google/wiki40b huggingface dataset:
Kārlis Ārens

Biogrāfija

Ārens bija daudzpusīgs sportists, karjeras sākumā vairāk uzmanības pievērsa basketbolam, spēlējot arī Latvijas izlasē, bet vēlāk par viņa pamata sporta veidu kļuva futbols. Tomēr futbolā viņa karjera uzplauka salīdzinoši vēlu, tālab neatkarīgās Latvijas futbola izlases rindās viņš uzspēlēt nepaspēja, lai gan trīsdesmito gadu beigās to pārstāvēja arī daudzi par viņu jaunāki sportisti, kuriem nebija lemts sasniegt tādus panākumus futbolā kā Ārenam.
Līdzās futbolam un basketbolam, Ārens aktīvi nodarbojās arī ar citiem sporta veidiem, tai skaitā volejbolu un novusu. Novusā 1937. un 1938. gadā Ielu dzelzceļnieku komandas sastāvā piedalījās Latvijas meistarsacīkstēs, turpināja to spēlēt arī pēc pārcelšanās uz ASV. Bija viens no Ziemeļamerikas latviešu novusa savienības dibinātājiem. Turnīros piedalījās līdz pat dzīvesbiedres nāvei astoņdesmito gadu vidū.

Futbola karjera

Pirmā nopietnā komanda - 1936. gadā Rīgas pirmās līgas vienība "13", gadu vēlāk debitē Virslīgā V. Ķuzes komandas sastāvā, taču komanda pēc 1937.-38. gada Virslīgas sezonas pirmā riņķa Ķuzes komanda savu dalību no turnīra atsauca. Līdz padomju okupācijai Ārens spēlēja RPDS (ielu dzelzceļnieku) komandā, bet okupācijas apstākļos - RDKA vienībā. Pēc vācu okupācijas vispirms nonāca "Bekona eksporta" komandā, bet sākot ar 1942. gadu - Rīgas ASK sastāvā, kuras rindās kļuva par divkārtēju Latvijas meistaru un šajā laikā tika uzskatīts par labāko latviešu aizsargu.
Otrā Pasaules kara beigās Kārlis Ārens, būdams leģionārs, nokļuva Manheimā, Vācijā, futbolu spēlēja latviešu komandās, tai skaitā - trimdā nonākušo Latvijas futbolistu izlasē spēlēs pret spēcīgākajām Vācijas vienībām. 1946./47.gada sezonā pārstāvēja Schwaben Augsburg komandu Vācijā, bet jau nākamajā sezonā Ārens ar ģimeni pēc Aleksandra Vanaga ieteikuma pārcēlās uz Franciju, kur futbolu spēlēja Parīzes "Racing" sastāvā. Francijas augstākajā līgā Ārens aizvadīja 51 spēli, guva 5 vārtus; pa vidu pussezonu uzspēlēja citā Parīzes komandā (CA Paris) 2. divīzijā, bet 1951.-52. gada sezonu aizvadīja Stade Francais komandas rindās. Lielākais sasniegums - 1948.-49. gada sezonā izcīnītais Francijas kauss.
1953. gadā Kārlis Ārens beidza profesionālo futbolista karjeru, kopā ar ģimeni pārceļoties uz ASV. Amerikā Ārens tomēr gluži no futbola neatvadījās, bet turpināja to spēlēt Ņujorkas Lithuanians komandā, no 1953. līdz 1957. gadam bija tās spēlējošais treneris. Vēl vienu sezonu profesionālajā futbolā Ārens tomēr aizvadīja - 1957.-58. gada sezonu viņš aizvadīja Amerikas futbola līgas komandas Brookhattan sastāvā, kur pat tika izvēlēts visas līgas izlasē spēlei pret vienu no Zviedrijas spēcīgākajām vienībām Norkkoping.
Draugs (dziesma)

