google/wiki40b huggingface dataset:
Lažas pagasts

Upes

Alokste, Brašu valks, Grāpste, Jēkabvalks, Kalējsātu valks, Krāvalks, Laža, Muižarāju valks, Mālvalks, Skalda, Rīva, Tebra

Ezeri

Reiņacs, Zvirgzds

Vēsture

Mūsdienu Lažas pagasta teritorijā vēsturiski atradās Apriķu muiža (Gut Apprikken, Apriķi), Langsēžu muiža (Gut Langsehden, Lanksēži), Padures muiža (Gut Paddern, Padure), Štakeldangas muiža (Gut Stackeldangen, Štakeldanga).
Tagadējā Lažas pagasta teritorija veidojusies no pirmskara Apriķu un Lažas pagastu teritorijām. 1935. gadā Lažas pagasta platība bija 71,7 km², Apriķu pagasta - 77,5 km². 1945. gadā Lažas pagastā izveidoja Lažas, Silenieku un Strēlnieku ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. 1954. gadā Lažas ciemam pievienoja Strēlnieku ciemu. 1974. gadā tika veikta teritoriju apmaiņa ar Aizputes pilsētu. 1975. gadā Lažas ciemam pievienoja Apriķu ciemu, bet daļu Lažas ciema pievienoja Kazdangas ciemam. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Lažas pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Aizputes novadā.

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas ir Apriķi, Štakeldanga, Padure, Mazdzērves, Lanksēži, Dzirkaļi.
Sprogainā cekula sīlis

Izplatība

Sprogainā cekula sīlis ir Dienvidamerikas centrālās daļas ligzdotājs. Tā izplatības areāls aptver Amazones baseinu. Sastopams Brazīlijā, Bolīvijā un Paragvajā.

Izskats

Sprogainā cekula sīlis pieder Jaunās pasaules putnu grupai. Tas ir vidēji liels starp vārnu dzimtas putniem, bet salīdzinoši liels starp cekulsīļiem. Ķermeņa garums apmēram 35 cm, svars 178 g.
Apspalvojums uz muguras un spārniem ir tumši zils, galva un kakls ir gandrīz melni vai tumši brūni, krūtis un pavēdere ir sniega baltas. Astes spalvas ir tumši zilas, vienā krāsā ar muguru, bet to gali līdz pusei ir balti. Uz pieres tam ir izteiksmīgs cekuls, kura spalvas viegli sprogojas. Tēviņiem cekuls ir lielāks kā mātītēm, lai gan kopumā abi dzimumi izskatās līdzīgi.

Uzvedība

Sprogainā cekula sīlis ir skaļš putns, tā klaigāšana atgādina vārnas balsi. Sprogāna cekula sīļi dzīvo nelielās grupās, kurās ir 9—11 īpatņi. Grupai ir sava teritorija, bet kaimiņu teritorijas var pārsegties. Visu dienu grupa kopīgi pārvietojas pa mežu, meklējot barību. Viens no grupas uzmana, vai netuvojas ienaidnieki. Ja parādās kāds plēsīgs putns, sargs skaļi brīdina pārējos.
Sprogainā cekula sīļa ienaidnieki ir dzeltengalvas karakara (Milvago chimachima), baltvaigu karakara (Caracara cheriway), ceļmalu vanags (Buteo magnirostris) un melnais kalitrikss (Callithrix penicillata).

Barība

Sprogainā cekula sīlis ir visēdājs. Tas barojas ar kukaiņiem, citiem bezmugurkaulniekiem, vardēm, rāpuļiem, citu putnu mazuļiem, olām, riekstiem, sēklām un augļiem. Tam ļoti garšo Šeflēra lietussarga auga (Schefflera actinophylla) augļi. Kā arī ir novērots, ka tas stundām pavada pekanriekstu kokos (Caryocar brasiliense), lai no ziediem sūktu nektāru.

