google/wiki40b huggingface dataset:
Septiljons

1 000 000 000 000 000 000 000 000 jeb viens septiljons ir naturāls skaitlis starp skaitļiem 999 999 999 999 999 999 999 999 un 1 000 000 000 000 000 000 000 001.
Normālformā to pieraksta kā 10²⁴. Skaitļu apzīmēšanai septiljonos lieto prievārdu jota-, piemēram, jotabaits (YB). Kādas mērvienības kvadriljono daļu raksta kā 10⁻²⁴ un tās apzīmēšanai no 1991. gada lieto prievārdu jokto- (no grieķu: οκτώ — 'astoņi'). Sekundes septiljonā daļa ir joktosekunde (ys), metra septiljonā daļa ir joktometrs (ym), grama septiljonā daļa ir joktograms (yg). Pašlaik tas ir mazākais oficiāli apstiprinātais SI mērvienības priedēklis.
Vecmokas

Vēsture

Apdzīvotā vieta izveidojās ap bijušās Vecmoku muižas (Alt-Mocken) centru. Muiža vēstures avotos kā Moku muiža (Mowken Hof) pirmoreiz minēta 1460. gadā kā Livonijas ordeņa īpašums. Vecmoku pilskalns ir valsts nozīmes arheoloģiskais piemineklis.
Līdz 1949. gadam Vecmokās atradās Vecmoku pagasta valde. 1942. gadā Vecmokās bija ierīkota koncentrācijas nometne ebrejiem, Vecmoku mežā ir masu kapi.
Animācijas filma

Animācijas filma, arī multfilma un multiplikācijas filma, ir kinofilma, kas uzņemta, izmantojot animācijas filmēšanas tehniku. Tās parasti izrāda kinoteātros, televīzijā, datora ekrānos un citās elektroniskās ierīcēs. Animācijas filmas, līdzīgi kā pati animācija, arī dalās sīkākos žanros, tas ir, zīmētajās animācijas filmās, datoranimācijas filmās, leļļu animācijas filmās, plastilīna animācijas filmās un tā tālāk. Tās vēl tiek grupētas pilnmetrāžas animācijas filmās un īsajās animācijas filmās (filmiņas garums līdz pusstundai). Tiek veidoti, it īpaši televīzijā, arī animācijas seriāli.
Kārlis Valbrots

Biogrāfija

19. gadsimta beigās bijis viens no perspektīvākajiem Vācijas jaunajiem šahistiem. 1893. gadā Ķīlē 8. Vācijas šaha savienības kongresā dalījis 1.-2. vietu ar Kurtu fon Bardelebenu. Piedalījies arī Vācijas šaha savienības kongresos Drēzdenē (1892) un Leipcigā (1894, dalījis 4.-5. vietu). 1897. gada Berlīnes šaha turnīrā dalījis 3. vietu. Aizvadījis vairākus šaha mačus ar sava laika vadošajiem šahistiem. 1891. gadā uzvarējis Emīlu Šallopu ar 5½:3½ (+5, −3, =1); 1892. gadā uzvarējis Kurtu fon Bardelebenu ar 7:2 (+5, −0, =4); 1894. gadā nospēlējis neizšķirti ar Žaku Mizesu — 6½:6½ (+5 −5 =3).
Bijis aktīvs šaha spēles popularizators: sniedzis simultānspēles seansus, vadījis šaha nodarbības, nodibinājis divus šaha klubus. No 1899. gada septembra līdz 1902. gada februārim vadījis šaha nodaļu Berlīnes laikrakstā Berliner Lokal-Anzeiger.
Pāragri miris no tuberkulozes.
Toms Laurušs

