google/wiki40b huggingface dataset:
Zvīņneši

Izskats un īpašības

Zvīņnešu lielums ir dažāds, atkarībā, kurai sugai tas pieder. Mātītes parasti ir mazākas nekā tēviņi. Lielākais dzimtas zvīņnesis ir milzu zvīņnesis (Manis gigantea). Liela tēviņa ķermeņa garums bez astes ir 90 cm, aste — 80 cm, svars — 33 kg. Mazākais dzimtā ir garastes zvīņnesis (Manis tetradactyla). Tā ķermeņa garums bez astes ir 30—35 cm, aste — 50 cm, svars — 1,2 kg.
Zvīņnešu ādu sedz lielas, cietas keratīna zvīņas. Piedzimstot zvīņas ir mīkstas, bet nocietē dzīvniekam pieaugot. Zvīņnesi izskata dēļ bieži salīdzina ar čiekuru vai artišoku. Briesmu gadījumā tas spēj saripināties kamolā līdzīgi kā ezis. Samērā asās zvīņas saceļas augšup, aizsargājot zvīņneša ķermeni. Saveļoties kamolā, galvu tas pabāž zem astes. Priekškāju nagi ir ļoti gari un nav piemēroti staigāšanai pa zemi. Tādēļ ejot, ķepas tiek savilktas dūrēs, lai aizsargātu nagus. Nagus zvīņnesis izmanto, lai rakstu termītu un skudru pūžņus, kā arī, lai uzrāptos kokā. Kājas ir īsas un spēcīgas. Aizsardzībai līdzīgi kā skunksi no dziedzeriem zem astes zvīņneši spēj izšļākt smirdīgu sekrētu. 
Zvīņnešu mēle ir ļoti gara, atgādinot ārēji aukliņu. Tā nav piestiprināta pie mēles kaula, un tā iestiepjas dziļi rīklē un vēdera dobumā. Šāda mēle ir arī skudrulāčiem un nektārsikspārnim (Anoura fistulata). Mēle atrodas starp krūšu kaulu un elpvadu. Lielākajiem zvīņnešiem mēle var sasniegt 40 cm garumu, bet tās diametrs ir tikai 0,5 cm.

Uzvedība un barība

Lielākā daļa sugu ir aktīvas nakts laikā. Pa dienu zvīņneši parasti guļ, saripinājušies kamolā. Kokos dzīvojošie zvīņneši apmetas kādā koku dobumā, bet uz zemes dzīvojošie izrok sev dziļas alas, kas var būt 3,5 metrus garas. Zvīņneši ir arī ļoti labi peldētāji.
Zvīņnešiem nav zobu un spējas košļāt. Tie ar saviem asajiem priekšķepu nagiem uzrok termītu vai skudru pūžņus un kukaiņu ejās iebāž savu garo mēli. Zvīņnesim ir īpaši dziedzeri, kas izdala lipīgas siekalas, ar tām nosedzot mēles virsmu. Termīti un skudras pielīp pie mēles un nevar aizbēgt. Dažas sugas, piemēram, mazais koku zvīņnesis (Manis tricuspis) spēj karāties savā astē koka zarā, kamēr ar nagiem atskrāpē koka mizā paslēpušos kukaiņus.

Vairošanās

Grūsnība ilgst 120—150 dienas. Āfrikas zvīņnešiem parasti piedzimst 1 mazulis, bet Āzijas zvīņnešiem var piedzimt 1—3 mazuļi. Piedzimstot mazulis sver 80—450 g, un tā zvīņas ir mīkstas. Mazuļi parasti pieķeras pie mātes astes, bet zem zemes dzīvojošajiem zvīņnešiem mazuļi paliek alā pirmās 2—4 nedēļas. Māte mazos zīda ar pienu pirmos 3 mēnešus. Dzimumbriedumu jaunie zvīņneši sasniedz 2 gadu vecumā.
Vranova pie Topļas

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1333. gadā. Tāpat kā visa Slovākija, gadsimtiem bijusi Ungārijas sastāvā, pilsētas ungāriskais nosaukums ir Varanno (ungāru: Varannó). Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. No 1993. gada - Slovākijas sastāvā.

