google/wiki40b huggingface dataset:
Zalina Petrivskaja

Biogrāfija

Zalina Petrivskaja dzimusi 1988. gada 5. februārī,  Ziemeļosetijas pilsētā Vladikaukāzā. Viņas tēvs Soslans ir osetīns, māte Aleksandra moldāviete. Ģimene dzīvo Moldovā, uz mātes dzimteni ģimene pārcēlās 1990.  gadu sākumā, kad Ziemeļosetijā dzīve sarežģījās. Zalinai ir māsa Marina un brālis Sergejs, abi ir sportisti, vesera metēji.
Ar sportu Zalina nodarbojas kopš 2000. gada. Par viņas treneri kļuva tēvs, kurš pats bija labs sportists, vesera metējs. Zalina ir Moldovas eksrekordiste, 2009. gada Eiropas U23 čempionāta uzvarētāja, triju olimpisko spēļu un vairāku pasaules čempionātu dalībniece.
2013. gadā Zalinas Margijevas dopinga analīzē, kas ņemta 2009. gadā, tika atklātas aizliegtas vielas — dehidrohlormetiltestosterons un stanozolols. Sportiste tika diskvalificēta uz diviem gadiem, un viņas rezultāts 2012. gadā Londonas olimpiādē anulēts.
Marina ir beigusi Kišiņevas Valsts fiziskās kultūras un sporta universitāti. 2011. un 2016. gadā Moldovas Jaunatnes un sporta lietu ministrija nominēja Zalinu par gada sportisti. 2012. gadā Nacionālā olimpiskā komiteja piešķīra viņai titulu "Moldovas Republikas gada skaistāka sportiste".
Eleonora Šturma

Biogrāfija

E. Šturma (dzimusi Avena) ir gleznotāja un dzejnieka Voldemāra Avena māsa. 1944. gadā kopā ar ģimeni devusies bēgļu gaitās uz Vāciju. 1950. gadā pārcēlusies uz ASV, kur beigusi Ņujorkas pilsētas universitātes Hantera koledžu (1958) un ieguvusi maģistra grādu radošajā mākslā un mākslas vēsturē (1960). Precējusies ar mūziķi Arnoldu Šturmu. E. Šturma strādājusi komerciālā mākslā Ņujorkā, strādājusi par tekstiliju metu zīmētāju. Aktīvi darbojusies latviešu kopienas kultūras dzīvē. Kopš 1961. gada viņa ir laikraksta "Laiks" mākslas kritiķe. 1975. gadā piedalījusies žurnāla "Latvju Māksla" dibināšanā. E. Šturma saņēmusi PBLA Kultūras fonda Goda balvu žurnālistikā (1987). E. Šturmas raksti par latviešu trimdas mākslu apkopoti grāmatā "50 gadu mākslai pa pēdām" (2011).
Meru

Meru (sanskritā: मेरु), arī Sineru (tibetiešu: ཪི་རྒྱལ་པོ་རི་རབ་), Sjumišaņs (ķīniešu: 須彌山, Xūmí shān), Sumisans (korejiešu: 수미산, Sumisan), Šumisens (japāņu: 須弥山, Shumisen), ir svētais kalns ar piecām virsotnēm budisma, hinduisma un džainisma kosmoloģijā, kur tas tiek uzskatīts par visu materiālo un garīgo visumu centru. Tiek uzskatīts par Brahmas un citu dievību mājokli.
Senindiešu kanoniskajos tekstos purānās teikts, ka Meru kalns atrodas uz viena no Zemes kontinentiem Džambudvīpas, un tā augstums ir 80 000 jodžanu (640 000—1 106 000 km, vairāk, kā attālums līdz Mēnesim). Daudzi hinduistu tempļi, tajā skaitā Ankorvats, būvēti kā simbolisks Meru attēlojums.
Ģeogrāfiskais novietojums neskaidrs, bet lielākajā daļā purānu aprakstīts, ka tas atrodas «tālu ziemeļos» un visbiežāk tiek asociēts ar Pamira kalniem.
Dardi

