google/wiki40b huggingface dataset:
Nikola Šercingere

Agrākie gadi

Nikola Šercingere dzimusi Honolulu, Havaju salās. Viņas tēvs Alfonso Valiente ir filipīnietis, bet viņas māte Rozmarija havajiešu un krievu izcelsmes. Kādā intervijā Nikola teikusi: "Es esmu filipīniešu — krievu - havajiešu izcelsmes, bet cilvēki uzskata, ka esmu no Pakistānas." 
Nikolas vecāki izšķīrās, kad viņa vēl bija bērns. Nikolas mātes ģimene pārcēlās uz Kentuki, kad viņai bija seši gadi.

Eden’s Crush

2001. gadā Nikola piedalījās televīzijas šovā Popstars, kurā viņa ieguva vietu meiteņu popgrupā Eden’s Crush, grupā viņa kļuva par vienu no vadošajām vokālistēm. Viņu singls ”Get over yourself (Goodbye)” sasniedza top 10 Billboard Hot 100 topā. Grupa uzstājās kā *N Sync un Džesikas Simpsones iesildītāji. Drīz tika izdots grupas otrais singls ”Love This Way”, tomēr pēc tā izdošanas grupa izjuka. 
Pēc grupas izjukšanas Nikola iedziedāja pāris solo dziesmas ar skatuves vārdu Nicole Kea.

Pussycat Dolls

2003. gada maijā Nikola pievienojās meiteņu grupai The Pussycat Dolls, kas tolaik vēl bija deju grupa.
2005. gadā tika izdots grupas pirmais albums PCD, kas ieguva divkāršu platīna statusu. Albumā vokālus iedziedāja gan Karmita Bahara, gan Melodija Torntona, tomēr galvenā vokālistes loma tika piešķirta Nikolai. 
Nikola ir vienīgā, kas ir arī grupas dziesmu līdzautore, viņa ir piedalījusies dziesmu ”Buttons” un ”I Don’t Need a Man” radīšanā.

Solokarjera

Pussycat dolls panākumi nostādīja Šercingeri mediju uzmanības centrā. Tas deva iespēju piedalīties kopprojektos ar citām pasaules slavenībām. 2006. gadā Nikola iedziedāja vokālu Avant dziesmā ”Lie About Us”, un Diddy ”Come to Me”. 
2008. gadā Nikola ierakstīja kaver versiju Duran Duran dziesmai ”Rio”. Vēlāk viņa piedalījās arī singla ”Yes We Can” ierakstīšanā, kas bija paredzēts Baraka Obamas atbalstam. 2008. gada piektajā septembrī Šercingere kopā ar citām slavenībām iedziedāja dziesmu ”Just Stand Up”, kas bija veltīta labdarībai. 
2010. gadā līdz ar citiem māksliniekiem, Nikola iedziedāja dziesmu ”We Are the World”, kas bija veltīta Haiti zemestrīcē cietušo palīdzībai.

Her Name Is Nicole

No 2006. līdz 2008. gadam Nikola strādāja pie sava pirmā solo albuma Her Name Is Nicole. 
Par pirmo albuma singlu kļuva ”Whatever U Like” (piedaloties T.I.), bet tas neguva cerētos panākumus, ierindojoties 57. vietā Kanādā un 104. vietā ASV. ”Baby Love” bija nākamais albuma singls, tas sasniedza Top 15 vairākās Eiropas valstīs, tomēr ASV topos tas nespēja iekļūt. Trešais singls "Supervillain" tika izdots tikai iTunes 2007. gada novembrī.

Dancing With The Stars

2010. gada 1. martā tika paziņots, ka Šercingere piedalīsies TV šova Dancing With The Stars 10. sezonas šovā kopā ar 7. sezonas uzvarētāju Dereku Hofu. 2010. gada 25. maijā Nikola un Dereks tika pasludināti par šova uzvarētājiem.