Cilvēki

Pēc etniskā sastāva vairums pilsētas iedzīvotāju ir slovāki (93,11 %), čigāni (4,40 %). Pēc reliģiskās piederības - katoļi (62,61 %), grieķu katoļi (20,13 %), luterāņi (7,18 %), nereliģiozi (5,70 %).
1575. gada 8. maijā Vranno pilī tika svinētas tolaik četrpadsmitgadīgās Eržēbetas Bātori (Báthori Erzsébet, 1560-1614) kāzas.
Cekulsīļi

Izskats un īpašības

Cekulsīļi ir liela auguma putni, salīdzinot ar citiem Centrālamerikas putniem, izņemot oropendolas (Psarocolius) un dažas kotingu (Cotingidae) sugas. Tie ir masīvāki par mazajiem sīļiem (Cyanolyca), kas arī dzīvo Centrālamerikā. Lielākajai daļai cekulsīļu ir cekuls. Reizēm cekuls ir pavisam necils, bet vislielākais un izteiskmīgākais cekuls ir sprogainā cekula sīlim (Cyanocorax cristatellus).
Visus cekulsīļus nosacīti var iedalīt 2 lielās grupās: liela auguma cekulsīļos un mazākos cekulsīļos. Lielākie cekulsīļi parasti ir ar tumšām acīm un gandrīz vienkrāsaini, bet mazākajiem acis ir gaišas un apspalvojums daudzkrāsaināks. Visi cekulsīļi ir droši, ziņkārīgi un skaļi putni, tie parasti veido nelielus ģimenes barus, līdz 6—8 putniem.
Tauriņa efekts

Efekta definīcija

Pēc haosa teorijas tauriņa efekts ir sensitīva atkarība no sākotnējiem apstākļiem, pie kuras nelielas izmaiņas kādā deterministiskas nelineāras sistēmas stāvoklī var radīt lielas atšķirības šīs sistēmas vēlākā stāvoklī. Nosaukumu šādam efektam, kas bija zināms jau sen, izdomājis Edvards Lorencs (Edward Lorenz), atvasinot to no metaforiska piemēra par tornādo, ko ietekmējusi neliela perturbācija (tauriņa spārnu vēziens vienā pasaules malā var izraisīt tornādo otrā pasaules malā). Šo efektu Lorencs atklāja, kad novēroja, ka viņa laika apstākļu modelis, kas balstīts uz šķietami mazsvarīgā veidā noapaļotiem sākotnējiem datiem, dod stipri atšķirīgus rezultātus, ja sākuma dati netiek noapaļoti. Ļoti mazas izmaiņas sākotnējos apstākļos radīja ievērojami atšķirīgu iznākumu.
Frāze, ka tauriņa spārnu vēziens var izraisīt tornādo, nav jāsaprot burtiski. Tauriņam, protams, nav tik daudz spēka, lai tas varētu tieši izraisīt tornādo, taču tā spārnu vēziens var radīt sīkas izmaiņas atmosfērā, tādējādi ietekmējot tornādo ceļu, paātrināt, palēnināt vai pat novērst tornādo izveidošanos kādā citā vietā. Tauriņa spārnu vēziens ir daļa no sākotnējiem nosacījumiem, vienas sākotnējo apstākļu kombinācijas rezultātā tornādo var izveidoties, citas — ne.
Spārnu vēziens var radīt nelielas izmaiņas sistēmas sākotnējā stāvoklī, kas savukārt kaskādes veidā var izraisīt liela mēroga izmaiņas vēlākajos notikumos (domino efekts). Bez šī tauriņa sistēmas trajektorija varētu būt ievērojami atšķirīga, bet ir arī tikpat iespējams, ka tieši nosacījumu kopums bez tauriņa spārnu vēziena ir tas kopums, kas noved pie tornādo.
Ideju, ka niecīgiem cēloņiem var būt liela ietekme, īpaši izmantoja tādi zinātnieki kā Anrī Puankarē un Norberts Vīners. 
Tauriņa efekts var izpausties arī ļoti vienkāršās sistēmās. Piemēram, tas, kāds būs ar metamo kauliņu uzmestais skaitlis, ir atkarīgs no nelielām atšķirībām sākotnējos apstākļos — mešanas virziena, kauliņa saspiediena un tā orientācijas izmešanas brīdī. Tādēļ kauliņa kustībai ir būtiski atšķirīgs ceļš, kas padara praktiski neiespējamu, ka kauliņš tieši tāpat tiks izmests divreiz.

