google/wiki40b huggingface dataset:
Kordiljeri

Kordiljeri (spāņu: Cordilleras, angļu: American Cordillera) ir garākā kalnu sistēma pasaulē, kas stiepjas no 66° ziemeļu platuma Aļaskā līdz 56° dienvidu platumam Ugunszemē vairāk kā 18 000 kilometru. Kalnu sistēmas platums ir ap 1600 km Ziemeļamerikā un 900 km Dienvidamerikā. Kalnu sistēma atrodas Kanādas, ASV, Meksikas, Centrālamerikas valstu, Venecuēlas, Kolumbijas, Ekvadoras, Peru, Bolīvijas, Argentīnas un Čīles teritorijā.
Gandrīz visā savā garumā kalni ir ūdensšķirtne starp Atlantijas un Klusā okeāna baseiniem, kā arī tie ir ļoti izteikta klimatiskā robeža. Pēc augstuma kalni ir zemāki vienīgi par Himalajiem un Centrālāzijas kalnu sistēmām. Kordiljeru augstākās virsotne Ziemeļamerikā ir Denali (6193 m) Aļaskas grēdā, bet Dienvidamerikā — Akonkagva (6960 m).
Visa sistēma iedalās divās daļās - Ziemeļamerikas Kordiljeri un Dienvidamerikas Kordiljeri jeb Andi.
Kordiljeri atrodas visās pasaules klimata joslās izņemot subantarktisko un subarktisko joslu, tie atšķiras ar lielu ainavu daudzveidību un ļoti izteiktu augstumjoslojumu. Sniega līnija Aļaskā atrodas 600 m augstumā, Ugunszemē 500 - 700 m augstumā, bet Bolīvijā un Peru dienvidos sniegs ir tikai 6000 - 6500 m augstu virs jūras līmeņa. Ziemeļamerikas Kordiljeru ziemeļrietumu daļā un Andu kalnu dienvidaustrumos ledāji atrodas jau dažus simtus metru virs jūras līmeņa, bet ekvatora tuvumā ledus sedz tikai pašas augstākās virsotnes. Kopējā kalnu ledāju platība ir apmēram 90 000 km² (Ziemeļamerikas Kordiljeros 67 000 km², bet Andos - ap 20 000 km²).
Venelins Alaikovs

Šaha kompozīcija

Savu pirmo šaha uzdevumu viņš publicējis 1947. gadā laikrakstā "Седмичен ребус" , bet pēc tam pārtraucis šaha kompozīciju sastādīšanu līdz 1963. gadam. Jaunu impulsu devusi regulārā tikšanās ar citu pazīstamu bulgāru problēmistu Petko Petkovu. Uzzinājis šīs mākslas pamatprincipus Alaikovs aktīvi atsācis šaha kompozīciju sastādīšanu. Viņš ir publicējis vairāk nekā 1300 uzdevumus gandrīz visos šīs mākslas žanros (izņemot etīdes un retro uzdevumus) un ieguvis vairākas prestižas balvas. FIDE albumos iegūti 113.5 reitinga punkti.
No 1993. līdz 2004. gadam šaha kompozīcijas nodaļas vadītājs bulgāru šaha žurnālā "Шахматна мисъл".
Žaks Plante

Spēlētāja karjera

Laikā no 1953. līdz 1963. gadam viņš pārstāvēja "Canadiens", ar ko izcīnīja sešus Stenlija kausus, no kuriem pieci tika izcīnīti pēc kārtas. Septiņas reizes saņēma Vezinas balvu, astoņas reizes piedalījās NHL Visu zvaigžņu spēlē. Trīs reizes tika iekļauts līgas simboliskajā pirmajā izlasē un četras reizes — otrajā izlasē. Karjerā kopumā aizvadīja 837 regulārās sezonas spēles, viudēji spēlē ielaida 2,38 ripas.
Pēc 1963. gada Plante spēlēja Ņujorkas "Rangers", Sentluisas "Blues", Toronto "Maple Leafs", Bostonas "Bruins", kā arī WHA kluba Edmontonas "Oilers" sastāvā.
1998. gadā spēlētājs ierindojās 13. vietā The Hockey News veidotajā 100 visu laiku izcilāko hokejistu sarakstā. 1978. gadā viņš tika uzņemts Hokeja slavas zālē.
Andrejs Mezins

