Roma

Vēsture

Pilsētai ir apmēram 2500 gadu gara vēsture, un tā ir bijusi Romas karalistes, Romas republikas un Romas impērijas, Pāvesta valsts un Itālijas centrs.
Pēc leģendas Romu 753. gadā p.m.ē. dibinājis Romuls — viens no dvīņubrāļiem. Romuls pēc tradīcijas tiek uzskatīts par pirmo Romas karali (ķēniņu). Pilsēta tiek dibināta uz viena no septiņiem Romas pakalniem — Palatīna (Palatinus) (pārējie pakalni ir Aventīns (Aventinus), Eskvilīns (Esquilinus), Kapitolijs (Capitolinus), Kelijs (Collis Caelius), Kvirināls (Quirinalis) un Vimināls (Viminalis)).
Tiek lēsts, ka pēc 650. g. p.m.ē. Roma nokļūst etrusku varā, tomēr ap 500. g. latīņi saceļas pret tiem un 509. g. nodibina Romas republiku.
390. gadā p.m.ē. galli izlaupa Romu. 246.-146. g. norisinājās Romai ļoti grūtie Pūniešu kari ar Kartāgu, pēc kuriem Romas republika kļuva Vidusjūras lielvalsti.
146.-44. g. p.m.ē. — nemieru un pilsoņu karu laiks (Sulla, Pompejs, Jūlijs Cēzars).
44.-14. g. p.m.ē. Augusts Oktaviāns nodibina Romas impēriju.
68.-96. g. — Flāviju dianstijas laiks. Kolizeja celniecība.
III gs. — Romas impērijas krīze. Karakalla termu un Aurēlija mūru celtniecība.
284.-337. g. — Diokletiāna un Konstantīna valdīšana. Pirmās kristiešu bazilikas. Kauja pie Milviāna tilta. 313. gadā kriestietība kļūst par legālu Romas impērijas reliģiju (Milānas edikts). Romā ir vairāk kā miljons iedzīvotāju, bet tā vairs nav impērijas galvaspilsēta, tomēr saglabā ietekmi un kļūst par baznīcas centru. 395. gadā notiek Rietumromas impērijas un Austrumromas impērijas (Bizantijas) atdalīšanās.
410. gadā vestgoti Alarika vadībā ieņem Romu, bet 45. gadā vandaļi otrreiz ieņem un izposta Romu, no kurienes vandalisma apzīmējums.
880. gadā Kārlis Lielais Romā, Sv.Pētera katedrālē kronē sevi par Svētās Romas impērijas imperatoru.
836. gadā musulmaņi izlaupa Sv. Pētera katedrāli, bet 1000. gadā Romu izlaupa vikingi. 114. gadā nodibinās Romas komūna. 
1303. gadā nodibina Romas universitāti, bet 1309. gadā pāvests Klements V pārceļ savu rezidenci uz Avinjonu. 1347. gadā Kola di Rienco pārņem varu Romā, bet 1377. gadā pāvests Gregors XI atgriežas Romā.
No 1420.-1519. gadam Roma kļūst par Itālijas renesanses centru. Tiek uzcelta jaunā Sv. Pētera katedrāle un Siksta kapella.
1527. gadā landsknehti ieņem Romu.
1638. g. — 1667. g. — Baroka laiks. Romā darbojas Bernīni un Boromīni. Romā ir 120 000 iedzīvotāju.
1798. g.-1799. g. un 1800. g.-1814. g. Roma ir franču okupācijā.
1848. g.-1849. g. — Romas republika Mazīni un Garibaldi vadībā. 1870. gadā Romā ienāk itāļu karaspēks.
1922. gada oktobrī — Musolīni vadītais maršs uz Romu, pēc kura Itālijā varu iegūst fašisti. 1929. gadā Laterāna pilī tiek noslēgts Laterāna pakts.
1943. gadā Sabiedrotie bombardē Romu.
1978. gadā Sarkanās brigādes Romā nolaupa, bet pēc tam nogalina Itālijas premjerministru Aldo Moro, 1981. gadā turku terorists Mehmeds Ali Agdža veic atentātu pret pāvestu Jāni Pāvilu II.
1960. gadā Romā notiek vasaras Olimpiskās spēles, bet 1990. gadā Pasaules čempionāts futbolā.

Ģeogrāfija

Roma atrodas Tibras upes krastos Itālijas centrālās daļas rietumos, aptuveni 24 km no Tirēnu jūras, kur atradās senā ostas pilsēta Ostija. Roma ir uzcelta piekrastes zemienē, kuras augsni veido vulkāniskie ieži un māls. Šī zemiene austrumos robežojas ar Apenīnu kalniem. Dienvidaustrumos Romu ieskauj Albani pakalni (Colli Albani), austrumos — Prenestīni pakalni (Monti Prenestini), ziemeļaustrumos — Sabīni pakalni, bet ziemeļrietumos — Sabatīni pakalni (Monti Sabatini).
Pilsētas ziemeļu nomalē Tibrā ietek Anjēnes upe. Tibra plūst uz dienvidiem caur ieleju, kuras vidējais platums ir aptuveni 120 metri. Tādējādi gadsimtiem ilgā laika periodā ir attīstījusies salīdzinoši vienkārša tiltu būvniecība. Upe nekad nav bijusi nozīmīgs traucēklis pilsētas attīstībai, vēl jo vairāk tāpēc, ka upes vidū atrodas Tiberinas sala (Isola Tiberina), kas kalpojusi kā dabiska upes šķērsošanas vieta.

