, kas veidoti no ģipša.
Ap baznīcu ir akmens mūris. Tā ziemeļu pusē ir apbedījums. Rietumos, pie galvenās ieejas, mūra stūros stāv divas nelielas kapelas ar zvanu torņiem.

Vēsture

Ar Inflantijas bīskapa Nikolaja Poplavska palīdzību 1706. gadā tika likti Mihalovas baznīcas pamati, to uzbūvēja un iesvētīta 1710. gadā. 1769. gadā bīskaps Jānis Stepāns Giedroics pārcēla šo koka baznīcu no Pudinovas uz Latvīšu Stiglovu. Baznīca bija apšūta ar dēļiem, apšuvumā izmantojot kaltās naglas. Tai bija arī koka dēļu jumts. 1929. gadā tika pārbūvēti torņi un ieguva tagadējo izskatu. 1956. gadā priesteris D. Locis panāca dēļu jumta pārklāšanu ar skārdu.
Gaisa telpa

Gaisa telpa ir Zemes atmosfēras noteikta daļa, ko nosaka, vertikāli projicējot kādas virsmas teritorijas robežas. Gaisa telpas horizontālās robežas parasti nosaka nacionālā likumdošana, starpvalstu līgumi un starptautiskās konvencijas. Par augšējo gaisa telpas robežu nav vienota uzskata; parasti par to pieņem Kārmāna līniju 100 km augstumā no zemes virsmas, bet dažādos kontekstos var tikt uzskatīts arī 30 km augstums (atmosfēras gaisa kuģu un gaisa balonu augšējā lidojumu robeža) vai 160 km augstums (zemākā iespējamā stabilā kosmisko aparātu orbīta).

Suverēnā gaisa telpa

Par valsts suverēno gaisa telpu uzskata atmosfēras daļu virs sauszemes un teritoriālajiem ūdeņiem, ko atdala vertikāla virsma, kas sakrīt ar valsts robežu un teritoriālo ūdeņu ārējo malu. Suverēnās gaisa telpas izmantošanu regulē valsts likumdošana un starpvalstu līgumi.

Aviācijas gaisa telpa

Aviācijas un aeronavigācijas izpratnē gaisa telpas vienība ir lidojumu informācijas rajons (FIR), kas pēc ICAO priekšrakstiem sadalīts vairākās lidojumu zonās pēc gaisa kuģu pārvietošanās režīma tajās. Lai arī paredzētas septiņas dažādas gaisa telpas zonējuma klases (A, B, C, D, E un F), lielākajā daļā EUROCONTROL dalībvalstu, tajā skaitā Latvijā, gaisa telpa tiek dalīta kontrolējamajā (C klase) un nekontrolējamajā (G klase). Dažādās zonās atšķiras gaisa kuģu lidošanas režīms pēc instrumentālajiem un vizuālajiem lidošanas noteikumiem. Papildus vispārējam gaisa telpas zonējumam, tajā var būt izveidotas speciāli apgabali ar pilnīgiem vai daļējiem lidošanas ierobežojumiem, apgabali, kas paredzēti militārajām vai sportiskajām aktivitātēm u.c.
Semjuels Faktors

Biogrāfija

Pirmā pasaules kara laikā bijis viens no labākajiem šahistiem Polijas pilsētā Lodzā. 1917. gada Lodzas šaha čempionāta bijis trešais, bet gadu vēlāk izcīnījis otro vietu. 1919. gadā uzvarējis Lodzas šaha kluba čempionātā. Tajā pašā gadā caur Nīderlandi emigrējis uz ASV.
1921. gadā dalījis 5.-7. vietu 8. ASV šaha kongresā. 1922. gadā uzvarējis Rietumu šaha asociācijas čempionātā (angļu: Western Chess Association Championship). 1930. gadā atkārtojis šo panākumu. 1936. gadā piedalījies pirmā ASV šaha čempionāta finālā. Pārstāvējis ASV komandu Pasaules šaha olimpiādē 1928. gadā un komandu vērtējumā izcīnījis sudraba medaļu.
Bijis pazīstams arī kā ASV šaha dzīves organizators. Piedalījies Rietumu šaha asociācijas darbībā, bijis viens no Nacionālās šaha federācijas un vēlāk arī ASV šaha federācijas dibinātājiem. Savas nāves brīdī bijis Čikāgas šaha kluba prezidents.
Operācija "Blau"