Dardu tautas

Dardu tautas apdzīvo Indijas Džammu un Kašmīras štatu, Pakistānas Azadkašmīru, Gilgitu un Baltistānu un Haiberpahtunhvu, kā arī Konaru, Nangarhāru, Lagmānu un Kāpīsu Afganistānā. Tradicionāli tiek iedalīti trijās grupās pēc valodu radniecības.
Mareks Jass

Karjera

Karjeru sācis 1992.—93. gada sezonā, kad spēlēja Rīgas "Pārdaugava" otrajā sastāvā Latvijas čempionātā. 1994.—95. gada sezonā 14 spēles aizvadīja arī Starptautiskajā hokeja līgā. 1995. gadā Jass pievienojās Maskavas CSKA, tās sastāvā aizvadot nākamās trīs sezonas. 1998.—99. gada sezonas ievadā aizvadīja 4 spēles Somijas SM līgas vienībā KalPa, taču sezonu turpināja Jokipojat sastāvā.
1999.—2000. gada sezonu Jass aizvadīja HK Liepājas Metalurgs sastāvā, taču tad devās uz Ziemeļameriku, sezonu aizvadot CHL. 2001.—02. gada sezonā aizvadīja vairākas spēles Krievijas Superlīgas komandā Maskavas "Krylia Sovetov".
No 2002. līdz 2004. gadam Jass spēlēja HK Rīga 2000 sastāvā, taču tad divus sezonas aizvadīja "Metalurgā". Jass karjeru beidza, taču laika posmā no 2008. līdz 2013. gadam spēlēja HK Concept Riga un HK SMScredit.lv sastāvos, 2013. gadā kļūstot par Latvijas čempionu.
Latvijas hokeja izlases rindās spēlējis 1999. gada Pasaules čempionātā. Kopā izlases rindās aizvadījis 35 spēles.
Merlangs

Izplatība

Merlangs sastopams Atlantijas okeāna Eiropas piekrastēs no Portugāles līdz Islandei un Barenca jūrai, mājo arī Skagerakā un Kategatā, Ziemeļjūrā, Vidusjūrā (ziemeļrietumos reti), Egejas jūrā, Adrijas jūrā un Melnajā jūrā.

Baltijas jūrā

Merlangs Baltijas jūrā ir rets ieceļotājs. Vairākas reizes konstatēts jūras dienviddaļā līdz Gotlandes salai, arī Gdaņskas līcī. Latvijas piekrastē līdz šim nav noķerts.

Izskats

Merlangs ir vidēji liela vai liela jūras zivs. Ķermeņa garums var sasniegt 68—91 cm, svars 3 kg, lai gan merlangs reti pārsniedz 70 cm garumu. Visbiežāk tas ir 27—30 cm garumā. Ķermenis vārpstveida, ar samērā masīvu galvu un lielām acīm. Augšžoklis garāks par apakšžokli. Jaunajiem merlangiem uz zoda ir mazs, gandrīz nemanāms tausteklis, kurš, zivij nobriestot, izzūd. Trīs, viena no otras atdalītas, muguras spuras (kopā 30—40 mīksti stari) un divas saistītas anālās spuras (kopā 30—35 mīksti stari). Pirmā anālā spura gara, sākas zem pirmās muguras spuras. Astes spura gandrīz taisna. Uz galvas lielas dzirdes poras. Sānu līnija lēzeni izliekta virs krūšu spuras. Muguras krāsa var būt no dzeltenīgi brūnas līdz zilganzaļai, sāni dzeltenīgi pelēki, vēders balts vai sudrabains. Pie krūšu spuras augšējās pamatnes parasti neliels tumšs plankums.

Īpašības

Merlangs ir jūras piekrastes zivs. Uzturas pelagiālā vai virs dūņu slāņa, vai smilšainas, grantainas, vai akmeņainas grunts apmēram 30—100 m dziļumā, dziļāk par 200 m sastopams reti. Mazuļi dzīvo 5—30 m dziļumā. Atklātā jūrā iepeld tikai pēc gada vecuma.