Biogrāfija

Sekmīgi startējis dažādos Eiropas jauniešu šaha čempionātos. 2008. gadā vecuma grupā U-14 ieņēmis otro vietu, bet 2012. gadā vecuma grupā U-16 bijis trešais. 2009. gadā piedalījies Latvijas atklātajā šaha čempionātā, kur ierindojies 17. vietā. Lietuvas izlases sastāvā piedalījies Pasaules jauniešu (U-16) šaha olimpiādē Stambulā 2012. gadā, kur pie 1. galdiņa ieguvis individuālo sudraba medaļu. Tāpat pārstāvējis Lietuvas izlasi Eiropas komandu čempionātā 2013. un 2015. gadā, un Pasaules šaha olimpiādēs (2014, 2016). Lietuvas šaha čempionātos 2014. gadā bijis bronzas laureāts, bet 2015. gadā ieņēmis 4. vietu. 2016. gadā uzvarējis Lietuvas šaha čempionātā. 2018. gadā uzvarējis Latvijas šaha festivāla "Liepājas rokāde" ātrspēles turnīrā.
Viņa vecākā māsa Brigita Stoniene arī ir šahiste.
Gugols

Gugols ir izdomāts skaitlis — 1 ar 100 nullēm jeb 10¹⁰⁰, jeb 10 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000. Šim skaitlim nosaukumu piešķīra matemātiķis Edvards Kāzners. Viņš lūdza padomu savam deviņus gadus vecajam krustdēlam, kas 1938. gadā ieteica to nosaukt par gugolu (angļu: googol). Par godu gugolam nosaukta interneta meklētājprogramma Google.
18. trolejbusu maršruts (Rīga)

Maršruts

Virzienā Mežciems — Centrālā stacija trolejbusi kursē pa šādām ielām: Hipokrāta iela, Biķernieku iela, Ieriķu iela, Stirnu iela, Dzelzavas iela, Vaidavas iela, Ieriķu iela, Aleksandra Čaka iela, Marijas iela, Elizabetes iela un Satekles iela.
Virzienā Centrālā stacija — Mežciems trolejbusi kursē pa šādām ielām: Satekles iela, Marijas iela, Aleksandra Čaka iela, Ieriķu iela, Dzelzavas iela, Stirnu iela, Ieriķu iela, Biķernieku iela un Hipokrāta iela.

Vēsture

Maršruts tika atklāts 1979. gada 1. septembrī. Līdz 1985. gadam tas kursēja pa A. Deglava ielu, pēc tam sāka kursēt pa Zemitānu tiltu. Kopš 2011. gada 1. marta 18. trolejbusu maršrutā virzienā uz pilsētas centru tika ieviesta jauna pieturvieta "Dzelzceļa slimnīca". Tā atrodas Ieriķu ielā netālu no krustojuma ar Biķernieku ielu, starp pieturvietām "Sergeja Eizenšteina iela" un "Ieriķu iela".
Formula 3

Formula 3, jeb F3, kā tās bieži tiek sauktas saīsināti, ir sacīkšu sērijas, kurās parasti sacenšas jaunie braucēji. Par spēcīgāko no šīm līgām uzskata F3 Eirosēriju. Līdz šim no latviešiem šajās sacīkstēs ir piedalījušies Haralds Šlēgelmilhs un Karlīne Štāla.
Rauls Gonsaless

Karjera

Sešpadsmit gadus spēlējis Madrides "Real", kura galveno komandu pārstāvēja kopš 1994. gada, bet jauniešu sistēmā bija jau kopš 1992. gada. 2003. gadā kļuva par komandas kapteini. Trīskārtējs UEFA Čempionu līgas uzvarētājs "Real" sastāvā, turklāt, viņš ir arī Čempionu līgas visu laiku rezultatīvākais spēlētājs ar 61 vārtu guvumu. "Real" sastāvā Rauls ir guvis vairāk nekā 200 vārtu. Spānijas futbola čempionātā viņš ir trešais visu laiku rezultatīvākais spēlētājs, bet starp "Real" spēlētājiem pats rezultatīvākais.
Raula līgums ar "Real" beidzās 2011. gadā, tomēr tas automātiski tiktu pagarināts par gadu, ja viņš sezonā nospēlētu vismaz 30 spēles. Tika uzskatīts, ka Rauls Madrides "Real" rindās spēlēs līdz pat savas karjeras beigām, tomēr 2010. gada vidū spēlētājs paziņoja, ka pamet klubu, lai karjeru turpinātu Vācijas Bundeslīgas komandā Gelzenkirhenes "Schalke 04". Vācijā viņš nospēlēja līdz 2012. gada maijam, kad pārgāja uz Kataras klubu Dohas "Al Sadd", kurā bieži spēlē arī kā pussargs. 2013. gadā Rauls kļuva par Kataras čempionu.