Vēsture

Johana Gotlība Fihtes 1800. gadā sarakstītajā Die Bestimmung des Menschen (Cilvēka sūtība) viņš izsakās: "Jūs nevarētu noņemt kaut vienu smilšu graudu no vietas, kur tas atrodas, tādējādi neizmērojami neizmainot kaut ko visā kopumā".
Haosa teoriju un sensitīvu atkarību no sākotnējiem apstākļiem aprakstījis Anrī Puankarē 1890. gadā, pētot tā saucamo triju ķermeņu problēmu. Vēlāk viņš ierosināja domu, ka līdzīgas izpausmes varētu būt novērojamas dažādās jomās, piemēram, meteoroloģijā.
Ideja, ka viens tauriņš varētu radīt viļņveida efektu un tālejošu ietekmi uz turpmākajiem vēsturiskajiem notikumiem, pirmoreiz parādījās Reja Bredberija 1952. gadā sarakstītajā stāstā par ceļošanu laikā "Un nogranda pērkons" (A Sound of Thunder). 
1961. gadā Lorencs eksperimentēja ar skaitļošanas modeli, pārveidojot jau izveidotu laika prognozi, izmainot tajā vienu no sākotnējiem lielumiem no precīzās vērtības 0,506127 uz noapaļotu vērtību 0,506. Iegūtais laika prognozes rezultāts bija pilnīgi atšķirīgs no iepriekšējā.
Voldemārs Akurāters

Dzīvesgājums

Dzimis 1921. gadā Kuritibas pilsētā pēc 1905. gada revolūcijas uz Brazīliju aizbēgušā latviešu skolotāja Pētera Akurātera un viņa sievas Marijas, dzimušas Kuharskas, ģimenē. 1928. gadā kopā ar ģimeni atgriezās Latvijā. Mācījās Daugavpils 2. ģimnāzijā (1937—1940) un Tautas teātra aktierstudijā (1942—1944). 
Otrā pasaules kara laikā 1944. gadā Akurāteru iesauca vācu armijā un viņš krita Sarkanās armijas gūstā. 1946. gadā Akurāters atgriezās Latvijā un iestājās Nacionālā teātra aktierstudijā, kuru pabeidza 1948. gadā. Studiju laikā strādāja Nacionālajā teātrī, vēlāk pārgāja uz Liepājas teātri. 
1951. gadā viņu apcietināja un izsūtīja uz Sibīriju. Pēc atgriešanās no izsūtījuma viņš strādāja Valmieras teātrī un Nacionālajā teātrī.
Miris 1971. gadā Rīgā, apglabāts Raiņa kapos.