Barība

Merlangs barojas ar vēžveidīgajiem (garnelēm, krabjiem), moluskiem, galvkājiem un nelielām zivīm. Zivju īpatsvars barībā līdz ar vecumu palielinās.

Vairošanās

Merlangs dzimumbriedumu sasniedz 3—4 gadu vecumā, kad zivs garums ir 30 cm un vairāk. Nārsto no janvāra līdz septembrim 20—150 m dziļumā pie ūdens temperatūras 5—10 °C. Mazas vai vidēji lielas mātītes auglība ir 109 000—285 000 ikru, lielai matītei var būt līdz 1 milj. ikru. Raksturīgs porcijveida nārsts. Gan ikri, gan kāpuri pelaģiski. Kāpuri un mazuļi (līdz 10 cm garumam) no ienaidniekiem slēpjas zem lielo cianeju (medūzu) (Cyanea) kupoliem. Merlnags aug ātri, pirmajā gadā sasniedzot 15—19 cm garumu. Mātītes aug ātrāk nekā tēviņi. Merlangs dzīvo apmēram 10 gadus, bet var sasniegt 20 gadu vecumu.
Transports

Transports ir transporta infrastruktūras, transporta līdzekļu, transporta vadības, ekspluatācijas un apkalpošanas sistēmas kopums, kura uzdevums ir cilvēku un kravu pārvietošana starp dažādām ģeogrāfiskām (teritoriālām) vietām. Transports katrā valstī ir viena no stratēģiski nozīmīgākajām tautsaimniecības nozarēm.
Transporta infrastruktūra parasti ietver ceļus, dzelzceļus (ar dzelzceļu stacijām), jūras un upju (ezeru) ostas, lidostas, kanālus, naftas un gāzes vadus. Savukārt transporta līdzekļi iekļauj dzelzceļa lokomotīves, vagonus, tramvajus, metro vilcienus, kuģus, autobusus, automašīnas, traktorus, vilcējus, iekrāvējus, motociklus, kvadraciklus, skūterus, velosipēdus un citas mašīnas un mehānismus.
Vadības, ekspluatācijas un apkalpošanas sistēmas ietver transporta uzņēmumus, garāžas, stāvvietas, remontdarbnīcas u.c.

Vēsture

Vēsturiski mehāniskie transporta līdzekļi, līdz ar tiem raksturīgo infrastruktūru, civilizācijas lietošanā ir parādījušies tikai pēdējo apmēram 200 — 250 gadu laikā. Tā, tiek uzskatīts, ka par automobiļu ēras sākumu skaitāms 1769. gads, kad franču izgudrotājs Nikolā Jozefs Kuno (1725-1804), demonstrēja savu tvaika automobili Parīzes Arsenālā. Pastāv arī ziņas, ka pirmais automobilis ar tvaika dzinēju parādījies vēl agrāk — 1672. gadā Ķīnā. par Savukārt, pirmā tvaika lokomotīve parādījās Anglijā 1804. gadā. Arī Džordža Keilija (George Cayley) (1773-1857) pirmie lidojumi ar mūsdienu lidmašīnas prototipu aizsākās 1803. gadā.
Visa iepriekšējā cilvēces vēsture ir saistīta pārsvarā ar dzīvnieku (zirgs, ēzelis, kamielis, mūlis, vērsis, suns), vai arī dabas spēku (vējš, ūdens straume) izmantošanu.
Stiksa (pavadonis)

Atklāšana

Stiksu atklāja astronomu grupa Marka R. Šovaltera vadībā, izpētot attēlus, kurus uzņēma ar Habla kosmisko teleskopu laikā no 2012. gada 26. jūnija līdz 9. jūlijam. Par šo atklājumu tika paziņots 2012. gada 11. jūlijā. 
Izpētītie attēli tika uzņemti, lai atklātu potenciālus apdraudējumus starpplanētu zondes New Horizons ceļā. Šis atklājums raisīja bažas, ka šajā Saules sistēmas daļā varētu būt vēl citi nelieli ķermeņi, kas ir pārāk mazi, lai tos novērotu no Zemes, un ka zondi varētu sabojāt šāds nezināms objekts vai neredzams gredzens, tai šķērsojot Plutona sistēmu ātrumā, kas pārsniedz 13 m/s. 
Zonde lidoja gar Plutona sistēmu 2015. gada 14. jūlijā un neatklāja jaunus planētas pavadoņus vai nezināmus gredzenus.

