google/wiki40b huggingface dataset:
Brūnā čakste

Izplatība

Brūnā čakste izplatīta gandrīz visā Eiropā, izņemot teritorijas Pireneju pussalas dienvidos, b virzienāet uz ziemeļiem sastopama tikai līdz Skandināvijas un Somijas vidienei. Tā ir sastopama arī Āzijas rietumdaļā. Ziemas laikā brūnā čakste migrē uz tropisko Āfriku. Tās populācija kopumā samazinās, un Lielbritānijā brūnā čakste, iespējams, ir izmirusi.

Latvijā

Latvijā brūnā čakste ir parasta un izplatīta ligzdotāja. Tā ir tipiska Latvijas lauku ainavas suga, kas iekļauta Eiropas lauku putnu indeksā Latvijai. Ligzdo aptuveni 20 000—40 000 ligzdojošu pāru, un, iespējams, to skaits pieaug. Brūnā čakste uz Latviju atlido maija beigās, aizlido augustā - septembrī.

Izskats

Brūnā čakste ir neliels dziedātājputns ar proporcionāli īsiem spārniem un garu asti. Tas ir tikai nedaudz lielāks par zvirbuli. Ķermeņa garums 16—18 cm, svars 22,5—35 g. 
Tēviņiem un mātītēm ir atšķirīgs apspalvojums: tēviņu spārni un aste ir sarkanbrūna, muguras, tāpat kā galvas apspalvojums, tumši pelēks, vēders gaiši pelēks, uz acīm čakstēm raksturīgā melnā joslu jeb maska; mātītes ir mazāk košas, tumšā maska uz acīm tām ir tik tikko pamanāma, mugura brūna, vēders gaiši pelēks ar tumšiem lokveida raibumiem; jaunie putni izskatā ir līdzīgi mātītēm, tikai to mugurpuse raibumota.

Uzvedība un barība

Brūnā čakste barojas ar lieliem kukaiņiem, maziem putniņiem, vardēm, grauzējiem un ķirzakām. Ornitologs Aldis Freibergs saka: "Brūnā čakste ir mazs un agresīvs putns. Tas ir vanags miniatūrā, kurš ķer vardes, sienāžus, peles. Vajadzības gadījumā tas var ieklupt krāgā arī cilvēkam." Kā visas čakstes tā veido barības krājumus, medījumu uzdurot uz asiem, sausiem zariņiem vai ērkšķiem. Brūnajām čakstēm patīk izcirtumi, jo īpaši ar krūmiem un sīkiem kociņiem aizauguši izcirtumi, kas veido čakstēm piemērotu biotopu, pulcējot kukaiņus.

Ligzdošana

Sezonā viens perējums. Ligzdo krūmos vai žagaru kaudzēs (0,25—4 m augstumā no zemes), laikā no maija līdz jūlija beigām. Kausveida ligzda tiek būvēta no zāles stiebriņiem, saknītēm un sūnām, izklāta ar zīdītāju vilnu. Dējumā parasto 3—7 olas. Inkubācijas periods ilgst 14—16 dienas, perē tikai mātīte, bet tēviņš to tikmēr baro. Jaunie putni izlido 13—17 dienu vecumā.
Progress M-14M

Krava

Kopējā kravas masa starta brīdī bija 2669 kg. Īpašajās tvertnēs ietilpa degviela pašam kuģim (539 kg) un stacijas dzinējsistēmai (250 kg), skābeklis (50 kg), ūdens (420 kg). Hermētiskajā kravas telpā (pavisam 1410 kg) atradās iekārtas stacijas apkalpošanai un zinātniskajiem pētījumiem, pārtikas preces, apģērbs, higiēnas, medicīnas preces, tai skaitā 199 kg amerikāņu segmentam.