Filmas

Filmējies vairākās filmās, tai skaitā "Vella kalpi", "Vella kalpi Vella dzirnavās", "Pie bagātās kundzes" un "Šķēps un roze".
Artis Ābols

Spēlētāja karjera

Profesionālu karjeru viņš sāka 1991.—1992. gada sezonā, spēlējot RASMS Rīga sastāvā, jau tajā pašā sezonā viņš pārcēlās uz citu Rīgas klubu — HK Pārdaugava Rīga —, kuras sastāvā spēlēja līdz pat 1996. gadam, kad pārcēlās uz Zviedriju. Zviedrijas un Dānijas klubos viņš spēlēja līdz pat nonākšanai HK Rīga 2000 rindās, vienīgais izņēmums bija 1999. gads, kad A. Ābols aizvadīja divas spēles HK Liepājas Metalurga rindās.
1996.—1997. gada sezonā, spēlējot Zviedrijas kluba Nittorps IK rindās, viņš kļuva par Zviedrijas 2. divīzijas rezultatīvāko spēlētāju ar visvairāk izdarītajām rezultatīvām piespēlēm un kopā gūtiem punktiem. Viņš ir arī pieckārtējs Latvijas čempions. No 2003. līdz 2008. gadam viņš spēlēja Latvijas hokeja līgas klubā HK Rīga 2000 un ilgu laiku bija arī komandas kapteinis, bet 2008. gada februārī guva traumu. Tās dēļ jūnijā A. Ābols paziņoja par profesionālā hokejista karjeras beigām.
Latvijas hokeja izlases sastāvā piedalījies četros Pasaules čempionātos (1999, 2000, 2001, 2002), kā arī 1993. gada Pasaules čempionāta C divīzijā.
Vairākos Pasaules čempionātos darbojies kā televīzijas komentētājs.

Trenera karjera

2008. gadā kļuva par jaunizveidotā KHL kluba Rīgas "Dinamo" trenera palīgu — pirmās trīs sezonas bijis slovāka Jūliusa Šuplera palīgs, kopš 2011.—2012. gada sezonas bija soma Pekas Rautakallio palīgs.
2012. gada 5. novembrī kļuva par "Dinamo" galvenā trenera pienākumu izpildītāju pēc P. Rautakallio atlaišanas. Pēc sezonas beigām tika apstiprināts par komandas galveno treneri. Komandu vadīja līdz 2014.—15. gada sezonas noslēgumam, pēc kura pievienojās Toljati "Lada" treneru korpusam. Lai gan darbu "Lada" Ābols sāka kā trenera palīgs, jau 17. septembrī viņš tika apstiprināts par galvenā trenera pienākumu izpildītāju.
Rūjiena

Nosaukums

Savu nosaukumu Rūjiena ieguvusi no pilsētai cauri tekošās Rūjas. Savukārt Rūjas upe, kas iztek no Ruhi ezera (Ruhijärv) Igaunijā, savu nosaukumu visticamāk ieguvusi no igauņu valodas vārda ruhi (sile, vienkoču laiva).

Uzņēmējdarbība

Kopš 1988. gada Rūjienas pienotavā ražo apmēram 20 veidu Rūjienas saldējumu no dabīgiem produktiem un piena. Kopš 1993. gada Rūjienā darbojas maizes ceptuve "Liepkalni", 1999. gadā tā izveidoja otru ražotni Kocēnu pagastā, vēlāk arī Klintaines pagastā un Ķekavas novadā.
Līza Leina

Biogrāfija

Šahu iemācījusies spēlēt tikai 19 gadu vecumā. 1959. gadā pirmo reizi uzvarējusi ASV sieviešu šaha čempionātā. Piedalījusies 1961. gada pretendentu turnīrā šahā sievietēm Vrņačka Baņā, kurā kopā ar Šantalu Šodē de Silanu un Gizelu Greseri dalījusi 12.-14. vietu (uzvarēja Nona Gaprindašvili). 1963. gadā Ņujorkā atvērusi savu šaha klubu The Queen's Pawn Chess Emporium. Otro reizi pretendentu turnīrā šahā sievietēm piedalījusies 1964. gadā Suhumi un ierindojusies 12. vietā (uzvarēja Alla Kušnira). 1966. gadā kopā ar Gizelu Greseri dalījusi 1.-2. vietu ASV sieviešu šaha čempionātā un atkārtoti kļuvusi par ASV šaha čempioni. 1966. gadā pārstāvējusi ASV 3. sieviešu šaha olimpiādē Oberhauzenē.
Par panākumiem turnīros FIDE 1959. gadā viņai piešķīra starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu. Kopā ar Bobiju Fišeru ir viena no diviem šahistiem, kuru attēli bijuši uz ASV prestižā sporta žurnāla Sports Illustrated vāka.
1960. gadu beigās pārstājusi piedalīties šaha turnīros un pievērsusies biznesam. 1970. gadu sākumā Ņujorkā kopā ar savu vīru  atvērusi dāvanu veikalu Amber Waves of Grain (vēlāk pārdēvēts par Earth Lore).
Baraņa