"Draugs" ir Mārtiņa Freimaņa dziesma, kas kļuva pazīstama grupas „Tumsa” priekšnesumā.
Dziesma „Draugs” radās, Mārtiņam Freimanim absolvējot Aizputes vidusskolu. 
2000. gadā tā izdota grupas „Tumsa” albumā „Katram savu Atlantīdu”, un ieguva simbolisku nozīmi pēc autora nāves veidotajā iestudējumā „Mans draugs Mārtiņš Freimanis”. Šāds nosaukums dots arī Daigas Mazvērsītes sarakstītajai grāmatai par Mārtiņa Freimaņa dzīvi un daiļradi.
2018. gadā "Draugs" ieguva 68. vietu Radio SWH organizētajā LVtop100 aptaujā.
Lelle (stacija)

Stacijas komplekss

Lelles stacijas ēka celta 1901. gadā pēc tipveida dzelzceļa projekta. Tā ir divstāvu koka celtne ar vienstāva piebūvi un divslīpes jumtu. Analogas staciju ēkas šajā peridā tika uzceltas arī Vehmā, Keru, Keavā un Kohilā.
Lelles stacijas ūdenstornis celts 20. gadsimta 20. - 30. gadu mijā. Tā ir astoņstūru mūra celtne, kuras būvapjoms sadalīts nosacītās divās daļās - torņa un rezervuāra daļā. Torņa daļā katra no sienu šķautnēm veidota dekoratīvas nišas veidā, kuru noslēdz pilnaploces arka. 4 no 8 nišām papildina rozetes tipa logs. Ūdenstorni noslēdz lēzens konusveidīgs jumtiņš.
Preču noliktava celta 20. gadsimta 30. gados.
Veismaņu muiža

Veismaņu muiža (vācu: Weißenstein) ir historisma stilā celta muižas kungu māja, kas atrodas Cēsu novada Vaives pagastā. Muižas ēkas un apkārt esošais parks ir valsts aizsargājams kultūras piemineklis.
Pašreizējā apbūve veidojusies 18. gadsimta otrajā pusē. Ēkas simetriski izkārtotas ap taisnstūrveida pagalmu. Tā vienā galā ir divas saimniecības ēkas, ar vārtiem vidū, bet otrā - kungu māja. Saglabājusies 1908. gadā celtā mūra kungu māja, bet vecā koka ēka sabrukusi.

Vēsture

Muiža rakstiskajos avotos pirmo reizi minēta kā Tulmēnu muiža Pārdaugavas Livonijas hercogistes laikā, kad 1585. vai 1586. gadā tā dāvināta Heinriham Lodem. Zviedru Vidzemes laikā tā 1630. gadā bija grāfa Uksenšernas īpašums. Pēc Lielā Ziemeļu kara tā tika pievienota Priekuļu muižai. 1770. gadā Krievijas ķeizariene Katrīna II agrāko Lodes muižu (Lodenhof) piešķīra turku kara varonim ģenerālim Otto Veismanim fon Veisenšteinam, pēc viņa nāves to 1773. gadā mantoja viņa brālis inženieris Gustavs Emanuēls Veismanis fon Veisenšteins, kas to atstāja mantojumā savai meitai Šarlotei, kas bija precējusies ar majoru Pēteri Aleksandru fon Ekesparri. 19. gadsimta sākumā kungu mājai uzbūvēts portiks un mezonīns, izmainīts plānojums, iebūvēti jauni logi un durvis, izveidota jauna interjeru apdare. Šos pārbūves darbus veicis vietējais namdaris Dāvids.
1830. gadā muižu savā īpašumā ieguva Johans fon Blankenhāgens. Viņš izveidoja ainavu parku ar tālām skatu perspektīvām. 1908. gadā veco muižas ēku apšuva ar dēļiem, piebūvēja jaunu mūra dzīvojamo ēku un abas ēkas savienojošu galeriju. Muižas kompleksā bija saimniecības ēkas - klētis, stallis, siernīca, putnu māja u.c. Sākotnēji muižā bijuši augļu un sakņu dārzi, aiz kungu mājas izveidoti dīķi. 1920. gada zemes reformas laikā 1922. gadā muižas zemi sadalīja jaunsaimniecībās.
Fabio Finočjāro

Biogrāfija

Šahu sācis spēlēt 15 gadu vecumā savā dzimtajā Sicīlijā. Kopš 1968. gada aktīvi piedalījies korespondencšaha turnīros. 1977. un 1979. gadā divas reizes kļuvis par Itālijas korespondencšaha čempionātu uzvarētāju. 2013. gadā uzvarējis 25. Pasaules čempionātā korespondencšahā.
Valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Viesītes novadā