Lidojuma gaita

Progress M-14M startēja no Baikonuras kosmodroma 2012. gada 25. janvārī 23:06:40UTC ar nesējraķeti Sojuz-U.
Saslēgšanās ar SKS notika 28. janvārī 00:09 UTC pie Pirs moduļa automātiskā režīmā.
2012. gada 19. aprīlī 11:03:38 UTC Progress M-14M atvienojās no SKS. Deviņu dienu autonomā lidojumā tika veikts eksperiments Radar-Progress.
28. aprīlī Progress M-14M tika novadīts no orbītas. 13:46 UTC bremzēšanas manevram tika iedarbināts kosmiskā aparāta dzinējs. Kosmosa kuģis nogāja no orbītas un sadega Zemes atmosfērā. Nesadegušās daļas aptuveni 14:39 UTC iekrita Klusā okeāna dienviddaļā.
Indīgā atmatene

Augšanas apstākļi

Humusa saprotrofe. Aug no jūlija līdz oktobrim zālē vai atsegtā augsnē krūmos, parkos, kapsētās, ceļmalās, pļavās, lapu koku mežos.

Barības vērtība

Indīga, izraisa gremošanas traucējumus, vemšanu un galvassāpes. Vienlaikus tiek atzīmēti fakti, ka daļai cilvēku šādas reakcijas uz viņu nav, sākot no pirmā sugas aprakstītāja 1876. gadā L. G. Ženevjē (Leon Gaston Genevier), kurš norādīja to kā Nantes apkaimē ēdamu. Tomēr pašlaik domā, ka Ženevjē gadījumā visdrīzāk notikusi līdzīgu sugu sajaukšana, kas ar atmateņu sugām viegli gadās to līdzības dēļ. Dažu cilvēku paaugstinātā izturība pret toksīniem arī nav pietiekams iemeslu sugu vispār neatzīt par indīgu, jo indīgā atmatene ir starp tām sēņu sugām, ar kurām pasaulē saindējas visbiežāk, un dažos rajonos, kā Austrālijas Viktorijas štatā, šai ziņā tā ir pirmajā vietā.

Līdzīgās sugas

Visas citas atmatenes Latvijā ir labas ēdamās sēnes, tāpēc šī ir vienīgā atmateņu suga, kuru noteikti jāprot atšķirt no pārējām. Pamatatšķirības ir nepatīkamā slimnīcas smaka un spēcīgā dzeltēšana griezumā (kura vājinās ar vecumu). Vēl dzeltē arī tīruma atmatene, cildenā atmatene un dzeltējošā atmatene, bet tām šis process nav tik ātrs un spēcīgs un visām tām ir patīkama anīsa vai mandeļu smarža. Atmatenēm radnieciskās mušmires atšķiras no tām ar savām vienmēr baltajām lapiņām.
Krimuldas pagasts

Hidrogrāfija

Upes: Berna tece, Grašupīte, Kalna upe, Lorupe, Melnupīte, Melnupīte, Runtiņš, Zāģeru upīte.
Ezeri: Jērkules ezers, Katrīndzirnavu ezers, Kauliņezers, Pīļu ezers, Punga.

Vēsture

1935. gadā Rīgas apriņķa Krimuldas pagasta platība bija 76,4 km². 1945. gadā pagastā izveidoja Krimuldas un Gaveņu ciema padomes. 1954. gadā Krimuldas ciemam pievienoja Gaveņu ciemu, 1956. gadā daļu Inčukalna un Siguldas ciemu, 1963. gadā Turaidas ciemu. 1953. gadā daļu Krimuldas un Turaidas pievienoja Siguldas pilsētai. 1990. gadā ciemu pārdēvēja par pagastu. 2009. gadā Rīgas rajona Krimuldas pagasts apvienojās ar Limbažu rajona Lēdurgas pagastu, izveidojot Krimuldas novadu.
Aphodiinae

Izplatība

Aphodiinae apakšdzimtas vaboles sastopamas visā pasaulē, visvairāk sugu dzīvo Vecās pasaules siltākās vidēs. Ceturtdaļa sastopamas Austrālijā un Jaunajā pasaulē (ap 820 sugu). Dažas sugas sastopamas Eiropā, Ziemeļamerikā un Austrālijā. Divas sugas (Acrossidius tasmaniae un Ataenius picinus) dzīvo Jaunzēlandē.

Pieaugušo vaboļu apraksts

Tās ir mazas vai vidēji lielas vaboles, kas sasniedz 0,8 līdz 16 mm garumā; parasti ir ne garākas par 8 mm. Ķermenis ir iegarens vai ovāls.