Ligzdošana

Sprogainā cekula sīļa riests sākas septembrī, līdzko sākas lietus sezona. Ligzda tiek būvēta dažādos kokos, bet visbiežāk pekanriekstu kokos. Dominējošam pārim mazuļus audzināt palīdz visa grupa. Grupas putni sargā teritoriju, baro putnēnus un tīra ligzdu. Iespējams, ka vienā ligzdā tiek iedētas vairāku mātīšu olas.
Ligzdai ir bļodas forma, tā tiek būvēta no zariem un izoderēta ar saknītēm, liānām un lapām. Dējumā ir 5—6 olas. Tās ir gaiši zilizaļas ar brūniem raibumiņiem. Ola ir apmēram 34 mm gara un 24 mm plata. Perē tikai mātīte, bet tēviņš to tikmēr baro. Inkubācijas periods ilgst 18—20 dienas, putnēni izlido pēc 24 dienām.
Maksteņu kārta

Pētījumi Latvijā

Liepājā dzīvojošais entomologs un botāniķis, pēc profesijas acu ārsts, P.Lakševics bija pirmais, kas sniedza visai pilnīgu pārskatu par Latvijas maksteņu faunu /P.Lackschewitz, 1922, 1929/. Viņš atklāja 153 sugas. Vēlākā laikā makstenes pētīja O.Kačalova un Z.Spuris. Daži viņu svarīgākie darbi ir par makstenēm Usmas ezerā, maksteņu lomu zoobentosā, pārskats par makstenēm upēs /Kačalova, 1960, 1966, 1969, 1972/, par makstenēm ezeros un Daugavas lejtecē, par makstenēm sakarā ar zooģeogrāfiju /Spuris, 1971; Cnypnc, 1962, 1964a, 1967, 1970/. Līdz šim Latvijā konstatētas 188 maksteņu sugas /Spuris, 1989/.

Aizsardzība

Latvijas Sarkanajā grāmatā pagaidām ierakstītas 2 sugas (Arctopsyche ladogensis, Semblis phalaenoides). Turpmāk derētu ierakstīt vēl dažas: nelielo, straujos ūdeņos paretam sastopamo Chimarra marginata, ko raksturo priekšspārnu zeltdzeltenā ārmala, un visas avotu un to notektērcīšu iemītnieces, kopā vismaz 8 sugas.
Zūru pagasts

Vēsture

Dibināts pēc muižu pagastu likvidēšanas sakarā ar 1866. gada pagastu pašvaldību likuma pieņemšanu. 1945. gada 10. septembrī pagastā izveidoja Gārzdes un Zūru ciema padomes. Pagastu likvidēja 1949. gada 31. decembrī, ciemus iekļaujot Ventspils rajonā. Mūsdienās Zūru pagasta teritorija iekļauta Ventspils novada Piltenes, Vārves un nelielas teritorijas Tārgales un Ziru pagastos.
UNESCO Pasaules mantojuma vietas Antigvā un Barbudā

Sarakstā apkopotas tās vietas Antigvā un Barbudā, kas iekļautas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. UNESCO sarakstā no Antigvas un Barbudas ir iekļauta 1 vieta (kultūras objekts), savukārt 1 vieta ir iekļauta kandidātu sarakstā. Antigva un Barbuda Pasaules mantojuma konvenciju ratificējusi 1983. gada 1. novembrī.
Novoselicja

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1456. gadā. Atradās Moldāvijas kņazistes sastāvā. No 1812. gada - Krievijas impērijā. No 1828. gada Novoselicja tika sadalīta austriešu un krievu daļā ar robežu par cauri pilsētai tekošo Rokitnas upi. No 1774. līdz 1877. gadam pie pilsētas atradās punkts, kurā satiekas trīs impērijas - Krievijas, Austrijas un Osmaņu impērija. No 1918. līdz 1940. gadam - Rumānijā. 1940. gadā, pamatojoties uz Molotova-Ribentropa paktu, tā iekļāvās PSRS. 1941. gadā, Vācijai iebrūkot PSRS, tā atkal iekļāvās Rumānijā, bet pēc Vācijas sakāves - PSRS. No 1991. gada - Ukrainas pilsēta.
Leitons Viljamss