Privātā dzīve

Nikola ierindojās žurnāla Maxim Hot 100 topā 22. vietā 2006. gadā, bet 2007. gadā 21. vietā. 
Pēdējo gadu laikā Nikola satikās ar F1 braucēju Luisu Hamiltonu, viņi izšķīrās 2010. gadā sākumā, bet pēc pāris mēnešiem savas attiecības atjaunoja.
Debian

Projekta vēsture

Debian projektu 1993. gadā uzsāka Jans Mērdoks, iespaidojoties no agrīnā Linux distributīva Softlanding Linux System (SLS). Savus mērķus un uzskatus distributīva izveidē Mērdoks apkopoja zem nosaukuma Debian Manifesto. Nosaukums Debian radās apvienojot Mērdoka un viņa tā laika draudzenes Debras vārdus. 1995. gadā tika izlaistas pirmās Debian pakotnes ne-i386 arhitektūrai, un 1996. gadā tika izlaista versija 1.1.
Linda Liepiņa

Politiskā darbība

2016. gadā L. Liepiņa iestājās partijā "Kam pieder valsts" un 2018. gadā tika ievēlēta 13. Saeimā no KPV LV saraksta. Saeimā viņa iekļāvās KPV LV daļai, kas atbalstīja Aldi Gobzemu valdības vadītāja amatā un bija pret partijas iesaisti Krišjāņa Kariņa valdībā.2019. gadā L. Liepiņa izstājās no partijas KPV LV un tās Saeimas frakcijas, turpmāk darbojoties Saeimā kā neatkarīgai opozīcijas deputātei. Vadīja 13. Saeimas Pieprasījumu komisiju no tās darbības sākuma līdz 2019. gada septebrim.
Pelēkās zosis

Izskats

Pelēkās zosis ir liela auguma putni. Lielākā no visām pelēkajām zosīm ir meža zoss (Anser anser). Tās ķermeņa garums var sasniegt 90 cm, spārnu plētums 180 cm, bet svars 4,56 kg. Pelēko zosu apspalvojums ir pelēks vai pelēkbrūns, tumšo spalvu sugām raksturīgas baltas pazīmes.

Pelēkās zosis Latvijā

Zosis Latvijā ir bieži sastopamas caurceļošanas laikā, taču reti citās sezonās. Īpaši bieži caurceļo sējas zoss (Anser fabalis) un baltpieres zoss (Anser albifrons). Samērā nelielā skaitā lielākajos niedrāju ezeros ligzdo meža zoss (Anser anser). Kopumā Latvijā ir novērojamas 7 pelēko zosu sugas: sējas zoss, tundras sējas zoss (Anser serrirostris), īsknābja zoss (Anser brachyrhynchus), baltpieres zoss,  kalnu zoss (Anser indicus), mazā zoss (Anser erythropus) un meža zoss.

Diskusijas par sistemātiku

Pelēko zosu ģints klasifikācijai informācijas avotos pastāv atšķirīgas sistēmas. Daži sistemātiķi saskaņā ar ģenētiskajiem pētījumiem pelēko zosu ģintij pievienojuši arī balto zosu ģints (Chen) sugas. Tomēr autoritatīvi informācijas avoti, piemēram, Starptautiskā dabas un dabas resursu aizsardzības savienība, baltās zosis izdala atsevišķā ģintī. Sistematizētas atsevišķā ģintī baltas zosis tiek arī 2015. gada pasaules putnu sarakstā. Otrs diskutabls jautājums ir tundras sējas zoss (Anser serrirostris), kuru daži sistemātiķi sistematizē kā sējas zoss (Anser fabalis) pasugu. Tomēr lielākā daļa sistemātiķu tundras sējas zosi izdala kā sugu.
Reņģe (stacija)

Vēsture

Dzelzceļa stacija Reņģe (vācu: Ringen) atklāta 1873. gadā uz dzelzceļa līnijas Rīga—Jelgava—Mažeiķi. 2008. gadā Lietuvas valdība slēdza vilcienu satiksmi starp Reņģi un Mažeiķiem un sliedes steigšus demontēja. Pasažieru vilcieni Rīga-Reņģe kursēja vēl līdz 2010. gada 22. februārim. 
Sakarā ar sliežu demontēšanu 2017. gada oktobrī Eiropas Komisija "Lietuvas dzelzceļam" uzlika naudas sodu par Eiropas Savienības konkurences noteikumu pārkāpšanu. 2018. gada augustā simboliski uzsāka 19 km dzelzceļa posma Mažeiķi - Reņģe rekonstrukciju. 2019. gada 22. martā parakstīts līgums par Mažeiķu—Reņģes posma atjaunošanu, darbus paredzēts pabeigt līdz 2019. gada beigām.
Padomju Savienības Varonis

