google/wiki40b huggingface dataset:
Pūslīši

Latvijā

Latvijā var novērot 2 pūslīšu ģints sugas: platknābja pūslīti (Phalaropus fulicarius) un šaurknābja pūslīti (Phalaropus lobatus). Abas sugas Latvijas teritoriju nelielā skaitā caurceļo. Platknābja pūslītim līdz 2012. gadam bijuši 12 novērojumi. Iespējams, ka Latviju retu reizi caurceļo arī trešā ģints suga — Amerikas pūslītis. Tomēr šai sugai Latvijā līdz šim nav bijuši novērojumi, lai gan tā ir novērota Igaunijā, Somijā un Zviedrijā.

Izskats un īpašības

Pūslīšiem ir divas īpašības, kas tos atšķir no pārējiem slokveidīgajiem putniem. Tiem ir neparasts ligzdošanas ieradums un unikāla barošanās tehnika. Kad pūslīši barojas, tie ātri peld, metot nelielus apļus, izveidojot ūdens virpuli, tādējādi ūdens starume uznes virspusē bezmugurkaulniekus no seklās ūdenstilpes dibena. Pūslītis pēc tam iemērc knābi virpuļa centrā, uzķerot uzpeldējušo medījumu — ūdens kukaiņus un vēžveidīgos. Turklāt pēc tam, kad upuris ir saķerts knābī, tas ir jādabū pa garo knābi līdz mutei. Pūslīši šim nolūkam izmanto ūdens straumi, kas nogādā līdz mutei saķerto medījumu.
Visas sugas ir apmēram vienādi lielas: 15—25 cm garas. Pūslīšiem ir taisni, slaidi knābji un daļējas peldpleznas. Uz pirkstiem ir platas ādas krokas, bet pirksti savā starpā nav savienoti. Apspalvojums ziemā ir pelēks vai balts, bet vasarā — ar sarkanbrūnām pazīmēm. Pūslīšiem piemīt izņēmuma veida dzimumu dimorfisms — mātītes ir lielākas un krāsainākas nekā tēviņi. Mātītes ir tās, kas cīnās viena ar otru un iekaro tēviņa uzmanību, turklāt, kad pāris ir izveidots, mātīte ligzdošanas teritorijai neļauj tuvoties citai mātītei. Mātīte pabeidz dēt un tēviņš uzsāk perēt olas. Viņš ir vienīgais, kas perē un vienīgais, kas rūpējas par mazuļiem. Kad dēšana beigusies, mātīte pamet tēviņu un cenšas atrast citu tēviņu, ar kuru sapāroties. Ja perējums tēviņam aiziet bojā, tas vēlreiz sapārojas ar to pašu mātīti vai citu. Kad riesta laiks beidzas un vairs nevar paspēt izperēt un izaudzināt jaunu perējumu, mātītes uzsāk migrāciju dienvidu virzienā, atstājot tēviņus ar jauno paaudzi. Pūslīšiem piemīt reta īpašība — poliandrija, ko var novērot dabā, mātītes sezonas laikā sapārojas ar vairākiem tēviņiem, bet tēviņš normālos apstākļos tikai ar vienu mātīti.
Air Force One

Air Force One (latviešu: Gaisa spēki viens) ir Amerikas Savienoto Valstu gaisa satiksmes izsaukuma signāls, kurš nozīmē to, ka lidaparātā atrodas Amerikas Savienoto Valstu armijas virspavēlnieks - Amerikas Savienoto Valstu prezidents. Oficiāli signāls Air Force One darbojas ASV teritorijā.
Kopš 1990. gada prezidenta flote sastāv no divām īpaši konfigurētām, īpaši pielāgotām Boeing 747-200B sērijas lidmašīnām. Lai arī šie abi gaisa kuģi tiek dēvēti Air Force One, signāls Air Force One tiek lietots tikai tad, ja uz to borta atrodas ASV prezidents. Turklāt signāls Air Force One tiek izmantots jebkurai gaisa spēku lidmašīnai, kurā atrodas prezidents.
Dmitrijs Mendeļejevs