Orbīta un fizikālie parametri

Stiksa apriņķo Plutona – Harona sistēmas baricentru apmēram 42 000 km attālumā. Pavadoņa orbīta atrodas starp Haronu un Nikti un ir vienā plaknē ar pārējiem Plutona pavadoņiem.  Starp Haronu un Stiksu pastāv gandrīz pilnīga orbitālā rezonanse 1:3 (starpība tikai 5,4%).
Novērojot teleskopā Stiksas izmēri bija grūti nosakāmi. Tika pieņemts, ka pavadonim ir neregulāra forma, un tā diametrs tika lēsts starp 10 un 25 km. New Horizons 631 000 km attālumā uzņemtās fotogrāfijas analīze noskaidroja, ka pavadonis tiešām ir ļoti neregulāras formas un tā izmērs ir 5 un 7 km.
Pavadonis apriņķo Plutonu 20,16155 dienās. Tā rotācija ap savu asi ir haotiska un līdzinās citu mazo Plutona pavadoņu rotācijai.

Nosaukums

Sākumā jaunatklātais pavadonis ieguva pagaidu mazās planētas nosaukumu S/2012 (134340) 1 un neoficiālo nosaukumu P5, kas nozīmē "piektais atklātais Plutona pavadonis".
Pēc tradīcijas Plutona pavadoņi tiek izvēlēti no sengrieķu vai romiešu mitoloģijas tēliem, kas saistīti ar pazemes dievu Plutonu. 2013. gada sākumā tika izsludināta aptauja, kuras mērķis bija izvēlēties nosaukumus diviem pēdējiem atklātajiem Plutona pavadoņiem. Aptaujā varēja balsot gan par kādu no piedāvātajiem ar dievu Plutonu saistītajiem vārdiem, gan pievienot jaunu variantu. Aptaujā visvairāk balsu izpelnījās nosaukumi Vulkāns, Kerbers un Stiksa, kas grieķu mitoloģijā ir upes dieviete veļu valstībā, viena no Okeāna un Tētijas meitām. Galējo lēmumu pieņēma Starptautiskā Astronomijas savienība, nodēvējot pavadoni P4 par Kerberu un P5 par Stiksu 2013. gada 2. jūlijā.
Apzināta radīšana

Apzināta radīšana (angļu: Intelligent design) ir pieņēmums, ka Visumā noteiktas īpatnības un dzīvās būtnes ir vislabāk izskaidrojamas apzināta cēloņa dēļ, nevis ar netiešu procesu, piemēram, ar dabiskās atlases teorijas palīdzību. Cilvēki, kur tic apzinātai radīšanai, uzskata, ka pasauli ir veidojuši "gudrāki" spēki. Šo veidotāju tā arī dažreiz dēvē - par Radītāju, kuru parasti asociē ar Dievu. Apzinātā radīšana cenšas izskaidrot augu un dzīvnieku daudzveidību, kas ir ap mums; tā ir pretrunā evolūcijas teorijai, kuru izveidoja Čārlzs Darvins. Vairums zinātnieku nepiekrīt apzinātās radīšanas teorijai, jo neredz iemeslus tai ticēt.
Piņķu Sv. Nikolaja luterāņu baznīca

