google/wiki40b huggingface dataset:
Ričards II Plantagenets

Dzīvesstāsts

Dzimis Bordo, Francijā, kur viņa tēvs Edvards, Melnais princis šajā laikā piedalījās Simtgadu karā.
1376. gadā pēc tēva nāves kļuva par Velsas princi, un pēc gada, mirstot vectēvam, mantoja troni.
1381. gadā valstī tika apspiesta Vota Tailera sacelšanās. 1397. gadā izraidīja uz kontinentu Herefordas hercogu Henriju Bolingbroku, kurš iesaistījies sadursmēs ar Norfolkas hercogu Tomasu Moubreju (arī to izraida).
1399. gadā, pēc Ģentes Džona nāves, Ričards II pārņēma viņa valdījumus, nenododot tos nevienam Džona pēcnācējam. Hercogs Henrijs maijā atgriezās Anglijā un, izmantojot Ričarda II prombūtni Īrijā, izsludināja sacelšanos, kuras rezultātā galu galā karalis Ričards II tika gāzts no troņa.
Arestēto Ričardu II parlamenta priekšā apsudzēja 33 pārkāpumos. Parlaments atzina viņu par vainīgu un atceltu no troņa. Henrijs kronējās par karali Henriju IV, aizsākot Lankasteru dinastiju Anglijas tronī.
Bijušo karali ieslodzīja Pontefraktas pilī, Rietumjorkšīrā, kur viņš 1400. gadā mira (viņa nāves iemesls nav noskaidrots).
2009. gada Dakaras rallijs

Latvijas pārstāvji

2009. gada Dakaras rallijā motociklistu konkurencē Latviju pārstāvēja vienīgi Einārs Vinters, jo viņa brālis Jānis Vinters guva traumu, tāpēc nepiedalījās. Automašīnu konkurencē Rīgas rallijreida komandu pārstāvēja trīs ekipāžas. Jānis Āzis/Ainārs Princis, Māris Saukāns/Didzis Zariņš un Andris Feldmanis/Krists Feldmanis. Visi nosauktie braucēji brauca ar OSCar spēkratiem.
Feldmaņu ekipāža izstājās 7. posmā. Āža/Prinča ekipāža kopvērtējumā ierindojās 24. vietā, savukārt Saukāns/Zariņš palika 83. vietā. E. Vinters motobraucēju konkurencē ierindojās 14. vietā.

Sacensību favorīti

Par favorītiem uz uzvaru motociklu klasē tika uzskatīti divi KTM rūpnīcu komandu braucēji: Sirils Deprē un Marks Koma. Pirms sacīkstes sākuma tika prognozēts, ka automašīnu klasē par uzvaru, tāpat kā iepriekšējos gados, cīnīsies Mitsubishi un Volkswagen komandas. Mitsubishi pārstāvēja Stefans Peteransels, Liks Alfāns, Nani Roma un Hiroši Macuoka. Volkswagen sastāvā brauca Karloss Sainss, Žinjels de Viljē, Dīters Depings un Marks Millers. Piedalīsies arī vairāki braucēji, kas kļuvuši slaveni ārpus rallijreidiem, piemēram, WTCC čempions Ivans Millers. 
Smago automašīnu klasē par uzvaru cīnījās Kamaz, MAN un Tatra pārstāvji. Iepriekšējais čempions Hanss Steisijs mēģināja aizstāvēt savu titulu, starp viņa konkurentiem bija Dakaras čempioni Vladimirs Čagins, Firdauss Kabirovs (abi Kamaz), spēcīgais Alešs Lopraiss (Tatra), kā arī GINAF braucēji, tostarp Žerārs de Rojs. Pirmo reizi tika rīkotas sacensības kvadricikliem.

Incidenti

Pirmajā posmā Lielbritānijas pārstāvji Pols Grīns un viņa stūrmanis Metjū Harisons tika smagi ievainoti, kad viņu mašīna apgāzās kājām gaisā. Abi sportisti tika aizvesti uz vietējo slimnīcu un pašlaik ir kritiskā stāvoklī.
7. janvārī, 49 gadus vecais Francijas motociklists Paskāls Terī tika atrasts miris. Viņš bija pazudis bez vēsts vairākas dienas un par nāves iemeslu tiek uzskatīta plaušu tūska.
10. janvārī, 48 gadus vecais Spānijas motociklists Kristobals Gerero tika smagi savainots pēc avārijas. 24 stundas pēc incidenta viņš joprojām bija komā un kritiskā stāvoklī. Gerero dēls Kristobals jaunākais arī ir motociklists.