Spānijas izlase

Spānijas izlasē Rauls ir nospēlējis 102 spēles laika posmā starp 1996. un 2006. gadu, iesitot 44 vārtus, kas padara viņu par visu laiku rezultatīvāko Spānijas izlases spēlētāju. Bijis arī Spānijas izlases kapteinis.
Rauls parasti spēlē ar 7. numuru, tomēr 1998. gada FIFA Pasaules kausā un 2000. gada Eiropas futbola čempionātā viņš valkāja kreklu ar numuru 10.

Privātā dzīve

Rauls ir precējies ar bijušo modeli Mamenu Sansu un viņiem ir seši bērni.
1980. gada vasaras olimpisko spēļu medaļu tabula

Šī ir 1980. gada vasaras olimpisko spēļu medaļu sadalījuma tabula. 1980. gada olimpiskajās spēlēs vismaz vienu medaļu izcīnīja 36 valstis, 44 valstis neizcīnīja nevienu medaļu.
Gaišzilā krāšņspāre

Morfoloģija

Gaišzilā krāšņspāre ir neliela auguma spāre, tās ķermenis ir smalks un slaids. Ķermeņa garums ir 30—36 mm, spārnu plētums apmēram 41 mm. To lielās fasetacis ir novietotas tālu viena no otras, ar plašu atstarpi.
Tēviņa galva, acis un ķermenis ir gaiši zils ar melniem rakstiem. Katrs ķermeņa segments atdalīts ar šauru, melnu joslu. Uz vēdera otrā posma ir melns "U" veida zīmējums, kas nesaskaras ar atdalošo melno josliņu. No trešā līdz piektajam segmentam melnā josla ir šaurāka, tad sestajam segmentam melnā josla ir platāka, bet septītais segments ir gandrīz melns, ar šauru zilu josliņu. Astotais un devītais segments ir gaiši zili, kas asi kontrastē ar blakus segmentiem. Augšpusē uz devītā segmenta paša gala ir neliels, melns plankumiņš.
Mātītes melnie raksti ir līdzīgi tēviņa rakstiem, bet tās ķermenis var būt pelēkzaļš, zaļš vai zilizaļš. Melnās joslas ir platas un dominējošas, bet krāsainās šauras.

Kāpurs

Gaišzilās krāšņspāres kāpurs var būt dažādos toņos no brūna līdz zaļam ar brūniem spārnu aizmetņiem. Uz katras kājas augšējā posma divas tumši brūnas joslas. Kāpurs dzīvo zem ūdens 1—2 gadus. Ziemeļos to attīstība ir lēnāka.

Uzvedība

Gaišzilās krāšņspāres parasti uzturas augu tuvumā, kas aug gar ūdenstilpes krastiem, un reti lido virs atklāta ūdens klajuma. Visbiežāk tās var novērot jūnijā un jūlijā. Ik pa laikam var novērot sapārojoties pieaugušos indivīdus.
Pārošanās laikā, lai arī šī suga kopumā nav īpaši teritoriāla, svešie tēviņi tiek padzīti. Gaišzilās krāšņspāres paliek saķērušās kopā arī pēc sapārošanās. Kamēr mātīte dēj olas, tēviņš, joprojām pieķēries mātītei, ieņem vertikālu pozīciju un sargā mātīti, uzmanot apkārtni no ienaidniekiem. Pēc izlīšanas no kāpura ādas gaišzilās krāšņspāres dzīvo 5—6 dienas.
Gaišzilā krāšņspāre Latvijā rada maz pēcnācēju, jo inficēta ar lielu skaitu ektoparazītu. Toties pēcnācēji ir lielāki pēc izmēra. Tādā veidā mātīte kompensē samazināto pēcnācēju skaitu, radot kvalitatīvāku reproduktīvo iznākumu.
Leila Meshi