Šajā lapā apkopoti valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Viesītes novadā.
 Kultūras pieminekļu karte
Šis saraksts tiek veidots no Vikidatiem, to periodiski atjaunina bots.
Babītes pilskalns

Babītes pilskalns (latīņu: castrum Babat, Babath) jeb Poļu kalns ir pilskalns Jūrmalas pilsētas teritorijā pie Jūrmalas apvedceļa (A10), Lielupes labajā krastā Babītes ezera austrumu galā. 13. gadsimtā šeit svarīgo tirdzniecības ceļu malā atradās viens no Sēlijas un Zemgales bīskapijas pārvaldes centriem - Babates jeb Svētās Marijas pils (1219-1228).
Valsts nozīmes arheoloģijas piemineklis, apstiprināts ar Kultūras Ministrijas 29.10.1998 rīkojumu Nr.128 kā Valsts aizsardzības objekts Nr.: 2083. "Babītes pilskalns".

Nosaukums

Babītes pilskalna nosaukums cēlies no ezera nosaukuma. Vēlāk tas saukts arī par Poļu kalnu, jo Poļu-zviedru kara laikā 1622. gadā poļu-lietuviešu karaspēks tajā ierīkojis kara nometni, lai aizkavētu zviedru armijas pārvietošanos uz Jelgavu.

Raksturojums

Babītes pilskalns ir deviņus metrus augsts kalns ar 10 x 20 m plakumu. Iespējams, ka kāpu pārvietošanās ir mainījusi pilskalna sākotnējo izskatu. Vēl 1935. gadā pilskalnā esot bijusi redzama 25 soļus gara ovāla bijušās pils vieta. Pēc pašreizējā teritoriālā iedalījuma pilskalns atrodas Jūrmalas pilsētas teritorijā un ir vienīgais arheoloģiskais piemineklis Jūrmalā. Netālu no Babītes pilskalna - Egļuciemā uz Babītes novada pašvaldībai piederošās zemes atrodas valsts nozīmes arheoloģiskais piemineklis — Baznīckalns.

Vēsture

Līdz 13. gadsimtam Lielupes baseins atradās zemgaļu Upmales valsts teritorijā un gar to gāja stratēģiski svarīgais Lielupes ūdensceļš un sauszemes ceļš (t.s. Zemgaļu ceļš) gar Lielupes labo krastu uz Zemgali. Livonijas krusta karu laikā 1219. gadā pēc Mežotnes kaujas zemgaļi zaudēja kontroli pār Lielupes ūdensceļu.
Zemgaļu pamestā ostas nocietinājuma vietā pirmais Sēlijas bīskaps Bernhards no Lipes pēc 1219. gada uzcēla koka pili. Pēc viņa nāves 1224. gadā to ieguva Sēlijas - Zemgales bīskaps Lamberts, bet ar 1226. gada 16. marta līgumu Lielupes lejteces labā krasta teritoriju ieguva Rīgas pilsēta. Par Zemgales bīskapam atņemto un Rīgai piespriesto Babates jeb Svētās Marijas pili Rīgas pilsēta samaksāja 37 sudraba markas un palīdzēja pie jaunas pils būves otrpus Lielupei. 
1228. gadā zemgaļi un kurši rīkoja karagājienu uz Daugavgrīvu, kura laikā, iespējams, tika nopostīts arī Babītes cietoksnis.
Tā kā pēc Livonijas ordeņa sabrukuma 1562. gadā zemes, kas pašlaik skaitās Babītes novadā, nonāca Rīgas un Vidzemes pakļautībā, bet teritorijas Lielupes kreisajā krastā- Kurzemes hercogistes īpašumā, Lielupe kļuva par divu valstu robežu. Līdz pat 18. gadsimtam Salas pagasta rietumu daļa - Lielupes, Babītes ezera un upes ūdeņi bija Kurzemes hercoga un Rīgas pilsētas strīdus objekts, laiku pa laikam izraisot bruņotas sadursmes.

