google/wiki40b huggingface dataset:
Dvaits Hauards

NBA

D. Hauards aizvadīja izcilu vidusskolas basketbola karjeru Dienvidrietumu Atlantas kristīgajā akadēmijā. Uzreiz pēc vidusskolas beigām viņš pieteicās NBA draftam un 2004. gada NBA draftā tika izraudzīts ar kopējo pirmo numuru. Orlando "Magic" bija veikusi savu līdz šim veiksmīgāko drafta izvēli, jo turpmākajos gados D. Hauards kļuva par vienu no vislabākajiem centra spēlētājiem NBA, kas tiek īpaši slavēts par spēli aizsardzībā, cīņu zem groziem un prasmi metienu bloķēšanā. Karjerā viņš septiņas reizes piedalījies NBA All-Star spēlēs, trīs reizes iekļauts sezonas simboliskajā labāko spēlētāju pieciniekā, trīs reizes iekļauts sezonas simboliskajā labāko aizsardzības spēlētāju pieciniekā un trīs sezonas pēc kārtas atzīts par gada labāko spēlētāju aizsardzībā. Lielā mērā pateicoties D. Hauarda spēlei, Orlando "Magic" 2009. gadā uzvarēja Austrumu konferencē un iekļuva NBA finālā, kur piekāpās Losandželosas "Lakers". 2008. gadā viņš uzvarēja NBA Slam Dunk konkursā, kas ir neparasts sasniegums tik gara auguma spēlētājam (īsu spēlētāju bumbas triecieni grozā no augšas parasti ir efektīgāki) un labi raksturo D. Hauarda atlētismu. Konkursā viņš piedalījās Supermena tērpā, attaisnodams savu iesauku Superman.
2012. gada vasarā pārgāja uz Losandželosas "Lakers".
2013. gada vasarā D. Hauards kļuva par brīvo aģentu un noslēdza līgumu ar Hjūstonas "Rockets" vienību.
2016. gada jūlijā kā brīvais aģents viņš noslēdza trīs gadu līgumu 70 miljonu dolāru vērtībā ar Atlantas "Hawks".

ASV izlase

2006. gadā D. Hauards tika iesaistīts ASV basketbola izlasē startam Pasaules čempionātā Japānā, kas komandai nebija sekmīgs un pēc zaudējuma pusfinālā Grieķijai nācās samierināties ar bronzas medaļu. 2007. gadā viņš kopā ar ASV izlasi kļuva par Amerikas čempioniem un to pašu amerikāņi atkārtoja arī olimpiādē. D. Hauards bija ASV basketbola izlases galvenais centra spēlētājs 2008. gada Pekinas olimpiskajās spēlēs, kur ASV izcīnīja olimpisko zelta medaļu.
Konrāds Pētersons

Dzīvesgājums

Dzimis 1888. gada 15. oktobrī Rīgā Dāvida Pētersona ģimenē. Mācījās Tilo (Tilava) pamatskolā, pēc tam Mangaļu jūrskolā, no kuras viņu izslēdza par nepakļāvību (cita starpā ignorējis prasību runāt tikai krieviski). Iesaistījās 1905. gada revolūcijas notikumos Rīgā, piedalījās 13. janvāra demonstrācijā un Uzbrukumā Rīgas centrālcietumam. Revolūcijas apspiešanas laikā 1905. gada 31. decembrī viņa tēvs palīdzēja Rainim bēgt no Rīgas, kurā bija izsludināts karastāvoklis, vēlāk arī Konrāds Pētersons ar kravas kuģi bēga uz Skotiju. Dzīvoja pie sava tēvoča Kārļa Pētersona Dublinā, studēja Īrijas Nacionālajā universitātē un 1916. gadā piedalījās Lieldienu sacelšanās (Easter Rising) kaujās. Uzbūvēja pirmās kūdras rūpnīcas Kilberijā (Kilberry). Latvijas neatkarības laikā atgriezās dzimtenē un nodarbojās ar rūpniecisku kūdras ieguvi, vadīja tirdzniecības un rūpniecības a/s “Kūdra”.
Otrā pasaules kara beigās 1944. gadā atkal devās trimdā uz Īriju, bija pētnieciskā centra Bord na Móna zinātnieks.
Miris 1981. gada 16. janvārī Ātijā (Athy), Kildēras grāfistē, apglabāts Ātijas pilsētas kapos. 2013. gadā Latviešu biedrības Īrijā pārstāvji ar Latvijas vēstnieka Īrijā Pētera Kārļa Elferta piedalīšanos sakopa Konrāda Pētersona kapavietu.
Atom (standarts)