Sporta karjera

Leila Meshi uzsāka spēlēt tenisu septiņu gadu vecumā. Viņas profesionālā karjera sākās 1986. gadā. Šajā gadā Leila (pārī ar Natāliju Zverevu) uzvarēja Francijas atklātā čempionāta meiteņu dubultspēļu turnīrā, bet mēnesi vēlāk iekļuva Vimbldonas jauniešu turnīra finālā, kurā zaudēja savai dubultspēļu partnerei Zverevai. Septembrī šīs pāris kļuva par Betesdas dubultspēļu turnīra uzvarētāju un šis bija Meshi pirmais tituls profesionālajā karjerā. Gada beigās viņa bija Starptautiskās tenisa federācijas (ITF) meiteņu dubultspēļu reitinga līdere. Savu pirmo profesionālo ITF vienspēļu turnīru Meshi uzvarēja 1987. gada janvārī. 1988. gadā viņa guvat savu pirmo uzvaru par reitinga pirmā desmita spēlētāju: ASV atklātā čempionāta otrā kārtā viņa uzveica pasaules piekto raketi Pemu Šraiveri. Kā PSRS komandas dalībniece Meshi piedalījās Seulas olimpiādes tenisa turnīrā, bet otrajā kārtā zaudēja šī gada sieviešu tenisa neapstrīdamajai favorītei Štefijai Grāfai. Pēc olimpiādes Nešvilas turnīrā viņa guva vēl vienu uzvaru pret reitinga pirmā desmita spēlētāju, ASV tenisisti Bārbaru Poteri.
1989. gadā Nešvilā Meshi guva uzvaru savā pirmajā Sieviešu tenisa asociācijas (WTA) turnīrā. Nākamajā gadā viņa uzvarēja divos WTA turnīros, janvārī Oklendā un novembrī Maskavā. Divreiz viņa bija pirmā arī dubultspēļu turnīros, spēlējot pārī ar ukrainieti Natalju Medvedevu. Šajā gadā tika sasniegts augstākais rezultāts Federācijas kausa izcīņā: viņa PSRS komandas sastāvā nokļuva līdz finālam, kurā viņas komanda zaudēja amerikānietēm.
1991. gadā Hiltonhedailendā Meshi vienīgo reizi savā karjerā iekļuva 1. kategorijas turnīra finālā. Ceturtdaļfinālā viņa uzvarēja ar pirmo numuru izlikto Marrtinu Navrātilovu, pusfinālā Zverevu, bet finālā zaudēja turnīra otrajam numuram Gabrielai Sabatini. Pēc šī turnīra viņa sasniedza savas karjeras augstāko, divpadsmito vietu WTA reitinga tabulā. Dubultspēlē, spēlējot pārī ar argentīnieti Mersedesu Pasu, viņa iekļuva ASV atklātā čempionāta pusfinālā, kas ir viņas augstākais sasniegums pieaugušo Grand Slam dubultspēļu turnīros. Šajā sezonā viņas panākumu sarakstā bija vairākas uzvaras par WTA reitinga pirmā desmitnieka spēlētājām, bez jau pieminētās Navrātilovas, viņa uzvarēja arī Janu Novotnu un Dženiferi Kapriati. 
1992. gads kļuva par vienu no nozīmīgākajiem Meshi tenisistes karjerā. Spēlējot sieviešu dubultspēlē pārī ar Zverevu un pārstāvot apvienoto komandu, viņa ieguva bronzas medaļu Barselonas olimpiskajās spēlēs.
Turpmākajos gados, Meshi diezgan veiksmīgi piedalījās dubultspēļu turnīros, uzvarot trīs 2. un 3. kategorijas turnīrus, tai skaita divreiz Lincā, abas reizes kopā ar krievieti Jevgeņiju  Maņukovu. 1995. gadā viņa sasniedza savu augstāko vietu sieviešu dubultspēļu reitingā. 1995. gadā sākumā viņa uzvarēja WTA turnīrā, bet kājas traumas neļāva turpināt regulāri piedalīties sacensībās. Viņa pēdējā oficiālā spēle notika 1996. gada oktobrī Kremļa kausa izcīņā.
Dienvidāfrikas administratīvais iedalījums