Plānošana

1942. gada 5. aprīlī Hitlera štābs pavēlēja sākt kampaņu, lai gūtu galīgo uzvaru Austrumos. Līdz ar to bija paredzēts, ka armiju grupa "Ziemeļi" veiks operāciju "Nordlicht", lai sekmīgi pabeigtu Ļeņingradas ielenkšanu un apvienotos ar somiem, kamēr galvenā ofensīva — operācija "Blau" — norisinātos PSRS dienvidrietumos. Šī iemesla dēļ 1942. gada 1. jūnijā Hitlers atstāja Rastenburgu, lai izlidotu uz armiju grupas "Dienvidi" galveno štābu Poltavā Ukrainas austrumos, lai tādējādi apspriestu lielo vasaras ofensīvu. Hitlers apspriedās ar jauniecelto armiju grupas "Dienvidi" virspavēlnieku feldmaršalu Fedoru fon Boku un viņa augstākajiem komandieriem, kur par galveno mērķi gaidāmajai vasaras ofensīvai tika nozīmētas Kaukāza naftas atradnes. Ne velti Hitlers bija atzīmējis, ka "ja mēs neieņemsim Maikopu un Grozniju, tad es būšu spiests beigt karu".
Pirmā operācijas "Blau" fāze sevī ietvēra Voroņežas ieņemšanu, par ko lielākoties atbildīga būtu vācu Otrā armija. Otrajā fāzē bija paredzēts veidot "spīles" un tādējādi ielenkt padomju karaspēka vairākumu uz rietumiem no Donas upes. Visbeidzot vācu Sestā armija dotos Staļingradas virzienā, lai nodrošinātu ziemeļaustrumu flangu, kamēr ģenerāļa Ēvalda fon Kleista 1. tanku armija un Septiņpadsmitā armija okupētu Kaukāza reģionu. Par spīti operācijas attīstībai armiju grupas "Dienvidi" virspavēlnieks Fedors fon Boks šaubījās, vai vērmahtam varētu pietikt spēka, lai vienlaicīgi ieņemtu un noturētu tik plašas teritorijas Volgas un Kaukāza reģionā.
Hidraulika

Hidraulika ir zinātne par šķidrumu līdzsvara un kustības likumsakarībām un to izmantojamību praktisko uzdevumu risināšanā. Hidraulika pētī šķidrumu un gāzu plūsmas (ja to kustības ātrums ir daudz mazāks par skaņas ātrumu), ko orientē un aptver cietas sieniņas, piemēram, caurules.
Ar praktiskās hidraulikas metodēm pētī šķidrumu plūsmu caurulēs, ūdens tecēšanu kanālos un upēs, plūsmas un cieta ķermeņa mijiedarbību. Hidrauliku plaši izmanto, projektējot un būvējot hidrotehniskās būves, cauruļvadus, kuģus, tiltus, sūkņus, konstruējot un ekspluatējot hidrauliskās mašīnas un piedziņas.
Hidraulikā parasti šķidrums kustībā ir uzskatāms par nesaspiežamu. Šķidruma kustībā saspiežamība ir svarīga tikai hidrauliska trieciena aprēķinos.
Hidraulika kā zinātne izveidojās 15. gadsimta vidū.
36. autobusu maršruts (Rīga)

Maršruts

Imanta 5 — Vakarbuļļi kursē pa šādām ielām: Airītes iela, Kurzemes prospekts, Jūrmalas gatve, Anniņmuižas bulvāris, Bebru iela, Kurzemes prospekts, Kleistu iela, Lielā iela, Silikātu iela, Gaigalas iela, Stūrmaņu iela, Gobas iela, Kapteiņu iela, Flotes iela, Parādes iela, Dzintara iela, Ilmeņa iela un ceļš bez nosaukuma.
Vakarbuļļi — Imanta 5 kursē pa šādām ielām: ceļš bez nosaukuma, Ilmeņa iela, Dzintara iela, Parādes iela, Flotes iela, Kapteiņu iela, Gobas iela, Stūrmaņu iela, Gaigalas iela, Silikātu iela, Lielā iela, Kleistu iela, Kurzemes prospekts, Bebru iela, Anniņmuižas bulvāris, Jūrmalas gatve un Kurzemes prospekts.

