google/wiki40b huggingface dataset:
Rietumu plankumainais skunkss

Izskats

Rietumu plankumainais skunkss tāpat kā pārējie plankumainie skunksi ir melns ar lauzītām, baltām svītrām, kas rada plankumu efektu. Uz pieres un deniņiem katras auss priekšā tam ir balts laukums. Astes matojuma apakša ir balta un astes gals pilnībā balts. Salīdzinot ar austrumu plankumaino skunksu, rietumu plankumainajam skunksam baltās svītras ir plašākas. Kopumā to var raksturot kā maza auguma skunksu ar salīdzinoši slaidu ķermeni. Tēviņi ir lielāki par mātītēm. Tēviņi ir 350—581 mm gari, mātītes 320—470 mm, svars tēviņiem 500—900 g, mātītēm 200—600 g. Katrai ķepai ir 5 pirksti, bet priekškāju nagi ir apmēram 2 reizes garāki kā pakaļkāju nagi. Nagi ir asi un līki.

Uzvedība

Rietumu plankumainais skunkss ir nakts dzīvnieks. Tas parasti uzturas alas tuvumā, neaizejot tālāk par 700 metriem. Neskatoties uz lielo piesardzību, tas ir ļoti aktīvs un veikls, tas ir arī labs racējs. Riesta laikā partneri izvēlas mātīte. Arī mazuļus audzina tikai mātīte, bieži var novērot skunksu ģimeni, kas pārvietojas, mātītei ejot pa priekšu un mazuļiem vienā rindā aiz tās sekojot. Ziemas laikā skunksi nedodas īstā ziemas miegā, tomēr mātītes ziemā bieži savācas kopā līdz 20 indivīdiem un kopīgi uz vairākām nedēļām dodas gulēt. Tēviņi ir aktīvi visu ziemu.
Tāpat kā pārējiem skunksiem rietumu plankumainajam skunksam zem astes ir 2 anālie smakas sekrēta dziedzeri, un briesmu gadījumā uzbrucējs tiek apšļākts ar ļoti smirdīgu muskusu. Pirms šķidruma izšļākšanas skunkss skaļi un uzkrītoši mīda priekškājas, šņāc un skrāpējas, aste ir saslieta stāvus gaisā. Šos brīdinājuma signālus bieži var novērot mazuļiem, kad tie rotaļājas. 
Kad skunkss izšļāc savu smirdīgo šķidrumu, tas mērķē ienaidnieka acīs, padarot to īslaicīgi aklu. Šķidrumu skunkss var izšļākt apmēram 3 metru attālumā. Iespaidīgā smaka šķiet nav patīkama arī pašiem skunksiem, jo tie nekad neizšļāc sekrētu savas migas tuvumā vai viens pret otru, pat tad, kad ir nopietni sakāvušies. Dziedzeriem ir izaugumi līdzīgi krūšu galiem, ap kuriem ir spēcīgs muskuļu gredzens. Ar šiem muskuļiem skunkss var regulēt izšļākšanas virzienu un spēku. Jauniem skunksiem sekrēta daudzums un smakas intensitāte ir mazāka kā vecākiem skunksiem.

Barība

Rietumu plankumainais skunkss ir visēdājs. Tas pamatā barojas ar kukaiņiem un nelieliem dzīvniekiem, kā peles, ķirzakas, putni, bet tie ēd arī ogas, augļus, maitu, jebko nelielu, ko var nomedīt vai apēst.

Vairošanās

Riests rietumu plankumainajiem skunksiem ir rudenī. Pirmās 180—200 dienas apaugļotā olšūna brīvi peld dzemdē, tikai pēc tam tā piestiprinās pie dzemdes sienas un embrijs sāk attīstīties. Līdz ar to mazuļi dzimst pavasarī. Kopējais grūsnības periods ir 210—230 dienas. Pavasarī aprīlī vai maijā piedzimst 2—5 mazuļi. Mātītes dzimumbriedumu sasniedz 4 vai 5 mēnešos.
Pauls Kvelde