Ekoloģija

Aphodiinae vaboles kopā ar Scarabaeinae un Geotrupinae (no mēslvaboļu dzimtas) apakšdzimtu vabolēm sastāda lielāko mēslvaboļu daļu. Lielāka šo apakšdzimtu vaboļu ir morfoloģiski, ekoloģiski un uzvedībā adaptētas baroties ar zīdītāju (galvenokārt zālēdāju) ekskrementiem (koprofāgi). Atšķirībā no Scarabaeinae un Geotrupinae vabolēm, kuras ir parakoprīdi vai telekoprīdi (kas nozīmē, ka vaboles daļu mēsla ierok zemē zem vai attālumā no kopējā mēsla), Aphodiinae vairākums ir endokoprīdi (mēslu iedzīvotāji), tās parasti barojas un vairojas mēsla iekšienē, dažas citas sugas ir saprofāgi, kas barojas un vairojas augsnē ar pūstošiem augiem, ir arī jaukti koprofāgi un saprofāgi. Pieaugušam vabolēm ir reducētas mandibulas un pielāgotas barošanai galvenokārt ar baktērijām un ar raugiem bagātiem šķidrumiem mēslos vai pūstošās vielās.
Starp apakšdzimtas pārstāvjiem sastopamas arī mirmekofilas un termitofilas sugas. Tie izpauž inkvilinismu, dzīvojot šo kukaiņu ligzdās un ēdot olas. Borneo salas Pterobius itiokai apdzīvo Crematogaster difformis skudru ligzdas, kuras skudras taisa zem koku mizām un zem mirmekofītisku epifītisku paparžu sugām no Platycerium un Lecanopteris. Aphodius dugesi ir, iespējams, mirmekofila suga, jo atrasta Atta ģints skudru ligzdā.
Citas sugas, no Australoxenella, Bruneixenus ģintīm ir termitofilas sugas, kuras dzīvo termītu ligzdās.
Dancis

Termins "dancis" pārsvarā tiek lietots, lai apzīmētu tautas deju, kaut arī nereti to lieto vispārināti, runājot par dažāda veida dejām un dejiskām izdarībām. Kopš folkloras kustības uzplaukuma 20. gs. 80. gados, kad tika atjaunota prakse dejot horeogrāfiski neapdarinātas tautas dejas, ar danci visbiežāk apzīmē tautas deju tās senākajā, nepārveidotajā veidā - tādā, kāda tā ir pierakstīta no teicējiem un kāda tika dejota dabiskās situācijās 19. gs. beigās un 20. gs. sākumā. Danči ir ļoti demokrātisks dejas veids un tos var viegli iemācīties un dejot ikkatrs.
Horeogrāfiski neapdarinātas dejas vēl arī mēdz dēvēt par etnogrāfiskajām dejām, tradicionālajām dejām vai folkloras dejām.

Danču klubi

Danču dejošana notiek gan dažādos folkloras pasākumos, gan arī speciālos danču klubos. Danču klubi radās 20 gs. pēdējā ceturksnī daudzviet Eiropā, ar nodomu atdzīvināt un kopt tradīciju dejot tautas dejas to dabiskajā formā, kā arī pētīt popularizēt un godā celt tradicionālo kultūru. Danču klubu kustības iespaidā ir veikti daudzi pētījumi un ekspedīcijas, tādējādi saglabājot un tālāk attīstot tautas kultūras mantojumu. Danču klubos tiek arī spēlēts uz tradicionāliem mūzikas instrumentiem un tiek praktizētas tradicionālās instrumentu spēles stili. Šobrīd danču klubi aktīvi darbojas Ungārijā (Táncház), Polijā, Baltijas valstīs kā arī citur.
Titāna tetrahlorīds

Iegūšana

Titāna tetrahlorīdu iegūst reducējot titāna rūdu (parasti ilmenītu vai rutilu) ar ogli hlora atmosfērā pie 900C.
2FeTiO₃ + 7Cl₂ + 6C → 2TiCl₄ + 2FeCl₃ + 6CO
Piemaisījumus atdala destilējot. Tā, kā titāna tetrahlorīds ir visu pārējo titāna savienojumu izejviela, tas ir lētākais titāna savienojums.