Maršruta ar mainītu virzienu maršruts

Imanta 5 — Bolderāja kursē pa šādām ielām: Airītes iela, Kurzemes prospekts, Jūrmalas gatve, Anniņmuižas bulvāris, Bebru iela, Kurzemes prospekts, Kleistu iela, Lielā iela, Silikātu iela, Gaigalas iela, Stūrmaņu iela, Gobas iela, Kapteiņu iela, Flotes iela un Parādes iela.
Bolderāja — Imanta 5 kursē pa šādām ielām: Parādes iela, Flotes iela, Kapteiņu iela, Gobas iela, Stūrmaņu iela, Gaigalas iela, Silikātu iela, Lielā iela, Kleistu iela, Kurzemes prospekts, Bebru iela, Anniņmuižas bulvāris, Jūrmalas gatve un Kurzemes prospekts.
Maiks Ričardss

Spēlētāja karjera

2001. gadā Ričardss uzsāka spēlēt Ontārio hokeja līgas kluba Kičeneras "Rangers" sastāvā. Pēc otrās kluba sastāvā aizvadītās sezonas viņu NHL draftā izvēlējās Filadelfijas "Flyers" vienība, taču Maiks vēl nākamās divas sezonas aizvadīja "Rangers" sastāvā.
Visbeidzot, pēc 2004.—05. sezonas NHL lokauta, Ričardss uzsāka savu karjeru, jau savā pirmajā sezonā aizvadot 79 spēles Filadelfijas kluba sastāvā. 2007.—08. sezonā Ričardss piedzīvoja izrāvienu, vidēji sezonas gaitā gūstot vairāk nekā punktu spēlē. Nākamajā sezonā Ričardss pildīja jau "Flyers" kapteiņa funkcijas. "Flyers" rindās Ričardss spēlēja līdz pat 2010.—11. sezonas noslēgumam, kad tika aizmainīts uz Losandželosas "Kings" vienību. 2011.—2012. un 2013.—2014. gada sezonās "Kings" sastāvā izcīnījis Stenlija kausu.
Kanādas izlases rindās Ričardss kļuvis par 2010. gada olimpisko čempionu, spēlējis arī 2006. gada Pasaules čempionātā.
Rīkle

Rīkle (latīņu: pharynx) ir muskuļains orgāns mutes dobuma aizmugurē, rīkles dobuma daļa. Tajā savstarpēji krustojas gremošanas orgānu un elpošanas orgānu sistēmu ceļi. Caur rīkli pārtika no mutes dobuma nonāk barības vadā, un ieelpotais gaiss no deguna dobuma — balsenē. Nosacīti rīkli iedala trīs daļās: mutes daļā, deguna daļā un balsenes daļā.
Doom 3

Vienspēlētāja režīms

Doom 3 ir stāsta orientēta spēle no pirmās personas skatpunkta. Tāpat kā iepriekšējās Doom spēlēs, galvenais mērķis ir sekmīgi iziet cauri tās līmeņiem, sakaujot dažādus ienaidnieka spēkus, kas mēģina nogalināt spēlētāju. Doom 3 ir vairāk stāsta orientēts, tas nozīmē, ka spēlētājs bieži satiksies ar draudzīgiem sabiedrotajien, kas sniedz informāciju par tēmu, mērķiem un dod inventāra priekšmetus. Spēle piedāvā desmit ieročus spēlētāja izmantošanai, tostarp parastos šaujamieročus un sprāgstvielas piemēram, automātus, šautenes un granātas, eksperimentālus plazmas ieročus, kā arī tradicionālo Doom franšīzes BFG 9000 un motorzāģi. Ienaidnieki nāk vairākās formās un ar dažādām spējām un taktiku, bet ir divas plašas ienaidnieku kategorijas: zombiji un dēmoni. Zombiji ir cilvēki, kurus apsēduši dēmoniski spēki, kas uzbrūk spēlētājam, izmantojot savas rokas un tuvcīņas ieročus vai vairākus šaujamieročus, taču dēmoni ir radības no elles, no kurām lielākā daļa uzbrūk, izmantojot nagus vai šauj plazmas ugunsbumbas. Dēmonu līķi pēc nāves uzliesmo un sabirst pelnos, neatstājot nekādas pēdas no sava ķermeņa.
Spēles līmeņi ir diezgan vienveidīgi un ietver vairākus šausmu elementus, no kuriem pazīstamākais ir tumsa. Tas ir izdarīts, lai veicinātu šausmu un baiļu sajūtas spēlētājā, kā arī lai radītu bīstamāku spēles vidi, kurā spēlētājam ir mazāka iespēja redzēt uzbrucējus. Šo aspektu tālāk uzlaboja ar to, ka spēlētājam ir jāizvēlēlas starp ieroci un lukturīti, liekot spēlētājam izvēlēties starp ienaidnieka redzēšanu vai tā nogalināšanu (lukturi un ieroci kopā nav iespējams lietot ). Turklāt spēles līmeņos regulāri ir redzami līķi, sadalītas ķermeņa daļas un asinis, ko dažreiz lieto kopā ar spēles apgaismojumu, lai apmulsinātu spēlētāju.