Vēsture

Goda nosaukums oficiāli apstiprināts 1934. gada 16. aprīlī ar PSRS Centrālās izpildkomitejas lēmumu. 1939. gada 1. augustā tika apstiprināts arī apbalvojums, ko piešķīra Padomju Savienības Varoņiem, medaļa "Zelta Zvaigzne". Pirmo reizi šis goda nosaukums tika piešķirts 1934. gada 20. aprīlī, bet pēdējo reizi 1991. gada 24. decembrī. Kopā šajā laikā tika apbalvoti 12 772 cilvēki. 
Sākotnēji kopā ar Padomju Savienības Varoņa goda nosaukumu tika piešķirts Ļeņina ordenis, bet 1939. gadā tā vietā sāka piešķirt "Zelta Zvaigznes" medaļu. 92% apbalvoto bija saņēmuši šo goda nosaukumu par varonību un izciliem nopelniem Otrajā pasaules karā. 72 cilvēkiem par dažādiem pārkāpumiem pēc piešķiršanas goda nosaukums tika atņemts. Vairāki cilvēki tika apbalvoti vairākas reizes. 101 cilvēks tika apbalvots divreiz, 3 cilvēki trīs reizes, bet tikai divi četras reizes. 13 Padomju Savienības pilsētas saņēma Varoņpilsētas nosaukumu.
Pēc PSRS izjukšanas "Padomju Savienības Varoņa" apbalvojums tika likvidēts. Krievijā tā vietā tika izveidots goda nosaukums "Krievijas Federācijas Varonis".
Isāks Lipnickis

Biogrāfija

No 1935. gada bijis Kijevas pionieru pils šaha pulciņa dalībnieks, kur kopā ar Dāvidu Bronšteinu bijis viens no trenera Aleksandra Konstantinopoļska talantīgākajiem audzēkņiem. Sešpadsmit gadu vecumā pirmo reizi piedalījies Ukrainas šaha čempionāta finālā. Pēc skolas beigšanas mācījies Kijevas Valsts universitātē.
Sākoties Otrajam pasaules karam iestājies karaskolā, kuru beidzis kā leitnants. Piedalījies Staļingradas kaujā, vēlāk cīnījies arī citās frontēs. Karu beidzis Berlīnē kā majors. Pirmos pēckara gadus dienējis Vācijas padomju okupācijas zonas pārvaldē.
1947. gadā atgriezies Kijevā, kur strādājis par šaha treneri un šaha kluba direktoru. Divas reizes uzvarējis Ukrainas šaha čempionātos (1949, 1956), bet 1950. gadā izcīnījis šajā turnīrā 2. vietu aiz Jefima Hellera. Tajā pašā 1950. gadā guvis savu lielāko sasniegumu šahā, dalot kopā ar Aleksandru Tolušu un Ļevu Aroņinu 2.-4. vietu PSRS šaha čempionāta finālā, kurā uzvarējis Pauls Keress. PSRS šaha čempionātu finālos piedalījies arī divus nākamos gadus (1951-1952), taču ierindojies tabulas lejusdaļā.
Kopš 1949. gada bijis PSRS šaha žurnālā Шахматы в СССР pastāvīgs autors. 1952. gadā kopā ar Borisu Ratneru sarakstījis grāmatu "Ukrainas šahistu labākās partijas" (ukraiņu: Вибрані партії шахістів України).
Pāragri miris no leikēmijas. Godinot Lipnicka piemiņu, Ukrainā ir notikuši trīs viņa memoriālie turnīri (1967, 1976, 1980).
Paskāla likums