Īpašības

Tīrs titāna tetrahlorīds ir blīvs, bezkrāsains šķidrums, lai arī netīrā veidā tas var būt dzeltenīgs vai pat brūns. Atšķirībā no gandrīz visiem pārējiem pārejas metālu hlorīdiem, titāna tetrahlorīds ir šķidrums, tas ir tāpēc, ka tas ir molekulārs savienojums (molekulas neveido stipras saites savā starpā). Gandrīz visi pārējie pārejas metālu hlorīdi ir polimēri.
Titāna tetrahlorīds šķīst nepolāros šķīdinātājos, tādos kā toluols un hlorogļūdeņraži.
Titāna tetrahlorīds reaģē ar ūdeni, veidojot titāna dioksīdu un sālsskābi:
TiCl₄ + 2H₂O → TiO₂ + 4HCl
Šo reakciju lieto, lai iegūtu tīru titāna dioksīdu, un agrāk lietoja, lai taisītu dūmus (tagad vairs nelieto, jo šādi dūmi satur ļoti daudz sālsskābes, kas ir korozīva).
Reducējot titāna tetrahlorīdu ar magniju vai nātriju, iegūst metālisku titānu (parasti lieto magniju):
2Mg + TiCl₄ → 2MgCl₂(šķ) + Ti
Tā, kā magnijs ir relatīvi dārgs (jo to iegūst ar elektrolīzi), titāns ir vēl dārgāks (jo tā iegūšanai patērē magniju).
Titāna tetrahlorīdu iespējams oksidēt ar skābekli:
TiCl₄ + O₂ → TiO₂ + 2Cl₂
Šo reakciju dažreiz lieto titāna dioksīda attīrīšanai, jo šeit veidojas brīvs hlors (nevis sālsskābe, kā ar ūdeni), kuru var lietot par izejvielu titāna hlorīda ieguvei no rūdas.
Mačala

Ekonomika

Mačala ir apkārtnē esošās lauksaimniecības industrijas komerciālais centrs. Lielā apjomā tiek audzēti banāni, kafija un kakao. Banānu industrija ir īpaši orientēta eksportam un ir sevišķi nozīmīga pilsētas ekonomikā. Banāni tiek pārkrauti tuvējā Bolivāra ostā. Mačalas ģeogrāfiskais ievietojums Gvajakilas tuvumā to padara arī par nozīmīgu transporta mezglu. Ceļotāji, kuri dodas uz dienvidiem Peru virzienā vai uz ziemeļiem Gvakajilas virzienā, dodas cauri pilsētai. Pilsēta nav īpaši populāra Ekvadoras vai ārvalstu tūristu vidū, lai arī tā izvietojusies tuvu Klusajam okeānam un tā pludmalēm. 2007. gadā piepilsētā tika atklāts pirmais lielveikals ar kinoteātri.

Transports

Santarosas Starptautiskā lidosta (IATA: ETR, ICAO: SERO) ir pilsētas galvenā lidosta. Uz galvaspilsētu Kito regulārus reisus nodrošina Ekvadoras lidsabiedrība TAME.
Olivers Zecingers

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru uzbrucējs sāka 1999.—2000. gada sezonā, kad debitēja SM līgas vienības Tamperes "Ilves" sastāvā. Komandas sastāvā viņam nostiprināties neizdevās, 2001.—02. gada sezonas vidū pārceļoties uz Austrijas hokeja līgas vienību Lincas "Black Wings". 2002. gadā uzbrucējs pievienojās Lahti "Pelicans", taču 2003.—04. gada sezonas vidū pārcēlās uz HPK vienību.
No 2005. līdz 2007. gadam Zecingers spēlēja Vīnes "Capitals" sastāvā, taču tad pārcēlās uz Ziemeļameriku un 2007.—08. gada sezonu aizvadīja Amerikas hokeja līgas vienībā Milvoki "Admirals". Sezonu austrietis noslēdza Šveices hokeja līgas vienībā Langnavas "Tigers", tās rindās aizvadot arī 2008.—09. gada sezonu. No 2010. līdz 2014. gadam spēlēja Lausanne HC sastāvā.
Austrijas hokeja izlases rindās spēlējis 2002. un 2014. gada olimpisko spēļu turnīros, kā arī 11 Pasaules čempionātos.
Snēpeles muiža