Ceļš

Sacīkstes sākums ir ieplānots Buenosairesā (Argentīna). Tālāk braucēji vairākas dienas ceļos pa Argentīnu, tad Čīli. Finišs būs Buenosairesā. Kopējais maršruta garums ir 9 574 kilometri, no kuriem 5 625 būtu uzņemts laiks. 10. janvārī ir ieplānota atpūtas diena.
Alberts Budže

Dzīvesgājums

Alberts Budže dzimis Rīgā, audzis reliģiozā ģimenē. Viņa vecāki Tekla un Donāts nākuši no Līvānu puses, uz Rīgu pārcēlušies pēc Pirmā Pasaules kara.
Mācījies G. Merķeļa 20. pamatskolā, Rīgas 1. vidusskolā, 1952. g. iestājies tikko atvērtajā Rīgas Garīgajā seminārā. Par priesteri ordinēts 1957. gada 30. maijā. Pirmā kalpošanas vieta bija Rīgas Sv. Antona baznīca. No 1962. gada Alberts Budže kalpoja Majoru, Slokas, Ķemeru draudzē. No 1974. gada līdz 1991. gadam bija Preiļu draudzes prāvests un Preiļu dekanāta dekāns, kalpoja arī Riebiņu katoļu baznīcā. Kopš 1991. gada Tilžas, Baltinavas, Šķilbēnu, Krišjāņu, Rugāju Romas katoļu draudžu prāvests.
Pārvaldīja vācu, poļu, angļu, krievu valodas, lasīja latīņu, franču, lietuviešu, spāņu, itāļu un esperanto tekstus. Autors grāmatai "Rīgas dekanāta Romas katoļu baznīcas un kapsētas", līdzautors J.Svilāna grāmatai "Latvijas Romas katoļu priesteri" 1. un 2.daļai (2008. un 2010.gads) un grāmatai "Latvijas Romas katoļu baznīcas" (2015).

Sabiedriskā darbība

Alberts Budže bija arī aktīvs sabiedriskais un kultūras darbinieks, izcils pagātnes pētnieks, Latgales novada vēstures un kultūrvēstures sakarību ar pasaules notikumiem apzinātājs. Pētījis dominikāņu, jezuītu un citu garīgo ordeņu darbību Latgalē, Latgales vietvārdus, vācis materiālus un rakstījis par ievērojamiem priesteriem un par svētvietām.
Alberts Budže bija Latgales Pētniecības institūta reliģijas sekcijas vadītājs. Uzstājās ar ziņojumiem konferencēs, sadarbojās ar vietējām kultūras iestādēm. Viņa publikācijas bija lasāmas daudzos preses izdevumos: "Katōļu dzeive", "Katoļu Baznīcas Vēstnesis", "Tāvu Zemes kalendārs", "Vaduguns", "Rēzeknes Vēstis" u.c.
Aktīvi iesaistījies trešās atmodas notikumos, atbalstot Latvijas valsts neatkarības ideju un neatkarības kustības dalībniekus.

Apbalvojumi un pagodinājumi

Par kultūrpētniecisko un sabiedrisko darbību apbalvots ar Latvijas republikas Kultūras ministrijas Atzinības rakstu (2000);
Latvijas valsts Aizsardzības fonda "Lāčplēsis" Goda zīme (2008);
Par mūža ieguldījumu latgaliešu kultūras attīstībā saņēmis Latgaliešu kultūras gada balvu "Boņuks 2015".
Izomērija

Izomērija ir parādība, ka pastāv vielas, kurām ir vienāda molekulmasa un ķīmiskais sastāvs, bet dažāda struktūra (dažāda atomu un saišu starp tiem kārtība molekulā vai arī dažāds atomu vai to grupu telpiskais izvietojums) . Izomērija ir galvenokārt organisku vielu īpašība, jo neorganiskās vielas neveido tik sarežģītas struktūras.

