google/wiki40b huggingface dataset:
Natālija Vorobjova

Biogrāfija

Natālija Vorobjova ar sporta sāka nodarboties nejaušības dēļ — kādu dienu viņa kopā ar draudzenēm ieradās apskatīt medaļas un kausus skolas zālē, kas atradās netālu no viņas mājas. Tur viņu ieraudzīja treneris Džigančins un piedāvāja piedalīties cīņas sporta nodarbībās. Kamila Džigančina vadībā Natālija Vorobjova divas reizes ieguva otro vietu starpreģionu turnīrā Tulunā un uzvarēja Irkutskas reģiona individuālajā čempionātā zēnu vidū. Kad viņa pirmo reizi piedalījās Krievijas meiteņu čempionātā, viņa spēja nolikt uz lāpstiņām Krievijas čempioni. Kārtējās meistarsacīkstēs Čeboksaros Natālija Vorobjova ieņēma 3. vietu, pēc tam aizbrauca uz Krasnodaru, kur kļuva par valsts čempioni.  Pēc piecu gadu treniņiem viņa pārcēlās no Tulunas, kur tālākā izaugsme sportā bija ierobežota, uz Sanktpēterburgu.
2012. gadā viņa piedalījās olimpiskajās spēlēs Londonā un kļuva par čempioni. Savas cīņas  ceturtdaļfinālā, pusfinālā un finālā beidza priekšlaicīgi. Pusfinālā pret 2008. gada čempioni Vanu Dzjao viņai bija nepieciešamas tikai 17 sekundes, lai gūtu tīru lāpstiņu uzvaru. Finālā viņā pārspēja otru iepriekšējās olimpiādes finālisti, pieckārtējo pasaules čempioni bulgārieti Stanku Zlatevu. Natālijas izcīnītā medaļa bija pirmā zelta medaļa Krievijai sieviešu brīvajā cīņā. Pēc panākumiem olimpiādē viņai tika piešķirts Krievijas Nopelniem bagātās sporta meistares nosaukums un viņa tika apbalvota ar "Draudzības ordeni". Pēc olimpisko spēļu uzvaras Natālija uzdāvināja savam pirmajam trenerim džipu.
2013. gadā Sanktpēterburgā atklāja Natālija Vorobjovai veltītu pieminekli.
2016. gadā, savā otrajā olimpiādē, Natālija zaudēja finālcīņu japānietei Sarai Dosjo un ieguva sudraba medaļu.
SK Cēsis (sieviešu basketbola klubs)

Vēsture

Savā pirmajā LSBL sezonā "SK Cēsis" ieguva 5. vietu, bet no 2006. līdz 2015. gadam tikai vienu reizi neizcīnīja medaļas. 2007/2008. gada sezonā paralēli dalībai LSBL, klubs piedalījās Baltijas sieviešu basketbola līgā, kur tika izcīnīta augstā 2. vieta, un pirmo reizi kluba vēsturē tika startēts FIBA Eiropas kausā, kur tika sasniegts 1/16 fināls. 2008./2009. gada sezonā tika izcīnīts LSBL čempionu tituls. 2009/2010. gada sezonā klubs spēlēja Latvijas Sieviešu basketbola līgā, Lietuvas Sieviešu basketbola līgā un Baltijas sieviešu basketbola līgā. 2010. gada rudenī finansiālu problēmu dēļ no klubu aizgāja vadošās spēlētājas un 2010/11. gada LSBL sezonu "SK Cēsis" pabeidza 7. vietā neiekļūstot izslēgšanas spēlēs. 2011/12. gada sezonas regulāro čempionātu "SK Cēsis" pabeidza otrajā vietā, bet finālsērijā uzvarēja Rīgas TTT un otro reizi kļuva par čempionēm. No 2012./2013. gada līdz 2015./2016. sezonai "SK Cēsis" piedalījās Latvijas — Igaunijas sieviešu basketbola čempionātā. Latvijas čempionu tituls tika iegūts arī 2012./2013. gada sezonā.
2016. gada septembrī "SK Cēsis" sieviešu basketbola komanda atsauca savu dalību LSBL sacensībās.
Naudiņu saulrozīte

Apraksts

Daudzgadīgs, mūžzaļš, sīks puskrūms. Stublājs gulošs, apakšdaļā koksnains, zari pacili. Lapas iegarenas, pamats ķīļveida. Ziedi lieli, dzelteni. Auglis - apmatota pogaļa. Zied no jūnija līdz augustam.