Vēsture

Babītes draudzes novada Sv. Nikolaja (jūrasbraucēju patrona) kapelu, tāpat kā tālāk esošās Sv. Annas un Sv. Jāņa kapelas pie senā Lielupes kara ceļa uz Zemgali jau 13. gadsimtā izveidojuši Daugavgrīvas cisterciešu klostera mūki. Jauna koka baznīca uzcelta un iesvētīta pēc Otrā Ziemeļu kara 1662. gada 9. decembrī, 12 verstis no Rīgas uzkalnā pie Piņķu muižas "no kokiem, ko atveda no Kurzemes lielkunga mežiem".  
Ap 1850. gadu Rīgas rāte nolēma par pilsētas līdzekļiem celt jaunu mūra baznīcu iepriekšējās koka baznīcas vietā. Rīgas pilsētas arhitekts Johans Daniels Felsko 1856. gadā izstrādāja ēkas projektu, kura neogotisko variantu 1862. gadā atbalstīja Rīgas rātes kases kolēģija. Tomēr baznīcas celtniecību sāka tikai 1872. gadā un pabeidza 1874. gada 16. jūnijā ar tās iesvētīšanu.
Aleksandra Čaka "Mūžības skartajos" ir dzejojums "Sprediķis Piņķu baznīcā" par notikumu Pirmā pasaules kara laikā 1916. gada 1. augustā (19. jūlijā pēc vecā stila), kad 5. Zemgales latviešu strēlnieku bataljons ceļā uz frontes Smārdes iecirkni apstājies Piņķu baznīcā, kur pulkvedis Jukums Vācietis noturēja svinīgu uzrunu, kam par godu baznīcas priekšā 1988. gada 26. novembrī uzstādīts piemiņas akmens. Daži vēsturnieki uzskata, ka šāds notikums nav bijis un "Sprediķis Piņķu baznīcā" ir tikai A. Čaka "fantāzijas auglis", kamēr citi pamato notikuma patiesumu.
2003. gadā uzsāka baznīcas ērģeļu atjaunošanu, 2004. gadā veica Piņķu baznīcas jumta un torņa stāva restaurāciju. 2018. gada septembrī baznīcas tornī izcēlās ugunsgrēks, kas smagi sabojāja pašu torni. Torņa atjaunošana pabeigta 2019. gada janvārī.
Zelta sietiņš (animācijas filma)

Sižets

Animācijas filmas pamatā ir Raiņa dzejoļi bērniem "Mākonītis un mākonīte", "Saule un mēness" un "Zelta sietiņš".
Medlina Olbraita

Biogrāfija

Dzimusi Prāgā čehoslovāku diplomāta Josefa Korbela ģimenē. 1948. gadā, kad Čehoslovākijā pe varas nāca komunisti, kopā ar ģimeni emigrēja uz ASV, kur tēvs sāka strādāt Denveras universitātē (viena no Olbraitas tēva skolniecēm bija cita nākamā ASV Valsts sekretāre — Kondolīza Raisa). 1957. gadā Olbraita ieguva ASV pilsonību. Studēja Veslijas koledžā, Džonsa Hopkinsa universitātē un Kolumbijas universitātē.
No 1976. gada aktīvi darbojās kā padomdevēja dažādiem Demokrātiskās partijas politiķiem un sabiedriskām organizācijām. Īpaši specializējās Centrāleiropas un Austrumeiropas politikā. No 1993. līdz 1997. gadam bija ASV vēstniece ANO, kur viņai izveidojās sarežģitas attiecības ar toreizējo ANO ģenerālsekretāru Butrosu Butrsu-Gali. Ieņēma neviennozīmīgu politisku nostāju Ruandas genocīda laikā.
No 1997. līdz 2001. gadam Madlēna Olbraita bija ASV Valsts sekretāre un kļuva par vēsturē pirmo sievieti šajā amatā. Tomēr, tā kā viņa bija naturalizēta ASV pilsone, viņa tika izslēgta no tiesībām kontrolēt kodolčemodānu. Amata veikšanas laikā spēcīgi ietekmēja ASV politiku Balkānu karu laikā.
Spiša