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1470. gadā. Ietilpa Lietuvas lielkņazistē. Pilsēta pievienota Krievijai pēc Polijas Pirmās dalīšanas 1772. gadā. Otrā pasaules kara laikā no 1941. gada 16. jūlija līdz 1944. gada 27. jūnijam - vācu okupācijā.
Gabions

Gabions (no itāļu: gabbione — 'liels būris') ir dažādas formas tilpuma ar dažādas frakcijas smiltīm, šķembām un akmeņiem piepildīts pīts karkass vai kaste, kas ļauj ātri uzbūvēt nostiprinošas pretnobrukumu būves: stāvu zemes nogāžu nostiprināšanai ceļu būvē uzbērumos un ieraktnēs; dambju, terašu nostiprināšanai; inženierkomunikāciju aizsardzībai (cauruļvadi, kabeļi) ūdenstilpnēs; militāro fortifikāciju. Mūsdienās gabionu karkasus pin no cinkotām metāla stieplēm, var izmantot arī citus materiālus.
Visbiežāk gabionus izmanto, lai pasargātu ūdenstilpju krastus no erozijas. Ar gabioniem tiek veidotas plūdu barjeras, lai pasargātu atsevišķus objektus no ūdens straumes. Latvijā, piemēram, gabioni ir uzstādīti Pāvilostas jūrmalā, lai pasargātu krastu no izskalošanas. No gabioniem viegli var veidot dekoratīvas terases dārzos vai parkos.
Atšķirībā no vienkārša akmeņu bēruma, gabioniem ir vairākas priekšrocības. Tos var izveidot dažādās formās, tie paliek kompakti pēc grunts nosēšanās vai ūdens iedarbības. Krievijā gabionu konstrukcijām ir izstrādāts speciāls standarts. 
Viduslaikos gabionus izmantoja nocietinājumos, lielgabalu apkalpju aizsardzībai. Tos veidoja no apaļiem pītiem karkasiem, kuriem bija vaļēja apakša un augša, piepildot karkasus ar zemi vai smiltīm. Tukšos karkasus varēja viegli transportēt, īpaši, ja tos pagatavoja dažādu izmēru, lai tie ietilptu viens otrā.
2017. gada Eiropas čempionāts basketbolā sievietēm

Turnīra formāts

Turnīra pirmajā posmā — pirmajā kārtā — visas 16 izlases sadalītas četrās grupās pa četrām izlasēm katrā. Pirmajā kārtā tiek aizvadīts viena apļa turnīrs, pēc kura ceturtdaļfinālam kvalificējas katras grupas uzvarētāja, astotdaļfinālam — katras grupas 2. un 3. vietas ieguvējas, savukārt pēdējo vietu ieņēmušās izlases beidz dalību turnīrā.
Izslēgšanas spēlēs ir četras kārtas: astotdaļfināli, ceturtdaļfināli, pusfināli un fināli. Ceturtdaļfinālu zaudētāji savā starpā noskaidro 5.—8. vietas sadalījumu, savukārt ceturtdaļfinālu uzvarētāji turpina cīņu par čempiontitulu. Pirmās piecas vietas ieņēmušās izlases kvalificējas 2018. gada Pasaules kausam.
Etniskā grupa