Biotopi

Aug sausās augsnēs, pļavās, skrajos mežos, mežmalās.

Izplatība

Naudiņu saulrozīte ir Eiropā diezgan plaši izplatīta suga, aug arī dažviet Āzijā.
27. decembris

27. decembris ir gada 361. diena pēc Gregora kalendāra (362. garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 4 dienas.
Sociālās zinātnes

Sociālās jeb sabiedriskās zinātnes ir visas zinātnes nozares, kurās pēta cilvēkus un cilvēku sabiedriskās attiecības. Bieži vien sociālās zinātnes ir saistītas ar humanitārajām zinātnēm. Pētot attiecības starp sabiedrības grupām un cilvēkiem, sociālās zinātnes pievērš uzmanību tādam socioloģijas aspektam kā sabiedrības noslāņošanās.
Maksis Reiters

Biogrāfija

Dzimis Ventspils apriņķa Ziru pagasta “Meļķos” kalpa Andreja un Grietas Reiteru ģimenē. 1906. gadā brīvprātīgi iestājies Krievijas impērijas armijā. 1910. gadā Reiters pabeidza Irkutskas karaskolu. Pirmajā pasaules karā piedalījies karadarbībā Kaukāza frontē. Sākumā komandējis rotu, tad bataljonu. Pēdējā dienesta vieta bija armijas štābs, kur Reiters bija virsnieks īpašiem uzdevumiem. Krievijas impērijas armijā uzdienējies līdz pulkveža dienesta pakāpei. Smagi slims viņš nokļuva vāciešu gūstā 1918. gada beigās. Nākamā gada pavasarī atbrīvots un atgriezies Padomju Krievijā, kur pārgājis lielinieku pusē.
Krievijas pilsoņu karā karojis Ziemeļu frontē, kur ieņēma pulka adjutanta amatu. Vēlāk iecelts par pulka komandiera palīgu un pēc tam pulka komandiera amatā. 1920. gadā cīnījies Poļu—padomju karā. 1921. gada martā Reiters piedalījās Kronštates dumpja apspiešanā. Kā 97. pulka komandieris apbalvots ar savu pirmo Sarkanā Karoga ordeni. No 1921. gada strēlnieku brigādes komandieris. Pēc tam bija 11. strēlnieku divīzijas komandiera palīgs. 1922. gadā otrreiz apbalvots ar Sarkanā Karoga ordeni. Reizē ar ordeni saņēmis Krievijas komunistisko (boļševiku) partijas biedra karti. No 1924. līdz 1929. gadam Reiters bija 2. Pieamūras strēlnieku divīzijas un vēlāk 30. strēlnieku divīzijas komandieris. 1929. gadā piedalījies kaujās uz Ķīnas-Austrumu dzelzceļa pret Ķīnas Republikas spēkiem. 1932. gadā Reiters tika iecelts par Sibīrijas kara apgabala 73. strēlnieku divīzijas komandieri. 1935. gada novembrī dienējis ģenerālštābā. No 1936. līdz 1939. gadam Reiters vadīja Kaujas apmācības pārvaldes 3. nodaļu Sarkanajā armijā. No 1940. gada janvāra Ziemeļkaukāza kara apgabala komandiera palīgs. No jūlija komandiera vietnieks. Tajā pašā mēnesī paaugstināts par ģenerālleitnantu.
Karojis Otrajā pasaules karā. No 1941. gada augusta līdz decembrim Reiters bija Centrālās un Brjanskas frontes aizmugures komandiera vietnieks. Pēc tam Reiters bijis komandieris vairākās Sarkanās armijas frontēs — Brjanskas (II) frontē (28.09.42 — 12.3.43), Rezerves (II) frontē (12.03.43 — 23.03.43), Kurskas frontē (23.03.43 — 27.03.43), Orlovas frontē (27.03.43 — 28.03.43) un Brjanskas (III) frontē (28.03.43 — 05.06.43). Pēc tam no 1943. līdz 1945. gadam Reiters komandēja Dienvidurālu kara apgabalu. Pēc atsevišķiem avotiem 1945. gadā bijis Latvijas PSR aizsardzības tautas komisārs, tomēr šāda amata pastāvēšana tiek apšaubīta.
No 1946. gada janvāra līdz 1950. gadam augstāko virsnieku kvalifikācijas kursu "Vistrel" vadītājs. Reiters dienesta laikā tika apbalvots ar Ļeņina ordeni, četriem Sarkanā Karoga ordeņiem, I šķiras Suvororva ordeni un citiem apbalvojumiem. 1950. gada 6. martā, 58 gadu vecumā, aizgājis aizsaulē Maskavā.
Obsesīvi kompulsīvie traucējumi

