google/wiki40b huggingface dataset:
Piuska

Piuska, saukta arī par pileolusu (latīņu: pileolus, no pileus — 'cepure), ir Romas katoļu Baznīcas un Anglikāņu Baznīcas tradicionāls galvassegu veids, ko nēsā klēra garīdznieki.
Tā ir mīksta auduma, cieši pieguļoša galvai cepure, kas sastāv no astoņiem auduma segmentiem, kuri sašūti kopā un to vidū cepures augšpusē ir maza cilpiņa. Vizuāli tā atgādina ebreju rabīnu galvassegas.
Piusku vēsturiski sāka izmantot tonzūru jeb matu apgriešanas rituālu saņēmušiem garīdzniekiem, kas nereti atradās vēsās un mitrās dievnamu un klosteru telpās, lai to galvas pasargātu no aukstuma. Vēlāk visi ordinēti garīdznieki sāka nēsāt piusku kā obligātu liturģiskā tērpa sastāvdaļu. Mūsdienās piusku reti izmanto priesteri un diakoni, izņēmums ir tikai ordeņu kārtas mūki, kas piusku paveidu brūnā krāsā mēdz nēsāt galvenokārt galvas sasildīšanai, tāpēc viņu galvassegas ir veidotas no biezāka materiāla. To vidū ir minami trapistu, benediktiešu un franciskāņu mūki.

Piusku lietošana

Piuskas nēsā bīskapi, kardināli un pāvests dievkalpojumu un Svētās Mises laikā, noņemot to tikai Euharistiskā Kanona laikā un novietojot to vienkārši uz altāra vai speciāla paaugstinājuma — fungelīnas, kas atrodas uz altāra. Nēsājot bireti vai mitru, piuska vienmēr atrodas zem tām.
Zāra Nahimovska

Šahistes karjera

Zāra Nahimovska bija viena no spēcīgākajām Latvijas šahistēm piecdesmitajos un sešdesmitajos gados. Viņai pirmajai izdevās pārtraukt Mildas Laubertes panākumu sēriju Latvijas šaha čempionātos sievietēm un iegūt Latvijas šaha čempiones titulu 1958., 1959., 1961. un 1962. gados. Zāra Nahimovska ir sekmīgi piedalījusies PSRS sieviešu šaha čempionātos. Viņa ir uzvarējusi pusfinālā Irkutskā 1961. gadā un ir piedalījusies finālos 1959., 1962. un 1963. gados.
Zāra Nahimovska ir pārstāvējusi Latviju PSRS komandu meistarsacīkstēs 1955., 1959., 1960. un 1962. gados.
Tāpat Zāra Nahimovska ir pārstāvējusi Latvijas komandu "Daugava" PSRS komandu kausā 1954., 1961., 1964. un 1968. gados.

Personīgā dzīve

Septiņdesmitajos gados Zāra Nahimovska beidza aktīvās šahistes karjeru. 1978. gada janvārī viņa kopā ar vīru, Valentīnu Kavnacki, un dēlu Jevgēņiju pārcēlās uz dzīvi ASV. Viņa ir beigusi Rīgas Medicīnas institūtu un strādājusi par farmaceiti. Pašreiz dzīvo Vestblūmfildā, Mičiganas štatā. ASV ir patentēti divi viņas izgudrotie lubrikanti (1991—1992).
Deimante Kornete

Biogrāfija

Vairākkārtējā Lietuvas junioru šaha čempione dažādās vecuma grupās (2007, 2008, 2009). Pārstāvējusi Lietuvu junioru Pasaules un Eiropas čempionātos, kur augstākais sasniegums ir 3. vietā U-16 vecuma grupā 2005. gadā. Piecas reizes ir uzvarējusi Lietuvas sieviešu šaha čempionātā (2006, 2007, 2008, 2012, 2013), bet 2010. gada turnīrā ieņēmusi 2. vietu. Lietuvas sieviešu izlases sastāvā 6 reizes piedalījusies Pasaules šaha olimpiādēs (2006-2016), bet 7 reizes piedalījusies Eiropas komandu šaha čempionātos (2005-2007, 2011-2017), kur izcīnījusi bronzas medaļu (2017) individuālajā vērtējumā. 2005. gada Eiropas komandu šaha čempionātā izcīnījusi individuālo sudraba medaļu, bet 42. šaha olimpiādē Baku izcīnījusi individuālo bronzas medaļu pie 2. galdiņa. Augstākais sasniegums komandu sacensībās ir 2. vieta pie 4. galdiņa 2005. gadā Eiropas komandu šaha čempionātā Gēteborgā (+6 =1 -2). Piedalījusies arī 2009. gada Latvijas atklātajā šaha čempionātā Mežezerā (Pļaviņu novads).