Etniskā grupa ir daudznozīmīgs termins, kas apzīmē dažādus etniskās kopības veidus. Viena no plašāk izmantotajām nozīmēm ir skaitliski neliela savrupa nācijas daļa, kas dzīvo noteiktā teritorijā un saglabā dažas kultūras, valodas un dzīvesveida īpatnības. Šo cilvēku grupu vieno arī vēsturiskas saites un dzīves telpa. Vairākas etniskās grupas var veidot tautu, piemēram, šveicieši.
Etniskās grupas var dalīt etnogrāfiskās grupās, piemēram, suiti, etnoligvistiskās grupas, piemēram, latgaļi, un etnoreliģiskās grupās, piemēram, ebreji.
Kārlis Filips Mihaels Snells

Dzīvesgājums

Dzimis 1753. gada 16. jūlijā Daksenhauzenē (Dachsenhausen) Nasavas hercogistē teologa Pētera Snella un viņa sievas Johannes Elizabetes Luīzes ģimenē. Studēja filozofiju un pedagoģiju Getingenes Universitātē (1774—1777), iegūstot maģistra grādu, līdztekus strādāja par skolotāju Gīsenes skolotāju seminārā.
1780. gadā viņš pieņēma uzaicinājumu kļūt par Rīgas Domskolas rektoru. 1781. gadā uzņemts Rīgas brīvmūrnieku ložā "Zum Schwerdt". 1785. gadā sāka izdot žurnālu "Patriotiskas sarunas" (Patriotische Unterhaltungen), no kura iznāca divas burtnīcas.
Pēc 1790. gada Bucbahas (Butzbach) pilsētas, vēlāk Brandoberndorfas luterāņu mācītājs Hesenē. Franču revolūcijas laikā 1794. gadā publicēja grāmatu par Baltijas provincēm.
Miris 1806. gada 22. novembrī.

Fragmenti no Baltijas provinču apraksta

Beschreibung der russischen Provinzen an der Ostsee (1794):
"Zemnieku apģērbs ir no vilnas auduma, ko izgatavo viņi paši. Svārki ir sašūti no trim auduma gabaliem. Latvieši valkā pelēkus, bet igauņi brūnus svārkus. [..] Kārtīgas zeķes tiem ir reti, to vietā tie ap kājām ar lūkiem piesien linu vai vilnas lupatas [..] Kurpju vietā tie visi bez izņēmuma nēsā vīzes, tas ir tupeļu veidu, ko pin no liepu lūkiem un kas laiž cauri sniegu un ūdeni.
Zemnieku ēdiens caurcaurēm ir ļoti nožēlojams. Maize, ko viņi cep no samaisītiem skrotētiem miltiem, ir ļoti rupja un slikti izcepta. [..] Ja ir piens, daži no tā gatavo biezpienu, kas ir viņu lielākais gardums.
Tikpat, cik nožēlojams ir Vidzemes un Igaunijas zemnieku stāvoklis, tik slikts ir viņu morālais raksturs. Viņu viltīgums un ļaunprātība bieži liek kungam uzsprāgt, un es esmu redzējis, ka miermīlīgākie un labsirdīgākie kungi pie zemnieku sliktās un tiepīgās izturēšanās nevarēja palikt aukstasinīgi. Vergu stāvoklis nevar nest līdzi neko citu. Kas zemniekus īpaši iezīmē, ir viņu cietsirdība pret kustoņiem, sevišķi zirgiem."
Preiļu novads

Vēsture

Novads izveidots ar Latvijas Republikas Ministru kabineta 2000. gada 24. oktobra noteikumiem Nr. 374., apvienojot Preiļu pilsētu un agrākos Aizkalnes pagastu un Preiļu pagastu. 
2009. gada teritoriālajā reformā novadam pievienots arī Pelēču pagasts un Saunas pagasts.