Obsesīvi kompulsīvie traucējumi bērniem

Šī slimība ir novērojama arī bērniem, biežāk zēniem nekā meitenēm. Tā skar, piemēram, 2—3% no amerikāņiem, gandrīz puse no kuriem ir jaunāki par 15 gadiem. Simptomi var parādīties jau pirms trīs gadu vecuma.
Izskatās, ka slimībai ir kāda ģenētiska uzņēmība. Bērnam, kura ģimenē jau kāds ir slims, traucējumu attīstīšanās risks ir lielāks (9%), salīdzinot ar citiem (2%). Ģimene skaitās īpaši uzņēmīga, ja simptomi sākas bērnībā.
Velēnas draudzes novads

Velēnas draudzes novads (vācu: Kirchspiel Wellan) bija viens no Vidzemes guberņas Valkas apriņķa (līdz 1783. gadam — Cēsu apriņķa) draudzes novadiem. Pēc apvienošanas ar Tirzas draudzes novadu izveidojās Tirzas—Velēnas draudzes novads.
Eriozona syrphoides

Izplatība

Šī ziedmuša izplatīta, sākot ar Skandināvijas un Somijas dienvidiem, beidzot ar Franciju (Alpos un Vogēzos), Šveici un Itālijas ziemeļiem, no Britu salām rietumos  cauri Centrāleiropai, Austrumeiropai un Sibīrijai līdz Klusajam okeānam austrumos.
Eriozona syrphoides ziedmuša īpaši bieži sastopama Eiropas kalnos un Beļģijā, Nīderlandē, un Dānijā. Arī Latvijā sastopama šī ziedmušu suga.

Apraksts

Eriozona syrphoides ziedmuša garumā sasniedz 13,2—15,5 mm, spārns 12 mm garumā. Galvas daļa zem antenām ir dzeltenā krāsā. Spārni ar tumšu vidēju traipu, to dzīsliņa R₄₊₅ gandrīz taisna. Ķermenis ar melniem, biezi segtiem, gariem matiņiem. Muguras vidus (latīņu: mesonotum) starp spārnu pamatiem ar plašu apsēju no melniem matiņiem. Uz pieres un tās mugurdaļas ar dzelteniem matiņiem. Otrais un trešais tergīts ir melns ar melniem matiņiem. Vēderiņš ir plašs; vēderiņa virsotne bieži oranžsarkana, ar rudiem matiņiem.