Biogrāfija

Viņa tēvs Pāvils Kvelde bijis agronoms, viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.
Mācījies Rīgas 1. vidusskolā. 1950. gadā absolvējis Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas Lauksaimniecības mehanizācijas fakultāti, 1955. gadā — Latvijas Valsts Konservatorijas Kordiriģēšanas klasi.
Laikā no 1951. līdz 1972. gadam Kvelde diriģējis Ogres rajona kolhoza kori "Lāčplēsis". 1980. gadā dibinājis kori Silvicola, bijis arī tā diriģents līdz 2012. gadam, kad kļuvis par kora goda diriģentu. Laikā no 1962. līdz 2011. gadam Kvelde bijis vīru kora "Absolventi" mākslinieciskais vadītājs, galvenais diriģents un diriģents. Komponējis arī mūziku teātra izrādēm.
No 1961. līdz 1994. gadam bijis docētājs Latvijas Valsts Konservatorijā, no 1963. gada arī vadījis Mūzikas pedagoģijas katedru.
Vairāku Vispārējo latviešu Dziesmu un Deju svētku virsdiriģents.
1977. gadā saņēmis Latvijas PSR Nopelniem bagātā mākslas darbinieka goda nosaukumu, 1990. gadā — Latvijas PSR Tautas skatuves mākslinieka goda nosaukumu. 1997. gadā Kvelde tika apbalvots ar piektās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni. 2015. gadā par godu diriģentam Lielvārdē atklāja vides objektu "Goda Krēsls Paulam Kveldem".
Pauls Kvelde miris 2017. gada 18. jūnijā.
Īstenības izteiksme

Īstenības izteiksme jeb indikatīvs (latīņu: indicativus (modus)) latviešu valodā ir viena no piecām darbības vārda izteiksmēm. Šī izteiksme ir reālas darbības izteicēja, tādējādi ir kā pretstats pārējām četrām izteiksmēm. Īstenības izteiksmei ir seši gramatiskie laiki: vienkāršā tagadne, vienkāršā pagātne, vienkāršā nākotne un saliktā tagadne, saliktā pagātne, saliktā nākotne.
Darbības vārds īstenības izteiksmē pastāv visos laikos gan darāmajā, gan ciešamajā kārtā. Ar darbības vārdu īstenības izteiksmē tiek izteikta darbība, kas patiešām notiek, notika vai arī notiks. Īstenības izteiksmes formas ir darbības vārda laika formas.
Rēzeknes fogteja

Rēzeknes fogteja (vācu: Vogtei Rositten) bija teritoriālajā vienība Livonijas ordeņa valstī.
Agrākajā Lotigolas teritorijā izveidotā fogteja atradās Livonijas Konfederācijas austrumos un robežojas ziemeļos un rietumos ar Rīgas arhibīskapiju, dienvidos ar Daugavpils komtureju, bet austrumos ar Pleskavas kņazisti (kopš 1510. gada ar Maskavas lielkņazisti).
Nagla

Nagla ir stieņveida detaļa, kas paredzēta galvenokārt koka izstrādājumu sastiprināšanai. Naglas parasti tiek izgatavotas no metāla. Lai vieglāk būtu savienot koka elementus, naglām viens gals ir smails, bet otrajā galā atrodas tā sauktā naglas galva, pa kuru veic sitienus, piemēram, ar āmuru.
Velna alas

Velna alas ir alas, kuru nosaukumos ietilpst latviešu mitoloģiskās pazemes dievības Velna vārds. Tā kā lielākā daļa no tām ir kultūrvēstures un arheoloģijas pieminekļi, tad tās ir aizsargājamas gan kā dabas objekti, gan kā senas kulta vietas. Gandrīz visas Velna alas atrodas Ziemeļvidzemē, kas liecina par alu kā kulta vietu nozīmi senajos Vidzemes līvu un letgaļu ticējumos.
Ernests Lorenss