Atom ir uz XML bāzes veidots dokumentu formāts un uz HTTP bāzes veidots protokols, kas radīts tīmekļa satura sindikācijai. Tas ir līdzīgs RSS, taču nodrošina vairāk iespēju. Kritiķi gan apgalvo, ka tas ir radījis papildus jucekli.
Bez RSS aizstājēja ("Atom Syndication Format"), tiek veidots arī "Atom Publishing Protocol", kura mērķis ir pilnveidot un aizstāt esošos publicēšanas mehānismus, kā Blogger API un LiveJournal XML-RPC klienta/servera protokols. Atom sākotnējais nosaukums bija "Echo".
Gunārs Cilinskis

Biogrāfija

Dzimis 1931. gadā Rīgā veikala īpašnieka Alfrēda Cilinska un viņa sievas Vilhelmīnes, dzimušas Gertneres, ģimenē kā vienīgais bērns. Pēc vecāku šķiršanās kopā ar māti pārcēlās uz Krustpili, tad atpakaļ uz Rīgu. Māte strādāja Ķuzes saldumu fabrikas veikalā par vadītāju, tēvs pazuda Otrā pasaules kara laikā.
Mācījās Ogres meža tehnikumā, ko beidza 1950. gadā. Pēc tam strādāja Tomes - Baldones mežos (1950-1952). 1951. gadā iestājās Latvijas Valsts Konservatorijas Teātra fakultātē. Pēc tās beigšanas 1955. gadā darbojās Drāmas teātrī.
1958. gadā spēlēja Rīgas Kinostudijas filmā "Svešiniece ciemā". No 1975. gada pilnībā pievērsās kino, kopš 1976. gada bija Rīgas kinostudijas režisors. Kinorežisora debija filmā "Ezera sonāte" (kopā ar Vari Braslu).
Bija precējies ar aktrisi Veltu Līni, dēls Aigars Cilinskis (1958-2007).
Miris 1992. gada 25. jūlijā, braucot ar ūdensslēpēm Lielajā Baltezerā. Apglabāts Rīgas Meža kapos.
Akmens tilts

Vēsture

Pēc 1944. gadā sagrautā Zemgales tilta 1955. gadā sāka būvēt tagadējo Akmens tiltu kā otro ielas satiksmes tiltu. Faktiski tā laidums nav no akmens — tā ir nepārtraukta metāla sija. Tilta novietnei izraudzīta bijušā Pontonu tilta ass, pa kuru jau ilgus gadus (no 1896. gada) bija vēsturiski izveidojušās un nostabilizējušās ielu satiksmes plūsmas starp abiem Daugavas krastiem. Tādā veidā piepildījās A. Lamzes 1924. gadā izteiktā doma, ka pastāvīgs tilts pār Daugavu vispirms ir jābūvē iepretī Vecrīgai. Tilta projekts tika sastādīts Maskavā Specializētajā tērauda konstrukciju projektēšanas institūtā. Projekta autors ir inženieris G. Popovs, arhitekts — K. Jakovļevs.
Tilts tika atklāts 1957. gada 21. jūlijā ar nosaukumu Oktobra tilts. Uz 27,5 metru platās brauktuves notiek tramvaju, trolejbusu, autobusu un automašīnu satiksme. Tilta malās ir 3,5 metru platas gājēju ietves, kuru margas ir rotātas ar ornamentiem. 1992. gadā tilts tika pārdēvēts par Akmens tiltu.
Tilta kopējais garums ir 503,12 metri. Sākotnēji tilta daļa pie labā krasta bija paceļama lielāku kuģu caurlaišanai.