Ekoloģija

Šī suga sastopama mežos, kur dominē priedes un egles, laikā no maija līdz oktobrim.. Kāpuri ir plēsīgi — barojas ar laputīm no Cinara ģints; kurus medī uz eglēm. Pieaugušām mušām patīk čemurzieži (Umbelliferae), dadži (Cirsium), vilkābeles (Crataegus), kazrozes (Epilobium), sērmūkslis (Sorbus aucuparia), Heracleum sphondylium, Succisa un baldriāni (Valeriana).
Iznīcinātājs

Iznīcinātājs ir militāra lidmašīna, kuru galvenais uzdevums ir iznīcināt pretinieku lidmašīnas, pretēji bumbvedējiem, kuri uzbrūk, nometot bumbas uz zemes. To izmanto arī kā pavadošo lidmašīnu, lai nodrošinātu transportlidmašīnu, civilo lidmašīnu un jau pieminēto bumbvedēju drošību no citām lidmašīnām. Retāk tā tiek izmantota arī uzbrukumiem uz sauszemes un jūrā.
Pasaules čempionāts šosejas riteņbraukšanā — komandu brauciens

Pasaules čempionāts šosejas riteņbraukšanā — komandu brauciens vīriešiem ir ikgadējs pasaules čempionāts šosejas riteņbraukšanā komandu braucienā (TTT), ko organizē pasaulē vadošā organizācija riteņbraukšanā, Starptautiskā riteņbraukšanas savienība (UCI).
Čempionātu nacionālajām komandām ieviesa 1962. gada Pasaules čempionātā un tas notika līdz 1994. gadam katru gadu, izņemot kopš 1972. gada ieviesto nosacījumu, ka komandu brauciens nenotika Olimpiskajos gados. Komandā bija četri braucēji un sacensību distance bija ap 100 kilometrus gara.
Pēc tam bija ilgstoša pauze bez šādiem čempionātiem, līdz 2012. gada čempionātā tika ieviesta atsevišķa ieskaite profesionālajām komandām. Komandā ir seši braucēji, 2012. gada sacensību trases garums bija 53,2 kilometri.
Lībštate

Vēsture

Pilsēta veidojusies ap 10. gadsimtā celto Kukukšteinas pili (Schloss Kuckuckstein).
2006. gada Pasaules čempionāts biatlonā

2006. gada Jauktās stafetes Pasaules čempionāts biatlonā notika Pokļukā, Slovēnijā, 2006. gada 12. martā. Čempionātā piedalījās 25 komandas no 18 valstīm. Katra komandas sastāvā bija divi vīrieši un divas sievietes, katrs veica 6 km garu distanci.
Fenomenoloģija

Fenomenoloģija (grieķu: φαινόμενον, phainómenon — "tas, kas parādās" un lógos — "teorija") ir filozofiska mācība par apziņu, iekšējo laiciskumu, jēgu konstituēšanos, intencionalitāti, intersubjektivitāti un dzīvespasauli.
Fenomenoloģijas virzienu 20. gadsimtā iedibināja vācu filozofs Edmunds Huserls. Fenomenoloģija izplatījās Vācijā, iespaidojot eksistences filozofijas rašanos un ievērojamo filozofu Martīnu Heidegeru. Francijā fenomenoloģiju pārstāvēja Morisa Merlo-Ponti, Žans Pols Sartrs un tā izplatījās daudzās citās pasaules valstīs. Fenomenoloģijas virziens 21. gadsimtā ir viens no vadošajiem virzieniem, kas ietekmējis estētiku, valodas filozofiju, sociālo filozofiju un ētiku. Mūsdienās ārzemēs ar fenomenoloģiju nodarbojas Žans Liks Marions, Bernhards Valfenfels u.c.
Latvijā pie fenomenoloģijas virziena 20. gadsimtā pieder Kurts Štafenhāgens un Teodors Celms. Kopš 1970. gadiem to attīsta filozofijas doktori Maija Kūle, Māra Rubene, Juris Rozenvalds, Rihards Kūlis, Andris Rubenis, Ella Buceniece, Māra Kiope, Ineta Kivle, Velga Vēvere un citi.
Mī

Mī (Μ, μ; grieķu: μυ) - grieķu alfabēta 12. burts. Grieķu alfabēta skaitļu pieraksta sistēmā, tam ir nozīme 40. Cēlies no feniķiešu burta  — mems. No burta "mī" cēlies latīņu alfabēta burts M un kirilicas alfabēta M.
Sinepes un Medus

Sinepes un Medus - populārās un rokmūzikas festivāls, kas norisinājās Madonā no 1991. līdz 2005. gadam. Festivāls ietvēra gan jauno grupu konkursu, gan arī viesu koncertu. Galvenās godalgas festivālā bija "Lielā sinepju balva" un "Lielā medus balva", kas pirmo reizi tika pasniegtas 1995. gadā. Festivāla galvenais organizators visus 15 gadus bija Imants Pulkstenis.