Biogrāfija

Dzimis nelielā pilsētiņā Dienviddakotā. 1922. gadā ieguva bakalaura grādu Dienviddakotas universitātē, bet 1923. gadā — maģistra grādu fizikā Minesotas universitātē. Jau 1925. gadā ieguva doktora grādu Jeila Universitātē. Jeilā Lorenss pētīja fotoelektrisko efektu. 1928. gadā pārcēlās uz Kalifornijas universitāti Bērkli, 1930. gadā kļūdams par universitātes gados visjaunāko profesoru.
1929. gadā Lorenss universitātē izgudroja ciklotronu. Pirmais eksperimentālais ciklotrona modelis izmaksāja tikai apmēram 25 ASV dolārus, tomēr tas darbojās. 1931. gadā viņš nodibināja Radiācijas laboratoriju (tagad Lorensa Bērkli Nacionālā laboratorija). 1939. gadā Lorenss par ciklotrona izgudrošanu ieguva Nobela prēmiju fizikā — pirmais Bērkli.
2. pasaules kara laikā Radiācijas laboratorija bija viens no galvenajiem Manhetenas projekta centriem. Kara laikā urāna bagātināšanai Lorenss izveidoja kalutronu.
1958. gada jūlijā Lorenss ASV prezidenta Dvaita Eizenhauera delegācijas sastāvā Ženēvā piedalījās sarunās ar PSRS par kodolieroču izmēģinājumu aizliegšanu, tur saslima un pēc mēneša mira.
Sarkandaugava (atteka)

Vēsture

Agrāk par Sarkandaugavu sauca Daugavas atteku, tās augšgals beidzās Rīgas pilsētas ganībās. 16. gadsimtā Sarkandaugavas pieteku sāka saukt arī par Soda grāvi, jo tur notika notiesāto raganu peldināšana, pieņemot, ka burvji ūdenī negrimst un ka raganas ir vieglākas par citiem cilvēkiem.
Pēc Rīgas ieņemšanas 1710. gadā Krievijas cars Pēteris I Sarkandaugavas stāvākajā krastā iekārtot skansti. 20. gadsimtā daļa no senās Sarkandaugavas gar tagadējo Duntes ielu aizbērta, toties saplūstot vairākām salām ar Kundziņsalu, izveidojās tagadējā Sarkandaugava. Pār to uzcelti divi tilti.
Kupeja (virsbūve)

Kupeja (franču: coupé) ir slēgta tipa virsbūve vieglajiem automobiļiem ar divām durvīm, vienu vai divām sēdekļu rindām un atsevišķu bagāžnieku. Pirmsākumos kupejām bija tikai viena sēdekļu rinda (divas vai trīs sēdvietas). Kupejām parasti ir īsāka riteņu garenbāze nekā citiem virsbūvju tipu automobiļiem.
Pēc SAE standarta J1100, par kupeju var tikt uzskatīts automobilis, kam aizmugurējais pasažieru nodalījums nepārsniedz 33 kubikpēdas (0,93 m³).
Tomēr mūsdienās "kupeja" vairāk ir mārketinga termins, kas liek uzsvaru uz sportiskumu nevis apzīmē automobiļa tehniskos parametrus. Tas ir atzīmēts Eiropas ekonomikas komisijas automobiļu kvalifikācijā, kurā kupejas automobiļa tipi ir iedalīti atsevišķā "S" tirgus segmentā.
Agrāk par kupeju sauca arī divvietīgu karieti.

Coupé — divdurvju hārdtopi

ASV un Kanādā 1950. un 1960. gados populāri kļuva bezstatņu hārdtopa tipa virsbūves, ko daudzi ražotāji sāka saukt par Coupé, bet terminu Sedan izmantoja tikai divdurvju modeļiem ar vidējo statni.

"Kupeja" — divdurvju sedani

Bieži divdurvju sedanus ar pilna izmēra aizmugurējiem sēdekļiem mārketinga nolūka pārsauc par kupejām.
Ford Falcon 1966.—1970. gadu divdurvju sedanu modeļi tika dēvēti par kupejām (precīzāk club coupé jeb sports coupé, atkarībā no modifikācijas), kaut arī bija vienkārši divdurvju sedani, ar vidējo virsbūves statni un garenbāzi, kas bija vienāda ar četrdurvju sedana riteņu garenbāzi. Šai nosaukuma maiņai vajadzēja izcelt modeļa sportiskās īpašības.
Mūsdienās kā līdzīgu variantu var atzīmēt Ford Focus amerikāņu variācijas divdurvju modifikāciju.