Dzīvesstāsts

Mendeļejevs dzimis Toboļskā. Viņa vecāki bija Ivans Mendeļejevs un Marija Mendeļejeva. Viņa vecaistēvs bija Pāvels Sokolovs. Viņš bija pareizticīgo baznīcas priesteris Tveras reģionā. Viņa tēvs Ivans kopā ar saviem brāļiem un māsām, kamēr apmeklēja semināru, ieguva jaunu uzvārdu. Mendeļejevs ir jaunākais, septiņpadsmitais bērns ģimenē. Pēc 13 gadu vecuma, kad viņa tēva un mātes rūpnīca gāja bojā ugunsgrēkā, viņš apmeklēja ģimnāziju Toboļskā. 1849. gadā trūcīgā Mendeļejeva ģimene pārcēlās uz Sanktpēterburgu, kur viņš 1850. gadā iestājās pedagoģiskajā institūtā. Pēc skolas beigšanas 1855. gadā, tuberkulozes dēļ, viņam nācās pāriet uz Krimas pussalas ziemeļu piekrasti pie Melnās jūras.
Fils Kesels

Spēlētāja karjera

2006. gada NHL draftā viņu izraudzījās Bostonas "Bruins" ar kopējo 5. kārtas numuru. 2007. gadā viņš saņēma Bila Mastertona balvu, tādējādi kļūdams par pirmo līgas debitantu, kas saņem šo balvu. Tāpat 2007. gadā spēlēja NHL YoungStars spēlē Visu zvaigžņu spēles nedēļas nogalē. Pēc 2008.—2009. gada sezonas pārgāja uz Toronto "Maple Leafs". 2011. gadā piedalījās Visu zvaigžņu spēlē. "Maple Leafs" rindās Kesels aizvadīja sešas sezonas, katru no tām noslēdzot kā komandas rezultatīvākais spēlētājs.
2015. gada 1. jūlijā tika aizmainīts uz Pitsburgas "Penguins". Kopā ar "Penguins" nākamajās divās sezonās izcīnīja Stenlija kausu. 2019. gada vasarā Kesels tika aizmainīts uz Arizonas "Coyotes".
ASV hokeja izlases sastāvā izcīnījis sudraba medaļu 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs. 2014. gada Olimpisko turnīru Kesels noslēdza kā tā rezultatīvākais spēlētājs, iegūstot arī labākā uzbrucēja titulu. Spēlējis arī trīs Pasaules čempionātos.
Isaks Keždens

Biogrāfija

No 1920. gadu beigām līdz 1940. gadiem bijis viens no vadošajiem ASV šahistiem. Divas reizes uzvarējis Manhetenas šaha kluba čempionātos (1930, 1931). Tāpat divas reizes uzvarējis ASV atklātajos šaha čempionātos (1938, 1947). 1942. gadā kopā ar Semjuelu Reševski dalījis pirmo vietu ASV šaha čempionātā, taču zaudējis papildu maču ar 3½:7½. Piecas reizes ASV komandas sastāvā piedalījies Pasaules šaha olimpiādēs (1928-1933, 1937). Komandu vērtējumā izcīnījis 3 zelta (1931, 1933, 1937) un sudraba (1928) medaļas. Individuālajā vērtējumā izcīnījis 2 zelta (1928, 1937), sudraba (1933) un 2 bronzas (1930, 1931) medaļas. Uzvarējis starptautiskajos šaha turnīros Stokholmā (1930), Berlīnē (1930), Mehiko (1932), Bostonā (1938), Ņujorkā (1946, 1948). 1932. gadā Londonas starptautiskajā šaha turnīrā dalījis 3.-4. vietu ar Miru Sultanu Hanu aiz Aleksandra Aļehina un Salo Flora.
Par panākumiem turnīros FIDE 1950. gadā Keždenam kā vienam no pirmajiem piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1954. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu. 1960. gadā kļuvis arī starptautisko arbitru.
Bijis pazīstams arī kā šaha žurnālists. Izraela Horovica nodibinātā šaha žurnāla The Chess Review pirmais redaktors (1932—1934), vēlāk ilgus gadus vadījis šaha nodaļu laikrakstā Los Angeles Times.
Keždenu kā šahistu raksturoja laba pozicionālā izpratne, māksla izspēlēt vienkāršas pozīcijas un galotnes. Par savu spēles stilu bieži tika dēvēts par "mazo Kapablanku". Pilnībā attīstīt savu šahista karjeru Keždenam liedza materiālie apstākļi, jo viņa lielākie turnīru panākumi sakrita ar "Lielās depresijas" laiku. Ikdienā strādājis par apdrošināšanas aģentu un administratoru.
Gulags