Daba

Novada austrumu daļa atrodas Latgales augstienes Feimaņu paugurainē, bet rietumu daļa — Austrumlatvijas zemienes Jersikas līdzenumā. Augstākā vieta atrodas pie Molaukas novada dienvidaustrumos — šeit augstums pārsniedz 180 m vjl.
Baltazars fon Kampenhauzens (1772—1823)

Dzīvesgājums

Cēlies no Kampenhauzenu dzimtas. Dzimis 1772. gada 16. janvārī Lenču muižas īpašnieka, vēlākā Vidzemes guberņas civilgubernatora Baltazara fon Kampenhauzena (1745—1800) un viņa sievas Sofijas Eleanoras, dzimušas Voldekas fon Arneburgas (1744 –1791) ģimenē.
Pēc mācībām kādā Rīgas skolā viņš studēja Leipcigas, Vitenbergas un Getingas universitātēs. Pēc studiju beigām viņš Getingenē nopublicēja vairākus ģeogrāfiskus traktātus par Krievijas impērijas ģeogrāfiju un likumdošanu. Savu valstsvīra karjeru viņš sāka kā Krievijas sūtniecību darbinieks Polijā (1792) un Zviedrijā (1796).
Pēc atgriešanās dzimtenē Baltazars Kampenhauzens 1797. gadā kļuva par Rīgas kamerālpalātas padomnieku un galma intendantūras Rīgas nodaļas direktoru. 
Ar imperatora Pāvila I sievas Marijas atbalstu viņš pirms 1800. gada pārcēlās uz Pēterburgu, kur vadīja komercskolas izveidi un kļuva par Krievijas valsts medicīniskās pārvaldes direktoru (1800). Šajā laikā Kampenhauzena vadībā tika izveidota Pēterburgas kara medicīnas akadēmija. 
Imperatora Aleksandra I valdīšanas laikā viņš tika iecelts par Iekšlietu ministrijas Trešā (medicīnas) departamenta direktoru un norīkots uz Krievijai pievienotajiem Azovas un Melnās jūras piekrastes apgabaliem mēra epidēmijas apkarošanai. 1805. gadā viņu iecēla par Taganrogas pilsētas priekšnieku.
1807. gadā Kampenhauzens tika uzņemts Pēterburgas brīvmūrnieku ložā „Polārzvaigzne”.  1809. gadā viņš kļuva par valsts mantzini (finanšu ministru), bet 1811. gadā par senatoru un valsts kontrolieri.
1812. gada viņam piešķīra slepenpadomnieka titulu, 1823. gada jūnijā iecēla par Krievijas iekšlietu ministru. Miris 1823. gada 23. septembrī Pēterburgā pēc inficēta rokas lūzuma, ko izraisīja izkrišana no satrakotu zirgu rautas karietes.
Baltazara fon Kampenhauzena atraitne Praskovja viņu apglabāja Kampenhauzenu dzimtas kapličā Ungurmuižā, kur tika novietota liela marmora skulptūra.
Akadēmijas iela (Jelgava)