Likuma izpilde

Šo likumu var izpildīt pašam un redzēt kā tas darbojas un tiek apstiprināts. Priekš tā ir nepieciešams paņemt kādu resnāku gumijas bumbiņu un piepildīt to ar šķidrumu un tad aizspraust to ar kādu korķi, lai ūdens netiktu laukā.
Tālāk ar adatas palīdzību izveidot nelielus caurumus jebkurās bumbiņas vietās. Mēs redzēsim, ka caur visiem caurumiem sāks tecēt ūdens, bet ja mēs sāksim saspiest bumbiņu, tad redzēsim, ka ūdens sāks iztecēt daudz straujāk. Secinot var pateikt, ka palielinot spiedienu saspiežamā vietā, darbojošais spiediens uz bumbiņas sienām, palielinās visos virzienos vienādi. Tas pats notiks, ja mēs piepildīsim bumbiņu nevis ar šķidrumu, bet gan ar gāzi, piemēram, ar dūmiem. Tas pierāda Paskāla likumu, ka palielinot spiedienu uz bumbiņu, spiediens šķidrumā un gāzē palielinās visos virzienos vienādi.
Šo likumu 17. gadsimtā noformulēja franču zinātniekam Blēzs Paskāls, un tika nosaukts viņa vārdā.

Paskāla eksperiments

1648. gadā Blēzs Paskāls parādīja, ka ūdens spiediens ir atkarīgs no tā augstuma. Viņš paņēma aizvērtu mucu, kura tika piepildīta ar ūdeni un ievietoja tajā cauruli ar diametru 1 cm, un garumu 5 m. Tālāk viņš pacēlās uz otra stāva balkonu un ar krūzes palīdzību sāka līt iekšā caurulē ūdeni. Kad ūdens līmenis paceļas apmēram līdz 4 m augstuma, spiediens šķidrumā paceļas līdz tādai vērtībai, kā izturīgā ozola mucā sāka parādīties spraugas, caur kurām sāka iztecēt ūdens.

Paskāla caurule

Paskāla caurule parāda kā darbojas spiediens šķidrumiem un gāzēm. Darbības princips ir tāds pats, kāds bija gumijas bumbiņai, kura tika piepildīta ar šķidrumu vai gāzi.

Paskāla likuma formula un tās pielietojums

Paskāla likums tiek aprakstīts ar spiediena formulu:
p = F ⁄ S,
kur p — spiediens, F — pieliktais spēks, bet S — trauka pamata laukums.
Spiediena SI vienība ir paskāls (Pa), vienība tika nosaukta atklājēja vārdā.
Paskāla likums atrod praktisku paņēmienu, ja uz neliela šķidruma virsmas laukuma iedarboties ar noteiktu spēku, tad spiediena palielināšanās notiks visā šķidruma tilpumā. Šis spiediens var izpildīt darbu priekš lielāka virsmas laukuma pārvietošanas.
Piemēram, ja uz laukumu S₁ darbosies spēks F₁, tad visā tilpumā darbosies papildus spiediens p:
p = F₁ ⁄ S₁
Šīs spiediens iedarbojas ar spēku F₂ uz virsmas laukumu S₂:
F₂ = p * S₂
No šejienes redzams, jo lielāks laukums, jo lielāks būs spēks. Tas nozīme, ka, ja mēs iedarbosimies ar nelielu spēku uz mazu laukumu, tad tas pārveidosies par lielāku spēku uz lielāku laukumu. Ja formulā aizvietot spiedienu p uz sākuma spēku un laukumu, tad sanāks tāda formula:
F₂ = (F₁ ⁄ S₁) * S₂ = (F₁ * S₂) / S₁
Pārnesam F₁ kreisajā pusē:
F₂ / F₁ = S₂ / S₁
No šejienes seko, cik reizes F₂ lielāks par F₁, tik pat reizes S₂ ir lielāks par S₁.
Pateicoties tādam spēka palielinājumam, tiek darbinātas hidrauliskas preses. Tajos pie šaurāka virzuļa gala tiek pielikts neliels spēks, bet rezultāta platākā virzuļa galā izveidojas liels spēks, kurš spēj pacelt smagu svaru vai izspiest uzpresētus ķermeņus.
Mintauts Čakste