Spēlētāja karjera

Savu profesionālā spēlētāja karjeru Mezins uzsāka Ziemeļamerikā, spēlējot dažādās profesionālajās un junioru līgās. 1996.—97. gada sezonā viņš aizvadīja vairākas spēles NHL kluba Floridas "Panthers" AHL fārmklubā Ročesteras "Americans", bet pēc 1997.—98. gada sezonas atgriezās Eiropā, pievienojoties DEL līgas klubam Nirnbergas "Ice Tigers".
No 1999. līdz 2001. gadam viņš spēlēja Berlīnes "Capitals" rindās, bet 2002.—03. sezonā aizvadīja vienu spēli Krievijas Superlīgas klubā Kazaņas "Ak Bars". 2003.—04. sezonā Mezins spēlēja Čehijas Ekstralīgā, bet tad atgriezās Krievijā, pievienojoties Sanktpēterburgas "SKA" rindām. 2005.—06. un 2006.—07. gada sezonās viņš spēlēja Ufas "Salavat Julajev", bet 2007.—08. un 2008.—09. sezonā - Magņitogorskas "Metallurg" rindās.
2009. gada vasarā hokejists pievienojās Minskas "Dinamo" rindām, spēlējot arī 2010. gada KHL Zvaigžņu spēlē. Minskā hokejists spēlēja līdz pat 2011.—12. gada sezonas izskaņai. 2012.—13. gada sezonā, spēlējot Čeļabinskas "Traktor" rindās, Mezins kopā ar komandu sasniedza Gagarina kausa finālu, tajā gan piekāpjoties Maskavas "OHK Dinamo".
2013.—14. gada sezonu Mezins aizvadīja Omskas "Avangard" sastāvā. 2015. gada februārī paziņoja par karjeras beigšanu.
Baltkrievijas izlases rindās spēlējis 13 Pasaules čempionātos, kā arī 1998., 2002. un 2010. gada Olimpiskajās spēlēs.
Dragon Ball

Anime

Anime studija Toei Animation ir izveidojusi vairākus anime televīzijas seriālus: Dragon Ball un Dragon Ball Z, kas tika rādīti Japānā no 1986. gada līdz 1996. gadam. 2015. gada 5. jūlijā iznāca Dragon Ball Super. Vairāki uzņēmumi ir izstrādājuši dažādus produktus, tai skaitā kāršu spēles, rotaļlietas, kā arī vairākas dziesmu kolekcijas un datorspēles.
Jupiter Centre

Projekta attīstība

Projekts attīstība tika uzsākta 2003. gadā. Projekts piedzīvoja vairākas izmaiņas līdz ar Rīgas Attīstības plāna apstiprināšanu 2006. gadā. 2007. gadā to iegādājās investori un sāka būvniecību, kā ģenerāluzņēmēju piesaistot SIA "RE&RE". Ēkas būvniecības procesā bija arī tehnoloģiskais pārtraukums, aptuveni pusotru gadu, kura laikā celtne tika iekonservēta un apsargāta.

Būvniecība

Biroju ēkas būvniecība tika uzsākta 2007. gadā. 2008. gada 19. septembrī, noslēdzot nulles cikla būvniecību un sākot virszemes celtniecību, biroju ēkai tiks ielikts pamatakmens. 2011. gada 27. aprīlī biroja kompleksa tika svinēti spāru svētki.

Tehniskais apraksts

Karkass — monolīta dzelzsbetona kolonnas un pārsegumi. Ārsienas — stiklotajās daļās alumīnija konstrukcijas fasāžu sistēma ar dubulto stikla pakešu aizpildījumu kā arī siltinātu paneļu fragmentiem. 1. stāva līmenī atklāta atveidņotas monolītā dzelzsbetona daļas. Iekšsienas — ģipškartona starpsienas, stiklotas iekšsienas, kā arī mūrētas vieglbetona bloku starpsienas. Starpstāvu pārsegums — monolītais dzelzsbetons. Jumts — dzelzsbetona pārsegums, profilētās metāla loksnes, virs tā siltumizolācijas kārta 200 mm biezumā un ruļļmateriāla jumta segums. Logi un durvis — alumīnija konstrukcijas logi, stiklotas un ugunsdrošās durvis, fasāžu sistēmas ar stikla pakešu aizpildījumu. Lifti — četri ātrgaitas lifti no abiem autostāvvietas stāviem. Inženiertīkli — visas nepieciešamās komunikācijas, datortīkls. Videonovērošanas un apsardzes sistēmas, ugunsdzēsības signalizācija un automātiskā sprinkleru sistēma, ventilācija un dzesēšana, ka arī citi tehniskie risinājumi, kas veicina siltuma un elektroenerģijas patēriņa ekonomiju.