Personīgā dzīve

Precējusies ar Francijas šaha lielmeistaru Matjē Kornetu.
Katabatiskais vējš

Katabatiskais vējš (no grieķu: κατάβασις — nolaišanās) ir blīva un auksta gaisa plūsma, kas veidojas, atdzisušām gaisa masām gravitācijas ietekmē nolaižoties pa zemes virsmas nogāzēm. Par katabatikām sauc arī lejupejošas gaisa plūsmas gubu-lietus mākoņos.
Ne visi vēji, kas virzās uz leju pa nogāzēm, ir katabatiski. Piemēram, činuks, fēns un bergvinds ir lietus ēnas vēji, kad nogāzes vēja pusē gaisa masas zaudē mitrumu un aizvēja pusē nolaižas sausas un siltas. Katabatiskie vēji piekalnēs atnes aukstumu, ko nespēj kompensēt adiabatiskā sasilšana. Katabatiskie vēji var sasniegt orkāna ātrumu; Antarktīdas piekrastēs tie sasniedz ātrumu 320 km/h (Keipdenisonas stacija).
Katabatiskie vēji sastopami daudzās vietās un bieži tiem ir savi vietējie nosaukumi. Zināmākie ir bora un mistrāls. Norvēģijā tādu vēju sauc par elvergustu, Brazīlijas austrumos — par terrealtosu, Japānā — par orosi, Kalifornijas dienvidos — par santaanu.
Katabatisko vēju veidošanos izskaidro gaisa masu atdzišana kalnu plato, virsotnēs, uz ledājiem. Tā kā samazinoties temperatūrai gaisa blīvums palielinās, smaguma spēks to novelk lejup pa nogāzi. Laižoties lejup, gaisa masas adiabatiski sasilst un tā gala temperatūra atkarīga no sākuma augstuma un reģiona. Piemēram, santaana piekrastē var būt karsts, bet Antarktīdas vēji vienmēr ir ļoti auksti.
Visbiežāk katabatiskie vēji pūš no ledājiem klātajiem Antarktīdas un Grenlandes augstajiem plato. Grenlandē tādu vēju sauc par pitaraku (pitaraq) un tie ir sevišķi spēcīgi, kad piekrastē ir zema spiediena apgabals. Ugunszemes un Aļaskas piekrastēs kuģošanai ļoti bīstami ir brāzmainie vilivo (williwaw), kas veidojas piekrastes kalnos un var sasniegt ātrumu 200—300 km/h.
Čārlzs Teilors (filosofs)

Dzīvesgājums

Dzimis Monreālā, Kanādā, divvalodīgā ģimenē. 1952. gadā saņēmis BA grādu vēsturē Makgila universitātē. Uzsācis studijas Oksfordas universitātē, kur 1955. gadā saņēmis BA grādu filosofijā, politikas un ekonomikas zinātnēs; Oksfordas universitātē 1960. gadā saņēmis arī MA grādu un 1961. gadā D.Phil. grādu Jesajas Berlina vadībā. No 1961. gada līdz 1997. gadam pasniedzis Makgila universitātē, kur šobrīd ir goda profesors. Teilors kā pasniedzējs strādājis arī daudzās pasaules augstskolās, tajā skaitā Bērklijas, Jēlas un Stenfordas universitātēs, Frankfurtes universitātē un Hebrevas universitātē Jeruzālemē. Teilors kā pirmais kanādietis 2007. gadā saņēma prestižo Templetona balvu. 2008. gadā Teilors saņēma Kioto balvu kategorijā Mākslas un filosofija.
Itāļu neoreālisms