Biogrāfija

Trīs reizes uzvarējis Velsas šaha čempionātos (2000, 2005, 2008). Pārstāvējis Velsas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījies 6 reizes (1994-1996, 2000-2006). Individuālajā vērtējumā izcīnījis zelta (1994) medaļu. Pārstāvējis Velsas šaha klubu Nidum Liberals Eiropas šaha kluba kausā, kurā piedalījies 3 reizes (1996-1998). Par panākumiem turnīros FIDE 2002. gadā Viljamsam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu.
Mihails Sergačjovs

Karjera

Sergačevu 2016. gada NHL drafta pirmajā kārtā draftēja Monreālas "Canadiens". 2017. gada 15. jūnijā Sergačevu no Monreālas aizmainīja uz Tampabejas "Lightning".
Krievijas hokeja izlases sastāvā ir spēlējis 2019. gada Pasaules čempionātā.
Sila cīrulis

Izplatība

Sastopams gandrīz visā Eiropā, izņemot ziemeļus. Āzijā tas sastopams tikai rietumu daļā. Austrumos tā izplatības areāls stiepjas līdz Urāliem un Kaspijas jūras apkaimei Kaukāzā. Sila cīrulis ir sastopams arī Tuvajos Austrumos, Turcijā un Āfrikas ziemeļos. Ziemo areāla dienvidu daļā, sasniedzot Ziemeļāfriku.

Latvijā

Latvijā sila cīrulis ir samērā parasta ligzdojoša suga, tomēr izplatīta nevienmērīgi, jo labprātāk izvēlas sausus priežu mežus. Latvija atrodas samērā tuvu sugas izplatības areāla ziemeļu robežai (piemēram, Somijā sila cīrulis ir sastopams tikai valsts dienvidu daļā). Samērā biežs arī migrācijas laikā, pavasaros parādās kā viena no pirmajām sugām, bieži jau marta pirmajā pusē. Kopš 2001. gada janvāra, kad Kolkasragā konstatēts pirmais sila cīruļa ziemošanas gadījums, reti, bet regulāri pārziemo, tomēr vienīgi Latvijas rietumu daļā, netālu no jūras.

Izskats un dziesma

Sila cīrulis ir neliels, brūni raibumots putns ar baltu līniju virs acīm. Tas ir mazāks par lauku cīruli, kā arī tā aste ir salīdzinoši īsāka. Ķermeņa garums ir apmēram 14—15 cm, spārnu izplētums 27—30 cm. Ķermeņa apakšdaļa gaiša, vienkrāsaina, bet krūtis — ar tumšām svītrām. Uz galvas neliels cekuls (mazāks kā lauku cīrulim un cekulainajam cīrulim). Cekuls bieži pieglausts un nav redzams. Dziesma — vienveidīgs trellis, ko bieži dzied lidojumā, bet sila cīrulis dzied arī no paaugstinājuma vai no zemes. Lidojot sila cīrulis ik pa brīdim piekļauj spārnus un slīd gaisā.

Barība

Ligzdošanas laikā sila cīrulis barojas ar kukaiņiem un dažādiem bezmugurkaulniekiem. Tie var būt vaboles, zirnekļi un tauriņi. Sila cīrulis barību meklē uz zemes vai uz zemākajām augu daļām. Ziemas laikā tas pamatā barojas ar sēklām.

Ligzdošana

Sila cīruļi veido monogāmus pārus. Ligzdu parasti būvē mātīte kādā zemes iedobē starp zāli vai citiem augiem. Dējumā ir 3—5 gaišas olas ar sarkanbrūniem raibumiņiem. Perē mātīte. Inkubācijas periods ilgst 12—15 dienas. Jaunie putni pamet ligzdu pēc 8 dienām, pirms sāk lidot. 10—13 dienu vecumā tie sāk lidot. Par mazuļiem rūpējas abi vecāki. Sezonas laikā var būt 2—3 perējumi. Ja mātīte sāk perēt nākamo dējumu, bet pirmie putnēni vēl nelido, tēviņš par tiem turpina rūpēties viens pats.
Brētliņas

Latvijā

Brētliņu ģinti Latvijā pārstāv viena suga — brētliņa (Sprattus sprattus). Tā ir saimnieciski nozīmīga Baltijas jūras zivs.