Dzīves gājums

Dzimis 1893. gada 11. aprīlī Jelgavā advokāta, vēlākā Valsts prezidenta Jāņa Čakstes ģimenē (ģimenē bija deviņi bērni, viens no brāļiem arī Konstantīns Čakste). Mācījās Jelgavas ģimnāzijā (1902—1911), studēja tiesību zinātnes Maskavas Universitātē (1911—1916). Pirmā pasaules kara laikā pēc Maskavas Konstantīna artilērijas karaskolas beigšanas (1917) bija Krievijas impērijas armijas virsnieks.
1920. gadā kopā ar Imantas pulku atgriezās Latvijā, iecelts par kara prokurora palīgu, vēlāk prokuroru (1921). No 1922. gada bija Rīgas apgabaltiesas loceklis, no 1926. gada apgabaltiesas priekšsēdētāja biedrs. No 1934. gada bija senators Latvijas Senāta Civilās kasācijas departamentā.
Pēc Latvijas okupācijas un aneksijas 1940. gada novembrī Senātu likvidēja un viņu atlaida no darba. Vācu okupācijas laikā bija juriskonsults Latvijas pašpārvaldes Tieslietu ģenerāldirekcijā. Kopā ar brāli Konstantīnu darbojās Latvijas Centrālajā padomē, par pagrīdes darbību apcietināts. Pēc atbrīvošanas 1944. gadā devās trimdā uz Zviedriju, kur turpināja darbību Latvijas Centrālajā padomē. Līdztekus strādāja arhīvā, bija zinātniska darba stipendiāts Stokholmas Universitātes Juridiskajā fakultātē. Darbojās apgādā "Daugava", kas Zviedrijā izdeva laikrakstu "Latvju Ziņas".
Miris 1962. gada 16. septembrī Zviedrijā.
Circenīša Ziemassvētki

"Circenīša Ziemassvētki" ir viena no Raimonda Paula piecu dziesmu cikla zēnu korim ar Aspazijas vārdiem, kurā ietilpa arī dziesmas „Vaska pils”, „Aicinājums”, „Raudoša debess” un „Pasaciņa”.
Tā pirmo reizi atskaņota 1980. gadā Emīla Dārziņa speciālās mūzikas vidusskolas zēnu kora izpildījumā un tā paša gada nogalē izskanēja TV pārraidē „Ielūdz Raimonds Pauls”. 
1981. gadā kopā ar pārējām cikla dziesmām ieskaņota skaņuplatē „R. Pauls. Aspazija. Dziesmas bērniem”. Savukārt aktrise Lilita Ozoliņa to seriālā „Ilgais ceļš kāpās” (1981) dziedāja kā šūpuļdziesmu. 
2018. gadā "Circenīša Ziemassvētki" ieguva 33. vietu Radio SWH rīkotajā LVtop100 aptaujā.
Kālija permanganāts

Vēsture

Pirmo reizi kālija permanganātu ieguva 1659. gadā, sakausējot kālija karbonātu ar mangāna dioksīdu, izšķīdinot iegūto kālija manganātu ūdenī un ļaujot tam oksidēties ar gaisa skābekli par permanganātu.

Iegūšana

Kālija permanganātu iegūst, sakausējot mangāna oksīdu (MnO₂) ar kālija sārmu. Šajā procesā veidojas kālija manganāts, kuru tālāk bāziskā vidē elektrolītiski oksidē par kālija permanganātu. Permanganātus var iegūt arī, oksidējot Mn²⁺ jonus saturošus šķīdumus ar spēcīgiem oksidētājiem, piemēram, PbO₂.

Īpašības

Kālija permanganāts, reaģējot ar sērskābi, veido permangānskābes anhidrīdu (Mn₂O₇), kas ir nestabila, eksplozīva viela. Kālija permanganāts, reaģējot ar sālsskābi, veido brīvu hloru. Mangānu saturošie reducēšanās produkti ir atkarīgi no vides pH. Skābā vidē permanganāts reducējas līdz Mn²⁺, neitrālā vidē mangāns reducējas līdz MnO₂ un bāziskā vidē — līdz manganātam MnO₄²⁻.
Smaržas

Smaržas ir smaržvielu maisījums spirtā vai ūdens—spirta šķīdumā, kam parasti ir patīkams aromāts. Smaržām tiek izmantotas ēteriskās eļļas.
Ir zināms, ka smaržas tikušas izmantotas jau dažās no pirmajām cilvēces civilizācijām. 2005. gadā arheologi atrada smaržas Kiprā, tiek uzskatīts, ka tās tikušas izgatavotas pirms vairāk nekā 4000 gadiem. Mūsdienīgās smaržas tiek izgatavotas kopš 19. gadsimta beigām.
Valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Aglonas novadā