Itāļu neoreālisms ir kinomākslas virziens, kas attīstījās Itālijā laika posmā no 1940. gadu sākuma līdz 1950. gadu sākumam. Terminu "neoreālisms" ieviesa filmu kritiķi četrdesmito gadu sākumā. Scenārists Čezares Dzavatīni (Cesare Zavattini) bija viens no galvenajiem neroreālisma aizsācējiem un teorētiķiem, kurš aicināja režisorus pievērsties reālajai dzīvei, filmēt ikdienišķus notikumus un iedziļināties vienkāršo cilvēku dzīvēs.
Galvenās pamatiezīmes neoreālisma filmās - tās ir filmētas reālajā vidē, bieži tiek izmantoti neprofesināli aktieri, tajās skarbi un realistiski tiek attēloti sociāli stāsti, to galvenie varoņi risina ikdienišķas problēmas. Tā bija kā pretošanās pret "Balto telefonkino" (Telefono Bianco), kas dominēja trīsdesmitajos gados un atdarināja Holivudas kino, koncentrējoties uz buržuāzisko sabiedrību.
Par pirmo itāļu neoreālisma filmu tiek uzskatīta Lukīno Viskonti (Luchino Visconti) 1943. gada filma "Apsēstība" (Ossessione). Nozīmīgākās neoreālisma filmas ir Roberto Roselīni (Roberto Rossellini) 1945. gada filma "Roma – atvērta pilsēta" (Roma, città aperta) un Vitorio De Sikas (Vittorio De Sica) 1948. gada filma "Velosipēdu zagļi" (Ladri di biciclette).
Itāļu neoreālisms tika atzīts pasaulē, to uztvēra kā novatorisku kinomākslas virzienu. Īpašu ievērību itāļu neoreālisms ieguva, kad Roberto Roselīni par savu filmu "Roma - atvērta pilsēta" ieguva galveno balvu Kannu kinofestivālā.
Četrdesmito gadu beigās, kad Itālijā sāka uzlaboties apstākļi, valdība paziņoja, ka neoreālisma filmas bojā Itālijas reputāciju citu valstu acīs. 1949. gadā izdeva likumu, kas Itālijā ierobežoja filmu izrādīšanu, uzlika cenzūru scenārijiem, kā arī ierobežoja aizdevumu izsniegšanu valdībai nevēlamu filmu veidošanai un ierobežoja to izplatīšanu uz ārvalstīm.
Krotonskābe

Atrašanās dabā

Atrodama krotoneļļā.
Arkādijs Eglītis

Biogrāfija

Arkādijs Eglītis piedzima 1898. gada 3. janvārī Mērsragā skolotāja ģimenē. Pēc pamatskolas beigšanas iestājies garīgā seminārā Rīgā.
Pirmā pasaules kara laikā 1915. gadā devies uz Ņižņijnovgorodu, kur iestājies evakuētajā Varšavas politehnikumā un beidzis agronomijas fakultāti. Paralēli studijām pasniedzis botāniku Ņižņijnovgorodas Skolotāju institūtā. Pēc atgriešanās Latvijā, no 1923. līdz 1926. gadam bija Talsu apriņķa agronoms. 1926. gadā kļuva par zemkopības ministra biedru.
Bijis 2., 3. un 4. Saeimas deputāts, pārstāvējis Latvijas Jaunsaimnieku un sīkgruntnieku partiju.
1932. gada 1. jūlija pēcpusdienā pārvietojās pa Daugavu buru laivā kopā ar savu sievu Lidiju un Jaunsaimnieku un sīkgruntnieku partijas sekretāru Veinbergu. Netālu no AB dambja laiva apgāzās, no tās tika izglābti Veinbergs un Lidija Eglīte. Deputāta mirstīgās atliekas tika atrastas ap plkst. 20 vakarā pie CD dambja. Apbedīts Rīgas Meža kapos 6. jūlijā.
2009. gada Latvijas futbola Virslīgas sezona