Būvtehnoloģijas un materiāli

Biroja ēkas pamati tika izbūvēti no urbtajiem dzelzsbetona pāļiem 20—30 metru dziļumā. Karkasa kolonnas un pārnesumi tapa monolītā dzelzsbetona tehnoloģijā. Visas ēkas fasādes ir pilnībā stiklotas, izmantojot alumīnija konstrukciju sistēmu ar trīskāršo stikla pakešu aizpildījumu, kā arī siltinātu paneļu fragmentiem. Ēkas ziemeļu fasādē atsevišķos fragmentos stiklotās plaknes tika aizstātas ar dekoratīvu un funkcionālu materiālu — stikla profilītu.
Latvijas Valsts probācijas dienests

Valsts probācijas dienests (VPD) ir radīts, lai sekmētu noziedzības novēršanu valstī, nodrošinātu sabiedrībā izciešamo sodu kvalitatīvu izpildi un koordināciju un atslogotu pārējo tiesību aizsardzības iestāžu darbu. VPD ir Latvijas Republikas tieslietu ministra pārraudzībā esoša tiešās pārvaldes iestāde, kas īsteno valsts politiku kriminālsoda — piespiedu darbs — un audzinoša rakstura piespiedu līdzekļa — sabiedriskais darbs — izpildē, kā arī probācijas klientu uzraudzībā un sociālās uzvedības korekcijā. Valsts probācijas dienests sastāv no centrālā aparāta un teritoriālām struktūrvienībām. Valsts probācijas dienestu finansē no valsts budžeta.

Funkcijas

Valsts probācijas dienesta funkcijas ir šādas:

1) sniegt izvērtēšanas ziņojumu par probācijas klientu;

2) nodrošināt probācijas programmu izstrādi un licencētu programmu īstenošanu;

3) organizēt kriminālsoda — piespiedu darbs — izpildi;

4) organizēt audzinoša rakstura piespiedu līdzekļa — sabiedriskais darbs — izpildi;

5) pārbaudes laikā uzraudzīt personas, pret kurām izbeigts kriminālprocess, tās nosacīti atbrīvojot no kriminālatbildības;

6) organizēt un vadīt izlīgumu kriminālprocesā;

7) uzraudzīt personas, kuras nosacīti notiesātas vai nosacīti pirms termiņa atbrīvotas no brīvības atņemšanas iestādēm;

8) sniegt postpenitenciāro palīdzību personām, kuras tiek sagatavotas atbrīvošanai vai ir atbrīvotas no brīvības atņemšanas iestādēm

Vadība

VPD vadītājs no dienesta izveidošanas brīža (2003. gads) ir Aleksandrs Dementjevs.
Pallādijs

Vēsture

1802. gada jūlijā angļu ķīmiķis Viljams Haids Vollastons (William Hyde Wollaston) atklāja jaunu ķīmisko elementu. Tā paša gada augustā viņš to nosauca par pallādiju. Elements tika nosaukts par godu asteroīdam 2 Pallāda, kas tika atklāts divus mēnešus agrāk. Savukārt asteroīds ir nosaukts sengrieķu gudrības dievietes Pallādas vārdā.

Atrašanās dabā

Dabā pallādijs ir atrodams kopā ar platīnu vai citiem platīna grupas elementiem, kā arī niķeļa un vara rūdās. Tas var būt sastopams arī brīvā veidā. Visvairāk pallādijs tiek iegūts Krievijā (Urālos). Vēl plaši pallādija krājumi ir Austrālijā, Brazīlijā un Etiopijā. Kanādā un Dienvidāfrikā pallādijs ir atrodams vara un niķeļa rūdās.