Dienvidāfrikas administratīvo iedalījumu veido 9 provinces, kas ir izveidotas saskaņā ar Dienvidāfrikas konstitūciju. Provinces sīkāk iedalās 44 distriktos un 8 metropolēs. Distrikti sīkāk iedalās 226 vietējās pašvaldībās. Savukārt vietējās pašvaldības un metrolopes sīkāk iedalās 4277 daļās. Pēc platības lielākā province ir Ziemeļkāpa (372 889 km²), bet mazākā — Hautena (18 178 km²). Pēc iedzīvotāju skaita lielākā province ir Hautena (12 914 800 iedzīvotāji), bet mazākā — Ziemeļkāpa (1 166 700 iedzīvotāji).
Monika Mihalika

Biogrāfija

Monika Mihalika dzimusi Mendzižečā, pirmslaulību uzvārds Kuraša.
Mihalika dien Polijas Gaisa spēkos un sacensībās piedalās no armijas sporta kluba "Grunwald Poznań". Polijas čempionātos dažādās svara kategorijās uzvarējusi četrpadsmit reizes. Trīsreiz bijusi Eiropas čempione.   
Monika ir trīs olimpisko spēļu dalībniece. 2008. gadā Pekinā ieņēma 8. vietu. 2012. gadā Londonā  zaudēja cīņu par bronzas medaļu Ļubovai Volosovai un ieņēma 5. vietu. 2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Riodežaneiro pirmajā cīņā zaudēja šo spēļu čempionei Risiko Kavai. Pēc tam gandarījuma cīņā pieveica Latvijas cīkstoni Anastasiju Grigorjevu, bet cīņā par bronzu arī Krievijas pārstāvi Innu Tražukovu un saņēma bronzas medaļu.
Edmunds Huserls

Biogrāfija

Dzimis Prosnicā Morāvijā. No 1876. gada studēja matemātiku, astronomiju, fiziku un filozofiju Leipcigas Universitātē, studijas 1878. gadā turpināja Berlīnes Universitātē, kur apguva matemātiku un filozofiju, 1881. gadā iestājās Vīnes Universitātē, kur stažējās matemātikas zinātnē un 1882. gadā aizstāvēja disertāciju. 1886. pieņēma kristietību (luterānismu). 1901. gadā uzsāka pasniedzēja karjeru Getingenes universitātē.
Pirmā pasaules kara laikā 1916. gadā Huserlam piedāvāja katedru Freiburgas Universitātē, ko viņš pieņēma. Pēc kara beigām viens no viņa skolniekiem no 1922. līdz 1925. gadam bija Teodors Celms.
Miris no pleirīta 1938. gada 26. aprīlī Breisgavas Freiburgā (Freiburg im Breisgau).

Idejas

Huserla uzskatu pamatā ir Platona, Leibnica un Brentāno mācības. Teorētiskais mērķis ir pārvērst filozofiju precīzā zinātnē, balstīt to zinātniskajās atziņas uz tīrās loģikas pamatiem. Tāpēc Huserls mēģināja izdalīt loģikas kategorijas un likumus. Pretendējot uz pasaules uzskata ziņā neitrālu pozīciju filozofijā, Huserls centās izdalīt "tīro apziņu", kas būtu nošķirta no konkrētā subjekta (indivīda) esamības un apziņas, lai panāktu "tīras būtības" Platona objektīvā ideālisma garā. Būtībām "ir nozīme", taču pašām par sevi tām nav esamības. Huserla skatījumā izziņas priekšmets, tās objekts ārpus uz to vērstās subjekta apziņas neeksistē. Priekšmets atklājas (un tiek radīts) uz to vērstās intuīcijas rezultātā. Patiesības kritērijs ir subjekta personīgie pārdzīvojumi. Huserla idejas stipri ietekmēja Rietumu filozofijas tālāko attīstību, kļūstot par pamatu Hartmaņa "kritiskajai ontoloģijai", amerikāņu un britu neoreālisma skolām un lielā mērā vācu eksistenciālismam.
Nozīmīgi ir arī tas, ka Huslera sekretāre bija svētā Edīte Šteina, kuru vēlāk pāvests Jānis Pāvils II pasludināja par Eiropas līdzaizbildni un kas ir devusi lielu ieguldījumu fenomenoloģijas attīstībā
Ilenurme (stacija)