Komandu izmaiņas

LMT Virslīgas 2009. gada sezonā pārstāvētās pilsētas
FK Rīga un FK Jūrmala klubi pēc iepriekšējās sezonas beigām bankrotēja.
JFK Olimps/ASK tika pazemināts uz 1. līgu, jo pagājušajā sezonā ieņēma pēdējo vietu. To aizvietoja 1. līgas uzvarētāji FK Daugava. Tomēr Olimps saglabāja vietu Virslīgā pēc speciāla Latvijas Futbola federācijas uzaicinājuma. Klubam, apvienojoties ar bankrotējušā FK Rīga struktūrām, nosaukums tika nomainīts uz JFK Olimps/RFS.
Tādu pašu uzaicinājumu saņēma labākās 1. līgas komandas, no kurām spēlēt Virslīgā piekrita tikai Ventspils komanda FC Tranzīts.
SK Blāzma atsauca savu dalību no Virslīgas jau pēc tam, kad LFF jau bija paziņojusi, ka Virslīgā piedalīsies 10 komandas un spēles tiks aizvadītas 3 apļos. Tomēr pēc pāris dienām tika paziņots, ka nepieciešamais finansējums ir atrasts un komanda Virslīgā spēlēs.
FK Vindava 2009. gada 12. janvārī atteicās no spēlēšanas Virslīgā, pamatojot to ar krīzi ekonomikā un futbolā, kā arī nesaskaņām ar Ventspils sporta ierēdņiem.
FK Jūrmala izcīnīto vietu ieņēma Jūrmalas pilsētas komanda, kura tika izveidota, apvienojoties Jūrmalas Futbola skolai un klubam JFC Kauguri/Multibanka. Komandā iekļāvās arī bijušie FK Jūrmala spēlētāji un personāls.
Februārī abi Daugavpils klubi, Dinaburg FC un FC Daugava, paziņoja par apvienošanos zem Dinaburg nosaukuma, saglabājot FC Daugava izcīnītās tiesības spēlēt UEFA Eiropas līgā.

Dinaburg FC diskvalifikācija

Latvijas Futbola federācijas valde 2009. gada 5. oktobra sēdē vienbalsīgi nolēma izslēgt Dinaburg FC no LMT Virslīgas, piešķirot tai tehniskos zaudējumus ar rezultātu 0:3 atlikušajās spēlēs. Ka arī diskvalificēja kluba prezidentu Oļegu Gavrilovu un galveno treneri Tamazu Pertiju no turpmākās darbības Latvijas futbolā. Lēmums tika pamatots ar aizdomīgam likmēm par Dinaburg FC uzvarām ar konkrētiem rezultātiem sporta totalizatoros Āzijas valstīs. Drīz pēc tam Dinaburg FC tika izslēgts arī no Baltijas Futbola līgas.

Statistika

Kopumā LMT Virslīgas 2009. gada sezonā spēlēja 262 futbolisti, 45 no tiem bija ārzemju futbolisti (leģionāri). 18 futbolisti šosezon spēlēja divos Latvijas klubos.
Komandleitnants

Komandleitnants ir vecākā virsnieka militāra dienesta pakāpe daudzu valstu jūras spēkos. Tā ir ekvivalenta majora pakāpei sauszemes un gaisa spēkos. Šī dienesta pakāpe seko kapteiņleitnanta pakāpei, un pēc tās ir komandkapteinis.
Saskaņā ar NATO Standartizācijas līgumu (STANAG 2116), šai pakapēi ir NATO OF-3 kods. 
Dažās citās valstīs (Vācijā, Francijā, Spānijā) komandleitnanta pakāpei atbilst korvetes kapteinis. Krievijas, PSRS analogs ir 3. ranga kapteinis (капитан 3-го ранга),
Latvijas Karaflotē pirms Otrā pasaules kara šādas pakāpes nebija, to ieviesa, atjaunojot Latvijas bruņotos spēkus 1992. gadā. Līdz 2001. gadam šīs pakāpes nosaukums bija "Jūras spēku kapteinis". Komandleitnanta dienesta pakāpi piešķir kapteiņleitnantam ar augstāko izglītību pēc piecu gadu nodienēšanas kapteiņleitnanta pakāpē, ja viņš ir beidzis jaunākā štāba virsnieka kursu.
Lugažu pagasts