Struktūrizomērija

Struktūrizomērija ir visplašāk pazīstamais izomērijas veids. Tas ir iespējams molekulās, kur atomi var sakārtoties vairāk nekā vienā veidā.
Piemēri: n-pentāns (CH₃CH₂CH₂CH₂CH₃), 2-metilbutāns (CH₃CH(CH₃)CH₂CH₃), 2,2-dimetilpropāns (C(CH₃)₄) vai arī o-ksilols, m-ksilols un p-ksilols.

cis - trans izomērija

Šis izomērijas veids iespējams molekulās, kur ir vismaz viena dubultsaite un abos tās galos ir kādi aizvietotāji. Ja aizvietotāji ir vienā pusē, tad to sauc par cis jeb Z (no vācu valodas Zusammen jeb kopā) izomēru, ja aizvietotāji ir pretējās pusēs, tad to sauc par trans jeb E (no vācu valodas Entgegen jeb atsevišķi) izomēru. Vienam un tam pašam struktūrizomēram var būt vairāki cis - trans izomēri. Ja molekulā ir vairākas dubultsaites, vienam un tam pašam struktūrizomēram var būt vairāk nekā 2 cis - trans izomēri.
Piemēri: E-butēns-2 un Z-butēns-2. Attēlā aizvietotāji ir aminogrupa un karboksilgrupa.

Stereoizomēru iedalījums

Enantiomēri - divi stereoizomēri, kuriem pilnīgi visi stereocentri (hirālie atomi) ir ar pretēju konfigurāciju. Enantiomēru fizikālās īpašības ir identiskas, ja neskaita pāris atšķirības, piemēram, enantiomēru optisko griešanu. Racemāts ir enantiomēru maisījums tieši 1:1 attiecībā. 
Diastereomēri - visi stereoizomēri savā starpā, kuriem vismaz viens hirāls atoms ir ar vienādu konfigurāciju un vismaz viens hirāls atoms ir ar pretēju (līdz ar to diastereomēri ir visi tie stereoizomēri, kuri savā starpā nav enantiomēri). Diastereomēru fizikālās īpašības (piemēram, šķīdība, kušanas punkts) var krietni atšķirties un to sadalīšana (viena attīrīšana no otra) jau ir krietni vieglāka nekā enantiomēru.
Mezo savienojumi - hirālas molekulas, kuras satur simetrijas plakni. Šādā gadījumā, piemēram R,S-vīnskābe un S,R-vīnskābe patiesībā nav enantiomēri, bet gan viens un tas pats savienojums. 
Rotamēri - stereoizomēri, kuri savā starpā atšķiras tikai ar rotāciju ap vienkāršo saiti. Rotācija ap vienkāršo saiti var būt apgrūtināta stērisko (telpisko) traucējumu dēļ un tādējādi izveidojas enerģijas barjera.
Atropoizomēri - rotamēri, kuriem enerģijas barjera rotācijai ap kādu vienkāršo saiti ir tik liela, ka tā nav iespējama normālos apstākļos un molekula eksistē divās atsevišķās formās. Visbiežāk šo terminu attiecina uz biaril- saitēm jeb vienkāršajām saitēm starp diviem aromātiskiem gredzeniem (piemēram, BINAP vai BINOL). 
Epimēri - divi stereoizomēri, kuri atšķiras tikai ar viena hirālā centra konfigurāciju (hirālo centru skaits lielāks par 1).
Anomēri - specifisks epimēru gadījums ogļhidrātiem, kuros hirālais ogleklis, kuram ir atšķirīga konfigurācija, ir anomērais ogleklis jeb C1.
Ugunskrusts (Latviešu Tautas Apvienība)