Gulags (krievu: ГУЛАГ- Главное управление исправительно-трудовых лагерей и колоний) bija NKVD apakšnodaļa, kura no 1930. līdz 1960. gadam pārvaldīja koncentrācijas un "labošanas darba" nometnes PSRS teritorijā. Lai gan lielākā daļa ieslodzīto Gulaga nometnēs nebija politiskie ieslodzītie, Gulags bija svarīgākais politisko represiju instruments PSRS. Apmēram puse no politiskajiem ieslodzītajiem tika nosūtīti uz nometnēm bez tiesas sprieduma, liela daļa notiesāti pēc NKVD troiku, kā arī dažu ārpustiesu instanču lēmumiem. Termins "Gulags" kļuva pazīstams pasaulē pēc Aleksandra Solžeņicina darba "Gulaga arhipelāgs" publicēšanas ASV 1973. gadā.
Johans Benjamins Kope

Dzīvesgājums

Dzimis 1750. gada 19. augustā Dancigā. Mācījās Dancigas ģimnāzijā, studēja Leipcigas universitātē (1769–1772). Strādāja Getingenes universitātes filoloģijas seminārā un teoloģijas fakultātē. 1774. gadā Kopi uzaicināja kļūt par Pētera akadēmijas grieķu valodas profesoru Jelgavā, bet jau 1775. gadā viņš atgriezās Getingenes teoloģijas fakultātē un 1777. gadā ieņēma profesora vietu. Pazīstams ar savu 1778. gadā iespiesto četru sējumu darbu par Jauno Derību (Novum Testamentum Graece: Perpetua Annotatione Illustratum Vol. I–IV). 1784. gadā Kope devās uz Gotu Tīringijā, kur strādāja par Saksijas-Gotas-Altenburgas hercogistes luterāņu virsmācītāju, konsistorijas padomnieku un ģenerālsuperintendentu. No 1788. gada bija Hoijas grāfistes galma mācītājs, konsistorijas padomnieks un ģenerālsuperintendents tagadējās Lejassaksijas teritorijā, izveidoja Hanoveres zemes katķismu. Miris 1791. gada 12. februārī Hanoverē.
Pēteris Knīsts

Šaha kompozīcija

Par šaha problēmistu Pēteris Knīsts kļuva sava vecākā brāļa Alberta Henriha Knīsta, arī problēmista, ietekmē. Viņš sastādīja apmēram 500 šaha kompozīcijas, galvenokārt pasaku šaha uzdevumus. Daudzas viņa kompozīcijas publicētas FIDE albumos, kas kopumā viņam deva 30,33 punktus un starptautiskā meistara titulu (1975). Jau pirms tam 1959. gadā FIDE Pastāvīgā šaha kompozīcijas komisijā viņam piešķīra starptautiskā tiesneša kategoriju .
Lāču dzimta

Izskats un raksturs

Lāči kopumā ir lieli, masīvi dzīvnieki, ar relatīvi īsām kājām. Atšķirībā no citiem plēsējiem lāči staigā uz pilnas pēdas nevis uz pirkstgaliem, kas vizuāli gaitu padara lempīgu. Tomēr lāči ir ātri un veikli plēsēji. Lāči, lai arī ir lēnāki kā kaķveidīgie plēsēji un suņi, tie var skriet ar 42 km/st, kā arī tie ir izcili peldētāji. Lāčiem ir ļoti laba līdzsvara sajūta, un tie var stāvēt ilgstoši pakaļkājās un sēdēt vertikālā stājā.
Lāča kažoks ir klāts ar gariem matiem, tam ir īsa aste, neievelkami nagi, bet pietiekami asi, kurus tas lieto rakšanai, upura satveršanai un turēšanai, kā arī lācis ar saviem nagiem var uzkāpt kokā. Lāčiem ir garš purns un nelielas, apaļas ausis. Tam ir izcila oža un dzirde. Dažas lāču sugas, piemēram, polārlācis un grizlilācis ir cilvēkam bīstamas.