Nokļūšana

Babītes pilskalns atrodas starp Jūrmalas apvedceļu (A10) un Babītes ezera klāniem. Braucot no Rīgas puses, pirms Varkaļu kanāla tilta jānogriežas pa kreisi vietā ar norādi “Babītes pilskalns”. Nogriežoties meža ceļā, pēc apmēram 300 metriem ir akmens, pie kura pa meža taku jāpagriežas vēlreiz pa kreisi, tālāk redzams informācijas stends, soliņš un pilskalns.
Ērls Roulends

Karjera

Spēlējis koledžu basketbolu NCAA, pārstāvot St. Mary's universitāti Kalifornijā. Pēc augstskolas beigām spēlējis Flordas "Flames" NBA Attīstības līgā, taču NBA nav sasniedzis. Savu pirmo sezonu Eiropā (2005—2006) spēlēja Latvijā — Rīgas "Barons-LMT". Pēc tam spēlējis Austrālijā, Ārtlandes "Dragons" un Bonnas "Telekom Basket" (Vācija). 2011. gada vasarā pievienojās Eirolīgas klubam Malagas "Unicaja", kur konkurēja par vietu sastāvā ar latviešu saspēles vadītāju Kristapu Valteru. Pēc sezonas abi spēlētāji vietu Spānijas klubā zaudēja, un Ē. Roulends atgriezās Latvijā, noslēdzot līgumu ar Rīgas VEF.
Rīgas VEF sastāvā Ē. Roulends kļuva par komandas rezultatīvāko spēlētāju un līderi, aizvedot komandu līdz VTB Vienotās līgas izslēgšanas spēlēm, savukārt Eirokausā komandā pēdējās, izšķirošajās spēlēs piedzīvoja zaudējumus un nekvalificējās play-off. Pēc regulārās sezonas viņš tika atzīts par VTB līgas vērtīgāko spēlētāju, kā arī bija rezultatīvākais spēlētājs turnīrā.
2013. gada jūlijā pārgāja uz Turcijas līgas klubu Bandirmas "Banvit".

Nacionālā izlase

2009. gadā Ē. Roulends ieguva Bulgārijas pilsonību un pārstāvēja tās nacionālo izlasi 2009. gada Eiropas čempionātā Polijā. Ē. Roulends bija rezultatīvākais spēlētājs izlasē visās trīs apakšgrupas spēlēs, tomēr Bulgārija tās visas zaudēja un izslēgšanas spēlēm nekvalificējās. Tāpat spēlēja Bulgārijas izlasē arī 2011. gada Eiropas čempionātā Lietuvā.
OA-4

Derīgā krava

Kosmosa kuģa hermētiskajā nodalījumā atradās 3349 kg kravas: lietas apkalpei (pārtika, apģērbs, higiēnas materiāli; 1181 kg), rezerves daļas stacijas iekārtām (1007 kg), zinātniskās ierīces, to skaitā nanopavadoņi un to izmešanas mehānismi (847 kg), datoru, foto un video iekārtas (87 kg), ārpuskuģa aktivitāšu aprīkojums (227 kg). Kopējā kravas masa ar iepakojumu bija 3513 kg.
Ar Cygnus uz staciju nogādāti 18 nanopavadoņi (no tiem 12 Flock-2e) un to izmešanas mehānismi; pavadoņus paredzēs palaist brīvā lidojumā no stacijas Kibo moduļa.

Lidojuma gaita

Cygnus tika palaists 2015. gada 6. decembrī 21:44:56 UTC ar nesējraķeti Atlas V/401 no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas starta laukuma SLC-41.
9. decembrī 11:19 UTC kosmosa kuģi satvēra ar stacijas manipulatoru, kuru vadīja Čells Lindgrēns. 14:26 UTC Cygnus bija pievienots pie Unity moduļa apakšējās pieslēgvietas.
2016. gada 19. februārī 10:40 UTC ar Canadarm2 Cygnus tika atvienots no Unity moduļa. 12:26 UTC tas palaists brīvā lidojumā.
Standard & Poor's

