Pupu laputs

Izplatība

Pupu laputs iespējamā izcelsmes vieta ir Eiropa un Āzija. Tā ir viena no izplatītākajām laputu sugām pasaulē. Izplatīta mērenajā zonā Rietumeiropā, Āzijā un Ziemeļamerikā un aukstākos Āfrikas, Vidēju Austrumu un Dienvidamerikas rajonos.

Apraksts

Pupu laputīm var būt spārnaini un bezspārnu īpatņi. Bezspārnu mātītēm ķermenis ir olveida, 1,5-3,1 mm garš, zaļgani brūns vai melns ar vaska kārtiņu. Aste, muguras nūjiņveida piedēkļi un kājas ir melnbrūni. Muguras nūjiņveida piedēkļi ir divreiz garāki nekā aste. Ūsiņas sasniedz divas trešdaļas no ķermeņa garuma. Uz priekškrūšu sāniem un uz I un II vēdera segmentiem ir lieli margināli pauguri.
Spārnainās mātītes ir ar spīdīgu galvu un krūtīm, melnzaļu vēderu. Ūsiņas melnas.

Kaitējums

Pupu laputis, kopā ar meloņu laputi (Aphis gossypii), ir labi izpētīts lauksaimnieciskas ekosistēmas kaitēklis, kas smagi kaitē akgronomiskiem un augkopības augiem. Abas sugas ir kosmopolitēnas un polifāgas sugas, kuras izraisa kaitējumu augiem visā pasaulē.
Pupu laputs ir viens no galveniem cukurbiešu, lauka pupu un seleriju kaitēkļiem. Pupu laputs lielos skaitļos aplipina augus un izraisa auga augšanas apstāšanos. Laputis bojā lauka pupu ziedus un pākstis. Agri sētās kultūras var izvairīties no smaga bojājuma, ja augs paspēj noziedēt pirms pupu laputu skaits pavasarī sācis pieaugt. Arī selerijas var būt smagi ietekmēts ar pupu laputīm. Selerijas augs pupu laputs ietekmē zaudē sulu, tiek kropļoti zariņi, augs tiek inficēts ar vīrusiem un ir iespējama blakusaugu kontaminācija. Cukurbiešu lapas laputs ietekmē izžūst, satinas un beidz augt. Saknes attīstās slikti un cukura uzkrājums ir mazs. Dažiem citiem barības augiem lapas nekropļojas, taču augšana ir mazināta un ziedi atmirst laputs toksisko siekalu ietekmē.
Lai iegūtu pietiekami daudz olbaltumvielu, laputīm ir nepieciešams uzņemt pietiekami daudz augu sulas. Pēc tam laputis izdala lieko cukuru (lapu medu). Lapu medus paliek uz barības auga un uz tā veidojas pelējuma apsarme. Tas padara augu neglītu, traucē auga fotosintēzei (mazinot tīru lapas lauku) un var mazināt auga vērtību. Pupu laputis var izplatīt fitopatogēnos vīrusus (sarakstā ir ap 30 vīrusu sugu), kas kaitē lauksaimnieciskām kultūrām. Pie inficēšanās ar augu vīrusiem ne vienmēr ir vainīgas laputis, tā var būt arī vienkārša vīrusu izplatība.

Simbiotiskie organismi

Starp dažām skudru sugām un pupu laputīm eksistē abpusēji izdevīgas attiecības (mutualisms), kas izpaužas ar to, ka skudras pasargā laputu kolonijas, kas savukārt nodrošina skudras ar saldo lapu medu, ko izdala no muguras pāru piedēkļiem. Skudru sugas, melnā skudra (Lasius niger) un Myrmica ruginodis, "gana" pupu laputis uz to barības augiem. Skudras, kas "gana" laputis, tās pasargā no ienaidniekiem, piemēram mārītēm, kas barojas ar laputīm.
Pupu laputis ir rezervuārs vairāk nekā 30 vīrusu sugām. Vīrusus laputis izplata starp augiem, ar kuriem barojas.
Buchnera aphidicola ir endosimbionts vairākām laputīm, tajā skaitā pupu laputīm. Buchnera aphidicola ir gamma-proteobaktērijas, laputu ķermenī lokalizējas speciālās šūnās, kuras saucas micetocīti jeb bakteriocīti. Bakteriocīti brīvi novietojas vēdera hemolimfā.

Dzīves cikls

Pupu laputs ir holociklisks kukainis, tas nozīmē, ka dzīves ciklā notiek dzimumu un bezdzimumu paaudžu maiņa. Preimaginālais (visas stadijas pirms pieauguša īpatņa) periods ilgst no 8 līdz 15 dienām.
Pupu laputīm ir divmājnieku dzīves cikls. Ziemo olas stadijā koku un krūmu augļu zaru pumpuru sākumdaļā. Pavasarī spārnainās mātītes dēj olas, pēc tām tās nomirst. Rudenī no olām parādās bezspārnu mātītes. Šīs mātītes ir spējīgas vairoties un partenoģenēzes procesā dzemdē jaunas juvenālas laputis, kuras dēvē par laputs nimfām. Partenoģenētiskās mātītes dzīves ilgums ir apmēram 50 dienas. Šajā periodā vienai mātītei var piedzimt ap 30 nimfām. Otrās paaudzes mātītes ir spējīgas reprodukcijai arī bez pārošanās, tās dzemdē gan spārnainas, gan bezspārnu mātītes. Spārnainās mātītes ceļo (migrē) no primārā saimnieka uz sekundāru.