Kopīgās īpašības

Brētliņas ir maza auguma, sudrabainas zivtiņas ar tumšu, zilganzaļu muguru. Garums lielākajai daļai sugu ir 8—12 cm, lielākajām sugām 16 cm. Ķermenis saplacināts, proporcionāli garš. Uz vēdera asas, ķīļveida zvīņas. Žaunu vāka aizmugurējā mala noapaļota. Vēdera spuras ar 7—8 mīkstiem stariem, sākas pirms muguras spuras.
Uzturas krasta joslā, bieži seklos ūdeņos, sēkļu tuvumā. Dažas sugas piemērojušās ūdenim ar zemu sāls saturu. Veido lielus barus, kas migrē no ziemas barošanās vietām uz vasaras nārstošanas vietām. Barojas ar planktonu, galvenokārt ar vēžveidīgajiem.
Augusts IV

Vēsture

Pirmais projekta vēstnesis ir radio singls „Mūsu Politika”, kas stāsta par draugu un laika biedru paaudzi kādā nenoteiktā vēstures posmā.
2010. gada 12. decembrī kultūras namā "Ziemeļblāzma" tiek uzņemts dziesmas video klips. Režisore: Kate Krolle. Operators: Aigars Sērmukšs.
Jau pirmajās nedēļās "Mūsu politika" iekļūst radio "Naba" rotācijā un Top 10, 2011. gada 28. janvārī sasniedzot Nr. 1 pozīciju. Laikraksts "Diena" 2011. gada 13. janvāra "Izklaidē" albumam piešķir 5/5 zvaigznītes, nodēvējot to par "nesteidzīgas ziemas mūziku".
Jaunā EP ieraksta ietvaros dziesmai "Ātrvilciens" tiek veikts lauka darbs, ierakstot vilcienu skaņas ceļa posmā Rīga - Krustpils.
2010. gada janvārī "Augusts IV" tiek izvirzīts Mūzikas Gada Balvas nominācijā Labākais alternatīvās mūzikas albums.
Albuma noformējumu, kuru izstrādājusi grafiķe Katrīna Sauškina, pozitīvi novērtē gan dizaina blogs "Plikums.lv", gan žurnāls "Dizaina Studija".
2011. gada februārī Siguldā Leta Video izveido sev neierasta formāta video, uzsverot Augusta IV koncepciju. Sižeta autore ir Inese Trenča. Operators: Gatis Gajevskis .
EP tiek augsti novērtēts 2011. gada žurnāla "Mūzikas saule" pavasara numurā.
2011. gada 25. martā VI radošās izcilības festivālā "ADwards" "Augusts IV" video klips saņem Latvijas Mūzikas Kanāla (LMK) specbalvu kā Labākais video latviešu valodā, piekāpjoties "Soundarcade".
2011. gada oktobrī nāk klajā grupas Tribes of the City dalībnieka Sergeja Jaramišjana pavārgrāmata "Svaigēšana. Pamatreceptes no Latvijā pieejamiem produktiem", kurā iekļauts CD ar autora draugu mūziku, tostarp Augusts IV dziesmu Draugi.
Sabiedriskās attiecības

Sabiedriskās attiecības ir saziņas starp organizāciju vai noteiktu indivīdu un pārējo sabiedrību pārvadība. Sabiedrisko attiecību mērķis bieži vien ir izveidot labvēlīgu sabiedrības viedokli par uzņēmumu, organizāciju vai slavenību, veidojot pozitīvu sabiedrisko tēlu un labu reputāciju. Sabiedrisko attiecību aktivitātes parasti ir vērstas uz ilgtermiņa ieguvumiem, nevis ātru rezultātu. Sabiedrisko attiecību aktivititātes sevī iekļauj ieinteresēto pušu (darbinieku, klientu, citu uzņēmumu, mediju utt.) un to viedokļu noskaidrošanu, vēlamo mērķu noteikšanu, komunikācijas plānošanu, kā arī informācijas sagatavošanu un izplatīšanu (gan plašsaziņas līdzekļos, gan arī organizējot dažādus pasākumus).
Vilfrīds Bonijs