Vēsture

1931. gadā atklātajā dzelzceļa līnijā Tartu - Petseri  pirmā pietura skaitot no Tartu dzelzceļa stacijas tika ierīkota pie Ilenurmes muižas. Divstāvu ķieģeļu mūra stacijas ēka tika uzbūvēta 1936. gadā. 
Lai uzlabotu transporta infrastruktūru un pasažieru apgrozījumu, Ilenurmes pieturas punkts pārcelts 1300 metru Koidulas virzienā.
Selažas žudecs

Ģeogrāfija

Žudecs atrodas Rumānijas ziemeļrietumos un aizņem 3864 km² lielu teritoriju. Tas robežojas rietumos ar Bihoras žudecu, ziemeļos ar Maramurešas un Satumares žudeciem, austrumos un dienvidos ar Klužas žudecu.

Administratīvais dalījums

Šeležas žudecā 1 municipija, 3 pilsētas un 58 komūnas.
Antarktikas Līgums

Antarktikas Līgums (angļu: Antarctic Treaty, franču: Traité sur l’Antarctique, spāņu: Tratado Antártico, krievu: Договор об Антарктике) un ar to saistītās vienošanās, ko kopīgi sauc par Antarktikas Līguma Sistēmu, regulē starptautiskās attiecības Antarktikā. Šī līguma ietvaros par Antarktiku tiek sauktas visas zemes un šelfa ledāji uz dienvidiem no 60° dienvidu platuma. Līgums stājies spēkā 1961. gada 23. jūnijā, kad to bija ratificējušas 12 sākotnējās dalībvalstis. Šobrīd (2017) līgumu ir parakstījušas 53 valstis un ar šo līgumu Antarktika ir noteikta kā teritorija, kas brīvi izmantojama zinātniskiem mērķiem un kurā aizliegtas militārās aktivitātes. Antarktikas Līgums bija pirmais Aukstā kara laikā noslēgtais bruņošanās kontroles līgums, kurā bija iesaistītas galvenās pretstāvošas puses. Antarktikas Līgumu pārrauga Antarktikas Līguma Sekretariāts, kura galvenā mītne kopš 2004. gada septembra atrodas Argentīnas galvaspilsētā Buenosairesā. Tagadējā Antarktikas Līguma redakcija ir spēkā līdz 2041. gadam.

Antarktikas Līguma Sistēma

Antarktikas Līguma galvenais dokuments tika atvērts parakstīšanai 1959. gada 1. decembrī un pēc 12 sākotnējo dalībvalstu ratificēšanas stājās spēkā 1961. gada 23. jūnijā. Starp pirmajām līguma parakstītājvalstīm bija tās, kas ņēma aktīvu dalību Starptautiskā ģeofizikas gada programmā, kā arī pieņēma ASV uzaicinājumu piedalīties līguma izstrādes konferencē. Šīs valstis bija: Argentīna, ASV, Austrālija, Beļģija, Čīle, Dienvidāfrika, Francija, Japāna, Jaunzēlande, Lielbritānija, Norvēģija, PSRS. Starptautiskā ģeofizikas gada ietvaros šīs valstis bija ierīkojušas vairāk kā 50 polārstaciju un līgums kļuva par zinātniskās sadarbības diplomātisko turpinājumu.

Konsultatīvās sanāksmes

Katra gadu tiek orginizētas Antarktikas Līguma konsultatīvās sanāksmes par reģiona administrēšanu un menedžmentu. Tikai 28 no 46 līgumu parakstījušajām pusēm ir balss tiesības lēmumu pieņemšanā; pārējām 18 ir tiesības piedalīties un izteikt viedokli. Balsstiesīgās dalībvalstis (t.s. konsultatīvās dalībvalstis) ir 12 sākotnējās līguma parakstītājas un vēl 16 valstis, kas veic aktīvu zinātnisku un pētniecisku darbību reģionā.
Svētais Toms

Toma evaņģēlijs

Toma evaņģēlijs ir kristiešiem strīdīgs nekanonisks dokuments, kas atrasts 1945. gadā Naghammādī Ēģiptē. Pētnieki apgalvo, ka gnosticiskais teksts sniedz apustuļa Toma liecības par Jēzus mācībām, kas nav sastopamas kanoniskajās Bībelēs.
12. janvāris

12. janvāris ir 12. gada diena pēc Gregora kalendāra. Līdz gada beigām ir atlikušas 353 dienas (354 garajā gadā).