Combi coupé

Mārketinga nosaukums trīs un piecu durvju Saab modeļu liftbekiem — Saab 99 un Saab 900. Tāpat bieži tiek dēvēti sportiska novirziena trīs durvju hečbeki.

Four-door coupé

Tā dažkārt apzīmē sedanu vai četru durvju hārdtopu ar kupejas proporcijām.

Sport Activity Coupé

Apvidus automobilis ar fāstbeka jumta aprisi (piemēram — BMW X6).
Frenkijs de Jongs

Karjera

Savu karjeru de Jongs sāka Eredivisie komandā Willem II. 2016. gadā debitēja Amsterdamas "Ajax" komandā. 2019. gada 1. jūlijā de Jongs pievienosies La Liga komandai FC Barcelona.
Nīderlandes futbola izlases sastāvā debitēja 2018. gada 6. septembrī spēlē pret Peru izlasi.
Austrijas federālās zemes

Vēsture

Piecas no deviņām Austrijas federālajām zemēm izveidojās viduslaikos. Tās bija Lejasaustrija, Karintija, Štīrija, Tirole un Zalcburga (kā arhibīskapijas). Augšaustrija izveidojās kā daļa no Svētās Romas impērijas, kad valdīja Jozefs II Hābsburgs. Pēc Pirmā pasaules kara Austrijai pievienojās Forarlberga (referendums par pievienošanos notika 1919. gada 11. maijā. Pēc Austroungārijas sadalīšanās, pretēji Ungārijas centieniem, 1921. gadā Burgenlande nonāca Austrijas sastāvā. Pēc Anšlusa 1938. gadā Burgenlandes zeme tika likvidēta un pievienota Lejasdonavai un Štīrijai. Atjaunota 1945. gadā Padomju Savienības okupācijas zonā.
Un, visbeidzot, Vīne kā atsevišķa federālā zeme no Lejasaustrijas tika izveidota 1922. gadā.
Purva sīksamtenis

Morfoloģija

Purva sīksamtnis ir vislielākais no visiem sīksamteņiem, tā spārnu plētums ir 30—40 mm. Spārnu virspuse ir gaišā, salmu dzeltenīgi oranžā krāsā. Lidojumā pēc krāsām tas atgādina parasto sīksamteni, bet ir par to lielāks.
Priekšējo spārnu apakšpuse ir gaiši oranža vai gaiši brūna ar pelēku galu, bet aizmugurējie spārni pelēkbrūni, nedaudz tumšāki par priekšējiem. Spārnu apakšpuses raksts ir samērā mainīgs. Uz aizmugurējiem spārniem gredzenveida actiņas var būt ļoti labi redzamas, bet reizēm raibumi praktiski nav saskatāmi. Actiņas ir nelielas un no attāluma izskatās divkrāsainas — balti melnas, lai gan tuvumā var redzēt, ka actiņu apņem trešais gaiši oranžais gredzens. Centrālajā daļā ir arī gaiša, blāva šķērsjosla, kas vietām ir pārtraukta. Uz priekšējā spārna gala ir viena actiņa, bet mātītēm reizēm zem tās var būt arī otrs mazs punktiņš. Pirms raibumiem ir labi saskatāma blāva šķērsjosla.

Ekoloģija

Purva sĪksamtenis sastopams dažādos purvainos un mitros biotopos: zāļu purvos un augstajos purvos, retāk purvainās un slapjās pļavās. Latvijā tā ir vienīgā sīksamteņu suga, kas sastopama augstajos purvos. Purva sīksamtenim gadā attīstās viena paaudze. Pieaugušie tauriņi izšķiļas jūnija sākumā un lido līdz jūlija vidum vai beigām. Purva sīksamteņu tauriņiem parasti ir ļoti īss mūžs, apmēram 3—4 dienas, jo tos intensīvi medī dažādi putni. Kāpuri uz barības augiem novērojami no augusta līdz rudenim un pēc pārziemošanas līdz maijam, kad tie iekūņojas. Purva sīksamtenis pārziemo kāpura stadijā. Kāpuri barojas ar dažādiem purva un mitru vietu augiem: spilvēm, grīšļiem, baltmeldriem un purva graudzālēm, piemēram, zilganajām molīnijām.
Zilenīšu apakšdzimta