Snēpeles muižas pils ir Snēpeles muižas kungu dzīvojamā ēka, kas atrodas Kuldīgas novada Snēpeles pagastā, Snēpelē. Tā ir bijusi barona Hāna medību pils, celta 19. gs sākumā. Pilī mākslinieciski augstvērtīgi objekti ir fasādes dekoratīvā apdare, lieveņa margas un durvju komplekts, trīs krāsnis. Mūsdienās — Snēpeles pamatskola

Pils

Celtnes abās pusēs ir kolonnām rotāti portiki. Saglabājušās 19. gs. durvju vērtnes. Parka pusē aplūkojamas 19. gs. kaltas dzelzs margas.  Ēkas abās pusēs kolonnām rotāti portiki, parka pusē kaltas dzelzs margas no 19. gs., ārdurvju vērtnes no 19. gs. otrās puses. Pirmajā stāvā izvietota zāle, baroneses guļamistaba ar palīgtelpām un piecas caurstaigājamas istabas. Otrajā stāvā barona medību viesu atpūtas telpas - katrai lielākajai telpai klāt neliela guļamistaba. Pagrabstāvā bijusi virtuve ar palīgtelpām (tagad skolas ēdnīca). Ēdieni uz otrā stāva ēdamzāli nogādāti ar liftu.
Saglabājušies 3 kamīni, 4 kolonnas un 4 krāsnis ar ornamentiem. Koridoru galos otrajā stāvā saglabājušies lieli pusapaļi logi ar ornamentiem.
Pils zālē ir bijis skaists griestu gleznojums, tas aizkrāsots. Jumtu sedz māla dakstiņi. Pili apsilda 32 krāsnis.
Pils telpas kopš 1924. gada pielāgotas skolas vajadzībām (mūsdienās Snēpeles pamatskola).
Kalcitonīns

Kalcitonīns ir peptīdhormons, ko sekretē vairogdziedzera parafolikulārās jeb C šūnas, un tas samazina kalcija līmeni asinīs. Kalcitonīns ir atrodams gan zivīm, gan rāpuļiem, gan putniem, gan zīdītājiem. Tā nozīme cilvēka ķermenī nav līdz galam izprasta, jo kalcitonīna trūkums vai pārprodukcija neveicina nevienu saslimšanu. Kalcitonīnam ir lielākoties pretēja darbība parathormonam, kas ir galvenais kalcija regulators cilvēkam. Kalcitonīns samazina kalcija uzsūkšanos no zarnu trakta, samazina osteoklastu aktivitāti kaulos, samazina kalcija reabsorbciju nieru kanāliņos, tādējādi veicinot kalcija izvadi ar urīnu.
Beks Vezerss

Notikumi Everestā

1996. gada maijā Beks Vezerss bija viens no Jaunzēlandes alpīnista Roba Hola vadītās Everesta grupas dalībniekiem. Pēc aklimatizācijas posma 10. maijā grupa uzsāka ceļu uz virsotni. Tomēr Beks Vezers redzes problēmu dēļ vairs nevarēja turpināt ceļu, viņš gandrīz neko vairs neredzēja. Viņš palika gaidīt atgriežamies no virsotnes Robu Holu, kurš viņam palīdzētu nokļūt lejā nometnē. Drīz sākās spēcīga sniega vētra ap Everesta virsotni. Temperatūra noslīdēja līdz -50 °C. Vētras dēļ Robs Hols atpakaļceļā no virsotnes gāja bojā. Šajā dienā, 1996. gada 11. maijā, gāja bojā vēl 7 alpīnisti. 
Vezerss kopā ar dažiem citiem alpīnistiem mēģināja tikt atpakaļ uz nometni, bet nespēja. Kad pēc vairākām stundām ieradās glābēji, Beks Vezerss acīmredzami nedzīvs gulēja sniegā. Tur viņš tika atstāts, uzskatot, ka viņš ir miris. Taču viņš nebija miris, bet gan iegrimis letarģiskā stāvoklī. Šādi ar seju sniegā Beks pavadīja visu atlikušo dienu un visu nakti, kā arī nākamo dienu līdz vēlai pēcpusdienai. Šajā ārkārtīgajā aukstumā viņa sirdspuksti bija tikai vienu reizi minūtē un ieelpa tik lēna, ka tikai niecīgs dvašas vilciens noturēja smadzenes pie dzīvības. Beks visu laiku domāja par savu ģimeni, un vēlme atkal to redzēt atjaunoja viņa dzīvotgribu. Vēlme kļuva tik liela, ka viņam izdevās piecelties kājās, viņš sāka iet, līdz sasniedza nometni, kur viņam tika sniegta pirmā palīdzība. Pēc tam viņu ar helikopteru pārveda uz slimnīcu. Šo lidojumu, kas tajā laikā augstkalnu apstākļos skaitījās neiespējams, veica Nepālas militārais pilots KC Madan. 
Pēc palīdzības saņemšanas Beks Vezerss izdzīvoja, taču ārsti nesekmīgi centās glābt viņa abas plaukstas un apsaldēto degunu. Vēlāk nācās abas plaukstas un degunu amputēt.
Par pieredzēto Everestā Vezerss sarakstījis grāmatu Left for Dead: My Journey Home from Everest (2000).
By the Way