Ieradumi

Polārlācis (Ursus maritimus) pamatā ir gaļēdājs, kas medī dažādus jūras zīdītājus, bet lielā panda (Ailuropoda melanoleuca) ir izteikta veģetāriete un barojas ar bambusa dzinumiem, pārējie lāči ir visēdāji, kas ēd gan gaļu, zivis, olas, gan dažādus augus, augļus, ogas, medu. Garlūpu lāči (Melursus ursinus), lai arī ir visēdāji, pamatā barojas ar termītiem.
Neskaitot retus individuālus izņēmumus un mātītes ar mazuļiem, lāči ir tipiski vientuļnieki. Dažreiz tie dodas baroties dienas laikā, bet pamatā lāči ir nakts dzīvnieki, kas aktīvi kļūst pēc saulrieta. Savu medījumu lāči atrod ar izcilās ožas palīdzību. Ziemas laikā lāči dodas ziemas miegā, iekārtojoties kādā alā, vai migā zem sakritušiem kokiem.

Vairošanās

Lāču pārošanās periods iestājas pēc ziemas miega vienu reizi gadā. Lāču mātes meklējas reizi trīs gados. Parasti piedzimst 1—3 lācēni, kas piedzimst ziemas guļas laikā. Piedzimstot tie ir pavisam sīciņi — vāveres lielumā. Ja māti midzenī iztraucē, viņa bēg, atstājot savus bērnus, un tie iet bojā. Parasti kopā ar māti lācēni dzīvo vismaz līdz pusotra vai pat trīs gadu vecumam. Dzimumbriedumu lāči sasniedz aptuveni 7 gadu vecumā. Lāči dzīvo vidēji 25—40 gadus.
Polārlācis un brūnais lācis savā starpā var pāroties un veidot vairoties spējīgus (fertilus) pēcnācējus. Pirmais dokumentētais gadījums savvaļā notika 2006. gadā Kanādā, kur kāds amerikāņu mednieks, nopērkot licenci, nošava polārlāci, kas, pēc rūpīgākas apskates, izrādījas polārlācenes un grizlilāča pēcnācējs. Lai par to pārliecinātos ķepainim veica DNS analīzes. Lai arī daudzi priecājas par šādu lāču eksistenci brīvā dabā, pieredzējuši zoologi satraucas par abu sugu iespējamo degradēšanos un uzskata, ka šādu pārošanos veicina lāču dzīves telpas sarukšana un globālā sasilšana. Nebrīvē dažādu lāču krustojumi ir pavairoti daudzviet, taču šis ir pirmais brīvā dabā nomedītais eksemplārs.
Pulse

Skaņdarbu saraksts

Visas dziesmas iedziedājis Deivids Gilmors, izņemot, kur minēts.
Piltenes pagasts

Daba

Atrodas Piejūras zemienes Ventavas līdzenumā. Austrumu malā sākas Kursas zemienes Ugāles līdzenums. Augstākā vieta pagastā - iekšzemes kāpu grēdas - Pērkoņkalni un Šķībie kalni, augstums sasniedz 45 metrus vjl.

Vēsture

Musdienu Piltenes pagasta teritorijā vēsturiski atradās Gārzdes muiža (Gut Garsden, Gārzde), Lagzdienas muiža (Gut Laxdienen, Lagzdiena), Ūdrandes muiža (Gut Udrennen, uz rietumiem no Ūdrandes).
1935. gadā Ventspils apriņķa Piltenes pagasta platība bija 126 km² un tajā dzīvoja 1038 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Piltenes un Rapatu ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Ventspils rajona Piltenes ciemam 1954. gadā pievienoja likvidēto Gārzdes ciemu. Piltenes ciemu likvidēja 1956. gadā, teritoriju pievienoja Piltenes pilsētai, izveidojot Piltenes lauku teritoriju. 2009. gadā Pilteni ar lauku teritoriju iekļāva Ventspils novadā. 2010. gada 28. janvārī Piltenes lauku teritoriju reorganizēja par atsevišķu administratīvo teritoriju un pārdēvēja par Piltenes pagastu.