Šajā lapā apkopoti valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Aglonas novadā.
 Kultūras pieminekļu karte
Šis saraksts tiek veidots no Vikidatiem, to periodiski atjaunina bots.
Kunovice

Vēsture

Rakstos pirmoreiz iespējams minēta 1196. gadā. Ilgu laiku pilsēta atradās Habsburgu impērijas sastāvā. No 1918. gada — Čehoslovākijā. No 1954. līdz 1960. gadam un no 1972. līdz 1990. gadam ietilpa netālu esošās Uherske Hradištes sastāvā. Kopš 1993. gada — Čehijā.

Ekonomika

Kunovice ir aviorūpniecības centrs. Pie pilsētas atrodas aerodroms, kurā bāzējas vairāki aviobūves uzņēmumi, to skaitā "Let Kunovice" - lidmašīnas "Let L-410 Turbolet" ražotājs. No citām aviobūves kompānijām var minēt "Czech Sport Aircraft" un "Evektor-Aerotechnik".
Gundars Rēders

Biogrāfija

Gundars Rēders 1994. gadā absolvējis Rīgas Tehnisko universitāti. 2008. gadā Latvijas Universitātē ieguvis maģistra grādu sociālajās zinātnēs. 1995. gada martā uzsācis darbu Latvijas Televīzijas (LTV) Ziņu dienestā. 1999. gada septembrī iecelts par Ziņu dienesta vadītāju. 2002. gada februārī, pēc Rolanda Tjarves atstādināšanas no Latvijas Televīzijas ģenerāldirektora amata, Rēders kļuva par uzņēmuma pagaidu vadītāju. Iesaistījies konkursā uz vakanto amatu, taču zaudējis Uldim Gravam. Tad vadījis LTV administratīvo daļu, bet novembrī atgriezies Ziņu dienesta vadībā. 2004. gadā, kad pēc Gravas aiziešanas tika izsludināts jauns konkurss, piedalījies vēlreiz, taču šoreiz zaudējis Jānim Holšteinam.
2006. gada jūlijā paziņojis par aiziešanu no Ziņu dienesta vadītāja amata un, ka 1. septembrī kļūs par LTV Eiropas korespondentu, nomainot amatā Arni Krauzi. 2009. gadā bijis viens no kandidātiem uz Latvijas Radio ģenerāldirektora vietu. Tā paša gada septembrī sācis vadīt diskusiju raidījumu "Atklātā ceturtdiena ar Gundaru Rēderu", ko darījis līdz 2011. gadam, kad viņš kļuva par raidījuma "Sastrēgumstunda" vadītāju. Kopš 2013. gada LTV vada interviju raidījumu "Viens pret vienu", veidojis vairākas dokumentālās filmas.

Privātā dzīve

Gundars Rēders ir dzimis 1972. gadā. Ir trīs bērni: Gundega, Jēkabs un Gustavs. 2019. gadā apprecējies vēlreiz, ar televīzijas žurnālisti Ilzi Jaunalksni.
2010. gada Āfrikas Nāciju kauss

Rīkotāja izvēle

Angolai tika piešķirtas tiesības rīkot turnīru, jo CAF pieņēma lēmumu, ka jādod iespēja rīkot Nāciju kausu arī tādām valstīm, kas to vēl nav rīkojušas, kā, piemēram, Angola, Gabona un Ekvatoriālā Gvineja. Mozambikas, Namībijas, Zimbabves un Senegālas kandidatūras tika noraidītas, bet Gabonai un Ekvatoriālajai Gvinejai tika piešķirtas tiesības kopīgi rīkot 2012. gada turnīru. Nigērija, kas jau divreiz ir rīkojusi turnīru, ir rezerviste 2010., 2012. un 2014. gada turnīru rīkošanai gadījumā, ja to nespētu sarīkot izvēlētās valstis.