"By the Way" ir astotais amerikāņu alternatīvā roka grupas Red Hot Chili Peppers studijas albums, kurš ir izdots 2002. gada 9. jūlijā. Tā pirmajā pārdošanas nedēļā tika nopirkti 282 000 albuma kopiju un tas sasniedza otro vietu Billboard 200.
Augusts Jaunākais

Biogrāfija

Bijis viens no sava laika izglītotākajiem cilvēkiem, no 1594. līdz 1599. gadam mācījies Rostokas un Tībingenes universitātēs. Pēc studiju beigšanas apmeties Hicazkerē, kur gandrīz 30 gadus nodarbojies ar dažādiem zinātniskiem pētījumiem.
1616. gadā Leipcigā ar vārdu Gustavus Selenus izdevis traktātu "Šahs vai Karaliskā spēle" (vācu: Das Schach oder Königsspiel), kas bijusi viena no pirmajām šaham veltītajām vācu grāmatām. Grāmata bijusi ilustrēta ar nīderlandiešu mākslinieka Jākoba van der Heidena gravīrām un iekarojusi laikabiedru interesi. Grāmatā detalizēti aprakstīti gan mūsdienu šaha spēles noteikumi, gan tā sauktā kurjeršaha noteikumi, kas bijis populārs Vācijā no 13. līdz 18. gadsimtam. 1624. gadā Līneburgā izdevis savu otro grāmatu Cryptomenyticae et Cryptographiae libri IX.
1635. gadā mantojis Braunšveigas-Volfenbiteles hercoga titulu un kļuvis par Volfenbiteles hercogistes valdnieku. Pēc Trīsdesmitgadu kara hercogiste bijusi krietni izpostīta, un Augusts Jaunākais daudz pūļu veltījis saimnieciskās dzīves atjaunošanai, sakārtojot tiesību un nodokļu sistēmu. 1651. gadā viņš izdevis skolas reglamentu, bet 1657. gadā - baznīcas reglamentu. Nodibinājis Volfenbiteles bibliotēku, kurā savācis aptuveni 180000 dažādu grāmatu. Turpinājis arī savus zinātniskos pētījumus, kurus atspoguļojis grāmatās Geschichte des Herrn Jesu (1640) un Evang. Kirchenharmonie (1644).
Bijis precējies trīs reizes. Visās laulības kopā piedzimuši desmit bērni, no kuriem pieci miruši agrā bērnībā.
Space Adventures

Space Adventures, Ltd. ir ASV kompānija, kas plašāk pazīstama ar kosmiskā tūrisma organizēšanu, t.i., piedāvā privātpersonām veikt lidojumus kosmosā.
Space Adventures dibināta 1998. gadā. Galvenais birojs atrodas Viennā, Virdžīnijā un tās prezidents ir Eriks Endersons (Eric C. Anderson).
Kompānija piedāvā lidojumus uz Starptautisko kosmosa staciju (SKS), bezsvara stāvokļa izjušanu lidmašīnā, kosmonautu treniņus un rezervēšanu nākotnes suborbitālajiem lidojumiem.
1959. gada Eirovīzijas dziesmu konkurss

Norises vieta

Konkursu rīkoja Francija, kas bija ieguvusi tiesības rīkot konkursu pēc Andrē Klavo uzvaras 1958. gada konkursā. Kannas jau tajā laikā bija labi pazīstama, populāra pilsēta, iecienīts tūristu mērķis, kurā tika rīkots Kannu kinofestivāls. Ēka (Palais des Festivals et des Congrès), kurā noritēja konkurss, tika uzcelta 1949. gadā.