Karjera

Profesionālo karjeru sāka Čehijas klubā AC Sparta Prague. 2011. gadā Bonijs pievienojās Eredivisie klubam SBV Vitesse. 2016.—2017. gada sezonā Bonijs bija labākais līgas vārtu guvējs un tika atzīts par Nīderlandes gada futbolistu. 2013. gadā parakstīja četru gadu līgumu ar Swansea City A.F.C. 2015. gadā pievienojās Manchester City F.C. par 28 miljoniem sterliņu mārciņu, tādējādi kļūstot par dārgāko Āfrikas futbolistu. Uz 2016.—2017. gada sezonu tika izīrēts Stoke City F.C.
Kotdivuāras futbola izlasē spēlējis 2010. gada Āfrikas Nāciju kausā, 2015. gada Āfrikas Nāciju kausā un 2014. gada FIFA Pasaules kausā.
Stīvs Aizermens

Spēlētāja karjera

NHL viņš no 1983. līdz 2006. gadam aizvadīja 23 sezonas un visas kopā ar Detroitas "Red Wings". Viņš bija komandas kapteinis sākot ar 1986. gadu līdz pat viņa aiziešanai no hokeja 2006. gadā. Kopā ar komandu 3 reizes (1997, 1998, 2002) izcīnījis Stenlija kausu. Kopā NHL viņš aizvadīja 1514 spēles, gūstot 692 vārtus un izdarot 1063 rezultatīvas piespēles, kopā nopelnot 1755 rezultativitātes punktus, tādējādi esot sestais visu laiku rezultatīvākais NHL spēlētājs. Viņš tiek uzskatīts par vienu no visu laiku labākajiem uzbrucējiem.
Kanādas hokeja izlases sastāvā piedalījies 1983. gada Pasaules U-20 jauniešu čempionātā, izcīnot bronzas medaļu. 1984. gadā viņš kopā ar izlasi uzvarēja Kanādas kausā. Piedalījies arī 1996. gada Pasaules kausa izcīņā, kā arī 1998. un 2002. gada olimpiskajās spēlēs, 2002. gadā izcīnot zelta medaļu.
Savas karjeras laikā piedalījies 10 NHL visu zvaigžņu spēlēs. 1989. gadā viņš ieguva Lestera Pīrsona balvu, 1998. gadā — Kona Smita balvu, 2000. gadā — Franka Zelkes balvu, 2003. gadā — Bila Mastertona balvu, bet kā pēdējo 2006. gadā viņš izcīnīja Lestera Patrika balvu. Numuru, ar kuru viņš spēlēja (19), "iemūžināja" gan Kanādas izlase, gan Detroitas klubs. Tas nozīmē, ka nekad vairs neviens šajās komandās ar 19. numuru nespēlēs.
Nepanā, Kanādā, viņa vārdā nosaukta hokeja halle, kurā ir 3000 sēdvietu. Tajā spēlē CJHL klubs Nepanas "Raiders", kuras rindās vienu sezonu aizvadīja arī Aizermens.
Berlīnes starptautiskais kinofestivāls

Berlīnes starptautiskais kinofestivāls (vācu: Internationale Filmfestspiele Berlin) jeb Berlināle ir viens no svarīgākajiem kinofestivāliem pasaulē un viscienījamākajiem preses pasākumiem Berlīnē. Festivāls ir atklāts 1951. gadā un mūsdienās tas ir kļuvis par lielāko publiski apmeklēto filmu festivālu pasaulē ar vairāk kā 270 000 pārdotām biļetēm un 450 000 apmeklējumiem. Festivālā tiek izrādītas līdz pat 400 filmām, aptuveni 20 filmas sacenšas par festivāla galvenajām balvām "Zelta lāci" un "Sudraba lāci". Kopš 2001. gada Berlīnes starptautiskā kinofestivāla direktors ir Dīters Kosliks.
60. Berlīnes starptautiskais kinofestivāls sākās 2010. gada 12. februārī un beidzās 2010. gada 21. februārī. Žūrijas prezidents bija vācu aktieris Verners Hercogs.
Francijas kauss futbolā