Vēsture

Dibināts pēc muižu pagastu likvidēšanas sakarā ar 1866. gada pagastu pašvaldību likuma pieņemšanu.
1919. gada oktobra sarunās par militārās palīdzības sniegšanu pret Bermonta armijas uzbrukumu Rīgai Igaunijas valdība ierosināja Lugažu pagasta iekļaušanu Igaunijas teritorijā, kam Latvijas valdība nepiekrita. Pēc Latvijas—Igaunijas robežas līguma parakstīšanas pagasts palika Latvijas teritorijā.
1945. gada 2. novembrī pagastā izveidoja Lugažu un Pedeles ciema padomes. Pagastu likvidēja 1949. gada 31. decembrī, ciemus iekļaujot Valkas rajonā. Mūsdienās Lugažu pagasta teritorija iekļauta Valkas novada Valkas (lielākā daļa) un Ērģemes pagastos un nelielas teritorijas Strenču novada Plāņu un Jērcēnu pagastos.
Papa Gena

Sižets

Pilsētā ir vajadzīgs iemesls, lai varētu palūgt kādam cilvēkam apstāties un kādu brīdi pastāvēt kameras priekšā. Šīs filmas gadījumā tas ir Mocarts.
Livingstona augļēdājsikspārnis

Izskats

Liela sikspārņu suga, kuras ķermeņa garums ap 30 cm, bet spārnu plētums var pārsniegt 1,4 m. Pamatkrāsa melna, ar atsevišķiem zeltainiem vai dzeltenbrūniem matiem un plankumiem, kuru lielums dažādiem īpatņiem ir atšķirīgs. Acis lielas, oranžas vai sarkanas.

Izplatība

Sastopams tikai divās Komoru arhipelāga salās — Nazidžā un Mvali.

Dzīvesveids un barība

Dzīvo kolonijās. Mitinās kalnu mežos 300 līdz 960 metru augstumā. Uzturas augstos kokos slīpās nogāzēs, parasti ūdeņu tuvumā, kur dabiskais reljefs tos pasargā no nelabvēlīgiem laika apstākļiem. Sugai nav eholokācijas orgānu, un tā izmanto dzirdi.
Barību dodas meklēt naktīs. Pārtiek pamatā no augļu sulas vai mīkstuma, arī putekšņiem, sēklām un lapām. Ēdienkarti var papildināt naktstauriņi.

Aizsardzība

2002. gadā divdesmit kolonijās dzīvoja ap 1200 Livingstona augļēdājsikspārņu. Lielāko apdraudējumu rada cikloni un dabisko mežu izciršana, lai paplašinātu lauksaimniecībai izmantojamo zemju platību priekš kokospalmām, maniokas, krustnagliņām, saldajiem kartupeļiem, kukurūzas un zirnājiem.
Lai novērtētu sugas stāvokli savvaļā, 1990. gadā Komoras apmeklēja Džeralds Darels. Tika organizētas trīs ekspedīcijas, kuru laikā ieguva 17 īpatņus. Tie kļuva par pamatu vairoties spējīgai kolonijai Darela un Bristoles zoodārzos.
Loģistika

Loģistika ir izejvielu, resursu, ražošanas, gatavās produkcijas, pakalpojumu un informācijas plānošanas, izpildes un kontroles process no tās radīšanas vietas līdz patērētājam, lai samazinātu izmaksas un pilnīgi apmierinātu patērētāja vajadzības.

Vēsture

Termins “loģistika” šajā nozīmē ir radies no franču vārda logistique (no loger — “izmitināt”). Sākotnēji loģistika tika saprasta kā armijas nodrošinājuma pārvietošana un vadība. Izmantojot loģistiku, Napoleons pārvietoja savu karaspēku ātrāk un taktiski veiksmīgāk, kas deva lielu efektu cīņās.

Loģistika kā zinātne

Loģistika kā zinātne sāka veidoties 1920. gados, galvenokārt ASV. Terminu “Loģistika” visā pasaulē uzņēmējdarbībā sāka lietot 1970. gados.
Mūsdienās vārdam “Loģistika” ir ļoti plaša nozīme, un loģistika nav tikai transportēšana, piegāde un uzglabāšana. Modernā loģistika ietver praktiski visas uzņēmējdarbības sfēras, tādējādi loģistika ir iespaidīgs ierocis uzņēmuma rīcībā, lai uzņēmums būtu konkurētspējīgs.