Izotopi

Ir zināmi seši stabili pallādija izotopi. Visizplatītākie ir pallādijs–106 (27,33% no kopējā pallādija daudzuma), pallādijs–108 (26,46%) un pallādijs–105 (22,33%). Vēl ir sastopams pallādijs–110 (11,72%), pallādijs–104 (11,14%) un pallādijs–102 (1,02%). Ir iegūti vēl mākslīgi radioizotopi, kuru masas skaitlis ir no 91 līdz 128.

Izmantošana

Pallādiju galvenokārt lieto par katalizatoru, šis metāls arī spēj absorbēt lielu daudzumu ūdeņraža (900 reizes lielāku tilpumu par paša metāla tilpumu). Elektronikā pallādijs tiek izmantots kondensatoru ražošanā. Pallādijs tiek lietots arī juvelierizstrādājumu gatavošanā.
Donalds Bartelms

Biogrāfija

D. Bartelma nozīmīgākais devums ir īsproza. Viņa stāstiem raksturīgi spēles elementi, humors un ironija, sirreāli elementi un radoša attieksme pret valodu.
20. gadsimta 80. un 90. gadu mijā D. Bartelma īsproza ietekmē latviešu jauno autoru paaudzi, publicēti vairāki viņa stāstu tulkojumi.
Zemais bērzs

Apraksts

Tas ir līdz 3 m garš, vasarzaļš krūms. Miza brūna. Lapas veselas, olveidīgas ar nevienādi zobainu malu. Pamats ķīļveidīgs. Vienmājas augi ar viendzimuma ziediem spurdzēs. Zied, lapām plaukstot, aprīlī, maijā. Augļu spurdzes stāvas, līdz 15 mm īsas. Auglis - spārnains riekstiņš.

Biotopi

Aug mitrās un krūmainās pļavās, zāļu purvos, mežos kūdras augsnēs.

Izplatība

Zemais bērzs aug dažviet Eiropā un Āzijā, īpaši Rietumeiropā kā arī Alpu malā.
Rēzeknes Tehnoloģiju akadēmija

Vēsture

1925. gadā izveidoja Rēzeknes Valsts skolotāju institūtu, kas darbojās uz 1922. gadā izveidotās pedagoģiskās vidusskolas bāzes. Rēzeknes Valsts skolotāju institūtā bija piecgadīgs, no 1932. gada sešgadīgs apmācības kurss. 1941. gada janvārī Rēzeknes Valsts Skolotāju institūtu pārveidoja par Rēzeknes Valsts Pedagoģisko institūtu, noorganizējot trīs fakultātes: fizikas – matemātikas un vēstures, kā arī krievu valodas un literatūras.
To likvidēja 1944. gadā pēc tam, Rēzekni Otrā pasaules kara laikā ieņēma Sarkanā armija. 1947. gadā sāka darboties Rēzeknes Pedagoģiskā skola, ko 1956. gadā pārveidoja par Rēzeknes internātskolu, bet 1987. gadā par Rēzeknes Pedagoģisko skolu. 
1990. gada 1. septembrī Rēzeknes pedagoģiskās skolas telpās Atbrīvošanas alejā 115 studijas ekonomikas un filoloģijas studiju virzienos uzsāka pirmie Latvijas Universitātes Latgales filiāles 100 studenti. 1991. gadā tās ēkā atjaunoja Rēzeknes Skolotāju institūta darbību, bet LU Latgales filiāle ieguva studiju telpas Atbrīvošanas alejā 90. 
1992. gada 28. augustā 1. pasaules latgaliešu kongress pieņēma rezolūciju par Rēzeknes Augstskolas dibināšanu. Pamatojoties uz Latvijas Republikas Ministru Padomes 1993. gada 12. aprīļa lēmumu Nr. 180 "Par Rēzeknes Augstskolas dibināšanu", 1993. gada 1. jūlijā uz Latvijas Universitātes un Rīgas Tehniskās universitātes Rēzeknes filiāļu bāzes izveidoja Rēzeknes Augstskolu. 1994. gada 23. augustā Ministru kabinets pieņēma lēmumu Nr. 117 "Par Rēzeknes augstskolas Satversmi".
1995. gadā Rēzeknes Skolotāju institūtu pārveidoja par Rēzeknes Augstskolas Pedagoģijas fakultāti.
2. pasaules latgaliešu saieta laikā 2002. gadā pie Rēzeknes Augstskolas ēkas atklāja pieminekli Latgales Atmodas kustības darbiniekam Nikodemam Rancānam, bijušajam Rēzeknes Valsts Skolotāju institūta direktoram (1929—1933).
2016. gadā Rēzeknes Augstskolu pārdēvēja par Rēzeknes Tehnoloģiju akadēmiju.
Ūdens caurspīdīgums