Vēsture

Standard & Poor's vēsture sniedzas līdz 1860. gadam, kad finanšu analītiķis Henry Varnum Poor publicēja darbu "History of Railroads and Canals in the United States" ("Dzelzceļa un kanālu vēsture ASV"), kurā tika apkopots ASV dzelzceļa uzņēmumu finanšu un operatīvais stāvoklis. 1868. gadā Henry Varnum Poor ar savu dēlu Henry William Poor dibināja uzņēmumu H.V. and H.W. Poor Co., lai katru gadu atjaunotu un publicētu dzelzceļa uzņēmumu pārskatu.
Savukārt 1906. gadā Luther Lee Blake dibināja Standard Statistics Bureau, kas sniedza pārskatus par nedzelzceļa uzņēmumiem. Tas izdeva 5" x 7" kartes, kuras iznāca daudz reižu gadā.
1941. gadā Poor's Publishing un Standard Statistics apvienojās, izveidojot Standard & Poor's Corp.
1957. gadā sākts publicēt biržas indeksu S&P 500, kas rādīja 500 lielākos publiski kotētos uzņēmumus ASV.
1966. gadā uzņēmumu nopirka McGraw Hill Companies.

Kredītreitingi

S&P publisko kredītreitingus gan publiskiem, gan privātiem uzņēmumiem, kā arī valstīm kopumā. Kredītreitingi tiek sastādīti gan ilgtermiņam gan īstermiņam.
Hotel Janne

Hotel Janne ir viesnīca, kas atrodas Rīgā, Āgenskalnā, pretī Paula Stradiņa Klīniskās universitātes slimnīcai un netālu no vēsturiskā Āgenskalna tirgus.

Vēsture

Ēku kompleksu, kurā atrodas Hotel Janne, 1903. gadā pēc zemesgabala īpašnieka un sīktirgotāja Jāņa jeb Jannes Bildata lūguma projektējis un cēlis slavenais arhitekts Konstantīns Pēkšēns. Kompleksā kopumā ietilpst sešas ēkas, no kurām Pilsoņu ielas 18 ēkas puspagrabstāvu aizņem viesnīcas telpas. Vēsturiski ēkā atradusies maiznīca, gaļas sālītava, pārtikas preču tirgotava, veļas veltuve, kā arī zobārstniecība un brīvprātīgo ugunsdzēsēju vienība.
Ēkas atjaunotas 2014. gadā, saglabājot Āgenskalnam raksturīgo koka arhitektūru, un līdz ar ēku atjaunošanu, tajās darbību uzsāka Hotel Janne, kā arī Riga Academic Guest House. Hotel Janne ir vienīgā viesnīca Rīgā, kurā uz jumta tiek turētas bites. Līdzīgu projektu 2016. gadā veica arī Radisson Blu Elizabete Hotel, kur bites uz jumta mitinājās mēneša garumā no 17. jūnija līdz 18. jūlijam. Savukārt 2018. gada 21. un 22. jūlijā notikušajā Latvijas biškopju vasaras saietā uz Hotel Janne jumta dzīvojošo bišu medus ieguva pirmo vietu konkursā "Garšīgākais Latvijas medus 2018", apsteidzot 72 citus konkursam iesniegtos medus paraugus.
Jānis Birks

Politiskā darbība

2001. gadā pirmo reizi ievēlēts Rīgas domē, kur darbojās kā TB/LNNK frakcijas vadītājs. 2004. gadā nesekmīgi kandidēja Eiropas Parlamenta vēlēšanās. 2005. gadā atkārtoti ievēlēts Rīgas pašvaldībā, ievēlēts par domes priekšsēdētāja Aivara Aksenoka (JL) vietnieku. No 2006. gada J. Birks bija arī partijas TB/LNNK priekšsēdētāja vietnieks.
2007. gadā pēc A. Aksenoka atbrīvošanas no Rīgas mēra amata, J. Birks kā jaunās valdošās koalīcijas pārstāvis tika ievēlēts viņa vietā. Domes priekšsēdētāja amatu viņš ieņēma līdz sasaukuma beigām 2009. gadā. Pašvaldības vadītāja darbības laikā J. Birka darba stils būtiski neatšķīrās no priekšgājējiem. Dažādās pašvaldības struktūrās pret valdošajai koalīcijām lojālākiem tika nomainīti vadošie darbinieki, tai skaitā amatu zaudēja iepriekšējā mēra partijas biedrs pilsētas izpilddirektors Ēriks Škapars (JL), kura vietā ievēlēja Andri Grīnbergu.
2009. gada pašvaldību vēlēšanās J. Birka pārstāvētais TB/LNNK saraksts neiekļuva Rīgas domē (pirmo reizi pašvaldībā netika ievēlēts esošā mēra pārstāvētais politiskais spēks). Pēc šīs neveiksmes J. Birks aktīvā politikā kļuva mazāk pamanāms, tomēr 2011. gadā, kad TB/LNNK iekļāvās jaunā politiskajā partijā viņš kļuva par Nacionālās apvienības valdes locekli.
Politikā darbojies arī J. Birka dēls Mārtiņš Birks, kurš tāpat pārstāvēja TB/LNNK.
Džiudžitss