Latvijā

Latvijā sastopamas 20 zilenīšu apakšdzimtas sugas. Viena no tām — drudzeņu zilenītis (Phengaris alcon) — tika atklāta 2013. gadā. Visbiežāk Latvijas pļavās var novērot parasto zilenīti (Polyommatus icarus), bet lielā mārsila zilenīša (Phengaris arion) izplatība pēdējos gados ir dramatiski samazinājusies, kaut kādreiz tas bija bieži sastopams sausos priežu silos. 2015. gadā lielais mārsilu zilenītis izvēlēts par Gada kukaini 2015.

Izskats un īpašības

Zilenīšu apakšdzimtas sugas ir nelieli, bet spilgti dienas tauriņi, kuriem raksturīgs dzimumu dimorfisms. Tēviņi ir košāki par mātītēm. Spārni galvenokārt spilgti zili, bet var būt arī gaiši pelēkzili, tumši zili, violetzili un brūnganzili. Tēviņu spārniem (dažām sugām abiem dzimumiem) raksturīga zili zaigojoša virspuse. Interesanti, ka zilenīšu spārnos nav zilās krāsvielas. Metāliski zilā tēviņu spārnu krāsa rodas, gaismai lūstot pret tūkstošiem zvīņu, kas atrodas spārna virspusē. Dažiem tēviņiem un lielākajai daļai mātīšu spārnu virspuse ir brūna. Spārnu apakšpuse abiem dzimumiem parasti ir gaiša, pelēcīgi, ar melniem raibumiem. Toties Euphilotes ģints tauriņiem aizmugurējiem spārniem ir oranža ārējā mala. Lielākajai daļai sugu aizmugurējie spārni ir noapaļoti, bet dažām sugām iekšējiem stūriem ir mazas astītes, piemēram, astainajam zilenītim (Cupido argiades). Acis var būt gan iekļautas matiņos, gan uz kailas galvas. Lai noteiktu sugu, zilenīšiem parasti ir jāskatās abas spārnu puses un visdrošāk sugu var noteikt pēc spārna apakšpuses. 
Zilenīšiem pārziemo kāpuri vai jau iekūņojušies kāpuri. Kāpuri ziemo skudru pūžņos. Tie izdala tādas pašas smaržvielas jeb feromonus kā skudras, kā arī saldus izdalījumus, kas ļoti garšo skudrām. Tās kāpurus ienes skudru pūznī un visu ziemu aprūpē: tos pabaro, sasilda un apsargā. Pavasarī kāpuri turpat pūznī iekūņojas un agri no rīta, kamēr skudras miegainas, izlido.

Sistemātikas diskusijas

Saskaņā ar jaunākajiem ģenētiskajiem pētījumiem vairākas ģintis likvidētas un savstarpēji apvienotas, bet par vairākām ģintīm zinātniekiem joprojām nav vienprātības, vai tās pieder zilenīšu apakšdzimtai, vai nepieder. Tās ir: Lepidochrysops, Paralycaeides un Uranothauma. Iespējams šīs ģintis pieder pie zeltainīšu apakšdzimtas (Lycaeninae).
2018. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikācija — starpkonfederāciju izslēgšanas spēles

2018. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikācijas starpkonfederāciju izslēgšanas spēlēs tika noskaidrotas divas komandas, kas iekļuva Pasaules kausa finālturnīrā, kas 2008. gadā notiks Krievijā. Spēles notika no 2017. gada 10. novembra līdz 15. novembrim.