Ūdens caurspīdīgums - lielums, kurš nosaka cieto vielu daļiņu daudzumu ūdenī. To nosaka pēc tā, cik lielā dziļumā ūdenī vairs nav redzams plakans, balts disks 30 cm diametrā (Seki disks). To nolaiž ūdenī tādā dziļumā, kamēr tas vairs nav pamanāms, un šis dziļums arī ir ūdens caurspīdīgums. Piemēram, ja disks atrodas 3 metru dziļumā un vairs nav redzams, tad šāda ūdens caurspīdīgums ir 3 m. Šāda metode pirmoreiz tika pielietota ASV 1804. gadā. Mūsdienās eksistē arī vairākas elektroierīces, ar kurām var izmērīt ūdens caurspīdīgumu. Ūdens caurspīdīgums tiek noteikts, zinot tā spēju absorbēt un izkliedēt gaismu un arī no tā, kādā leņķī spīd Saule attiecībā pret ūdens virsu. Ja ūdens ir ļoti dzidrs, tam ir intensīva zilā krāsa, kurs ir raksturīga atklātajam okeānam. Liela mazo daļiņu skaita gadījumā, kuras stipri izkliedē gaismu, ūdenim ir zilganzaļa vai zaļa krāsa, kura raksturīga galvenokārt jūru un okeānu piekrastēm, nevis atklātai jūrai. Upju grīvās ūdenim ir dzeltenīga vai brūna nokrāsa. Vislielākais ūdens caurspīdīgums ir novērots Vedela jūrā 1986. gadā un tas bija 79 metri. Liels ūdens caurspīdīgums bija Sargasu jūrā - 66 m, bet tas bija tikai pirms tam, kad jūra vēl nebija piesārņota ar naftas produktiem. Ūdens caurspīdīgums Indijas okeānā ir 40-50 m, Klusajā okeānā 59 m. Kopumā okeānos ūdens caurspīdīgums samazinās virzienā no ekvatora uz poliem, tomēr arī polārajos rajonos ūdens var būt ļoti dzidrs. Teorētiski destilētā ūdens caurspīdīgums ir 80 metri un lielāks tas nevar būt.
Hluhiva

Vēsture

Hluhiva ir viena no Kijevas Krievzemes senākajām pilsētām. Rakstu avotos kā Čerņigovas kņazistes cietoksnis minēta 1152. gadā, bet netieši avoti (baznīcas literatūra) min to kā pilsētu jau 992. gadā. Pēc Čerņigovas krišanas 1239. gadā uz Hluhivu pārcēlās Čerņigovas bīskaps, 13. gadsimta vidū tā kļūst par no Zelta ordas atkarīgās Hluhivas kņazistes centru. 1352. gadā kņazisti postīja mēris un saskaņā ar hronikām Hluhivā nepalika neviena izdzīvojušā. Uz ilgiem gadiem Hluhiva zaudē savu nozīmi un pilsētas tiesības atgūst tikai 1644. gadā. 1708. gadā, kad Ziemeļu kara laikā zviedru pusē pārgāja hetmanis Ivans Mazepa, Pēteris I pavēlēja iznīcināt Baturinas pilsētu un hetmaņa galvaspilsētu pārcelt uz Hluhivu, kur tika izvēlēts jauns kazaku hetmanis. Līdz 1764. gadam Hluhiva bija kazaku Hetmanščinas galvaspilsēta un ukraiņu hetmaņu rezidence. Pēc hetmaņu valsts likvidēšanas 1765. gadā Dņepras kreisajā krastā tika izveidota Mazkrievijas guberņa ar centru Hluhivā. 1781. gadā guberņu likvidēja un Hluhiva kļuva par apriņķa pilsētu. Mūsdienās pilsētā vairāki pārtikas rūpniecības un mašīnbūves uzņēmumi.
Latviski lai atskan dziesmas