Vēsture

Džiudžitss ir radies feodālajā Japānā, kā neapbruņota samuraja pašaizsardzības māksla, iespējams arī pret smagi apbruņotu pretinieku vai arī pret vairākiem uzbrucējiem. Pirmās džiudžitsa skolas parādījās 16. gadsimtā. 17. gadsimtā Japānā pēc vairākiem pilsoņu kariem iestājās ilgi gaidīts miers. Sākās džiudžitsa attīstība un vairāku tā virzienu un skolu (ryu) veidošana.
19. gadsimta beigās Imperators Meidži sāka valsts reformu, kas bija vērsta uz valsts modernizāciju. Oficiāli tika likvidēta samuraju kasta, tika aizliegts ikdienā nēsāt zobenu. Kopā ar armijas un ieroču modernizāciju džiudžitsa skolas zaudēja savu aktualitāti.
Daži meistari sāka džiudžitsa pielāgošanu jaunajiem nosacījumiem. Minētajā periodā no džiudžitsa ir attīstījušies tādi pasaulē populāri austrumu cīņu veidi kā džudo (pamatlicējs Dzigaro Kano; 1882. gadā) un aikido (pamatlicējs Morihejs Uešiba; 1920. gadā).
Tiem, kas turpināja senās tradīcijas, bija grūti izdzīvot radušajos apstākļos. Daudzas skolas pārtrauca darbību un džiudžitsa meistari pameta valsti, tādējādi aizsākot džiudžitsa izplatību visā pasaulē.

Tehnika

Tradicionālā japāņu džiudžitsa bāzes tehnika ietver sevī šādus elementus — atbrīvošanos no satvērieniem (aiz rokas, kimono atloka, matiem, elkoņa, pleca un tā tālāk), metienus (pāri gurniem, pleciem un tā tālāk), sitienu tehniku (ar rokām, kājām, elkoņiem, ceļgaliem), sāpju un žņaugšanas paņēmienus, partera elementus (cīņa uz zemes), aizsardzību pret uzbrukumiem ar nazi, nūju, pistoli, kā arī aizsardzību pret žņaugšanu. Obligāti tiek apgūta pareiza kritienu tehnika.

Pakāpes

Džiudžitsa skola savus audzēkņus iedala divās kategorijās: mācekļa pakāpēs (KYU) un meistara pakāpēs (DAN). Tradicionāli mācekļiem tiek piešķirtas KYU pakāpes no piektā līdz pirmajam KYU. Piektais KYU (dzeltenā josta) ir zemākā mācekļa pakāpe. Tai seko 4 KYU (oranžā), 3 KYU (zaļā), 2 KYU (zilā), 1 KYU (brūnā). Iegūstot pirmās pakāpes melno jostu (1.DAN) melno jostu, skolnieks no mācekļa kļūst par meistaru. Pavisam pastāv 10 pakāpju melnās jostas (1.-10.DAN).