Formāts

Izslēgšanas spēlēm kvalificējās četras komandas — pa vienai no AFC, CONCACAF, CONMEBOL un OFC konfederācijām. Izloze, kurā tika noskaidrots, kuru konfederāciju izlases tiksies savā starpā, notika 2015. gada 25. jūnijā Sanktpēterburgā.
Katra pāra uzvarētāji tika noskaidroti divu spēļu summā, aizvadot spēles savā un pretinieku laukumā.
DeskTime

Vēsture

DeskTime sāka darbu 2011. gadā un šī programmatūra sākotnēji tika radīta Draugiem Group iekšējām vajadzībām.
2013. gadā DeskTime tika nominēts Eiropas tehnoloģiju jaunuzņēmumu balvai Europas.
2013. gadā, intervijā ar Forbes, DeskTime norādīja, ka programmatūru lieto vairāk nekā 12 tūkstoši lietotāju 90 pasaules valstīs, galvenokārt Austrumeiropā, Dienvidamerikā un Āzijā.
2017. gada DeskTime bija vairāk nekā 100 tūkstošu reģistrētu lietotāju visā pasaulē.

Veiktie pētījumi

Savā pastāvēšanas laikā DeskTime ir publicējis vairākus pētījumus, kas balstīti uz programmatūras uzkrāto informāciju par lietotāju darba laika izmantošanas paradumiem.
2013. gadā DeskTime komanda testēja stāvgaldus un secināja, ka, strādājot stāvus, darbinieki ir vidēji par 10% produktīvāki nekā sēžot.
2014. gadā uzņēmums izanalizēja savus lietotājus, kuri bija 10% produktīvāko skaitā un secināja, ka cilvēki ar lielāko darba ražību vidēji strādā 52 minūtes, kam seko 17 minūšu pauze. Šāds ritms līdzinās tā saucamajai Pomodoro tehnikai.
2017. gadā DeskTime savā pētījumā, kurā piedalījās 65 tūkstoši darbinieku no ASV, atklāja, ka virsstundas ir neproduktīvas. Pētījuma dati liecināja, ka strādājošo darba ražība nokrītas par 11% uzreiz pēc nostrādātām 8 stundām un ar katru nākamo stundu turpina samazināties vēl par 19%.
Dzēlējlapsenes

Sistemātikas izmaiņas

Vēl nesenā pagātnē iežmauglapseņu apakškārtai bija 2 infrakārtas: dzēlējlapsenes un parazītlapsenes (Parasitica) — parafilētiska grupa, kas tika izveidota mākslīgi. Tā kā mūsdienās sistemātiķi neatzīst parafilētisku grupu kā taksonomisku vienību, tad plēvspārņu (Hymenoptera) sistemātikā šī infrakārta ir likvidēta. Ja parazītlapseņu grupa tiek pieminēta, tad tā tiek saukta par nenoteiktu grupu. Līdz ar to, lai arī dzēlējlapsenes ir monfilētiska grupa, pēdējos gados daudzās sistemātikās arī dzēlējlapseņu infrakārtu atzīmē kā nenoteiktu grupu.
Barbiturāti

Barbiturāti (vācu: Barbiturat - no barbitūrskābes, kuras nosaukums cēlies no personvārda Barbara) ir barbitūrskābes atvasinājumi, kurus medicīnā lieto par nomierinošiem, miega, pretkrampju un narkozes līdzekļiem. Barbiturāti pieder pie heterocikliskajiem savienojumiem (pirimidīna atvasinājumiem). Pazīstamākais barbiturāts ir fenobarbitāls jeb lumināls.
Margareta Teodoresku

Biogrāfija

No 1940. gadu beigām līdz 1970. gadu beigām bijusi viena no Rumānijas spēcīgākajām šahistēm. Savu pirmo medaļu Rumānijas sieviešu šaha čempionātos izcīnījusi 1949. gadā, kad ieņēmusi 2. vietu, bet pēdējo – 1978. gadā, kad bijusi 3. vietā. Kopā Rumānijas sieviešu šaha čempionātos ieguvusi 20 medaļas: 4 zelta (1959, 1968, 1969, 1974), 8 sudraba un 8 bronzas.
1964. gadā Suhumi piedalījusies Pasaules šaha čempiones izcīņas cikla pretendentu turnīrā, kurā dalījusi 13.—15. vietu. 1968. gada Pasaules šaha čempiones izcīņas cikla zonas turnīrā bijusi 2. vietā, tomēr nav iekļuvusi starpzonu turnīrā. 1978. gadā piedalījusies starptautiskā sieviešu turnīrā Bidgoščā, kurā ieņēmusi 3. vietu.
Vairākkārt pārstāvējusi Rumānijas izlasi Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījusies 3 reizes (1957, 1963, 1974). Komandu vērtējumā izcīnījusi divas sudraba (1957, 1974) medaļas.
Par panākumiem turnīros FIDE 1964. gadā Teodoresku piešķīrusi starptautiskās meistares (WIM), bet 1985. gadā — starptautiskās lielmeistares (WGM) goda nosaukumu.
Cjijui Džou