Vēsture

Pirmais kausa turnīrs tika aizvadīts 1917./18. gada sezonā. Kausa rezultāti bieži vien ir neprognozējami un spēcīgas komandas ātri no tā izstājas, jo izloze ir pilnībā nejauša un netiek aizvadītas pārspēles. Bieži vien turnīrs ir parocīgs amatieru komandām, jo nolikums paredz, ka rangā augstāk esošie klubi, parasti profesionāli klubi, savas spēles aizvada viesos, spēlējot pret zemāko līgu pretiniekiem. Tomēr, par spīti šīm priekšrocībām, tikai viens amatieru klubs ir iekļuvis finālā, kopš 1932. gadā Francijas futbolā tika ieviests profesionālo klubu statuss. To 2000. gadā paveica Calais RUFC komanda. Divreiz kausā ir uzvarējusi profesionāla komanda, kura nespēlēja Ligue 1 (augstākajā līgas līmenī). Le Havre to paveica 1959. gadā un Guingamp 2009. gadā. Francijas kausu organizē un pārvalda Francijas kausa komisija, kuras vadītājs ir bijušais Francijas futbola izlases spēlētājs Žans Džorkajevs.
2010./11. gada sezonā turnīrā piedalījās 7449 klubi.
1951. gadā Latvijas futbolists Aleksandrs Vanags kopā ar RC Strasbourg uzvarēja šajā turnīrā, bet 1947. gadā spēlēja kausa finālā.
PW-Sat2

Lidojuma gaita

PW-Sat2 tika palaists 2018. gada 3. decembrī 18:34 UTC ar nesējraķeti Falcon 9 Full Thrust no no Vandenberga Gaisa spēku bāzes starta laukuma SLC-4E. Kopā ar PW-Sat2 tika palaisti 65 mazie pavadoņi.
29. decembrī veiksmīgi tika izvērsta bura.
Talsu ģerbonis

Heraldiskais apraksts

Ģerboņa vairogs zelta krāsā, tā apakšdaļā attēlotais zaļais kalns simbolizē Talsu pilsētu, kas plešas uz deviņiem pakalniem — Pilskalna, Ķēniņkalna, Leču kalna, Tiguļu kalna, Sauleskalna, Baznīckalna, Krievragkalna, Vilkmuižas kalna un Dzirnavkalna. No kalna laukā nāk roka miesas krāsā, kas tur zaļu vainagu, kas ir spēka un varas simboli.
Ķīķi

Kopīgās īpašības

Ķīķu ģints sugas ir vidēja lieluma plēsīgie putni ar platiem spārniem un garām astēm. Kājas samērā vājas, nagi neasi. Apspalvojums raibumoti pelēkbrūns, jaunie putni atgādina peļu klijānu. Uzskata, ka šī līdzība izveidojusies kā aizsardzības īpašība pret lielākajiem un spēcīgākajiem plēsīgajiem putniem, kuru nagi un knābji ir daudz jaudīgāki nekā ķīķiem.
Barojas ar kukaiņiem un to kāpuriem. Īpaši iecienīti ir lapsenes un sirseņi. Pie izdevības ķīķi medī arī nelielus zīdītājus, rāpuļus un putnus. Ķīķu spalvas satur ķīmiskas vielas, kas atbaida lapseņu un sirseņu uzbrukumus.
Republikas laukums (Belgrada)

Republikas laukums (serbu: Трг републике) ir viens no Belgradas centrālajiem laukumiem, kas atrodas Starigradas apkaimē. Pie tā atrodas vairākas no atpazīstamākajām Belgradas sabiedriskajām ēkām, ieskaitot Nacionālo muzeju, Nacionālo teātri un kņaza Mihailo statuju.

Atrašanās vieta

Laukums atrodas mazāk nekā 100 metru attālumā no Terazijes, ko uzskata par Belgradas centru, uz ko ved Kolarčeva iela (auto satiksme) un Kņaza Mihailo iela (gājēju zona). Daudzi kļūdaini uzskata Republikas laukumu par pilsētas centru. Vasina iela to savieno ar Belgradas cietokšņa (Kalemegdana) parku rietumos.