Latviešu Tautas Apvienība "Ugunskrusts" (1932 - 1933) bija latviešu aktīvā nacionālisma organizācija.
Pēc 4. Saeimas vēlēšanām, kurās galējie labējie kandidāti cieta neveiksmi, aktivizējās aktīvā nacionālisma piekritēju aprindas. 1931. gada 5. novembrī notika pirmā sanāksme ar mērķi dibināt Ugunskrustu. Šo sanāksmi organizēja J. Greble, nolūkā apvienot bijušos Latvju Nacionālā Kluba biedrus. Sanāksmē nolēma dibināt organizāciju ar nosaukumu Latviešu Tautas Apvienība. Pēc Gustava Celmiņa ieteikuma šim nosaukumam pievienoja vārdu Ugunskrusts. Latviešu Tautas Apvienības Ugunskrusts statūtus Rīgas apgabaltiesa reģistrēja 1932. gada 19. janvārī. Ugunskrusta dibināšanas sapulce, kurā izveidoja organizācijas Centra valdi, notika 1932. gada 24. janvārī Rīgā Latviešu biedrības namā. Sapulcē piedalījās 69 personas. Par Ugunskrusta priekšnieku ievēlēja G.Celmiņu. 
Pirmajos Ugunskrusta darbības mēnešos tā biedru skaits nepārsniedza 200. 1932. gada vasarā Ugunskrusta ietvaros sāka veidot T grupas (trauksmes grupas), kuru organizēšana tika pamatota ar nepieciešamību aizsargāt Ugunskrusta pasākumus no kreiso organizāciju uzbrukumiem. Ugunskrusts pauda krasi antisemītiskus, kā arī antivāciskus uzskatus, uzstājās pret Latvijā, saskaņā ar 1922. gada Satversmi, pastāvošo parlamentāro demokrātiju. Pauda izteiktas simpātijas Benito Musolini un viņa fašistiskajam režīmam Itālijā. 
Sākot ar 1932. gada 21. augustu Ugunskrusts izdeva tāda paša nosaukuma nedēļas laikrakstu — Ugunskrusts. Laikraksts izcēlās ar savu spriedumu kategoriskumu un galējību. Jau 14. septembrī Rīgas apgabaltiesa apķīlāja laikraksta pirmos četrus numurus. 
Gada beigās varēja konstatēt, ka Ugunskrusts guvis zināmus panākumus akadēmiskās jaunatnes vidū. Latvijas Universitātes padomes vēlēšanās Ugunskrusts ieguva vienu vietu (no 40). Bija konstatējama arī Ugunskrusta ietekme uz akadēmisko izdevumu Universitas (tā galvenais redaktors Ādolfs Šilde bija Ugunskrusta valdes loceklis). 1933. gada sākumā strauji sāka pieaugt Ugunskrusta dalībnieku skaits, taču precīzu datu par biedru skaitu nav. Ar Ugunskrusta darbību cieši saistīta bija 1933. gada martā savu darbību atkal aktivizējusī sporta un morāliski-fiziskās audzināšanas biedrība Tēvijas Sargs, kuras vadītājs bija Ugunskrusta biedrs prof. J. Plāķis. Tēvijas Sarga uzdevums bija pildīt Ugunskrusta palīgorganizācijas funkcijas. Arī Tēvijas Sarga ietvaros tika veidotas T-grupas. 
Ugunskrustā un Tēvijas Sargā valdošā militārā kārtība deva pamatu Iekšlietu ministrijai konstatēt, ka šo organizāciju darbība ir pretrunā ar to statūtiem. 1933. gada 17. martā Saeima pieņēma lēmumu par Ugunskrusta slēgšanu. 1933. gada 27. martā Rīgas apgabaltiesa daļēji noraidīja Saeimas lēmumu un slēdza tikai Latvijas nacionālsociālistu partiju. 1933. gada 12. aprīlī Rīgas apgabaltiesa pārskatīja 27. marta spriedumu un slēdza arī Ugunskrustu. Ugunskrusts turpināja savu darbību kā Latviešu Tautas Apvienība Pērkonkrusts, kurš gandrīz pilnībā pārņēma Ugunskrusta organizatorisko struktūru, biedrus un ideoloģiju.
Google Lunar X Prize