Militārā loģistika

Militārajā loģistikā virsnieki koordinē, kad un kā pārvietot resursus uz noteiktām vietām, kur tie ir nepieciešami. Militārajā zinātnē valda uzskats, ka militārās stratēģijas ļoti būtisks vai pat noteicošais faktors ir savu piegādes ķēžu aizstāvēšana, vienlaicīgi veicot ienaidnieka piegādes ķēžu pārraušanu, jo armija bez pārtikas, degvielas un munīcijas ir neaizsargāta un cīnīties nespējīga.
Angļu sakāve Amerikas neatkarības karā, un Ervina Rommela sakāve Otrajā Pasaules karā lielā mērā ir izskaidrojamas ar loģistikas kļūdām.
Savukārt, tādi karavadoņi kā Hannibals, Aleksandrs Lielais un Napoleons tiek uzskatīti par loģistikas ģēnijiem, jo viņu uzvaru pamatā ir veiksmīgas loģistikas sistēmas izmantošana.
Gekonveidīgie

Kopīgās īpašības

Gekonveidīgie iedalās divās atšķirīgās grupās - gekonos un zvīņrāpuļos, lai gan pēdējie ir cēlušies no gekoniem un evolūcijas ceļā zaudējuši dažas morfoloģiskās iezīmes. Gekoni ir krāsainas, maza vai vidēja auguma ķirzakas, kas ir 3 - 36 cm gari. Šīs grupas lielākais pārstāvis ir toki (Gekko gecko), kas ir aptuveni 25-36 cm garš. Mazākais ir mazais gekons (Sphaerodactylus ariasae), kurš ir 30 mm garš. Lielākā daļa nav lielāki par 15 cm. Gekoniem ir raksturīga samērā gara aste, kas ir apmēram tikpat gara kā ķermenis, sākot no purniņa gala līdz astes pamatnei. Mēle gekonveidīgajiem ir viegli šķelta vai vispār nav šķelta. Gekoniem var būt divējāda veida plakstiņi - kustīgi plakstiņi un nekustīgi plakstiņi. Otro grupu var iedalīt vēl divās grupās - uz pēdām ir lamellu šķērsvirziena joslas, kuras sedz miljoniem sīki matiņi, vai nav lamellu josliņas ar matiņiem. Pirmā grupa mājo uz kokiem, bet otrā uz zemes. 
Kopumā tie ir tipiski kustīgie mednieki, no kuriem lielākā daļa ir aktīvi nakts laikā. Naktīs aktīvajiem gekoniem acs zīlīte ir vertikāla. Dažas sugas ir aktīvas dienas laikā, tām zīlītes ir apaļas, bet dažas sugas var būt aktīvas jebkurā diennakts laikā. Lielākā daļa ir kukaiņēdāji, bet dažas sugas barojas ar citiem maziem rāpuļiem un maziem grauzējiem. 
Zvīņkāju dzimtas sugas ir salīdzinoši neliela grupa, kuras galvenā atšķirība ir tā, ka tās ir bezkāju ķirzakas. Tās ir 7 - 25 cm garas un proporcionāli slaidas. To skeletā nav saglabājušās nekādas pazīmes par priekškājām, bet pakaļkājas var atpazīt rudimentārā formā - kā zvīņota ādas krokas. Lielākā daļa zvīņkāju ir aktīvi dienas laikā, bet dažas sugas ir aktīvas naktī.