Jauno mūziķu konkurss

Svarīgākā no festivāla daļām visos gados ir bijusi jauno mūziķu konkurss, kurā savus pirmos panākumus guvuši daudzi Latvijā pazīstami mūziķi un grupas. Festivāla "Sinepes un Medus" konkursā piedalījušies: Bruģis, Vēja Runa, Tumsa, Pienvedēja Piedzīvojumi, Skumju akmeņi, Willow Farm, Herlis, Fact, Mary Jane, Sanctimony, Baložu Pilni Pagalmi, Time After Time, Heresiarh, Inokentijs Mārpls, Rosewater, Rūsa, Gelousy, Exit, Preternatural, Dull Doll, FeiK, Hospitāļu Iela, Skyforger, R.A.P., Dzelzs Vilks, Autobuss Debesīs, PND, Nasty Smile, Zombis un SLOU, The Mundane, Oceanfall, Meldra, In.Stora, Vic Anselmo, Iedomu Spārni, The Signals, Special Cases, IndyGo, Pupociklu Vasara, Age Of Stones, GhettoZloba, Crowd, Astro'n'out, Lietotas Mēbeles No Holandes, Bez PVN u.c.

Viesu koncerts

Neatņemama festivāla daļa bija arī viesu koncerts, kurā 15 gadu laikā uzstājušās daudzas grupas gan no Latvijas gan ārvalstīm. Festivālā kā viesi uzstājušies: Linga, Otra Puse, Prāta Vētra, Līvi, Bruģis, Odis, Opus Pro, No Big Silence, Jauns Mēness, Pienvedēja Piedzīvojumi, Huskvarn, Igo, Herlis, Time After Time, Māsas, Iļģi, Rāpuļi Ar Putniem, Sanctimony, Skyforger, Logo, FeiK, Autobuss Debesīs, Dzelzs Vilks, Ozols, Fomins un Kleins, Hospitāļu Iela, Daruma, Double Faced Eels, Z-Scars, Crowd, Pupociklu Vasara, Mofo, Inokentijs Mārpls, Trendkill Method, Finx.
Matiss de Lihts

Karjera

De Lihts Amsterdamas "Ajax" sastāvā debitēja 2016. gada 21. septembrī kausa spēlē pret Willem II, kur pēc uznākšanas laukumā guva arī savus pirmos vārtus. 2017. gada 24. maijā Eiropas līgas finālā pret Manchester United de Lihts kļuva par visu laiku jaunāko futbolistu, kas ir spēlējis kādā no Eiropas fināliem. 2018. gada martā, pēc Joela Veltmana savainojuma, de Lihts kļuva par komandas kapteini. 2018. gada 17. decembrī de Lihts ieguva Eiropas labākā jaunā spēlētāja balvu, kļūstot par pirmo aizsargu, kas to ir saņēmis. 2019. gada vasarā de Lihts par 75 miljoniem €  pievienojās Turīnas "Juventus".
Nīderlandes futbola izlases sastāvā debitēja 2017. gada 25. martā spēlē pret Bulgāriju.
Augstais lāčpurns

Taksonomija

Tāpat kā pārējo sēņu sistemātiku, XXI gadsimta sākumā arī lāčpurnu klasifikāciju zinātnieki ģenētisko pētījumu rezultātā sākuši revidēt un šis process paredzami aizņems vēl vairākas desmitgades. Kamēr tas nav noslēdzies, Latvijas avoti lieto veco sistemātiku. Augstā lāčpurna gadījumā no jaunajiem pētījumiem izriet, ka Amerikas kontinentā augošie "augstie lāčpurni" pārstāv atsevišķas sugas, nevis ir augstā lāčpurna lokālas formas.