Nosaukums

Laukuma nosaukums ir bijis plašu diskusiju temats. Pēc 1991. gada 9. marta demonstrācijām pret Slobodana Miloševiča režīmu Vuks Draškovičs no liberālās monarhistu Serbijas atjaunošanas kustības aicinājis to pārdēvēt par Brīvības laukumu (serbu: Трг Слободе). Vēlāk teātra akadēmiķu grupa aicināja atjaunot sākotnējo laukuma nosaukumu "Teātra laukums" (serbu: Позоришни Трг).
Borneo seskāpsis

Izskats un īpašības

Visas seskāpšu sugas ārēji izskatās ļoti līdzīgas, tām nedaudz atšķiras tikai meln-baltās svītras uz sejas un muguras. Seskāpsim, salīdzinot ar pārējiem āpšiem, ir slaidāks, garāks ķermenis, smalkāki kauli, bet kājas īsas kā jau sermuļu dzimtas dzīvniekam. Purns garš, smails, atgādina seska purniņu, tādēļ šie āpši ir ieguvuši savu nosaukumu. Seskāpša seja nav tik plata kā pārējiem āpšiem, tā ir konusveidīga. Aste ir gara un kupla. Ķepas platas, ar spēcīgiem nagiem, kas piemēroti zemes rakšanai. Starp pirkstiem ir daļēji attīstīta peldplēve. Seskāpši ir mazākie starp pārējiem āpšiem, bet Borneo seskāpsis ir vidēji liels starp seskāpšiem, tā ķermeņa garums ir 33—44 cm, astes garums 15—23 cm, svars 1—3 kg.
Kažoks ir biezs, ar īsu matojumu. Kažoka krāsa variē no melnas līdz pelēkbrūnai. Uz sejas seskāpšiem ir meln-balts matojums. Baltais sejas apmatojums var būt arī gaiši dzeltenīgs. Ja parasti āpšiem meln-baltais svītrojums uz sejas ir vertikāls, tad seskāpšiem tas ir vairāk horizontāls. Baltās galvas vidū līdzīgi beretei seskāpsim ir melns matojums, uz purna uzreiz pie degungala ir plata, melna svītra kā bante, kas apņēmusi purnu. Divas šauras, vertikālas, melnas svītras, maskējot acis, savieno "bereti" ar "banti". Uz katra vaiga ir pa mazam, melnam punktam. Uz galvas vidus, "beretes" centrā sākas koša, bieza, balta svītra un atšķirībā no citiem seskāpšiem beidzas pie pleciem. Svītra uz muguras variē no baltas līdz sarkanai. Pakakle Borneo seskāpsim ir balta, ausis, degungals un pēdu apakšas rozā.

Uzvedība

Borneo seskāpsis ir aktīvs krēslas stundās un naktī. Pa ienu tas atpūšas savā alā, kas var būt gan pašrakta, gan dabīgi veidojusies. Tas barojas ar kukaiņiem, maziem dzīvniekiem, rāpuļiem un tārpiem, kā arī nelielos daudzumos ar augiem. Briesmu gadījumā seskāpsis izdala smaku, lai aizbiedētu uzbrucēju, kas tam bieži arī izdodas, neskatoties uz paša mazo augumu. Laikā no maija līdz jūnijam mātītei parasti piedzimst 1—5 mazuļi. Tomēr mazuļi var dzimt jebkurā gada laikā. Māte mazuļus zīda ar pienu pirmos 2—3 mēnešus.
Uldis Vikmanis