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas ir Ūdrande, Landze, Gārzde, Karaļciems.
Alfrēds Ģīmis

Dzīvesgājums

Beidzis Valmieras apriņķa skolu un Tērbatas Universitāti, ordinēts luterāņu mācītāja amatā 1902. gada 1. decembrī, Lielvārdes evaņģēliski luteriskās draudzes mācītājs (1911-1918), Rīgas Sv. Jāņa evaņģēliski luteriskās II draudzes mācītājs (1918-1933).
1918. gada 8. novembrī kopā ar Kārli Moricu Lejiņu, Jāni Bisenieku, Andreju Krastkalnu, Eiženu Laubi, Konstantīnu Pēkšēnu, Pauli Lejiņu iesaistījās Baltijas hercogistes Zemes komitejas sastāvā.
Leģionāru slimība

Leģionāru slimība jeb legioneloze ir atipiskas pneimonijas veids, ko izraisa jebkura no Legionella baktērijām. Slimības pazīmes un simptomi ir klepus, elpas trūkums, drudzis, muskuļu sāpes. Vēl var rasties slikta dūša, vemšana un caureja.
Baktērija atrodama saldūdenī. Cilvēks inficējas, ieelpojot baktērijas saturošas aerosolizētas ūdens daļiņas, kas veidojas no sīkiem ūdens pilieniņiem, kad ar baktērijām piesārņotais ūdens atsitas pret cietām virsmām. Baktērija parasti neizplatās starp cilvēkiem. Riska faktori ir lielāks vecums, smēķēšana, hroniskas plaušu slimības, slikta imūnsistēma.
Pret slimību nav vakcīnas. Slimību var novērst, uzturot labā stāvoklī ūdens sistēmas. Leģionāru slimību ārstē ar antibiotikām. Bieži nepieciešama hospitalizācija. No slimības, ja tā tiek ārstēta, mirst aptuveni 10% inficēto, slimības neārstēšanas gadījumā — aptuveni 39%.
Saslimšanas gadījumu skaits pasaulē nav zināms. Tiek lēsts, ka leģionāru slimība ir iemesls 2—9% pneimonijas gadījumu. Lai arī saslimt ar to var jebkurā gada laikā, slimība visbiežāk sastopama vasarā un rudenī. 1976. gada Amerikas leģiona konferencē notika pirmais zināmais slimības uzliesmojums, no šī notikuma slimība arī ieguvusi nosaukumu.
Seppälä