Mūsdienu džiudžitss

Var teikt, ka līdz mūsdienām džiudžitss ir attīstījies trijos virzienos — klasiskajā, sportiskā un praktiskajā. Tradicionālas jeb klasiskās džiudžitsa skolas aptver novirzienus, kuros šo cīņas māku apgūst saskaņā ar konkrētās skolas tradīcijām un kanoniem. Sportiskā virzienā praktizē galvenokārt sitienu un cīņu tehnikas, kas ir atļautas pēc sacensību noteikumiem. Praktiskajā virzienā uzsvars ir uz pašaizsardzību un bieži tiek izmantotas ne tikai tradicionālas džiudžitsa tehnikas, bet arī tehnikas no džudo, sambo, boksa, muai tai, karatē un citām cīņām. Šajā virzienā, atšķirībā no sporta, parasti izmanto visu džiudžitsa tehnikas arsenālu — no sitieniem un metieniem līdz sāpju paņēmieniem un ieročiem.
Bez PVN

Līdz 2011. Grupas sastāvs un pirmie panākumi

Bez PVN dibinātājs - aktieris, pasākumu vadītājs, TV3 šova "Izklausies redzēts" uzvarētājs (2015) un grupas muzikālā dvēsele ir Kristaps Rasims. Guntis Rasims, savulaik, ar dalību TV5 realitātes šovā „Fabrikas muzikālais teātris” un Ata Auzāna vadītajā Daugavpils oranžajā korī TV3 šovā „Koru kari” grupai guva sākotnējo atpazīstamību. Guntis ir darbojies arī „Latgolys Radeja" kā DJ un programmu direktors (2006-2009). “Bez PVN” sākotnējā sastāvā muzicēja arī basģitāriste Aija Repša (2003-2010) un bundzinieks Pēteris Orinskis (2003-2006), vēlāk - Artūrs Morozs (2006-2010).
2006. gadā dažādās ierakstu studijās noritēja cītīgs darbs pie gada nogalē izdotā un 2007. gada sākumā prezentētā debijas albuma "Pyrms Vuorda...". Albumā iekļautas pavisam 16 kompozīcijas. 2007. gadā grupas "Bez PVN" albums tika izvirzīts "Latvijas Mūzikas Ierakstu Gada Balva" nominācijai „Gada debija”.
2007. gada beigās divas "Bez PVN" dziesmas tika iekļautas arī latgaliešu mākslinieku izlasē "Latgolys Radejis Muzykys izlase".
2009. gadā grupas dziesma „Screen” tika izvirzīta Latvijas Radio 2 "Muzikālā banka" nominācijai „Gada debija”.

Dalība konkursos un festivālos (2003. - 2011.)

Pastāvēšanas laikā tā piedalījusies vairākos dažāda mēroga pasākumos, festivālos un koncertos. 
To skaitā ir dalība Jauno grupu konkursā “Stage Number One” (Valmierā) (TOP 20), rokmūzikas festivālā “Sinepes un Medus 2005” (Madonā) (skatītāju specbalva), Latgales mūzikas festivālā “Muzykys Skrytuļs" 2005, 2006, 2007, 2018 (Līksnā), jauniešu muzikālajā parādē „Manc Akorc 2005” (Rēzeknē), mūzikas festivālā “Osvalds" 2005,, 2006, 2007, (Baltinavā), 2005 .gadā "Latgales mūzikas festivāls 2009, 2010" (Līvānos), mīlestības dzejoļu un dziesmu festivālā "Upītes Uobeļduorzs" (vairākas reizes, sākot no 2005. gada) un daudzi citi festivāli Latgalē un ārpus tās. 2006.gadā, kopā ar "Borowa Mc", grupa piedalījās arī koncerttūrē pa Latvijas pilsētām projekta - videostāsta „Par sevi, draugim i Latgolu” ietvaros.
Latgaliešu kultūras gada balvu "Boņuks" grupa saņēmusi 6 reizes - "Labākais video" ("Screen", 2008 un "Jei", 2009), ) "Labākā dziesma" ("Screen", 2008), "Radio hits" ("Screen", 2008), kā arī 2017.un 2018. gada balvas.
Göktürk-1

Lidojuma gaita

Göktürk-1 tika palaists 2016. gada 5. decembrī 13:51:44 UTC ar nesējraķeti Vega no Gviānas kosmiskā centra. Pavadonis ievadīts solārsinhronā orbītā ar augstumu aptuveni 683 km.
13. janvāris

13. janvāris ir 13. gada diena pēc Gregora kalendāra. Līdz gada beigām ir atlikušas 352 dienas (353 garajā gadā).