Latviski lai atskan dziesmas ir patriotiska Baumaņu Kārļa kora dziesma ar Lapas Mārtiņa vārdiem, kas atskaņota 1880. gada Otrajos vispārīgajos latviešu dziedāšanas svētkos. Publicēta dziesmu krājumā "Austra" (1874).
Tā ir raksturiga strofveida miniatūra ar refrēnu noslēgumā, kā savā laikā tika darinātas populārās vācu romantisma epigoņu "tēvzemes dziesmas".

Vēsture

Mārtiņš Lapa 1870. - 1871. gadā bija palīgskolotājs Jaunkārķu pagastskolā, bet laikrakstā "Mājas Viesis" un "Baltijas Vēstnesis" publicēto patriotisko dzejoļu dēļ tika atlaists. Dzejolis "Latviski lai atskan dziesmas" izdots 1871. gadā.
Kārlis Baumanis kopš 1860. gada strādāja par vācu valodas pasniedzēju Pēterburgas Reformātu skolā un bija "Pēterburgas Avīžu" līdzstrādnieks (1862-1865), kur tolaik darbojās arī Krišjānis Valdemārs un Auseklis.
Jau Cimzes seminārā viņš bija iemācījies vācu mūzikas garā harmonizēt tautasdziesmas, 1865. gadā Baumanis ņēma klavierspēles privātstundas pie Pēterburgas konservatorijas profesora F. Černija. 
Svarīgs pavērsiens viņa dzīvē bija ievēlēšana par Rīgas Latviešu biedrības runasvīru un Dziedāšanas komisijas locekli 1870. gadā, kur viņš rosīgi piedalījās Pirmo vispārīgo latviešu dziedāšanas svētku sagatavošanā. 1870. gadu sākumā radās Baumaņu Kārļa pirmās latviešu oriģināldziesmas, ko iekļāva dziesmu svētku programmā.
Polihidroksibutirāts

Polihidroksibutirāts (PHB) ir polihidroksialkanoāts (PHA), polimērs, kas pieder pie poliesteru klases, ko pirmoreiz 1925. gadā aprakstīja Francijas mikrobiologs Moriss Lemonjē. PHB iegūst no laboratorijā audzētām šūnām, kas to sintezē un izmanto kā uzturu. No PHB izgatavoti izstrādājumi vidē spēj asimilēties īsā laikā, jo tos iznīcina augsnes baktērijas. PHB tiek uzskatīts par vienu no polimēriem, kuru varētu izmantot nākotnes iepakojumu materiālu izgatavošanai, jo tas ir dabai draudzīgs materiāls, kas nepiesārņo vidi, jo salīdzinoši īsā laika sprīdī spēj bioloģiski noārdīties. Tāpat šo polimēru izmanto medicīniskiem mērķiem, piemēram, tādu ķirurģisko diegu izveidošanā, kas nav jāizņem, jo paši pēc noteikta laika perioda noārdās.
Darbs pie PHB sintēzes Latvijā sākās 1990. gadu vidū. Pie tā šobrīd strādā gan LU, gan RTU zinātnieki. Augstskolām pieder patents sēklu lentām, kas ražotas no PHB ar tajā iestrādātām sēklām, mikroelementiem un agroķimikālijām, kas optimālajās devās nonāk dīgšanas vietā.
Pēteris Plēsums

Dzīvesgājums

Dzimis 1895. gada 7. septembrī Rites pagastā. Lielinieku partijas biedrs kopš 1917. gada, piedalījies cīņās par lielinieku varu Latvijā, Igaunijā, Petrogradā un Krievijas Pilsoņu karā. Pēc tam strādājis partijas darbā Baškīrijā. Pēc Maskavas Rietumtautu Komunistiskās universitātes beigšanas 1930. gadā iesūtīts Latvijā, kopš 1931. gada nelegālās Latvijas Komunistiskās partijas CK loceklis, par pretvalstisku darbību apcietināts (1932-1940).
Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā atbrīvots un iecelts par Lejaskurzemes apgabala komitejas sekretāru, Tautas Saeimas deputāts, vēlāk Latvijas PSR Augstākās Padomes deputāts (1940-1947, 1955-1963), Padomju Savienības Augstākās Padomes deputāts (1941-1954) un Latvijas Komunistiskās partijas CK loceklis (1940-1961).
Laikraksta "Cīņa" redaktors (1942-1944). Miris 1968. gada 12. decembrī Rīgā.
2008. gada Pasaules čempionāts šosejas riteņbraukšanā