Tilta celtniecība

Tilta virsbūvē ir metāla septiņlaidumu nepārtraukta sija pēc shēmas 50,6 + 64,4 + 75,1 + 85,1 + 75,1 + 64,4 + 50,6 m. Tilta šķērsgriezumā novietotas astoņas 1,8 — 2,4 metri augstas dubult—T šķērsgriezuma mazleģēta tērauda pilnsieniņu sijas. Tilts plānā ir taisns, bet profilā tas ir novietots 4505 metru lielā vertikālā izliektā līknē. Tilta kopējais garums ir 503,12 metri. Uz 27,5 metrus platās brauktuves daļas ir novietoti divi tramvaju sliežu ceļi, četras bezsliežu transporta joslas un divas 3 metrus platas ietves. Dzelzsbetona brauktuves daļa ir izveidota saliekama no 18 cm biezām plātnēm.
Īpatnēja konstrukcija ir tilta balstu pamatnei — vērojama Padomju Savienības laikā realizētā politika, kas bija pasludināta partijas valdības 1954. gada lēmumos — monolītu dzelzsbetona konstrukciju vietā ieviest saliekamo dzelzsbetonu, respektīvi, tāpat kā metāla tiltu būvēšanā, tilta asī veikt tikai montāžas darbus. Tādējādi tilta pamatņu būvēšana nav veikta vietā, kur pēc projekta tām būtu jāatrodas, bet gan uz speciālām turām upes kreisajā krastā. Pēc tam, ar peldošiem celtņiem velkot līdz 200 tonnām smagās kesončaulas, pamatnes peldus pārvietotas uz galvenajām asīm. Balsts ir balstīts uz 13 metrus atstatumā izvietotu kesončaulu stabiem. Dzelzsbetona sieniņu biezums ir 15 cm. Stabu diametrs 5,1—5,7 metri. Stabi līdz 4,5 metru dziļumam ir iedziļināti dolomīta slānī ar slūžošanas iekārtu palīdzību. Pēc nolaišanas projekta līmenī tie ir aizpildīti ar pildbetonu. Tilta balsti izveidoti no betona ar granīta akmeņu apšuvumu.
Ap 3000 tonnu smago nepārtraukto laidumu samontēja ar pakāpenisku garenuzbīdīšanu. Konveijerveidīgo sijas aizmugures montāžu veica uz kreisajā krastā uzbūvēta speciāla stenda. Uz tā ar stacionāru Derika sistēmas celtni uzcēla no rūpnīcas saņemtos metinātos sijas blokus, kurus vispirms tikai ar uzliktņiem, tapām un bultām piestiprināja pie iepriekšējā bloka. Pēc precizēšanas to piekniedēja. Pēc tilta statiskās un dinamiskās pārbaudes tiltu atklāja satiksmei.
Kopnes tīkls

Darbības princips

Kopnes topoloģijā visi tīkla mezgli ir pieslēgti koplietojamai sakaru videi (kopnei). Kopne, atkarībā no izmantotās tehnoloģijas, var būt lineāra vai zarota līnija. Kopnes pēc datu pārraides veida var iedalīt seriālajās un paralēlajās. Seriālajām kopnēm par pārraides vidi izmantojot koaksiālos kabeļus vai vairāku dzīslu kabeļus. Tīkla mezglu elektrobarošana var tikt nodrošināta no kopnes vai atsevišķi.
Tīkla jebkura mezgla sūtītos datus saņem visi šai kopnei pieslēgtie mezgli. Katrs dators pārbauda kam šie dati ir adresēti, un tas dators, kuram tie ir sūtīti, apstrādā šos datus. Tiek īstenoti īpaši pasākumi, lai datori netraucētu viens otram nodot un saņemt informāciju kopējā kabelī. Lai novērstu vienlaicīgu datu sūtīšanu no vairākiem datoriem, tiek izmantots vai nu „nesošais” signāls, vai arī viens no tīklā ieslēgtajiem datoriem ir „galvenais”, kas piešķir „marķieri” pārējiem tīklā ieslēgtajiem datoriem. Tādējādi sūtītajai informācijai tiek pievienots marķieris, kas norāda uz to, kuram datoram šī informācija tiek sūtīta.
Visiem pieslēgtajiem mezgliem ir vienlīdzīgas tiesības, tādēļ datori informāciju var nosūtīt tikai secīgi viens pēc otra. Pretējā gadījumā, ja informāciju sūtītu vairāki datori vienlaicīgi, tā tiktu izkropļota signālu pārklāšanās rezultātā (konflikti, kolīzijas). Lai to nepieļautu, kopnē tiek realizēta informācijas apmaiņa pusdupleksā režīmā (vienlaicīgi signālu var nodot tikai vienā virzienā).
Kopnes tīklā parasti nav centrālā mezgla, caur kuru tiktu nodota visa informācija; tas palielina informācijas uzticamību, jo gadījumā, ja pārstāj darboties kāds dators, kas atbild par konkrētas funkcijas veikšanu tīklā, tad pārstāj darboties arī šī konkrētā funkcija. Jauna datora pievienošana šādam tīklam parasti ir vienkārša un prasa minimālus savienojošo kabeļu resursus bez papildu tīkla aparatūras (salīdzinājumā ar citām topoloģijām).
Šādu tīklu neietekmē atsevišķa datora darbības pārtraukums, jo pārējie datori bez traucējumiem var turpināt informācijas apmaiņu. Savukārt, ja tiek bojāts maģistrālais kabelis, ir paralizēta visa tīkla darbība.
Elektriskā signāla izplatīšanās īpatnību dēļ sakaru līnijas galos (koaksiālā kabeļa gadījumā) ir nepieciešamas īpašas ierīces — terminatori, kas vienkāršākajos risinājumos ir rezistori. Bez šādiem terminatoriem signāls atstarojas no līnijas galiem un kropļojas tik ļoti, ka sakaru nodrošināšana pa šādu līniju kļūst neiespējama. Līnijas pārrāvuma gadījumā tādējādi tiek pārtraukta informācijas apmaiņa pat starp tiem datoriem, kuri ir palikuši savā starpā savienoti. Arī īssavienojums jebkurā tīkla posmā pārtrauc visa tīkla darbību.
Tīkla avārijas gadījumā grūtības sagādā bojātās vietas atrašana, jo lokalizēt bojāto vietu ir grūti tā iemesla dēļ, ka visi tīkla adapteri ir saslēgti paralēlajā slēgumā un nav tik vienkārši saprast, kurš no tiem pārstājis darboties.
Garāku kopnes tīklu izveidošanu ierobežo maksimālais garums, kas katram standartam var būt atšķirīgs. Piemēram, 10BASE-2 maksimālais garums ir 185 metri. Tīklu var sadalīt vairākos segmentos, un segmenti tiek savienoti ar dažādām iekārtām: atkārtotājiem, koncentratoriem vai centrmezgliem.
Zaļesjes pagasts