Konkursa dalībnieki

Luksemburga nepiedalījās kopš pirmā konkursa. Apvienotā Karaliste atgriezās konkursā pēc viena gada pārtraukuma un ieguva otro vietu. Kopā šajā konkursā Apvienotā Karaliste ieguvusi 15 reizes otro vietu. Šajā gadā debitēja Monako, kas ieguva pēdējo vietu.
Krišjānis Ancītis

Biogrāfija

Dzimis 1911. gada 28. oktobrī "Ancīšos", Aknīstes pagastā, saimnieka ģimenē.
Mācījies Aknīstes pagastskolā un Subates reālģimnāzijā. 1934. gadā absolvējis Latvijas Universitātes Filoloģijas un filozofijas fakultātes Baltu filoloģijas nodaļu. 1938.—1939. mācību gadā studējis slāvu filoloģiju, tai pašā laikā pasniedzis latviešu valodu Varšavas universitātē.
No 1933. līdz 1938. gadam strādājis par skolotāju Rīgā. No 1939. līdz 1940. gadam bijis Rakstu un mākslas kameras un no 1940. līdz 1944. gadam — Vēstures muzeja darbinieks.
1944. gadā viņu iesauca vācu armijā, nākamajā gadā tika saņemts gūstā. Līdz 1946. gadam atradies ieslodzījumā Uhtā, Komi APSR. Pēc Otrā pasaules kara Ancītis strādājis Valodas un literatūras institūtā, kur bijis ārštata materiālu vācējs, pēc tam bijis Vārdnīcu sektora štata darbinieks Valodas un literatūras institūtā.
No 1933. gada Ancītis publicēja apmēram 30 rakstus un kritiku, tai skaitā par Krišjāņa Barona un Garlība Merķeļa mūža darbu.
Miris 1963. gada 8. janvārī Rīgā, ticis apglabāts Meža kapos.
Tils Lindemans

Biogrāfija

Bērnu gadus Tils pavadīja Vendišas-Rambovas ciemā, netālu no Šverinas Vācijas ziemeļaustrumos. Tur viņš arī strādāja grozu pīšanas darbnīcā. Ģimene: tēvs Verners Lindemans bija mākslinieks, rakstnieks, dzejnieks (sarakstījis 34 grāmatas), ar kuru Tilam bija ļoti sarežģītas attiecības. Savā grāmatā "Maiks Oldfīlds šūpuļkrēslā" (vācu: Mike Oldfield im Schaukelstuhl), Verners Lindemans, ka dienasgrāmatā, apraksta konfliktu ar savu 19 gadīgo dēlu Tilu, (grāmatas varoni sauc Tims). Tila māte, drīz pēc šķiršanās, kad dēlam bija 12 gadi, bet viņa māsai — 6, apprecējās ar ASV pilsoni. 1993. gada 4. februārī Verners Lindemans nomira. Viņa kaps atrodas Cikhūzenes kapos. Nāve iestājās no alkohola lielas pārdozēšanas. Nomira viņš baznīcā. Tils nereizi nav apmeklējis tēva kapa vietu. Ir arī versija, ka dziesma Heirate mich, ir veltīta viņam, vai ar viņu kaut kā saistīta. Rostokā, par godu Verneram Lindemanim nosaukta skola. Tēvs ļoti vēlējās, lai dēls kļūtu par dzejnieku, principā, tā arī notika; bez tā ka grupas Rammstein vokālists ir gandrīz visu dziesmu tekstu autors, viņš vēl ir izdevis savu dzejoļu krājumu Messer. Tils nodarbojās ar peldēšanu, 10 gadu vecumā viņš iestājās sporta skolā, kas trenēja toreizējās Vācijas Demokrātiskās Republikas izlases sportistus, skolu viņš pabeidza ar izcilību (1979—1980). 1978. gadā Tils bija VDR izlases sastāvā Eiropas junioru peldēšanas čempionātā. Viņam vajadzēja piedalīties 1980. gada olimpiādē Maskavā. Bet viņam tas neizdevās. Peldētāja karjera beidzās, drīz pēc tam, kad aizbraucot uz Itālijas sacensībām, viņš pameta viesnīcu, kopā ar pazīstamu meiteni, lai apskatītu Itālijas galvaspilsētu Romu, tā kā iepriekš Tilam nebija iespējas brīvi aizbraukt uz ārzemēm. Nākamajā dienā viņš atgriezās viesnīcā, bet no nepatikšanām izvairīties neizdevās, viņu izsauca uz ilgām nopratināšanām VDR drošības dienestā. Bet Tils pameta peldēšanu ne tikai šī iemesla dēļ, pamatā bija vēdera muskuļu trauma, ko viņš ieguva treniņu laikā.
Tila draugs Rihards Kruspe piedāvāja dziedāt jaunajā grupā, kuru sen bija sapņojis izveidot. Tils par to bija ļoti izbrīnīts, jo viņš sevī nekad nebija pamanījis īpašas vokālās dotības, bet Rihards atteica, ka bieži dzirdējis, kā viņš dzied, pinot grozus, un ir pārliecināts, ka no viņa sanāks izcils dziedātājs. No piedāvājuma Tils neatteicās. Tā viņš kļuva par jaunizveidotās grupas Rammstein vokālistu. Līdz tam Tils spēlēja bungas pankroka grupā First Arsch. Uz doto brīdi Tils ir šķīries un viņām ir divas meitas (vecākā — Nele, dzimusi 1985. gadā un jaunākā — Marija Luīze, 1992. gadā).
Starija Darohi