Vārda dienas

Harijs, Ārijs, Āris, Aira
Proba-V

Lidojuma gaita

Proba-V tika palaists 2013. gada 7. maijā 02:06:31 UTC ar nesējraķeti Vega no Gviānas kosmiskā centra. Ar to kopā palasts Igaunijas pirmais pavadonis ESTCube-1 un Vjetnamas pavadonis VNREDSat-1. Raķetē pirmoreiz izmantots Vespa adapters, kuram augšpusē novietots Proba-V. No raķetes Proba-V atdalījās 03:01:58 UTC.
1976. gada Tour de France

1976. gada Tour de France bija 63. Tour de France daudzdienu velobrauciens, kas notika no 1976. gada 24. jūnija līdz 18. jūlijam. Dalībniekiem bija jāveic 4017 km 22 posmu laikā un to viņi paveica ar vidējo ātrumu 34,518 km/h. Šajā gadā velobraucienā uzvarēja kalnu speciālists Lisjēns Van Imps, kurš teju ieguva arī kalnu karaļa titulu, no uzvarētāja Džankarlo Belini atpaliekot par vienu punktu.
Need for Speed: Underground 2

Apļa sacīkstes

Apļa sacīkstēs(angliski:Circuit) piedalās no 2 līdz 4 dalībnieki.Apļu skaits no 2līdz5. Uzvar tas, kurš pēdējā aplī bija pirmais

Sprints

Sprints(angliski:Sprint) ir līdzīgs apļa sacīkstēm,bet dalībnieki brauc no punkta A līdz punktam B.Uzvar tas, kurš pirmais šķērso finiša līniju.

Dragreiss

Dragreiss(angliski:Drag) ir līdzīgs sprintam ,bet ir jāizmanto manuālā ātrumkārba.Turklāt pat pati mazākā sadursme izraisa zaudējumu

Drifts

Driftā(angliski:Drift) ir jāvāc punkti par sānslīdi.Ja spēlētājs ietriecas šķērslī,punktus neieskaita

Kross

Kross(angliski:Street X)ir līdzīgs apļa sacīkstēm,bet notiek slēgtās trasēs ar asiem pagriezieniem,slāpekļa oksīds ir aizliegts.
Profesionālā līgas sacīkstes(angliski:Underground Racing League)notiek speciālās trasēs vai uz lidostu skrejceļiem.Dalībnieku skaits parasti ir 6.Šajā sacīkšu veidā var būt 1 līdz 3 etapi.
Gerdene

Gerdene jeb Zerdene (latīņu: castrum Zerdene) bija letgaļu Jersikas valsts jeb Letijas daļa, kas pieminēta 1211.gada Jersikas dalīšanas un 1213.gada zemju pārdales dokumentos. Mūsdienās uzskata, ka Gerdenes pilsnovads atradies Aiviekstes kreisajā krastā, sēļu-latgaļu jaukti apdzīvotā teritorijā. Mūsdienu kartēs Gerdenes pilsnovada zemes meklējamas Madonas novada Ļaudonas pagastā.

Lokalizācija

Augusts Bīlenšteins meklēja Zerdenes pili pie Cērtenes (tagad - Launkalne), kas atrodas Smiltenes novadā, tomēr 13. gadsimtā šis novads ticamāk atradās Tālavas teritorijā. Viedokli par Gerdenes lokalizāciju pie Smiltenes atbalstīja arī Francis Balodis un Eduards Šturms. Heinrihs Lākmans uzskatīja, ka Gerdene atradusies pie Gardaunes ezera uz ziemeļaustrumiem no Krustpils, pie kam kādā 1354. gada dokumentā šajā apvidū minēta Gardonenes zeme (terra Gardonen), tomēr tur nav atrasts neviens pilskalns. Ē.Mugurēvičs vēl 1965. gadā rakstīja, ka Gerdines vai Zerdenes pils atrašanās vieta ir neskaidra.
Savukārt 15 km attālumā uz ziemeļrietumiem no Gardaunes ezera atrodas Sāvienas pilskalns un Sildas pilskalns, kas varēja būt atsevišķa pilsnovada centrs. Tāda gadījumā Gerdenes novads rietumos robežojās ar Mārcienas pilsnovadu, ziemeļos ar Cesvaines un Varkas pilsnovadiem, dienvidos ar Asotes, bet austrumos ar Lepenes pilsnovadu.