Vārda dienas

Reinis, Reina, Reinolds, Renāts
Zandarti

Latvijā

Latvijā sastopamas viena zandartu ģints suga — zandarts (Sander lucioperca), kas sastopama Baltijas jūras piekrastē un līčos, kā arī ar tiem saistītajos saldūdeņos.

Kopīgās īpašības

Zandarti ir vidēji lielas vai lielas zivis ar slaidu, nedaudz laterāli saplacinātu ķermeni. Mazākais ģintī ir Volgas zandarts (Sander volgensis), kura ķermeņa garums ir līdz 45 cm, bet lielākais zandarts (Sander lucioperca), kura ķermeņa garums var sasniegt 130 cm. Zandartu ģints zivīm ir ne tikai asi, plēsīgi zobiem, bet arī ilkņi, kuri vislielākie ir parastajam zandartam. Volgas zandarta pieaugušiem īpatņiem ilkņu nav, lai gan jaunajām zivīm ir. Muguras spura krokota ar asiem stariem. Astes spura dziļi šķelta. Sānu līnija pilnā garumā, no galvas līdz astes spurai. Acīs ir gaismas membrāna (tapetum lucidum), nodrošinot zandartiem labu redzi tumsā.
Suteners

Suteners (no franču souteneur, no darbības vārda soutenir — ‘atbalstīt’) ir trešā persona prostitūtas-klienta attiecībās. Latviešu literārās valodas vārdnīca šo vārdu definē kā "vīrietis, kas pakļauj sev prostitūtas, lai iegūtu daļu no viņu ienākumiem". Latvijas Republikas Krimināllikuma 165. pants definē sutenerismu kā "tādas personas izmantošanu iedzīvošanās nolūkā, kura nodarbojas ar prostitūciju". Latvijā ir atļauts nodarboties ar prostitūciju tikai kā pašnodarbinātai personai, organizēta prostitūcija, tajā skaitā, sutenerisms un bordeļi ir krimināli sodāmas aktivitātes.
Mirs Sultans Hans