Augšanas apstākļi

Saprofīts. Aug pa vienam vai grupās aprīļa beigās un maijā lapu un skuju koku mežos, arī dārzos un pagalmos, bagātīgā augsnē, ābolu pūšanas vietās, zem dzīvžogiem vai skujkoku mizu mulčā. Paretam kāpu smiltājos. Reizēm masveidīgi izdegumos. Sastopams Eiropā, lokālās formas vai vizuāli neatšķiramas citas radnieciskas sugas arī Vidusāzijā, Austrālijā un Ziemeļamerikā.

Barības vērtība

Tāpat kā citi Eiropas lāčpurni, augstvērtīga un pasaulē populāra ēdamā sēne.
Ēdams pēc vismaz 10 minūšu termiskas apstrādes, kas samazina tajā iespējami esošo neidentificēto toksīnu daudzumu. Dažiem alerģiskiem indivīdiem izsauc nelielus un diennakts laikā pārejošus gremošanas trakta vai nervu sistēmas traucējumus, tāpēc pirmoreiz ēdot lāčpurnus, ieteicams sākt ar nelielu porciju.

Mākslīgā audzēšana

Ķīnā tiek veikti mēģinājumi audzēt augstos lāčpurnus un to klada radnieciskās sugas. Pašreizējais komerciālais efekts ir neliels lāčpurnu micēlija ātrās novecošanās dēļ.

Līdzīgās sugas

Līdzīgi ir smailie lāčpurni, kuru kātiņš ir pie cepurītes ir ievērojami tievāks par to, kamēr augstajam lāčpurnam tas pie savienojuma ir gandrīz līdzīgs cepurītes resnumam. Visi lāčpurni, ar kurām Latvijā šo sugu var sajaukt, ir ēdami. Bisītes jeb ķerveļi un ķēvpupi atšķiras no lāčpurniem ar savu virsmu, kura vienmēr ir izlocīti krunkaina, kamēr lāčpurniem — tīkloti šūnaina.
Alibi

Alibi (latīņu: alibi — ‘citā vietā, citur’) ir juridisks termins, kas attiecas uz krimināltiesībām, ar to saprotot cilvēka nevainīguma konstatēšanu, pamatojoties uz to, ka aizdomās turētā vai apsūdzētā persona nav varējusi piedalīties viņam inkriminētajā noziedzīgajā nodarījumā, jo šā noziedzīgā nodarījuma izdarīšanas brīdī tā atradusies citur.
13. septembris

13. septembris ir gada 256. diena pēc Gregora kalendāra (257. garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 109 dienas.
Ketēni

Vēsture

Ketēnus kā vielu klasi atklājis un pētījis vācu ķīmiķis, Nobela prēmijas laureāts Hermanis Štaudingers.

Izmantošana

Ketēnus lieto organiskajā sintēzē kā acetilējošus aģentus. Vienkāršāko ketēnu izmanto rūpniecībā kā starpproduktu etiķskābes un acetanhidrīda iegūšanai no acetona. Ketēni ir starpprodukti penicilīna vai amoksicilīna atvasinājumu sintēzē.
Ergonomika

Ergonomikas jēdziens

Vārdam ergonomika ir grieķu izcelsme, un tulkojumā tas nozīmē ergon — (cilvēka) darbs un spēks, nomos — likums vai noteikumi. Tātad ergonomika ir zinātne par cilvēka attiecībām ar darbu. Ergonomikas uzdevums ir darba procesa un darba vides piemērošana cilvēka psihiskajām un fiziskajām iespējām, lai nodrošinātu efektīvu darbu, kas neizraisa draudus cilvēka veselībai un kuru var viegli izpildīt.