Spiša (slovāku: Spiš, latīņu: Cips/Zepus/Scepus, vācu: Zips, ungāru: Szepes, poļu: Spisz) ir vēsturisks novads Slovākijas austrumos, neliels šī novada areāls atrodas arī Polijā. 
Reģiona īpatnības nosaka slovāku, vācu (kuri šeit dēvēti par sakšiem), ungāru un rusīnu iedzīvotāju mijiedarbība. No 11. gadsimta līdz 1918. gadam, kad dibinājās Čehoslovākija, reģions ietilpa Ungārijas karalistes Sepešas komitātā. Daudzās Spišas pilsētās vairums iedzīvotāju bija vācieši. 1412. gadā 16 sakšu pilsētas, izkliedētas pa reģionu, tika ieķīlātas Polijai. Tā kā parāds netika atdots, šīs 16 pilsētas ietilpa Polijā līdz par Polijas pirmajai dalīšanai 1772. gadā. Viduslaikos reģiona galvenais centrs bija Spišas pils, vēlāk tā bija Levoča, bet mūsdienās reģiona lielākā pilsēta ir Poprada.
Džērsija

Sports

Džērsijas nacionālās komandas piedalās kā atsevišķa nācija Nāciju Sadraudzības spēlēs un Salu spēlēs. 1997. gadā Džersijā notika 7. Salu spēles.
Aleksejs Cvetkovs

Spēlētāja karjera

Savu spēlētāja karjeru Cvetkovs uzsāka Čerepovecā, 1998.—99. sezonā spēlējot "Severstal" otrajā komandā, kas tolaik spēlēja Krievijas Augstākajā līgā. 1999.—2000. sezonā Aleksejs aizvadīja arī savas pirmās spēles Krievijas Superlīgā. 2000. gada vasarā Cvetkovs pievienojās Sanktpēterburgas "SKA" sastāvam, tās rindās spēlējot līdz pat 2003.—04. sezonas noslēgumam. Savu karjeru Aleksejs turpināja Balašihas "HK MVD" rindās. 2009.—10. sezonā komanda tika līdz Gagarina kausa izcīņas finālam, kurā gan septiņās spēlēs piekāpās Kazaņas "Ak Bars", bet Cvetkovs ar lielisku sniegumu bija visas līgas izslēgšanas spēļu visvairāk rezultatīvas piespēles atdevušais spēlētājs. Pēc sezonas beigām Cvetkovs pievienojās Čerepovecas "Severstal" sastāvam.
"Severstal" rindās Cvetkovs aizvadīja nākamās divas sezonas, taču 2012. gada vasarā hokejists pievienojās Maskavas "Dinamo" rindām, kopā ar komandu izcīnot Gagarina kausu. 2015.—16. gada sezonā ar 39 rezultativitātes punktiem Cvetkovs bija rezultatīvākais komandas spēlētājs. 2017. gada vasarā pārcēlās uz HK Soči rindām.
Stirnienes baznīca