Vēsture

17. gadsimta Jelgavas kartēs iela saukta par Kungu ielu (vācu: Herren Strasse). Iela sākās pie Svētās Trīsvienības baznīcas un beidzās pie pilsētas vaļņiem. Hercogienes Annas valdīšanas laikā 18. gadsimta sākumā šajā ielā uzcēla viņas pili un 1726. gadā arī koka Sv. Simeona un Sv. Annas pareizticīgo baznīcu. Ielu pārdēvēja par Palejas ielu (vācu: Palaisstraße no franču: rue des Palais, "Palasta iela"). 
Hercoga Pētera valdīšanas laikā vecās pils vietā 1775. gadā uzbūvēja Pētera akadēmijas ēku. 
1846. gadā tai pretī uzbūvēja Kurzemes Kredītbiedrības (Kurländischer Credit-Verein) ēku.
Pēc Jelgavas dzelzceļa stacijas uzcelšanas 1869. gadā Palejas ielas pagarinājumu līdz tai nosauca par Aleksandra prospektu, ko 1924. gadā pārdēvēja par Zemgales prospektu. 
1925. gada septembrī Palejas ielu pārdēvēja par Akadēmijas ielu, līdz Latvijas okupācijai tās bija Jelgavas galvenā darījumu iela. Te atradās Vācu Centrālās Sabiedrības kases Jelgavas nodaļā, Zemgales Kredītbiedrība, Valsts Zemes banka, Latvijas Bankas nodaļa, Agrarkredītbiedrība, tālāk Latvijas Lloids un citas apdrošināšanas biedrības, notāri, advokātu kontori, nodokļu inspekcijas un citas iestādes.
Tālāk izvietojās Jelgavas Apgabaltiesas nams un Amatnieku Biedrības (Gewerbverein) nams. 
Otrā pasaules kara laikā vācu okupācijas iestādes 1941. gada 5. septembrī Akadēmijas ielu apvienoja ar Zemgales prospektu, izveidojot pilsētas galveno Ādolfa Hitlera ielu.
Pēc pilsētas ieņemšanas 1944. gadā padomju varas iestādes abām ielām atjaunoja iepriekšējos nosaukumus, tomēr 1949. gada 28. jūlijā tās no jauna apvienoja, izveidojot Aleksandra Puškina prospektu no pilsētas Centrālā laukuma līdz dzelzceļa stacijai.
Atmodas kustības laikā 1989. gada 17. martā tai atjaunoja Akadēmijas ielas nosaukumu, nodalot Zemgales prospektu.
Valērijs Kopils

Dzīves gājums

Kopils dzimis 1957 gadā Piejūras novadā, kur viņa vecvecāki nokļuvuši atsaucieties Staļina programmai apgūt Sibīrijas un Tālo Austrumu zemes. Pēc kontrakta beigām viņa vecāki 1969. gadā atgriezušies Ukrainā, Poltavas apgabala Koteļevas rajona Biļskā, viņā mātes dzimtajā ciemā.
Kopils beidzis Poltavas Elektrotehnisko tehnikumu. Pēc dienesta armijā strādājis rūpnīcā "Elektromotors" vispirms par virpotāju, vēlāk jau par ceha priekšnieka vietnieku. 1991. gadā aktīvi piedalījies privatizācijā un kļuvis par uzņēmēju.

Šaha kompozīcija

Pirmo uzdevumu publicējis 1981. gadā. Kopumā ir publicētas apmēram 1600 šaha kompozīcijas, no kurām vairāk nekā 320 apbalvotas starptautiskos konkursos, no tām 120 ar pirmo godalgu. Starp viņa kompozīcijām dominē divvilči, pašmati un palīgmati.
Ukrainas lielmeistars, starptautiskais meistars šaha kompozīciju risināšanā (2000) un sastādīšanā (2014). Ukrainas nacionālās komandas sastāvā, viņš kļuvis par pasaules vicečempionu šaha kompozīciju sastādīšanā. 1998. gadā ieguvis 2. vietu pasaules individuālajā čempionātā šaha kompozīciju risināšanā un Ukrainas komandā kļuvis par bronzas medaļas ieguvēju. Eiropas čempions Ukrainas komandas sastāvā 7. Eiropas komandas čempionātā 2011. gadā. Un trešajā vietā 9. Eiropas komandas čempionātā 2013. gadā. Daudzkārtīgs Ukrainas čempions šaha kompozīciju risināšanā.
Kopš 2010. gada viņš vada Ukrainas šaha kompozīcijas komisiju. Savācis un izdevis brošūru par divdesmit pieciem Ukrainas čempionātiem šaha kompozīciju risināšanā.
Kopš 2011. gada starptautiskais tiesnesis šaha kompozīcijā.