2008. gada Pasaules čempionāts šosejas riteņbraukšanā notika Varēzē, Itālijā, no 23. līdz 28. septembrim. Čempionāts sastāvēja no grupas un individuālā brauciena vīriešiem, sievietēm un vīriešiem līdz 23 gadu vecumam. Tas bija 75. Pasaules čempionāts.
Hondurasa

Ģeogrāfija

Hondurasai ir gara krasta līnija gar Karību jūru un neliela pieeja Klusajam okeānam. Karību jūras piekrastē izveidojušās vairākas nozīmīgas ostas, viena no tām ir Laseiba. Mazliet atstatu no krasta atrodas Hondurasai piederošās un tūristu iecienītās Baijas salas. Zemieņu apgabali ir piekrastē un upju ielejās, kas izvagojušas Hondurasas kalnieni. Augstākie kalni atrodas valsts rietumos un centrālajā daļā, tiem ir vulkāniska izcelsme. Zemienēs, kur valda karsts un mitrs klimats, plašus apgabalus klāj lietus meži. Kalnu mežos dominē ozoli un priedes.

Baijas salas

Baijas salas atrodas Karību jūrā netālu no Hondurasas ziemeļu piekrastes. 1512. gadā tās atkāja Kristofors Kolumbs. Mūsdienās Baijas salas piesaista tūristus un nirējus.

Saimniecība

Hondurasa ir mazāk industrializēta nekā kaimiņvalstis, un hondurasieši ir viena no nabadzīgākajām nācijām visā Rietumu pasaulē. Ar ārvalstu palīdzību ir izveidoti augkopības produkcijas pārstrādes uzņēmumi, kā arī ruma, cepamās eļļas, cementa un papīra ražotnes. Hondurasas kalnos atrodas bagātīgas derīgo izrakteņu iegulas, īpaši - sudraba, cinka, svina rūdas un zelta. Šīs rūdas iegūst pazemes šahtās.
Vairums cilvēku kopj savas lauku saimniecības vai strādā algotu darbu lielajās plantācijās, kurās eksportam audzē banānus, kafijas pupiņas, eksotiskos augļus un ziedus. Agrāk Hondurasa bija lielākā banānu eksportētāja, un vēl arvien šī kultūra dod 25% valsts ienākumu. Lielākā daļa kalnienes lauksaimniecībai nav piemērota. Toties krītošā ūdens spēka darbinātās hidroelektrostacijas saražo 80% elektroenerģijas.
Hondurasas ekonomika lielā mērā ir atkarīga no ārzemēs dzīvojošo iedzīvotāju investīcijām un atbalsta, 2014. gadā šie emigrantu naudas pārvedumi veidoja 17,4% no IKP.
Gvido Zvaigzne

Dzīvesgājums

Mācījās Rojas vidusskolā, studēja Rīgas Politehniskajā institūtā. 1980. gados iestājās Vissavienības Kinematogrāfijas institūta Operatoru fakultātē Maskavā, bija vairāku dokumentālo filmu operators. Kinematogrāfijas institūta beigšanas diplomu viņam piešķīra pēc nāves.
1991. gada 20. janvārī Bastejkalnā ievainots ar ekspansīvo lodi, filmējot OMON uzbrukumu Latvijas Iekšlietu ministrijai. Miris 5. februārī Rīgas 1. slimnīcā, apglabāts Rīgas 2. meža kapos. Bez tēva palika meita Una (4) un dēls Krišjānis (1).
Pie Rojas vidusskolas 2008. gadā viņam izveidoja piemiņas akmeni.