Vēsture

Pirmā Stirnienes katoļu baznīca šeit tika uzcelta 1757.-1767. gadā. Tā bija koka baznīca, ko 1913. gadā pēc jaunās mūra baznīcas uzcelšanas nojauca un pārveda uz Rudzātu draudzi, kur izmantoja jaunceļamās baznīcas vajadzībām.
Pašreizējās baznīca tika uzcelta 1907. gadā. Pirmais, kurš sāka domāt par jaunas mūra baznīcas celtniecību Stirnienē, bija prāvests Jāzeps Visockis, kurš dzīvoja Atašienē un pārzināja Atašienes filiālbaznīcu. Pārceļot prāvestu 1881. gadā uz Varakļānu draudzi, Visockis atvēlēja 7100 zelta rubļu Stirnienes baznīcas celtniecībai. Taču baznīcu sāka celt tikai 1902. gadā, to veca prāvests Pauls Virketis Tiltagala sādžā, netālu no Aizkalniešu, kā agrāk sauca Stirnienes dzelzceļa staciju. Baznīcu uzcēla 1907. gadā un 1914. gada 28. jūnijā to Mogiļevas arhibīskaps V. Kļučinskis konsekrēja Svētā Laurencija godam. Baznīca cietusi Otrajā Pasules karā, tai tika saspridzināti torņi, jumts, bojā gājušas ērģeles, taču pakāpeniski baznīca tika atjaunota — 1961. gadā prāvesta Antona Blaževiča vadībā atjaunoja torņus un jumtu, uzliekot arī skārda jumtu, uzmeta jaunu apmetumu, izkrāsoja baznīcas iekšpusi. Vēlāk prāvesta Staņislava Petuško darbības laikā 1966. gadā uzstādīja meistaru Vanaģeļa un Tikera izgatavoto Jēzus Sirds altāri, tika izgatavoti jauni procesijas karogi, 1968. gadā uzcēla plebāniju un saimniecības ēkas, līdz 1979. gadam baznīcas jumtam beidza skārda nomaiņu, nokrāsoja torņus, pārkrāsoja baznīcas iekšpusi un ievilka elektroinstalāciju.
2006. gadā draudze saņēma dāvinājumu — ērģeles no Getingenes draudzes Vācijā, kuras 2007. gada vasarā uzstādīja Alvja Melbārža ērģeļgarbnīcas meistari. Baznīcas dārzā ir apbedīts prāvests Pauls Virketis.

Draudze

Patsāvīga draudze radās 18. gadsimta otrajā pusē.
Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Rēzeknes-Aglonas diecēzē. Pašlaik draudzi apkalpo prāvests Rolands Abrickis. Draudzei ir četras kapsētas — Stirnienes kapsēta, Teilānu kapsēta, Kapinieku kapsēta un Saliešu kapsēta.

Draudzes lielākie svētki

Draudzes lielākie svētki ir Svētā Jura diena, Svētā Antona diena, Škaplera diena, Svētā Laura diena, Jaunavas Marijas dzimšanas diena.

Tehniska informācija

Stirnienes baznīca ir laukameņu mūra — sarkanu ķieģeļu ēka ar diviem torņiem ar skārda jumtu, tā ir iekšpusē trīsnavu telpa ar velvē veidotiem griestiem, kas balstās uz mūra pīlāriem. Baznīca ir 25,5 metrus gara un 15,30 metrus plata, tās grīda ir klāta ar flīžu grīdu. Apkārt dievnama dārzam ir mūra žogs.

Interjers

Lielajā altārī atrodas altārglezna "Jēzus Olīvu dārzā", kuras autors ir mākslinieks Bitkovs. Svētā Antona altārī ir redzama glezna "Svētais Padujas Antons ar Bērnu Jēzu uz rokām", aplūkojami ir arī Svētā Jura un Jēzus Sirds altāri. Altāri ir apzeltīti.
Kā Lupatiņi veseļojās

Sižets

Cimdiņš ir saaukstējies. Tā rezultātā viņš bieži šķauda, kā arī viņam sāp kakls. Visi vēlas aprūpēt Cimdiņu. Tā kā Cimdiņa slimošana izskatās jauki, Lakatiņam sāk kaut kas sāpēt. Kad Zeķīte sāk ārstēšanu ar konfekšu palīdzību, arī Spilventiņš sāk justies slims.
Jānis Langijs

Dzīvesstāsts

No 1630. līdz 1633. gadam studēja Kēnigsbergā. No 1638. līdz 1656. gadam bija Nīcas un Bārtas draudzes mācītāja Grēvija (Graevius) palīgs. No 1656. līdz 1658. gadam - Kandavas draudzes mācītājs. No 1658. gada līdz vismaz 1684. gadam atkal Nīcas mācītājs kopā ar Grēviju. 1685. gadā pabeidza veidot pirmo latviski-vācisko vārdnīcu, kas manuskripta formā glabājusies Heidelbergas universitātes bibliotēkā, kur to 1923. gadā atrada valodnieks Jānis Zēvers.
EBay