Kvalifikācija

CAF noteica, ka kvalifikācija uz 2010. gada Pasaules kausu vienlaikus būs arī kvalifikācija 2010. gada Nāciju kausam. Neskatoties uz to, ka Angola ir šī turnīra rīkotāja, viņiem bija jāpiedalās Pasaules kausa kvalifikācijā. Līdzīga situācija bija ar DĀR - lai arī viņi ir Pasaules kausa finālturnīra rīkotāji, izlasei nācās piedalīties Āfrikas Nāciju kausa kvalifikācijā. Āfrikas Nāciju kausa kvalifikācijā piedalījās 52 valstu izlases, no kurām 15 labākās pievienojās Angolai, lai piedalītos Nāciju kausā. Kvalifikācija notika trīs kārtās. Trešajā kārtā piedalījās 20 izlases, kas bija sadalītas piecās grupās. No katras grupas 3 labākās izlases kvalificējās Nāciju kausam.

Uzbrukums Togo izlasei

2010. gada 8. janvārī Togo futbola izlase ar autobusu brauca uz turnīru, kad tai Kabindas provincē ar šaujamieročiem uzbruka separātisti. Apšaudē nomira izlases galvenā trenera asistents, preses sekretārs un autobusa šoferis. Vēlāk atbildību par uzbrukumu uzņēmās Kabindas atbrīvošanas kustība. Nākamajā dienā Togo izlase paziņoja par izstāšanos no turnīra. Vēlāk izlases spēlētāji tomēr izdomāja piedalīties, taču Togo valdība pavēlēja viņiem atgriezties mājās.
Tuomo Rūtu

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru uzsāka 1999. gadā SM līgas klubos HIFK un Jokerit. Kopumā Somijā aizvadīja četras sezonas, pēc tam turpināja karjeru Ziemeļamerikā. 2001. gada NHL draftā viņu Čikāgas "Blackhawks" izraudzījās ar kopējo 9. kārtas numuru. No 2003. līdz 2007. gadam spēlēja Čikāgas "Blackhawks" kluba sastāvā NHL. 2006.—07. gada sezonas vidū tika aizmainīts uz Karolīnas "Hurricanes", tās rindās aizvadot nākamās 7 sezonas. No 2014. līdz 2016. gadam spēlēja Ņūdžersijas "Devils" sastāvā.
2016. gada oktobra nogalē atgriezās Eiropā, pievienojoties Šveices hokeja līgas klubam HC Davos.
Somijas hokeja izlases sastāvā piedalījies četros Pasaules čempionātos (2006, 2007, 2008, 2011). 2006. un 2008. gadā Somijas izlase izcīnīja bronzu, 2007. gadā — sudrabu, bet 2011. gadā kopā ar izlasi izcīnījis Pasaules čempiona titulu. Tāpat viņš bija Somijas izlases sastāvā startam 2010. un 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs, kur Somija izcīnīja bronzas medaļas.
Somijas Centrs

Vēsture

Par partijas dibināšanu tiek uzskatīts 1906. gads, kad dibināta Somijas zemnieku apvienība (Suomen Maalaisväestön Liitto) un Dienvidpohjanmā jauno somu zemes apvienība (Etelä-Pohjanmaan Nuorsuomalainen Maalaisliitto). Abas partijas 1908. gadā apvienojās ar nosaukumu Zemes apvienība (Maalaisliitto). Zemes apvienības ideoloģiskais tēvs bija Santeri Alkiota. Partija atbalstīja tādas idejas kā humānismu, zemes garīgumu, zemniecībai līdzīgu brīvību, decentralizāciju, nabadzības novēršanu, progresīvismu.
Pēc neatkarības iegūšanas konservatīvie spēki vēlējās Somijā iedibināt monarhiju. Tam pretojās Zemes apvienība, iestājoties par republikānisku valsts pārvaldes formu. 1919. gada vēlēšanās Zemes apvienība kļuva par otru lielāko partiju Eduskuntā.
Zemes apvienība kopā ar Nacionālo Progresa partiju veidoja daudzas valdības. Tās premjerministri bija Kiesti Kallio 1922. gadā un Juho Sunila 1927. gadā. 1937. gadā Kiesti Kallio kļuva par Somijas prezidentu. 1956. gadā Zemes apvienības kandidāts Urho Kekonens, kurš pirms tam bija premjerministrs vairākas reizes, kļuva par prezidentu, un šo amatu ieņēma līdz 1982. gadam. 1959. gadā no Zemes apvienības atdalījās Somijas Lauku partija (Suomen maaseudun puolue).
1965. gadā Zemes apvienība tika pārdēvēta par Centra partiju (Keskustapuolue). 1982. gadā Liberālā tautas partija kļuva par Centra partijas "biedra partiju". Tā atdalījās pēc tam, kad Zviedrijas Liberālā tautas partija guva panākumus Zviedrijas parlamenta vēlēšanās.
1988. gadā Centra partija tika pārdēvēta par Somijas Centru (Suomen Keskusta). No 2003. līdz 2011. gadam Somijas Centrs bija lielākā partija Eduskuntā, un Mati Vanhanens bija premjerministrs septiņus gadus. 2011. gada vēlēšanās Somijas Centrs bija tikai ceturtā partija. 2015. gada vēlēšanās atguva pirmo vietu parlamentā, un kopā ar Somu partiju veidoja koalīciju.