Google Lunar X Prize bija kosmiskā sacensība, ko rīkoja X Prize Foundation un sponsorēja Google. Tā tika paziņota Wired rīkotajā festivālā NextFest 2007. gada 13. septembrī. Sacensībā tika aicinātas piedalīties privāti finansētas komandas, lai veiktu automātiska aparāta palaišanu, nolaišanos uz Mēness un pēc tam veiktu braucienu pa Mēness virsmu, kā arī atsūtītu uz Zemi attēlus un citus datus.
30 miljoni dolāru bija paredzēti pirmajām komandām, kuru aparāti pirmie nolaidīsies uz Mēness, nobrauks 500 metrus un pārraidīs augstas izšķirtspējas attēlus un video. Pirmā komanda, kas to veiktu, saņemtu 20 miljonus USD Grand Prize ("Lielo balvu"). Otrā komanda, kas izpildītu tos pašus uzdevumus, iegūtu 5 miljonus USD Second Place Prize ("Otrās vietas balvu"). Četri miljoni bija rezervēti papilduzdevumiem: veikt desmit reižu garāku distanci par pamatuzdevumam nepieciešamo (vairāk nekā 5 km), uzņemt kādas cilvēka radīta objekta uz Mēness attēlus, atrast ūdens ledu uz Mēness virsmas, veiksmīgi pārlaist Mēness nakti. Papildu "Daudzveidības prēmija" (Diversity Award) viena miljona dolāru apjomā tiktu piešķirta komandai, kas veiktu nozīmīgu ieguldījumu kosmisko tehnoloģiju daudzveidības attīstīšanā. Bez tam organizācija Space Florida šai sacensībai piešķīra 2 miljonu USD prēmijai tām komandām, kuru misijas startētu no Floridas štata.
Pēc sākotnējā plāna sacensībās tiktu ieskaitītas tās komandas, kas reģistrējušās līdz 2010. gada 31. decembrim. Ja līdz 2012. gada 31. decembrim neviena komanda nebūtu paveikusi galveno uzdevumu, tad līdz 2015. gada beigām varētu sacensties par 15 miljoniem dolāru galvenajai balvai; otrajai vietai paliktu tie paši 5 miljoni.
2014. gada 16. decembrī XPRIZE paziņoja, ka balvas gala termiņš pārcelts uz 2016. gada 31. decembri. 2015. gada maijā termiņš pārcelts uz 2017. gada decembri. 2017. gada augustā termiņš pārcelts uz 2018. gada 31. martu.
2018. gada 23. janvārī X Prize Foundation paziņoja, ka "neviena komanda nebūs spējīga veikt mēģinājumu sasniegt Mēnesi līdz [2018. gada 31. marta] termiņa beigām ... un 30 miljonu dolāru Google Lunar XPRIZE netiks pieprasīti."
Marko Polo

Biogrāfija

Par Marko Polo bērnību un jaunību nav daudz ziņu. Uzskata, ka viņš ir dzimis ap 1254. gadu, visticamāk Venēcijā. Viņa tēvs Nikolo Polo bija tirgotājs un ceļotājs, kurš kopā ar savu brāli Mafeo Polo 1260. - 1269. bija apmeklējis eiropiešiem nezināmas vietas Āzijā, sasniedzot Pekinu, kur viesojies Mongoļu impērijas hana Hubilaja galmā.
Marko Polo lielais ceļojums sākās 1271. gadā, kad tēvs un tēvabrālis devās atpakaļ uz Mongoļu impēriju, lai nodotu vēstījumu no pāvesta hanam. Šis piedzīvojumiem bagātais ceļojums ieilga uz 24 
gadiem, kuru laikā Marko Polo apmeklēja virkni eiropiešiem nezināmu Āzijas zemju un ilgstoši dzīvoja Mongoļu impērijas hana galmā Ķīnā.
Pēc ilgstošas prombūtnes un veiktiem vairāk kā 24 000 kilometru Marko Polo 1295. gadā atgriezās Eiropā. Informācija par viņa tālākajām gaitām ir skopa, tomēr ir zināms, ka laikā, kad Venēcija karoja ar citu tā laika tirdzniecības lielvalsti Dženovu, Marko Polo nokļuva dženoviešu gūstā. Tieši laikam, ko līdz 1299. gada maijam viņš pavadīja cietumā kopā ar rakstnieku Rustičello var pateikties par to, ka Marko Polo ceļojumi tika pierakstīti un kļuva pieejami gan laikabiedriem, gan vēlāko gadsimtu pētniekiem. Nav zināms vai ceļotājs pats prata rakstīt, bet diezgan droši var apgalvot, ka šāda apjoma tekstu viņš saviem spēkiem uzrakstīt nebūtu varējis.
Pēc atgriešanās no gūsta Marko Polo dzīvoja Venēcijā un izveidoja ģimeni. Turpat arī viņš ir miris, domājams, 1324. gadā, tomēr citi avoti uzskata, ka vēlāk, līdz 1325. gada jūnijam.
Marko Polo un viņa tēva un tēvabrāļa ceļojumu aprakstu grāmata Il Milione ir viens no darbiem, kas atstājuši vislielāko ietekmi uz nākamo gadsimtu ceļotājiem, ģeogrāfiem un kartogrāfiem. Šeit aprakstītas ne vien zemes, kurās ir bijuši Polo ģimenes tirgotāji, bet arī zemes, par kurām viņi savu ceļojumu laikā ir uzzinājuši neklātienē. Vienlaikus Marko Polo ceļojumi un to apraksti ir izraisījuši šaubas gan laikabiedros, gan vēlāko gadsimtu pētniekos un ļoti iespējams, ka daļa no ceļojumiem un tajos piedzīvotā ir apzināti vai nejauši pārspīlēti un izdomāti, par ko liecina virkne trūkumu un pretrunu aprakstos.
Digimoni