Vēsture

Interneta izsoļu vietne dibināta kā AuctionWeb Sanhosē, Kalifornijā, 1995. gada 3. septembrī. Tās dibinātājs ir Francijā dzimušais irāņu izcelsmes programmētājs Pjērs Omidjars. Tā bija daļa no lielākas personīgās vietnes, kurā Omidjars pajokoja par Ebolas vīrusu.
Viens no pirmajiem priekšmetiem, ko par $14,83 pārdeva eBay izsolē, bija sabojāts lāzera rādāmkociņš. Pārsteidzoši, bet kad Omidjars sazinājās ar uzvarētāju, jautādams, vai viņš saprot, ka nopircis sabojātu lāzera rādāmkociņu? "Es esmu sabojātu lāzera rādāmkociņu kolekcionārs", paskaidroja pircējs." Tāpat visai plaši zināms stāsts par to, ka uzņēmums tika izveidots, lai Omidjara līgavai būtu iespējams mainīt PEZ konfekšu turētājus ar citiem kolekcionāriem, ko pati kompānija vēlāk apstiprināja.
Savu pašreizējo nosaukumu eBay ieguva 1997. gada septembrī. Sākumā Omidjars vietni vēlējies nosaukt par Echo Bay Technology Group. Tomēr vietnes nosaukums EchoBay.com jau piederēja zelta ieguves uzņēmumam Echo Bay Mines, un nosaukums tika saīsināts uz eBay.com.
Turpmākos gados eBay attīstījās no tirgus platformas "klients klientam" (C2C) līdz "bizness klientam" (B2C), ko izmantoja kā fiziskas, tā juridiskas personas.
270. Abrenes sapieru bataljons

Izveidošana

270. Abrenes sapieru bataljonu saformēja kapteinis Pēteris Saulītis 1942. gada 9. maijā Abrenē no Ziemeļlatgales reģiona brīvprātīgajiem kā 20-E latviešu policijas bataljonu, taču jau 18. maijā tas tika pārsaukt par 270. Abrenes sapieru bataljonu, tā sastāvā bija 11 virsnieki, 49 instruktori un 543 kareivji.

Dienesta gaitas

Jau drīz pēc saformēšanas 270. bataljons bija spiests ne tikai nodarboties ar inženiertehnisko uzdevumu veikšanu, bet arī iesaistīties kaujas darbībā. No 28. jūnija līdz pat jūlija vidum bataljons, līdz ar vairākām vācu vienībām, piedalījās ap 400 vīru lielas, labi bruņotas partizānu grupas apkarošanā Ostrovas-Sebežas rajonā, zaudējot vairākus kritušos, tostarp 4. rotas komandieri virsleitnantu Lipski. 1942. gada vasaras beigās bataljonu iesaistīja dzelzceļa būves darbos frontes tiešā aizmugurē.
1943. gada 18. martā bataljonu pārdēvēja par 672. austrumu sapieru bataljonu (vācu: Ost-Pionier-Bataillon 672) un 5. septembrī pievienoja vācu 281. sardzes divīzijai, tās sastāvā bataljons piedalījās kaujās pie Opočkas Pleskavas tuvumā 1943. gada rudenī, kā arī Panteru līnijas aizsardzībā 1944. gada sākumā, līdz 1944. gada 1. jūlijam tas bija zaudējis 26 kritušos, 11 no ievainojumiem mirušos un 61 ievainoto, bataljona sastāvu 1. jūlijā veidoja 36 virsnieki, 124 instruktori un 468 kareivji. Vēlāk bataljons līdz ar vācu 281. divīziju nonāca Kurzemes cietoksnī, novietojoties frontes iecirknī pie Tukuma. 1944. gada jūlijā bataljons tika atdalīts no 281. divīzijas, to 1945. gada janvārī izveda uz Vāciju, un pakļauts VI armijas SS korpusam Armiju grupas Kurzeme sastāvā.
Bataljons padevās gūstā līdz ar kapitulāciju 1945. gada 8. maijā 300 vīru sastāvā.