Vēsture

1930. gadā Edvards Sepele (Edvard Seppälä) ar savu brāli Kouvolā atvēra veikalu, kur pārdeva vīriešu apģērbus un tam laikam modernus aksesuārus. 1957. gadā atvērts apģērbu veikals sievietēm.
1969. gadā sāka paplašināties veikalu tīkls, atverot veikalu Lapēnrantā. 1970. gadā atvērts pirmais veikals Helsinku centrā.
1970 gados Seppälä pievērsās arī apģērbu dizaina izstrādei.
1974. gadā sākās preču iepirkšana Āzijā
1975. gadā galvenais birojs pārcelts no Kouvolas uz Helsinkiem. Sākta Seppälä veikalu atvēršana uz franšīzes pamata.
1984. gadā atvērti pirmie Seppälä veikali ārpus Somijas — Rietumvācijā.
1988. gadā uzņēmums pārdots Stockmann. Tajā laikā tam bija 54 veikali un 1200 darbinieki.
1990. gados slēgti veikali Rietumvācijā.
1996. gadā Seppälä atvēra pirmo veikalu Igaunijā, bet 2003. gadā — Latvijā. 2004. gadā Seppälä iegāja Krievijā, 2005. gadā — Lietuvā un Ukrainā.
2008 gadā Somijā tika ieviesta lojalitātes programma "Seppälä Klubs".
2014. gada 29. oktobrī paziņots, ka Seppälä sašaurinās veikalu tīklu Somijā un Igaunijā, kā arī slēgs visus ķēdes veikalus Latvijā, Lietuvā un Krievijā, tādējādi likvidējot 380 darbavietas. Tas saistīts ar to, ka klientiem pastiprinājusies tendence pāriet uz iepirkšanos tiešsaistē, bet vājāks Krievijas rublis un recesija Somijā problēmas vēl vairāk pastiprināja. Uz to laiku uzņēmumam bija 130 Seppälä veikali Somijā, 36 Baltijas valstīs un 16 Krievijā.
2015. gada 2. februārī paziņots, ka Stockmann pārdos Seppälä tā vadībai (Evelīnai Melentjefai un Timo Melentjefam). Darījums pabeigts 31. martā. Uzņēmumam palika 82 veikali Somijā un 20 veikali Igaunijā, pārējie tika slēgti līdz gada beigām.
2017. gada pavasarī Seppälä veica restrukturizāciju, slēdzot nerentablos veikalus un samazinot izdevumus. Augustā uzņēmumam bija palikuši 56 veikali Somijā un 14 veikali Igaunijā. Lai arī izdevumi bija samazināti uz pusi, tika secināts, ka uzņēmumu vairs nav iespējams glābt. 2017. gada 15. septembrī Seppälä tiesā iesniedza bankrota pieteikumu.
Jevgeņijs Vasjukovs

Biogrāfija

1960. un 1970. gados bijis viens no vadošajiem PSRS šahistiem. Sešas reizes uzvarējis Maskavas pilsētas šaha čempionātos (1955, 1958, 1960, 1962, 1972, 1978).
Daudzkārtējs PSRS šaha čempionātu finālu dalībnieks, kuros labāko panākumu guvis 1967. gadā Harkovā, kad izcīnījis 3. vietu aiz Mihaila Tāla un Ļeva Polugajevska.
Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts. 1965. gadā Polaņicazdrojā uzvarējis Akibas Rubinšteina memoriālā. 1974. gadā uzvarējis spēcīgā starptautiskā šaha turnīrā Manilā, apsteidzot Tigranu Petrosjanu, Bentu Larsenu, Svetozaru Gligoriču un Lajošu Portišu. Uzvarējis vai dalījis pirmās vietas turnīros Maskavā (1961, 1962), Belgradā (1961), Varnā (1964), Reikjavīkā (1968), Skopjē (1970), Prāgā (1980), Atēnās (1987).
Par panākumiem turnīros FIDE 1958. gadā Vasjukovam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1961. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.
Sekmīgi piedalījies senioru šaha čempionātos. 1995. gadā izcīnījis Pasaules senioru vicečempiona titulu, bet 2005. gadā dalījis 1. vietu Krievijas senioru šaha čempionātā un ieņēmis 3. vietu Pasaules senioru šaha čempionātā.
Grāfs Monte-Kristo