Pirmā sezona

Seriāla pirmā sezona, pazīstama arī kā Digimon Adventure (japāņu: デジモンアドベンチャー), stāsta par septiņiem bērniem, kuri ir nonākuši paralēlā, digitālā, pasaulē, kurā viņi satiek radības, kuras sauc par digimoniem. Kopā ar šīm radībām, viņi cīnās pret ļauniem digimoniem.

Otrā sezona

Seriāla otrās sezonas, pazīstama arī kā Digimon Adventure 02 (japāņu: デジモンアドベンチャー 02), darbība risinās vairākus gadus pēc pirmās sezonas notikumiem.

Ceturtā sezona

Seriāla ceturtā sezona, pazīstama arī kā Digimon Frontier (japāņu: デジモンフロンティア), stāsta par pieciem bērniem, kuri ir nonākuši paralēlā, digitālā, pasaulē, kurā viņi atklāj, ka ir spējīgi pārvērsties par radībām, kuras sauc par digimoniem. Izmantojot šis spējas viņi cīnās ar ļaundariem.

Piektā sezona

Seriāla cpiektā sezona, pazīstama arī kā Digimon Data Squad un Digimon Savers (japāņu: デジモンセイバーズ), risinās realitātē, kurā cilvēki zina par digimonu eksistenci. Galvenais varonis Markuss kļūst par aģentu organizācijā "DATS", kas cīnās pret bīstamiem digimoniem.

Sestā sezona

Seriāla sestā sezona, pazīstama arī kā Digimon Fusion un Digimon Xros Wars (japāņu: デジモンクロスウォーズ), stāsta par bērniem, kuri ir nonākuši paralēlā, digitālā, pasaulē, kurā viņi satiek radības, kuras sauc par digimoniem. Kopā ar šīm radibām, viņi cīnās pret ļauniem digimoniem.

Septītā sezona

Seriāla 2015. gadā gaidāmajā septītā sezonā, pazīstama arī kā Digimon Adventure tri (japāņu: デジモンアドベンチャーtri.) darbība risinās vairākus gadus pēc otrās sezonas notikumiem.
Rīgas Svētās Trīsvienības pareizticīgo baznīca

Vēsture

Zināms, ka baltkrievu strūdzinieki Pārdaugavas Klīversalā jau 1780. gadā uzcēla nelielu Uniātu baznīcas koka dievnamu, kas darbojās tikai vasarās.
1812. gadā baznīcu atņēma uniātiem un piešķīra pareizticīgajiem. Baltijas pārkrievošanas laikā 1891. gadā nodibināja īpašu celtniecības komisiju, kas par 11 000 rubļu ieguva 1539 kvadrātasis lielu zemes gabalu Daugavas kreisajā senkrastā, baznīcas projektu izstrādāja arhitekti Jānis Frīdrihs Baumanis un Vladimirs Lunskis.
1892. gada 25. maijā notika svinīga pamatakmens likšanas ceremonija. Celtniecības darbus vadīja N. Voosts, baznīcas iekštelpu apdarei tika uzaicināts mākslinieks P. Zikovs un galdnieks M. Muravjovs. 1895. gada 5. novembrī notika baznīcas iesvētīšanas ceremonija, kuru vadīja Rīgas un Jelgavas arhibīskaps Arsenijs. Pirmais baznīcas priesteris bija P. Mednis.