Upes

Karnovka

Ezeri

Sovānu ezers, Zaļesjes ezers.

Vēsture

1945. gadā Ludzas apriņķa Pasienes pagastā izveidoja Zaļesjes ciema padomi. Zaļesjes ciems ietilpis Zilupes (1949—1959) un Ludzas (1959—2009) rajonos. 1954. gadā Zaļesjes ciemam pievienoja likvidēto Bondaru ciemu, 1960. gadā — likvidēto Horoševas ciemu. 1965. gadā padomju saimniecības «Pasiene» teritoriju pievienoja Pasienes ciemam, 1977. gadā pievienoja daļu Zilupes pilsētas teritorijas. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2002. gadā Zaļesjes pagasts apvienojās ar Zilupes pilsētu, izveidojot Zilupes novadu.

Iedzīvotāji

Pēc CSP datiem 2016. gadā pagastā dzīvoja 696 iedzīvotāju. Zaļesjes pagasts ir viens no Latvijas pagastiem, kuru iedzīvotāju absolūtais vairākums ir krievi, latvieši ir tikai trešā lielākā etniskā kopiena aiz baltkrieviem. Pēc 2011. gada tautas skaitīšanas datiem Zaļesjes pagastā dzīvoja 53,41% krievu, 20,79% baltkrievu, 20,64% latviešu un 3,03% poļu.

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas ir Zaļesje (pagasta centrs), Ploski, Rakšina, Rabova, Surbeļi, Sovāni, Duboviki, Terehova.
Mets Molsons

Spēlētāja karjera

2006. gada vasarā Molsons noslēdza līgumu ar Losandželosas "Kings", nākamajā sezonā uzsākot savas profesionālā spēlētāja gaitas. 2006.—07. gada sezonu viņš aizvadīja AHL vienībā Mančesteras "Monarchs". 2007.—08. gada sezonā uzbrucējs 22 spēles aizvadīja NHL kluba "Kings" rindās, taču arī 2008.—09. gada sezonā viņam tajā nostiprināties neizdevās.
2009. gada vasarā uzbrucējs noslēdza viena gada līgumu ar Ņujorkas "Islanders". Jau 2009.—10. gada sezonā viņš kļuva par vienu "Islanders" vadošajiem uzbrucējiem. 2011.—12. gada sezona bija rezultatīvāka Molsona līdzšinējā NHL karjerā. To viņš noslēdza ar 69 punktiem, tādējādi esot otrs rezultatīvākais komandas spēlētājs aiz Džona Tavaresa.
2013.—14. gada sezonas ievadā Molsons tika aizmainīts uz Bufalo "Sabres", savukārt sezonas otrajā pusē nonāca Minesotas "Wild" rindās. Vasarā Molsons noslēdza jaunu līgumu ar Bufalo "Sabres".
Vaironis Jakāns