Administratīvais iedalījums

Roma ir sadalīta 19 administratīvās vienības, kuras itāliski sauc par municipi. Tās tika izveidotas 1972. gadā. Nav īpašu nosaukumu katrai administratīvajai vienībai. Tās itāliski tiek sauktas par Municipio I, Municipio II, Municipio III un tā tālāk. Ikdienā iedzīvotāji izmanto vēsturiskos pilsētas daļu nosaukumus, kā Monti, Trevi, Colonna, Campo Marzio un tā tālāk.

Arhitektūra

Vairākstāvu īres nami Romā aizņēma veselus kvartālus. Līdzīgus namus mēs varam arī redzēt mūsdienās. Vietām pat bija redzami 5 līdz 7 metrus augsti īres nami. Tiesa gan, tie nebija paši labākie mājokļi. Šajās ēkās bija redzami paša zemākā slāņa romieši. Visapkārt valdīja netīrība, troksnis, viss nelabi oda, jo šie nami nebija pieslēgti kanalizācijai.
Mūsu ēras 75.—80. gadā celtā Kolizeja augstums sasniedza 49 metrus. Šīs ēkas centrālo daļu aizņēma arēna, kuras grīda bija paceļama un nolaižama. Šeit notika gladiatoru cīņas un dažādi citi pasākumi.
Ļoti daudz ūdens patērēja romiešu pirtis, tāpēc Romā tika ieviesti pazemes un virszemes ūdensvadi. Šo sistēmu izmanto arī mūsdienās. Romā bija aptuveni 13 šādu sistēmu. Bez ūdensvadiem Romā arī atradās neskaitāmi daudzas strūklakas un citas ūdenskrātuves.
Senie romieši bija ļoti iecienījuši termas. Tās atvēra pēcpusdienā, un to izziņoja ar zvanu, kuru dzirdēja visā pilsētā. Dažas no šīm termām bija milzīgas. Tās varēja uzņemt līdz pat 3000 apmeklētāju. Tajās atradās siltā un aukstā ūdens baseini, sporta telpas, pirtis ar silto ūdeni, bibliotēka un lasītava u.c.
Romiešu ģimenē jeb famīlijā visa vara piederēja tēvam. Kad bērns piedzima tēvs varēja izlemt viņa likteni. To varēja pieņemt vai arī izlikt. Visbiežāk izlikšanas gadījumā bērns mira. Dēli nedrīkstēja pirkt zemi bez tēva atļaujas. Dēli, viņu sievas ar bērniem dzīvoja vienā mājā ar ģimenes galvu. Ļoti tika godināti senči. Goda istabā atradās senču krūšu tēli un portreti.
2. gadsimtā p.m.ē parādījās liels daudzums vidēja lieluma muižu. Muiža bija samērā grezna savrupmāja, kurā vasarās dzīvoja muižas īpašnieks, jo pilsētā bija neciešami karsts. Aiz kunga mājās atradās arī virtuve, pirts un kūts. Tālāk saimnieciskās telpas, piemēram, dzirnavas. Muižās arī audzēja labību, olīves, vīnogulājus u.c. Vēl dārzos auga ābeles, bumbieres, vīģes un citi augļu koki. Kūtīs galvenokārt atradās zirgi, govis, aitas un vistas. Muižu pārvaldīja pārvaldnieks, kuram bija jāseko līdzi vergu darbam un kārtībai muižā. Visbiežāk arī viņš bija vergs. Muižā izaudzētos produktus veda pārdot uz Romu.

Sports

Romā ir notikušas 1960. gada Vasaras Olimpiskās spēles.
Tāpat kā visā Itālijā, Romā populārākais sporta veids ir futbols. 1934. gada un 1990. gada FIFA Pasaules kausa finālspēles ir norisinājušās Romā. Pilsētas labākajā stadionā Stadio Olimpico mājas spēles aizvada divi Itālijas augstākās futbola līgas Serie A futbola klubi "Lazio" un "Roma". Šo divu klubu derbijs ir kļuvis par Romas ikgadējo sporta centrālo notikumu. Augstā cieņā ir tie futbolisti, kuri ir dzimuši Romā un spēlē šajos divos klubos, piemēram, Frančesko Toti un Daniels De Rossi.
Plašs skatītāju loks ir arī regbijā. Itālijas regbija izlase mājas spēlēs aizvada Stadio Flaminio stadionā. Labākās Romas regbija komandas ir Unione Rugby Capitolina, Rugby Roma un S.S. Lazio.
Katru gadu maijā Romā, Foro Italico kortos, notiek viens no deviņiem ATP Masters Series tenisa turnīriem. Romā ir populāri arī citi sporta veidi. Basketbolā labākā komanda ir Virtus Roma.