Biogrāfija

Piedzimis tagadējās Pakistānas Pendžābas provincē. Deviņu gadu vecumā iepazinies ar tālaika Indijā populāro šaha paveidu šatrandžu. Pēc trim gadiem sava tēva vadībā sasniedzis labus panākumus šatrandžā, bet 21 gada vecumā ticis uzskatīts par Pendžābas labāko šatrandža spēlētāju. Pievērsis sev pulkveža Umara Haijata Hana uzmanību, kas bijis bagāts šaha mecenāts un vēlākais Lielbritānijas karaļa Džordžs V adjutants. Pulkvedis pieņēmis Sultanu Hanu savā mājā un iemācījis viņam mūsdienu šahu.
1928. gadā Sultans Hans pārliecinoši uzvarējis Indijas čempionātā (+8, =1, -0), bet 1929. gadā pavadījis savu pulkvedi ceļojumā uz Angliju. Anglijā, pateicoties pulkveža sakariem, ticis uzņemts Britu šaha klubā, kurā viņam tolaik vadošie Anglijas šahisti ar Frederiku Jeitsu priekšgalā iepazīstinājuši ar moderno šaha atklātņu teoriju. Pateicoties savām dotībām, Sultans Hans ātri izvirzījies vadošo Anglijas un Eiropas šahistu skaitā. Trīs reizes uzvarējis Lielbritānijas šaha čempionātos (1929, 1932, 1933). Pārstāvējis Anglijas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījies 3 reizes (1930-1933). Piedalījies vairākos starptautiskos šaha turnīros, kuros sasniedzis labus rezultātus. 1930. gadā Ljēžā bijis otrais aiz Savelija Tartakovera. 1931. gada Hastingsas tradicionālajā jaungada šaha festivālā izcīnījis 3. vietu aiz Maksa Eives un Hosē Raula Kapablankas, turklāt uzvarējis Kapablanku savstarpējā partijā. 1932. gadā Londonā dalījis 3.-4. vietu ar Isaku Keždenu aiz Aleksandra Aļehina un Salo Flora. Tajā pašā gadā turnīrā Bernē bijis 4. vietā aiz Aleksandra Aļehina, Maksa Eives un Salo Flora. Nospēlējis arī divus mačus, kuros 1931. gadā minimāli pārspējis Saveliju Tartakoveru ar 6½:5½ (+4, =5, -3), bet 1932. gadā arī minimāli piekāpies Salo Floram ar 2½:3½ (+1, =3, -2). Sultana Hana spēlei bija raksturīga mērķtiecība uzbrukumā, neatlaidība sliktāku pozīciju aizsardzībā un dziļa galotņu izpratne.
Tomēr Sultana Hana šahista karjerai nebija lemts ilgs mūžs. 1933. gada beigās pulkvedis kopā ar viņu atgriezies Britu Indijā. 1935. gadā Sultans Hans vēl nospēlēja maču ar Indijas šaha čempionātā uzvarētāju, kuru sagrāva ar rezultātu 9½:½. Tas arī ir pēdējais viņa zināmais turnīrs. Pēc pulkveža nāves saņēmis nelielu mantojumu un zemes gabalu.
1950. gadā FIDE sāka pieškirt starptautiskos lielmeistara un starptautiskā meistara nosaukumus. Kā viens no vēsturiski spēcīgākajiem Āzijas šahistiem Sultans Hans varēja pretendēt uz kādu no šiem nosaukumiem, taču FIDE ierēdņi aizbildinājās ar noteikumu punktu, ka nosaukuma pretendentam pēdējo 15 gadu laikā vismaz reizi ir bijis jāpiedalās kādā turnīrā, un neko viņam nepiešķīra.
Miris no tuberkulozes savā dzimtajā Pendžābā.
Johans Volthūss fon Herze

Dokumenti

Rusova hronika par mestru Johanu:
"Jānis Volthauzens, 38. Vācu ordeņa mestris, tika ievēlēts pēc Jāņa Osthofa-Mengdena. Viņš uzcēla Tolsburgas pili Virijā. Kad viņš bija valdījis pusotra gada, ordeņbrāļi viņu, pretēji visiem likumiem un taisnībai, atcēla no mestŗa amata, sagūstīja viņu Helmetē, noveda uz Cēsīm, kur viņš cietumā mira. Šīs lietas dēļ Livoniju piemeklēja liels posts un sods".
Olafs (I)

Hronikas ziņas

Rimberts piemin, ka kurši bija sacēlušies pret zviedriem un atteikušies tiem maksāt nodevas. Dāņu vikingi savāca lielu floti un nolēma izmantot izdevību un pakļaut Kurzemi. Kurši (cori) savāca karaspēku no piecām pilsētvalstīm (civitates), iznīcināja pusi no dāņu armijas un izlaupīja viņu kuģus. 
Kad zviedri un viņu kungs Olafs par to uzzināja, viņš nolēma parādīt zviedru spēku un piespiest kuršiem atsākt maksāt viņiem nodevas. Zviedri nākamajā gadā savāca milzu karaspēku un ar kuģiem uzbruka vispirms Grobiņas pilsētai (Seeburg), kuru aizstāvēja 7 000 vīru. Pēc tās ieņemšanas viņi atstāja kuģus un devās dziļāk iekšzemē uz Apūles pili, kuru aizstāvēja 15 000 vīru.
Kad pēc astoņu dienu kaujām to neizdevās ieņemt un zviedri nolēma pēc sena paraduma mest kauliņus jeb "zīlēt", bet bez rezultāta. Tad viņi vērsušies pie Kristus un viņš tiem palīdzējis, jo kurši paši izlēmuši padoties un atdot zviedriem dāņiem pirms gada atņemtās bagātības, Viņi samaksāja pusmārciņu sudraba par katru vīru pilsētā un pasludināja, ka pakļausies zviedriem kā senāk. Zviedru kungs Olafs devās mājup ar trīsdesmit gūstekņiem kā ķīlu kuršu pakļāvībai nākotnē.