Apbalvojums

2010. gadā par sevišķiem nopelniem Latvijas valsts neatkarības aizstāvēšanā Gvido Zvaigzni pēc nāves apbalvoja ar Viestura ordeni un atzina par Viestura ordeņa lielkrusta komandieri. Valsts prezidents Valdis Zatlers ordeni nodeva glabāšanā viņa tuviniekiem.
Valērijs Loginovs

Biogrāfija

Pēc Ļeņingradas celulozes un papīra rūpniecības Tehnoloģiskā institūta beigšanas daudzus gadus strādājis Uzbekistānā. Trīs reizes uzvarējis Uzbekistānas šaha čempionātos (1976, 1982, 1984). 1991. gadā pēdējā PSRS komandu šaha čempionātā Uzbekistānas izlases sastāvā izcīnījis bronzas medaļu. Vairākkārt uzvarējis Budapeštas starptautiskajos šaha turnīros (1990, 1991), kā arī Budapeštas šaha turnīru sērijās First Saturday (1993, 1994) un Spring Open (1994). Tāpat uzvarējis starptautiskajos šaha turnīros Ļubļanā (1995), Grācā (1998), Sanktpēterburgā (1999). Pēc pārcelšanās uz Krieviju trīs reizes uzvarējis Sanktpēterburgas pilsētas šaha čempionātos (2000, 2004, 2005). Par panākumiem turnīros FIDE 1989. gadā Loginovam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1991. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.
Pārstāvējis Uzbekistānas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījies 2 reizes (1992-1994). 1992. gadā komandu vērtējumā izcīnījis sudraba medaļu.
Akmeņtārtiņi

Izskats un īpašības

Abas sugas ir vidēji lieli slokveidīgie putni. To ķermeņa garums ir 21 – 26 cm. Akmeņtārtiņi ir enerģiski putni, ar spēcīgiem kakliem un knābjiem, kas piemēroti to barošanās veidam. Kā jau to nosaukums norāda, akmeņtārtiņi ar knābi griež apkārt akmentiņus vai jūras zāles, zem tiem meklējot paslēpušos bezmugurkaulniekus.
Pilnās strāvas nepārtrauktības vienādojums

Pilnās strāvas nepārtrauktības vienādojuma pierādījums

Šis nosacījums ir pareizs, tāpēc ka spēkā ir elektriskā lādiņa nezūdamības likums. Lai par to pārliecinātos, no ceturtā Maksvela vienādojuma  div \vec{E} = \frac{\rho}{\epsilon_0} \  izsaka lādiņa blīvuma atvasinājumu pēc laika  \frac{\partial \rho}{\partial t} = div (\epsilon_0 \frac{\partial \vec{E}}{\partial t}) \ . Ievietojot šo atvasinājumu strāvas nepārtrauktības vienādojumā  - \frac{\partial \rho}{\partial t} = div \vec{j} \ , iegūstam pilnās strāvas nepārtrauktības vienādojumu.

Nobīdes strāvas blīvums

Lielums  \epsilon_0 \frac{\partial \vec{E}}{\partial t} = \vec{j_D} \  ir nobīdes strāvas blīvums un tādā gadījumā pilnās strāvas nepārtrauktības vienādojumu var uzrakstīt šādi:  div (\vec{j} + \vec{j_D}) = 0 \  un šis vienādojums nozīmē ka pilnās strāvas  \vec{j_p} = \vec{j} + \vec{j_D} \  līnijām vienmēr ir jābūt noslēgtām.

Pilnās strāvas nepārtrauktības vienādojuma interpretācija

Pilnās strāvas nepārtrauktības vienādojuma interpretācija ir šāda: līdzstrāva var plūst tikai noslēgtās elektriskās ķēdēs; tātad  div \vec{j} = 0 \ . Bet, ja elektromagnētiskais process ir atkarīgs no laika, strāvas blīvuma  \vec{j} \  līnijas var arī nebūt noslēgtas. Piemēram, maiņstrāvas ķēdē, kurā ir kondensators, un elektromagnētisko viļņu raidītāja antenas kontūrā arī pastāv lādiņnesēju plūsma. Tomēr šajos gadījumos lādiņnesēju plūsmas līniju noslēdzošais posms vienmēr ir nobīdes strāvas blīvuma līnijas.