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1524. gadā. Atradās Lietuvas lielkņazistē. Apdzīvotā vieta pievienota Krievijai pēc Polijas Otrās dalīšanas 1793. gadā. No 1920. gada - Baltkrievijas PSR sastāvā. Otrā pasaules kara laikā no 1941. gada 27. jūnija līdz 1944. gada 28. jūlijam pilsēta atradās vācu okupācijā.
Pirazols

Atrašanās dabā

Dabā pirazola atvasinājumi, atšķirībā no imidazola atvasinājumiem, tikpat kā nav sastopami un ir iegūstami sintētiski.

Iegūšana

Pirazolu un tā atvasinājumus iegūst, hidrazīnam un tā atvasinājumiem kondensējoties ar 1,3-dikarbonilsavienojumiem (diketoniem, aldehīdketoniem, ketokarbonskābēm).
Tie rodas arī, hidrazīnam iedarbojoties uz α,β-nepiesātinātiem aldehīdiem, ketoniem un karbonskābēm.
Pirazolu var iegūt, acetilēnam reaģējot ar diazometānu.

Īpašības

Pirazolam piemīt bāziskas īpašības. Tas viegli nitrējas un sulfurējas. Pirazoli ir visai stabili savienojumi, kam nav tieksmes uz sasveķošanos vai polimerizāciju. To minerālsāļi ir ļoti nestabili.
Pirazola gredzens ir noturīgs pret kālija permanganāta iedarbību.
Pirazola atvasinājumus iespējams reducēt ar nātrija un spirta palīdzību līdz pirazolīniem un pirazolidīniem, taču reducēšana noris visai grūti, tādēļ šādus savienojumus parasti iegūst ar citām metodēm.
Kartons

Kartons (franču: carton, no latīņu: charta - papīrs) ir papīra paveids. Tas ir cietāks un biezāks par parastu papīru un tā blīvums ir lielāks par 250g/m². Kartona galvenie raksturlielumi ir blīvums, biezums, mitruma saturs, kā arī izolējošā un uzsūcošā spēja. Kartonu izmanto kā iesaiņojamo materiālu un apdares materiālu, elektroizolācijas un apavu rūpniecības izejvielu.
Igaunijas augstākie pauguri

Šis ir Igaunijas augstāko pauguru saraksts. Visi 20 Igaunijas augstākie pauguri atrodas Hānjas augstienē. Igaunijas augstākais punkts ir 317,4 m augstais Lielais Munameģis.