Sistemātikas diskusijas

Sistemātiķiem joprojām nav vienprātības, kādās apakškārtās dalīt zvīņrāpuļu kārtu. Nesenā pagātnē apakškārtu dalījums ir mainījies vairākas reizes. Tradicionāli gekonveidīgie tika sistematizēti ķirzaku apakškārtā (Lacertilia), tomēr šo taksonomisko vienību jaunākās sistemātikās vairs nelieto. Saskaņā ar šīm izmaiņām gekonveidīgie tiek sistematizēti cietmēles rāpuļu (Scleroglossa) apakškārtā. Pēdējos gados iegūto ģenētisko pētījumu rezultāti liek zinātniekiem vēlreiz pārvērtēt esošo klasifikāciju, daži sistemātiķi iesaka gekonveidīgos iedalīt šķeltmēles rāpuļu apakškārtā (Bifurcata).
Klasiskajā sistemātikā gekonveidīgajiem ir 2 dzimtas, bet jaunākajās sistemātikās 5 gekonu dzimtas pasugas tiek izdalītas kā atsevišķas sugas. Ir arī informācijas avoti, kuros tikai dažas pasugas izdalītas kā atsevišķas sugas.
Sālsskābe

Iegūšana no hlora un ūdeņraža

Izejvielas ir Cl₂ un H₂. Tās var iegūt, elektrolizējot sārmu metālu vai sārmzemju metālu hlorīdus.
Iegūstot HCl, ūdeņradi ņem 2% pārākumā. Reakcija H₂+Cl₂ → 2HCl noris pēc radikāļu mehānisma, un, lai izvairītos no eksplozijas, abas gāzes sajauc tikai deglī. Reakcija noris 600...800 °C temperatūrā. Sadedzināšanas krāšņu jauda ir ap 30 t hlora diennaktī. Iegūto hlorūdeņradi pēc tam absorbē ūdenī. Šādā veidā var iegūt koncentrētu sālsskābi.
Vārglāze

Vārglāze ir cilindriskas formas laboratorijas trauks no plāna stikla, ar plakanu dibenu un "snīpīti" šķidruma noliešanai. Vārglāzes parasti izgatavo no karstumizturīga stikla (borsilikāta stikla), retāk metāla vai plastmasas.
Parasti vārglāzes augstums ir 1,4 reizes lielāks, nekā diametrs. Šo trauku tilpums ir no 5 ml līdz 2 l. Labas vārglāzes dibens ir pilnīgi plakans, lai ērti varētu lietot magnētisko maisītāju. Vārglāzēm bieži ir iedaļas aptuvenai šķidruma tilpuma noteikšanai. Vārglāzēm līdzīgus nošķelta konusa formas traukus ar precīzām iedaļām sauc par menzūrām.

Izmantošana

Vārglāzes lieto šķīdumu pagatavošanai, filtrēšanai, ietvaicēšanai, sildīšanai, vārīšanai.
Ādolfs Skulte

Dzīvesgājums

Dzimis 1909. gadā Kijevā latviešu izcelsmes būvuzņēmēja Pētera Skultes (1875–1967) un viņa sievas Viktorijas, dzimušas Ricolati (Rizzolatti), ģimenē. Viņa mātes tēvs bija itāļu skulptors Pjetro Ricolati, vecākais brālis komponists Bruno Skulte (1905–1976). 
Pēc Krievijas pilsoņu kara beigām 1922. gadā viņa ģimene pārcēlās dzīvot uz Latviju. Mācījās Rīgas pilsētas 1. ģimnāzijā, kuru absolvēja 1928. gadā un sāka studēt Latvijas Universitātes Inženieru fakultātē. 
1930. gadā viņš līdztekus sāka apgūt kompozīcijas mākslu Latvijas konservatorijā un 1931. gadā pārtrauca studijas LU.
1933. gadā strādāja par mūzikas skolotāju  Balvu ģimnāzijā, kur vadīja skolēnu jaukto kori un Balvu Tautas universitātes klavieru nodaļu. 1934. gadā Skultes simfoniskā poēma "Viļņi" ieguva godalgu Rīgas radiofona izsludinātajā simfonisko darbu konkursā, Skulte par to saņēma 500 latu prēmiju.
Pēc praktiskās kompozīcijas klases absolvēšanas 1936. gadā Jāzeps Vītols uzaicināja viņu Latvijas konservatorijā pasniegt kompozīciju un teorētiskos priekšmetus. 1937. gadā Ādolfs Skulte apprecējās, 1939. gadā Ādolfa un Helēnas Skultu ģimenē piedzima dēls, Gvido Skulte, kurš vēlāk kļuva par kinooperatoru. 
Otrā pasaules kara laikā 1944. gadā viņa vecāki un brāļi devās bēgļu gaitās uz Vāciju, bet Ādolfs Skulte ar savu ģimeni palika Latvijā.
Skulte ilgstoši vadīja konservatorijas kompozīcijas katedru (1948–1955, 1957–1972). 1952. gadā viņu ievēlēja par konservatorijas profesoru. No 1952. līdz 1956. gadam Skulte bija Latvijas Komponistu savienības priekšsēdētājs. Bijis arī LPSR Augstākās padomes deputāts.
Miris 2000. gada 20. martā Paula Stradiņa klīniskajā universitātes slimnīcā, apbedīts I Meža kapos.