Arhitektūra

Svētās Trīsvienības pareizticīgo baznīca ir eklektisma stila krusta kupola būve, kurā izpaužas Maskavas 17. gadsimta arhitektūras iezīmes. Baznīcai ir simetrisks plānojums. Ieejas vējtverim seko priekštelpa, tad plaša draudzes telpa, kas noslēdzas ar altāra apsīdu. Dievnamu izgaismo divpadsmit logi. Draudzes telpas rietumu daļā atrodas kora balkons. Baznīcas kupola iekšpusē uz burām izvietoti P. Zikova gleznotie evaņģēlistu un apustuļu tēli. Sienas rotā ģeometriskas ornamentu joslas — jo tuvāk grīdai, jo ornaments kļūst vienkāršāks. Ikonostass risināts trīs stāvos un griezts no liepas koka. Ikonostasa stāvs krāsots rozā krāsā, bet visi kokgriezumi ir zeltīti. Pie baznīcas rietumu sienas atrodas tēlnieka V. Šulca veidotā baznīcas iesvētīšanas piemiņas plāksne, kurā pieminēti visi tās celtnieki.
Baznīcas galvenā rota ir dinamiskā sistēmā izkārtoti kupoli. Tās dominante ir četrstāvu zvanu tornis, kas noslēdzas ar slaidu piramidālu jumtu un sīpolveida kupolu un krustu. Baznīcas ārsienas sadalītas ar pilastriem, starp kuriem izvietoti logi ar bagātīgu dekoratīvo apdari. Ārsienas rotā freskas. Baznīca bija krāsota četrās krāsās — gaiši rozā, gaiši violetā, gaiši zilganā un zeltītā.
1932. gadā pēc Latvijas Pareizticīgo baznīcas sinodes arhitekta Vladimira Šervinska ieteikuma to nokrāsoja okersarkanā krāsā, ko paveica krāsotāju meistars A. Freigangs.
Vīns

Sastāvs

Alkohola saturs dabīgā ceļā iegūtos vīnos nepārsniedz 14%. Vīnos daļēji pāriet augļu un ogu bioloģiski vērtīgās sastāvdaļas, piemēram, vitamīni, minerālvielas un organiskās skābes. Vīnu sastāvā ietilpst ogļhidrāti — glikoze un fruktoze.

Vīna patēriņš

Vīna patēriņš uz vienu iedzīvotāju vislielākais ir Luksemburgā un Francijā. Šajās valstīs vidēji viens iedzīvotājs gada laikā izdzer attiecīgi 8,16 un 8,14 litrus vīna. Trešajā vietā ir Portugāles iedzīvotāji, kas vidēji gada laikā izdzer 6,65 litrus vīna. Latvijā viens iedzīvotājs vidēji gada laikā izdzer 1,10 litrus vīna.
Aumeisteru draudzes novads

Aumeisteru draudzes novads (vācu: Kirchspiel Serbigal) bija viens no Vidzemes guberņas Valkas apriņķa (līdz 1783. gadam — Cēsu apriņķa) draudzes novadiem, izveidots no Palsmanes—Aumeisteru draudzes novada (vācu: Kirchspiel Palzmar-Serbigal).
Plastmasas

Plastmasas (grieķu: plastikos — 'veidojams' + latīņu: massa — 'mīkla, masa') ir materiāli no lielmolekulāriem, parasti sintētiski iegūtiem, retāk ķīmiski apstrādātiem dabiskiem polimēriem. Plastmasu sastāvā ietilpst arī plastifikatori, pildvielas, krāsvielas, stabilizējošas vielas. Plastmasas ir cieti, amorfi (stiklveida) materiāli, kas izstrādājuma veidošanas laikā ir ļoti elastīgi vai šķidri un viskozi tekoši, bet pēc tam sacietē un saglabā piešķirto formu. Plastmasas izmanto dažādu saimniecības priekšmetu, iesaiņošanas materiālu un tehnisku izstrādājumu izgatavošanai. Galvenās plastmasu ražošanā izmantotās izejvielas ir nafta un dabasgāze.