Ergonomikas attīstības vēsture

Ergonomikas pirmsākumus var atrast jau Aristoteļa, Hipokrāta un Galena darbos. Viņi runā par anatomiskajām sakarībām organismā. Leonardo da Vinči 16.gs. savos darbos iemūžinājis cilvēka ķermeņa kustības. Pirmos zinātniskos pētījumus par cilvēka un dzīvnieku kustībām veica itāļu pētnieks Borelli (1608.- 1679.), kurš savā darbā “De moto Animalum” aprakstījis galvenās kustību formas — peldēšanu, iešanu, lidošanu. Šajā darbā pirmo reizi tika noteikts cilvēka smaguma centrs.
Ergonomika strauji attīstījās 2. pasaules kara laikā. Šajā laikā pirmo reizi tika uzsākta cilvēka un tehnoloģiju savstarpējo attiecību koordinēšana: inženiertehniskais personāls, darba zinātnieki, ārsti, antropologi, psihologi un fiziologi kopīgi mēģināja rast risinājumu, strādājot ar militāro aprīkojumu.
1949. gadā. Anglijā tika nodibināta Ergonomikas biedrība. Terminu “ergonomika” kā jaunvārdu sāka lietot bioloģijas, fizikas un psiholoģijas zinātnieku grupa, izskaidrojot savus sasniegumus un attiecinot tos uz operatoru darbu, arī uz darba iekārtām un veicamajiem uzdevumiem.
1961. gadā nodibināta Starptautiskā Ergonomikas asociācija, kurā ietilpst 40 valstu pārstāvji ar kopējo dalībnieku skaitu ap 15000.Latvijas Ergonomikas biedrība iestājusies Starptautiskajā Ergonomikas Asociācijā 2008. gadā.
Sprūdratastes koku žagata

Izplatība

Sastopama Birmas, Kambodžas, Ķīnas, Laosas, Taizemes un Vjetnamas tropu un subtropu mežos. Uzturas mūžzaļos, sausos platlapu koku mežos, zemienēs vai zemos kalnos līdz 1500 m virs jūras līmeņa. Kā visas koku žagatas, tā ļoti reti nolaižas uz zemes, savu dzīvi galvenokārt pavadot augstu koku zaros.

Izskats un īpašības

Sprūdratastes koku žagata ir neliels vārnu dzimtas putns ar ļoti garu asti. Ķermeņa garums 32—35 cm, svars 138 g. Žagata ir viscauri melna, knābi un kājas ieskaitot. Tā ir viegli atpazīstama pēc savas garās astes; astes spalvu gali spurojas uz augšu, atgādinot sprūdratu vai zāģa zobus.
Par sprūdratastes koku žagatas ieradumiem zināmi ļoti maz faktu. Tā barojas ar dažādiem kukaiņiem un citiem bezmugurkaulniekiem. Ligzdošanas sezona ilgst no aprīļa līdz jūnijam. Ligzdo pa atsevišķiem pāriem. Ligzda sekla platforma, kas sakrauta no žagariem.
Kepler-10b

Kepler-10b ir citplanēta, kas atrodas 173 pc attālumā no Zemes Pūķa zvaigznājā. Planēta riņķo ap zvaigzni Kepler-10 0,0168 AU attālumā. Planētas orbītas ekscentricitāte ir tikai 0,0003. 1 gads uz planētas ilgst tikai 20,1 stundu ilgi un tā sver tikai 4,4 reizes vairāk par Zemi, tāpēc tā tiek klasificēta, kā Superzeme. Tās rādiuss ir tikai 1,42 Rz.
Planētu atklāja 2011.gada 10.janvārī.
Ieraugot planētas orbitālos parametrus, varētu domāt, ka uz tās ir tikpat karsti, kā tēraudkausēšanas krāsnī, bet patiesībā temperatūras tomēr ir līdzīgas — vidējā temperatūra uz šīs ugunīgās planētas ir 2040 °C, jo zvaigznes Kepler-10, par temperatūrām atbildīgie, parametri atšķiras no Saules samērā maz. Planētas vidējā temperatūra riņķveida orbītas dēļ ir praktiski nemainīga. Īsā apriņķošanas perioda dēļ planētai eksistētu dienas un nakts puslodes. Nakts pusē tomēr būtu mērenākas temperatūras, bet dienas pusē karstums var sasniegt pat 2200 °C.
Gravitācija uz šīs planētas ir 2,2 reizes lielāka par to, kāda ir uz Zemes.
Mikels Bedkers