Darbi

Komponējis visos klasiskās mūzikas žanros, sacerējis arī mūziku filmām, tostarp "Rainis" (1949), "Latviešu strēlnieka stāsts" (1958), "Meldru mežs" (1971)
Starp viņa nozīmīgākajiem skaņdarbiem minami simfoniskais tēlojums "Viļņi", Horeogrāfiskās poēmas, Trešā (Kosmiskā), Piektā, Septītā (Saudzējiet dabu!) un Astotā simfonija, opera bērniem "Princese Gundega" un balets "Brīvības sakta", kā arī kora dziesmas, piem., "Quasi una sonata per coro da camera". Klavieru miniatūra "Arietta" (tiešā nozīmē – neliela ārija) izpelnījies atzinību Vācijā, Krievijā (pateicoties Skultes atpazīstamībai kā kino komponistam) un citur pasaulē.
Pie Ādolfa Skultes kompozīciju mācījās latviešu komponisti Ģederts Ramans, Artūrs Grīnups, Vilnis Šmīdbergs, Romualds Kalsons, Romualds Grīnblats, Imants Kalniņš, Mārtiņš Brauns, Imants Zemzaris, Aivars Kalējs, Rihards Dubra, Atis Stepiņš un citi.
Latviešu strēlnieku laukums

Latviešu strēlnieku laukums ir Rīgas laukums starp 11. novembra krastmalu, Rātslaukumu, Kaļķu ielu un Grēcinieku ielu.
Laukums tika izveidots 1970. gadā. Tajā pašā gadā tika atklāts Latviešu sarkano strēlnieku muzejs, kas kalpoja Komunistiskās partijas propagandas mērķiem. 1993. gada 1. jūlijā Latviešu strēlnieku muzeja telpās tika atklāts Latvijas Okupācijas muzejs. 1971. gadā laukumā tika uzstādīts Piemineklis Latviešu strēlniekiem.
Padomju Jaunatne

Saturs

Laikraksts bija komunistiskās idejas paudējs. Tā uzdevumi bija padomju jaunatnes militāri patriotiskā audzināšana, komunistiskās sabiedrības cilvēka veidošana. Laikraksts ziņoja par jaunatnes dzīvi Latvijā un citās padomju republikās, publicēja rakstus par sasniegumiem zinātnē un tehnikā, informēja par notikumiem mākslas pasaulē un sporta dzīvē. Laikrakstam bija populārs satīrisks pielikums "Asā slota".
No 1980. gadu otrās puses laikraksts atbalstīja Latvijas neatkarības atgūšanas ideju.
31. šaha olimpiāde

31. šaha olimpiāde notika no 1994. gada 30. novembra līdz 17. decembrim Krievijas galvaspilsētā Maskavā.

Vispārīgs apskats

Olimpiādē turpinājās politisko procesu motivēta jaunu komandu debija. Pirmoreiz spēlēja Čehijas Republika, Slovākija, Maķedonija. Dienvidslāvija tagad pārstāvēja tikai Serbiju un Melnkalni. Visbeidzot, olimpiādē ar vīriešu un sieviešu komandām startēja Starptautiskā neredzīgo šahistu asociācija.
Olimpiādē piedalījās 124 vīriešu un 81 sieviešu komandas. Spēles reglaments: Šveices sistēma, 14 kārtas. Apdomas laiks: pirmajās 2 stundās 40 gājieni, katrā nākamajā stundā 20 gājieni.
Ieņemtās vietas noteica: 1) iegūtie punkti; 2) Buholca punkti (BP); 3) komandu punkti.