Biogrāfija

Šahu iemācījusies spēlēt četru gadu vecumā, kad viņas ģimene atradusies Francijā. 2004. gadā pārcēlusies uz Somiju. Somijas junioru šaha čempionātā U10 vecuma grupā uzvarējusi 5 reizes (2005, 2007, 2008, 2009, 2010). 2008. gadā izcīnījusi sudraba medaļu Pasaules junioru šaha čempionātā U8 vecuma grupā. 2010. gadā uzvarējusi Ziemeļu valstu junioru šaha čempionātā U10 vecuma grupā.
2011. gadā pārcēlusies uz Kanādu, kur apmetusies Otavā. Uzvarējusi Kanādas junioru šaha čempionātā U12 vecuma grupā (2012) un U14 vecuma grupā (2013). 2014. gadā Durbanā uzvarējusi Pasaules junioru šaha čempionātā U14 vecuma grupā. 2015. gadā Meksikā uzvarējusi Ziemeļamerikas junioru šaha čempionātā U18 vecuma grupā. 2016. gada septembrī uzvarējusi Kanādas sieviešu šaha čempionātā un kvalificējusies Pasaules sieviešu šaha čempionātam.
2017. gadā Teherānā Pasaules šaha čempionātā sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas 1. kārtā zaudējusi Natālijai Pogoņinai.
Pārstāvējusi Kanādas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījusies 2 reizes (2014-2016).
Par panākumiem turnīros FIDE 2015. gadā Cjijui Džou piešķīra starptautiskās meistares (WIM), bet 2017. gadā — starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu.
Latvijas Šaha savienība

Latvijas Šaha savienība (LŠS) bija 1924. gada 13. aprīlī dibināta šaha organizācija.

Dibināšana

1924. gads bija nozīmīgs gads Latvijas šaha dzīvē, 13. aprīlī, 1. Latvijas šaha kongresa atklāšanas dienā, nodibināja Latvijas Šaha savienību.Tās dibinātāji bija 2. Rīgas Šaha biedrība, Rīgas Šaha biedrība, Liepājas Šaha klubs, Ventspils Šaha biedrība un Kuldīgas latviešu jaunatnes biedrība. Par pirmo savienības priekšsēdētāju ievēlēja toreizējo finansu ministru, kongresa organizācijas komitejas priekšsēdētāju Ringoldu Kalningu.

LŠS darbība

Latvijas Šaha kongresi bija pirmais LŠS iedibinātais pasākums. Pirmajā kongresā uzvarēja H. Matisons un kā pirmais izcīnīja Latvijas Šaha meistara titulu. Beidzoties katram nākamam Latvijas Šaha kongresam, meistaru sarakstu papildināja jauns šī nosaukuma ieguvējs: 1926. gadā — F. Apšenieks, 1930. — V. Petrovs, 1932. — M. Feigins, 1934. — E. Krūmiņš un 1936. T. Bergs. Tomēr liedzot jau meistara nosaukumu ieguvušajiem šahistiem dalību nākamos kongresos, šī Latvijas meistara titula izcīņas kārtība neparedzēja iespēju periodiski noskaidrot Latvijas labāko šahistu. Tāpēc LŠS nolēma, sākot ar 1934. gadu, gan kārtējā kongresa ietvaros, gan kā atsevišķu turnīru rīkot Latvijas šaha čempionātus. 1934. gadā Latvijas čempionu godā tika Apšenieks, 1935., 1937. un 1939. gadā Petrovs.
LŠS nopelns bija arī Rīgas meistarības turnīru organizēšana. Pirmais notika 1926. gadā, otrais — 1932. gadā, bet pēc tam, izņemot 1935. un 1939., regulāri katru gadu. Rīgas meistara titulu ieguva Petrovs (1926., 1932. un 1936. gadā), Feigins (1933. un 1937. gadā), Bergs (1934), Koblencs (1938) un Dreibergs (1940).
1937. gada 10. aprīlī iznāca Latvijas Šaha savienības žurnāls "Šaha Māksla". Tam bija liela loma šaha popularitātes celšanā. Diemžēl, finanšu trūkuma dēl, tā mūžs bija neilgs. 1939. gada 15. augustā tika iespiests tā pēdējais 52. numurs.
Lai gan pēc Latvijas okupācijas LŠS centās pielāgoties jaunajām ideoloģiskām prasībām, tā ar Tautas Komisāru padomes priekšsēdētāja vietnieka 1940. gada 6. novembra lēmumu tika slēgta.
Valija Vaščunas-Jansone