Elections

Somijas Centra vēlēšanu rezultāti Eduskuntā
Blansko

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1136. gadā, bet kā pilsēta attīstījās no 1277. gada. Ilgu laiku pilsēta atradās Habsburgu impērijas sastāvā. No 1766. gada - Zalmu dzimtas īpašums. No 1918. gada — Čehoslovākijā. Kopš 1993. gada — Čehijā.

Ekonomika

Pilsētā atrodas ķīmiskās un celtniecības rūpniecības uzņēmumi.

Tūrisms

Netālu no pilsētas atrodas Morāvijas karsta Macohas aiza (Propast Macocha).
Pistolkorsi

Pistolkorsi (vācu: von Pistohlkors) ir zviedru izcelsmes vācbaltu dzimta, kas 17. gadsimtā ieceļoja Zviedru Igaunijā un vēlāk izplatījās arī Vidzemē.

Vēsture

Dzimtas priekštecis bija skotu izcelsmes zviedru armijas virsnieks Jērans Ulofsons (zviedru: Jöran Olofsson, 1596–1663), ko Zviedrijas karaliene Kristīne 1645. gadā iecēla dižciltīgo kārtā, piešķīra ģerboni un dzimtas uzvārdu Pistohlkors ("sakrustotās pistoles"). 1647. gadā dzimtu ierakstīja Zviedrijas bruņniecības matrikulā. Viņa dēli izveidoja dzimtas atzarus Somijā un Igaunijā, kas izplatījās arī Vidzemē, kur dzimtai piederēja Bīriņi (no 1813. gada), Eikaži, Igate un Garšmuiža.
Bīriņu muižas īpašnieks Augusts fon Pistolkorss pēc laulībām ar Pēterburgas miljonāra Štiglica audžumeitu Emīliju Harderi 1857.-1860. gadā veica jaunas muižas kungu mājas celtniecību, bet 1870. gadā ierīkoja ceļu līdz jūrmalai, kur sāka veidot jaunu kūrortu Neibādi.
Otomārs Veiss

Šaha kompozīcija

Veiss publicējis vairāk nekā 325 tiešā mata uzdevumus. Viņš bija specializējies trīsvilču sastādīšanā un piederēja pie vecvācu skolas Vīnes grupas.
Londonas acs

"Londonas acs" (angļu: London Eye) ir panorāmas rats, kas atrodas Temzas upes krastā Londonā, Apvienotajā Karalistē. Visa struktūra ir 135 m augsta, savukārt paša rata diametrs ir 120 m.
Tas ir lielākais panorāmas rats Eiropā, kā arī populārākā maksas tūristu atrakcija Apvienotajā Karalistē, to katru gadu apmeklē aptuveni 3,5 miljoni cilvēku. Uzcelšanas brīdī šis bija lielākais panorāmas rats pasaulē, tomēr 2006. gadā to pārspēja 160 m augstā Nančenas zvaigzne. Svinīgā rata atklāšana notika 1999. gada 31. decembrī, tas tika atklāts 2000. gada 9. martā. Sākotnēji "Londonas acs" bija paredzēta vienīgi tūkstošgades svinībām, bija plānota panorāmas rata nojaukšana pēc pieciem gadiem. Taču rata popularitātes dēļ tika nolemts to nedarīt. Rata izbūve izmaksāja 70 miljonus sterliņu mārciņu.