Grāmatas apraksts

Edmunds Dantess ir 19 gadus vecs kuģa "Faraons" matrozis, kas atgriežas mājās Marseļā. Viņš ir laimīgs atkal būt kopā ar savu ģimeni un draugiem un satikt savu līgavu katalonieti Mersedesu. Vēl viņš ir lepns par to, ka ir paaugstināts par kapteini. Tajā pašā laikā viņš ir skumjš par sava drauga un vecā kapteiņa Leklēra nāvi.
Kapteinis bija trimdā esošā Napoleona piekritējs, un esot uz savas nāves gulta lika Dantesam nodot kādu vēstuli maršalam Bertrandam, kas arī bija ieslodzīts uz Elbas salas. Kamēr "Faraons" bija Elbas krastos, Dantess personīgi runāja ar Napoleonu, kas Dantesam lūdza piegādāt konfidenciālu vēstuli kādam vīram Parīzē.
Edmunda Dantesa veiksme iedveš skaudību citos. Viņa paaugstinājums par kapteini aizskar kuģa mantzini, Danglāru; viņa veiksme pārsteidz viņa kaimiņu, trūcīgo drēbnieku Kadrusu; viņa attiecības ar Mersedesu iedveš skaudību viņa brālēnam Fernānam Mondego, kuram arī patīk Mersedesa. Danglārs uzraksta anonīmu vēstuli karaliskajam prokuroram apsūdzot Dantesu kā bonapartistu. Savas skaudības iekvēlināts, viņš izprovocē Fernānu nosūtīt vēstuli, kamēr Kadrūzs sēž blakus pilnīgi piedzēries, viņa neskaidrā runa atklāj pārējiem viņa jūtas un skaudību.
Vilfors, karaliskā prokurora vēstnieks Marseļā, uzņemas izmeklēšanu Dantesa lietā tieši Dantesa kāzu dienā. Viņš atrod apsūdzības vēstuli. Dantess par vēstules saturu neko nezina, tikai to, ka viņam lūdz to piegādāt. Lai gan pēc Dantesa izjautāšanas Vilfors jau domā Dantesu laist vaļā, bet pamana, ka vēstule ir adresēta paša tēvam Nuartjē Vilforam, labi zināmam bonapartistam.
Burbonu dinastijas atkārtotās nākšanas pie varas dēļ ar karali Luiju XVIII pie varas, Vilfors nevēlas, lai citi uzzina par viņa tēva sakaru ar bonapartistiem. Vilfors vēstuli sadedzina, jo tas ir vienīgais pierādījums, ko viņš iznīcina. Lai gan Vilfors nemaz negribētu ieslodzīt nabaga vīru, viņš labāk izvēlas sev spīdošu karjeru, piespriežot Dantesam mūža ieslodzījumu, lai viņš mūžīgi varētu klusēt. Dantess tiek ieslodzīts Ifas pilī.
Spēlēju, dancoju (animācijas filma)

Sižets

Lelde un Zemgus rīko kāzas, tomēr abiem tik svarīgajā notikumā ierodas Kungs, pazemes valdnieks, kurš sev līdzi paņem līgavu Leldi. Kāzās nejauši ieklīdušais spēlmanis Tots uzņemas glābt Leldi.
Vizuālā pārvaldība

Vizuālā pārvaldība (Visual control; Visual management, no angļu val.) ir viena no produktivitātes pārvaldības (Lean management, no angļu.val.) tehnikām. Tās mērķis ir padarīt organizācijas darbu pārskatāmu, to izprast un atšķirt dažādu procesu kontroles pakāpi. Vizuālās pārvaldības rīki ir uzskatāmi, viegli pieejami un ielāgojami informācijas un procesu vizuālie palīglīdzekļi. Tās attīstība var uzlabot gan iekšējo organizācijas darbību, līdz ar to palielinot peļņu, gan uzlabot pakalpojumu sniegšanas kvalitāti, uzlabojot organizācijas tēlu klientu vidū.
Galvenie vizuālās pārvaldības risinātie uzdevumi ir jauno darbinieku ātra un viegla ievade galvenajos darba procesos. Tā palīdz kontrolēt darba uzdevumu plūsmas dažādās norisēs, kā arī norādīt uz konkrētiem cilvēkiem/amatiem, kas tajos ietaisīti.

Vēsture

Vizuālā pārvaldība kā pārvaldības tehnika ir attīstījusies lielajos ražošanas uzņēmumos, taču šobrīd vienlīdz veiksmīgi pielietojama dažādu tipu publiskajās un privātajās organizācijās. Dažādu projektu un cilvēku grupu pārvaldība datētas līdz pat 4500 gadu ilgā pagātnē un aizsākās ar Ēģiptes karaliskās olekts konceptu (sk. Ēģiptiešu mēri), uzskatāmi izskaidrojot mērvienības garumu. Viens no 19.gadsimta personāla vadības un organizācijas lielākajiem celmlaužiem bija Velsiešu sociālo reformu vadītājs Roberts Ouens (Robert Owen), radot pirmsākumus dažādiem vizuālās pārvaldības rīkiem, piemēram, kluso monitoru (Silent Monitor, no angļu val.), kas palīdzēja novērtēt darbinieka ikdienas sniegumu. 1977. gadā tika publicēti vairāki raksti par augsti novērtēto Toyota ražošanas sistēmu (Toyota Production System) , kas paredz lielu vizuālo pārvaldības rīku lietojumu ražotnēs ikdienā.
Oda priekam