Biogrāfija

Valija Valērija Vaščunas dzimusi 1902. gada 4. oktobrī Bulduros. Tēvs lietuvietis, māte latviete. Izglītību ieguvusi Rīgas pilsētas ģimnāzijā. Sākoties Bermonta armijas uzbrukumam, 1919. gada oktobrī brīvprātīgi iestājusies Latvijas armijā. Piedalījusies daudzās kaujās pret bermontiešiem 7. Siguldas kājnieku pulka sastāvā.
Lāčplēša kara ordenis piešķirts 1922. gadā par kauju pie Piņķiem Babītes rajonā. 1919. gada 19. novembrī izlūkgājiena laikā Valija Vaščunas viena no pirmajām šķērsoja Lielupi un, neskatoties uz ienaidnieka pārspēku, ieņēma "Plāņu" mājas, kur tika saņemti gūstekņi un trofejas.
1919. gada 25. decembrī atvaļināta dižkareivja dienesta pakāpē. Pabeigusi mācības ģimnāzijā. Pēc tam strādājusi Rīgas pilsētas īres valdē. Bijusi biedrības "Latvijas Ērgļi" sieviešu nodaļas priekšniece. Vēlāk absolvējusi Latvijas Universitātes Tautsaimniecības un tiesību zinātņu fakultāti kā advokāte. No 1934. gada tiesību zinātņu kandidāte. Bijusi Rīgas pilsētas bāriņtiesas locekle.
2. pasaules kara beigās devās bēgļu gaitās uz Kurzemi. Pēc kara dzīvoja Jūrmalā, kur mirusi 1990. gada 10. jūnijā. Apbedīta Lielupes kapos.
2001. gadā viņas bijušajā dzīvesvietā Peldu ielā 19 Vecrīgā tika atrasts Latvijas Centrālās padomes memoranda oriģināls, kas bija paslēpts zem grīdas dēļiem.
Černobiļas atomelektrostacija

Černobiļas atomelektrostacija ir slēgta atomelektrostacija Ukrainā, netālu no robežas ar Baltkrieviju. To un Pripjatas pilsētu strādnieku izmitināšanai sāka celt 1970. gadā 18 kilometru attālumā no Černobiļas pilsētas. Pavisam bija iecerēti seši reaktori — 1. reaktoru nodeva ekspluatācijā 1977. gadā, 2. reaktoru — 1978. gadā, 3. reaktoru — 1981. gadā, 4. reaktoru — 1983. gadā, bet 5. reaktoru bija iecerēts iedarbināt 1986. gada beigās. 1986. gadā stacijas 4. reaktors uzsprāga, izraisot plaša mēroga katastrofu, taču augstā elektroenerģijas pieprasījuma dēļ pārējie reaktori turpināja darbību. Otrais reaktors tika izslēgts pēc tam, kad cieta ugunsgrēkā 1991. gadā. 1. reaktors tika izslēgts 1996. gada novembrī, bet trešais — 2000. gada decembrī. Patlaban notiek darbs pie radioaktīvo atkritumu savākšanas un AES joprojām esošās kodoldegvielas novērošanas. Paredzēts, ka AES pilnībā slēgs līdz 2022. gadam, pēc tam turpināsies novērošana, bet līdz 2065. gadam tā tiks nojaukta.