Spēlētāja karjera

2008. gada NHL draftā viņu Fīniksas "Coyotes" izraudzījās ar kopējo astoto numuru, tādējādi kļūstot par visu laiku visaugstāk draftēto Dānijas hokejistu.
Profesionālo karjeru Bedkers uzsāka Zviedrijas klubā Frölunda HC 2006.—2007. gada sezonā. Sākot ar 2007.—08. gada sezonu viņš spēlē Ziemeļamerikā. NHL debitējis 2008.—2009. gada sezonā Fīniksas "Coyotes" sastāvā. "Coyotes" spēlēja līdz pat 2015.—16. gada sezonas otrajai pusei, kad tika aizmainīts uz Kolorādo "Avalanche". Vasarā noslēdza četru gadu līgumu ar Sanhosē "Sharks".
Dānijas hokeja izlases sastāvā spēlējis 2009. un 2011. gada Pasaules čempionātos.
Mērkaķu apakšdzimta

Izskats un īpašības

Atkarībā no sugas šīs apakšdzimtas mērkaķi var būt kokos dzīvojoši vai uz zemes dzīvojoši, vai daļēji uz zemes dzīvojoši. Kokos dzīvojošās sugas ir slaidākas, smalkāku kaulu uzbūvi un tām ir arī garākas astes, toties uz zemes dzīvojošās sugas ir masīvākas, muskuļotākas, to astes ir īsas vai tās nav vispār. Visām sugām ir labi attīstīti īkšķi un tie atrodas atstatus no citiem pirkstiem. Tām ir raksturīgas divas anatomiskas pazīmes – sēžas tulzna (neapmatots un nejūtīgs sēžas kaula paugura sabiezinājums) un vaigu maisiņi, kuros tiek noglabāta barība. Dažām sugām vairošanās sezonas laikā sēžas tulznai mainās krāsa. Kā visiem mērkaķiem tas ir raksturīgs, tēviņi vienmēr lielāki par mātītēm. Šai apakšdzimtai ir raksturīgi, ka tēviņi ir gandrīz divas reizes lielāki, un tie ir daudzas reizes agresīvi nekā mātītes. Tēviņiem salīdzinoši ir arī daudz spēcīgāki žokļi un tiem izaug iespaidīgi ilkņi.

Uzvedība

Šīs apakšdzimtas mērkaķi ir aktīvi dienas laikā un tie veido noturīgus barus. Atkarībā no sugas tie mājo dažādos biotopos, sākot ar vēsiem, sniegainiem kalniem un beidzot ar lietus mežiem un savannu, kā arī tie mājo klinšainos apvidos ar nabadzīgu veģetāciju. Lielākā daļa sugu ir visēdājas, tās barojas ar augļiem, lapām, sēklām, pumpuriem, sēnēm, kukaiņiem, zirnekļiem un dažādiem maziem mugurkaulniekiem. Liela auguma paviāni medī arī citu sugu mērkaķus un jaunas šimpanzes, vai pat flamingo. Visiecienītākā barība ir augļi un gaļa. Grūsnības periods ir 6 - 7 mēneši, mazuļi tiek zīdīti ar pienu 3 - 12 mēnešus. Dzimumbriedumu šīs grupas mērkaķi atkarībā no sugas sasniedz 3 - 5 gadu vecumā.
UNESCO Pasaules mantojuma vietas Botsvanā

Sarakstā apkopotas tās vietas Botsvanā, kas iekļautas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. Kopā UNESCO sarakstā ir iekļautas oficiāli 2 vietas (1 — kultūras objekts un 1 — dabas objekts), savukārt 7 vietas Botsvanā ir iekļautas oficiālajā kandidātu sarakstā. Botsvana Pasaules mantojuma konvenciju ratificējusi 1998. gada 23. novembrī.