"Oda priekam" (vācu: Ode an die Freude, angļu: Ode to Joy, franču: Ode à la joie) kopš 1985. gada ir oficiālā Eiropas Savienības himna, kurai vārdus sacerējis Frīdrihs Šillers, bet mūziku Ludvigs van Bēthovens.

Odas vēsture

"Odu priekam" Frīdrihs Šillers uzrakstīja 1785. gadā Drēzdenes brīvmūrnieku ložas „Zu den drei Schwertern” svinību vajadzībām pēc sava drauga Kristiāna Kērnera lūguma. Oda kļuva ļoti populāra un 1793. gadā 22 gadus vecais Ludvigs van Bēthovens tai uzrakstīja mūziku, kuru 1818.—1824. gadā pārstrādāja un daļēji iekļāva savas 9. simfonijas beigu daļā. Galīgajā kora variantā simfonijā pilnībā tika iekļauts viss 1. un 3. panta teksts, kā arī daļas no 2. un 4. pantiem.
1955. gadā Paneiropas kustības dibinātājs grāfs fon Kudenhofs-Kalergi to ierosināja pieņemt kā Eiropas kopējo himnu. 
1972. gadā Bēthovena „Odu priekam” pasludināja par Eiropas Padomes himnu, kurai Herberts fon Karajans izveidoja instrumentālo aranžējumu, kas 1985. gadā tika pasludināts par Eiropas Savienības oficiālo himnu.
Pirātisms

Pirātisms (grieķu: πειρατεία, peirateía) ir kuģu laupīšana un krimināla vardarbība jūrā vai uzbrukumi piekrastes apdzīvotajām teritorijām ar nolūku iegūt laupījumu. Saskaņā ar mūsdienu starptautiskajiem likumiem, par pirātismu sauc tikai uzbrukumus atklātā jūrā. Pirāti ir jūras (vai upes) laupītāji.
Pirātisma vēsture sākās gandrīz vienlaicīgi ar kuģniecības sākumu. Vēlāk pasaules lielvaras, īpaši pēc Lielajiem ģeogrāfiskajiem atklājumiem, pirātismu izmantoja savās interesēs, lai kaitētu citu valstu kuģiem un nebūtu jānonāk līdz savstarpējām jūras kaujām. Mūsdienās pirātisms ir visizplatītākais Āfrikas un Dienvidaustrumāzijas piekrastē. 2010. gadā 259 (58,2%) no 445 reģistrētajiem pirātu uzbrukumiem bija tieši Āfrikas piekrastē. Pastiprināta pasaules uzmanība ir pievērsta pirātismam Somālijas piekrastē.
Sīļukalna pagasts

Ezeri

Teilānu ezers

Vēsture

1945. gadā Galēnu pagastā izveidoja Upenieku ciema padomi. 1954. gadā Upenieku ciemam pievienoja Stikānu ciemu. 1962. gadā Upenieku ciema Kirova kolhoza teritoriju pievienoja Galēnu ciemam. 1963. gadā Upenieku ciemam pievienoja Stirnienes ciema kolhoza «1. maijs» teritoriju, bet ciems tika pievienots Preiļu rajonam (pirms tam atradās Rēzeknes rajonā). 1965. gadā - Rudzētu ciema kolhoza «1. maijs» teritoriju. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 1992. gadā Upenieku pagastu pārdēvēja par Sīļukalna pagastu. 2004. gadā Sīļukalna pagasts iekļāvās Riebiņu novadā.

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas ir Sīļukalns (pagasta centrs), Sondori, Kapenieki, Opolie, Sprukstiņi, Brokas, Upenieki, Grozu Bernāni, Stikāni, Teilāni.