Plastmasu sastāvs

Svarīgākā plastmasu sastāvdaļa vienmēr ir polimēri — lielmolekulāri ķīmiski savienojumi, kuru molekulas sastāv no daudzām vienādām vienībām.
Lai uzlabotu plastmasu mehāniskās, termiskās vai izolējošās īpašības, tām pievieno dažādas pildvielas (pat līdz 70% no kopējā daudzuma) — stikla šķiedru, audumu, smiltis, vizlu, papīru, koka miltus.
Lai plastmasas kļūtu elastīgākas un vieglāk pārstrādājamas, tām pievieno dažādas mazmolekulāras vielas — plastifikatorus.
Vēlamās krāsas iegūšanai plastmasām pievieno krāsvielas — dažādus organiskus vai neorganiskus pigmentus, kas nesadalās plastmasas izgatavošanas temperatūrā.
Stabilizatoru pievienošana plastmasas padara noturīgākas pret mitruma un gaismas iedarbību. Lēts un efektīvs stabilizators ir kvēpi.
39. šaha olimpiāde

38. šaha olimpiāde notika no 2010. gada 19. septembra līdz 4. oktobrim Krievijas pilsētā Hantimansijskā.

Vispārīgs apskats

Olimpiādē piedalījās 148 vīriešu (ieskaitot Krievijas "B", "C", "D", "E" un "F") un 110 sieviešu (ieskaitot Krievijas "B", "C" un "D") komandas. Spēles reglaments: Šveices sistēma, 13 kārtas. Apdomas laiks: katram spēlētājam 90 minūtes līdz partijas beigām ar 30 sekunžu pieskaitījumu katram partijā izdarītajam gājienam sākot ar pirmo.
Ieņemtās vietas noteica: Par uzvaru mačā komanda ieguva divus mačpunktus, par neizšķirtu (2:2) vienu mačpunktu. Turnīra noslēgumā augstāku vietu ieguva komanda, kura bija guvusi 11 kārtās vairāk mačpunktu (MP). Pie vienādiem rādītājiem, vietas noteikšanai lietoja Zonneborna-Bergera punktu summu (ZBP). Ja arī tā izrādījās vienāda, tad bija jāizšķir partijās iegūtai punktu summai (P). Olimpiādes galvenais tiesnesis bija FIDE starptautiskais tiesnesis Sava Stoisavljevičs (Serbija).

Nonas Gaprindašvili balva

Nonas Gaprindašvili vārdā nosaukto balvu ieguva Krievija, kurai bija visaugstākie rādītāji abu tās komandu (vīriešu un sieviešu) vērtējumā.
Promenādes iela (Jūrmala)

Satiksme

Pa Promenādes ielu kursē 3. autobuss. Pirms tam pa ielu kursēja 8. autobuss.
Rīsera-Larsena jūra

Ģeogrāfija

Lielākajā daļā dziļums pārsniedz 3000 m. Praktiski visu gadu klāj dreifējošs ledus. Daudz aisbergu.
Rīsera-Larsena jūra dienvidu-ziemeļu virzienā plešas no Antarktīdas krastiem (Princeses Ranhillas krasts) līdz 65° dienvidu platumam. Rietumu—austrumu virzienā plešas no 14° austrumu garuma grāda (robeža ar Lazareva jūru pa Astridas grēdu) līdz aptuveni 33° austrumu garuma grādam (Gunnerusa grēdai), kur robežojas ar Kosmonautu jūru.

Izpētes vēsture

Pirmās ziņas par jūru saņemtas no Belinshauzena ekspedīcijas (1819-1820). Kā atsevišķu jūru izdalīja padomju antarktiskā ekspedīcija 1962. gadā. Nosaukta norvēģu pētnieka un ceļotāja Jalmara Rīsera-Larsena vārdā.