Dzīves gājums

Dzimis 1943. gada 13. novembrī Rīgā. Mācījās Rīgas 5. vidusskolā, studēja Rīgas Medicīnas institūta (RMI) Ārstniecības fakultātē (1962-1968). 1967. gadā apprecējās ar medicīnas studenti Ināru Briedi. Pēc studiju beigām strādāja Saldū par ķirurgu-onkologu. 1971. gadā uzņemts aspirantūrā Eksperimantālās un klīniskās onkoloģijas institūtā Maskavā, kuru beidza 1975. gadā ar disertācijas "Primāri izplatīta krūts vēža ārstēšana" aizstāvēšanu. Pēc atgriešanās dzimtenē sāka strādāt Latvijas Eksperimentālās un klīniskās medicīnas institūtā (LEKMI), bet drīz vien tika uzaicināts darboties RMI Onkoloģijas katedrā, 1982. gadā ievēlēts par docentu, 1984. gadā par RMI prorektoru mācību darbā. 1993. gadā viņš kļuva par Latvijas Medicīnas akadēmijas (AML) Onkoloģijas katedras vadītāju un AML Senāta priekšsēdētāju.
1997. gadā pēc konflikta ar AML vadību U. Vikmanis tika atcelts no AML Senāta priekšsēdētāja amata. 1997. gadā LEKMI aizstāvēja habilitētā medicīnas doktora disertāciju "Krūts vēzis - epidemioloģija, ārstēšana, prognoze". 1998. gadā viņš bija viens no Latvijas Universitātes Medicīnas fakultātes atjaunošanas iniciatoriem un tās dekāns (1998-2008), pēc tam prodekāns (2008—2016).
Mēleņi

Morfoloģija

Ķermenis ārēji gredzenots, nepigmentēts, izstiepts garumā, dažām sugām plakans, mēlesveida formā. Mātītes garums līdz 14 cm, tēviņi daudz sīkāki. Ķermenis sastāv no īsas, neposmotas priekšējās daļas un daudz garākas, posmotas aizmugurējās daļas. Priekšējā daļā apakšpusē atrodas mutes atvere, kuras malās ir divi hitīna āķu pāri. Mutes atveres tuvumā izvietotas īpašas ādas krokas. Mutes aparāts pielāgots asins sūkšanai. Āda pārklāta ar kutikulu. Zem ādas ir slānis ar gredzenveida, un tālāk ar gareniskiem šķērssvītrotiem muskuļiem. Ventrālā (vēdera) nervu ķēdīte lielākajai mēleņu daļai ir koncentrēta zemrīkles gangliozā masā. Cauruļveida zarnu trakts iet līdz ķermeņa aizmugurējam galam un nobeidzas ar anālo atveri. Elpošanas un asinsrites orgānu nav.

Attīstība

Mēleņi ir šķirtdzimumu dzīvnieki. Oliņām jānokļūst starpsaimniekā (mugurkaulniekā), kura iekšējos orgānos attīstās kāpuri, kuri visumā ir līdzīgi pieaugušiem (ar 2 sīku sānkāju pāriem). Kāpuri pārvēršās nimfās. Tās norij jau tiešais saimnieks, kurā nimfas attīstās par pieaugušu īpatni.
Inguna Rībena

Biogrāfija

1980. gadā absolvējusi Rīgas Politehniskā institūta (tagad RTU) Arhitektūras un celtniecības fakultātes Arhitektūras nodaļu. 1995. gadā RTU ieguvusi maģistres grādu arhitektūrā, bijusi šīs augstskolas docētāja.
1998. gadā I. Rībena kļuvusi par aģentūras "Rīgai 800" vadītāju, kas organizēja Latvijas galvaspilsētas 800 gadu svinības.

Politiskā darbība

1994. gadā ievēlēta Rīgas domē no partijas "Saimnieks". Kandidējusi no DPS Rīgas domes 1997. gada vēlēšanās, bet nav ievēlēta.
2002. gadā iestājusies partijā "Jaunais laiks" un ievēlēta no tās saraksta 8. Saeimā. I. Rībena bija Kultūras ministre Einara Repšes valdībā no 2002. līdz 2004. gadam. Pēc E. Repšes valdības demisijas atjaunojusi Saeimaas deputātes mandātu, 2005. gadā ievēlēta par Saeimas sekretāra biedri. 2006. gadā ievēlēta 9. Saeimā, bet 2010. gadā ievēlēta 10. Saeimā jau no apvienības "Vienotība" saraksta. Tāpat ievēlēta arī 11. Saeimā 2011. gadā notikušajās ārkārtas vēlēšanās.
2014. gadā I. Rībena izstājās no partijas "Vienotība" un pievienojās Nacionālajai apvienībai, no kuras saraksta ievēlēta 12. Saeimā. Tāpat ievēlēta arī 13. Saeimā 2018. gadā notikušajās Saeimas vēlēšanās. 2019. gada 5. jūnijā izstājusies no apvienības Saeimas frakcijas.