Biogrāfija

Vaironis Jakāns piedzima 1927. gada 20. jūnijā, Jaunjelgavā, friziera Ernesta Jakāna ģimenē. Mācījās Jaunjelgavas vidusskolā. Tika mobilizēts vācu armijā un novirzīts par palīgu lidotāju daļā (1944). Pēc pārbaudes Moršanskas filtrācijas nometnē 1945. gadā, atgiezās Latvijā.
1952. gadā beidzis Latvijas Konservatorijas teātra fakultāti. Strādājis par aktieri Jelgavas drāmas teātrī (1952—1953), Valmieras drāmas teātrī (1953—1954). Kopš 1954. gada ir Andreja Upīša Latvijas PSR Valsts akadēmiskais drāmas teātra aktieris.
1960. gadā debitēja kino epizodiskā lomā filmā "Vētra". Filmējies daudzās Rīgas Kinostudijas režisoru filmās.
Vaironis Jakāns mira 2008. gada 29. decembrī, Rīgā. Apbedīts Rīgas Meža kapos.
DNS reparācija

DNS reparācija ir attiecināma uz vairāku procesu kopumu, kad šūna identificē un izlabo bojājumus DNS molekulās, kurās ir iekodēts tā genoms. Vienā cilvēka šūnā vienas dienas laikā ir līdz vienam miljonam šādu bojājumu. Šos bojājumus izraisa gan normālas vielmaiņas aktivitātes, gan ārēji faktori, kā ultravioletais starojums un radiācija.
Latvijas un PSRS līgums par neuzbrukšanu un konfliktu nokārtošanu miera ceļā

Latvijas un PSRS līgums par neuzbrukšanu un konfliktu nokārtošanu miera ceļā (krievu: Договор о ненападении и мирном разрешении конфликтов, заключенний между СССР и Латвией) bija starptautisks līgums starp Latviju un PSRS, ko 1932. gada 5. februārī Rīgā no Latvijas puses parakstīja Ministru prezidents Marģers Skujenieks un no PSRS Centrālās izpildkomitejas puses Ārlietu tautas komisariāta kolēģijas biedrs Boriss Stomonjakovs un PSRS pilnvarotais pārstāvis Aleksejs Sviderskis.
Latvijas Saeima līgumu ratificēja 1932. gada 21. jūnijā, bet PSRS Centrālā izpildkomiteja 1932. gada 11. jūlijā.
Neuzbrukšanas līgums bija spēkā trīs gadus ar iespējamu neierobežotu skaitu pagarinājumu ik pa diviem gadiem, tomēr PSRS to pārkāpa, 1939. gada 23. augustā parakstot Molotova—Ribentropa pakta slepeno papildprotokolu, 1940. gada 15. jūnijā uzbrūkot Latvijas robežsargiem un vēlāk veicot pilnīgu Latvijas okupāciju.

Saturs

Abas līdzējas puses savstarpēji apņēmās atturēties no jebkāda uzbrukuma viena pret otru, kā arī no jebkādiem varas darbiem, kas vērstos pret otras līdzējas puses teritoriālo integritāti un neaizkaramību vai politisko neatkarību, neievērojot to, vai tāds uzbrukums vai varas akts notiktu atsevišķi vai kopā ar citām valstīm, pieteicot vai nepieteicot karu.
Abas līdzējas puses apņēmās nepiedalīties nekādos militāros vai politiskos līgumos, konvencijās vai nolīgumos, kas būtu vērsti pret otras puses neatkarību, teritoriālo neaizskaramību vai politisko drošību, kā arī līgumos, konvencijās vai nolīgumos, kuru nolūks būtu vienas līdzējas puses finansiāls vai ekonomisks boikots.
Abas līdzējas puses apņēmās visus strīda jautājumus neatkarīgi no to rakstura un izcelšanās, kuri rastos viņu starpā pēc šā līguma parakstīšanas un kurus nevarētu piemērotā laikā izšķirt parastā diplomātiskā kārtībā, nokārtot izlīgšanas ceļā jauktā izlīgšanas komisijā, kuras sastāvs, tiesības un darbība noteicami sevišķā konvencijā, ko abas puses apņēmās noslēgt cik iespējams drīzā laikā un kas stātos spēkā vienā laikā ar šo līgumu.
Alžīrijas administratīvais iedalījums

Alžīrijas administratīvo iedalījumu veido 48 vilājas (wilayah; provincēs), kas sīkāk iedalās 553 distriktos (daïra; daļās). Savukārt daīras iedalās 1541 municipalitātēs (baladiyah).
Būkmols

Vēsture

Dānijas-Norvēģijas ūnijas laikā (1536.–1814.) Norvēģijā oficiālā valoda bija dāņu valoda. Arī Norvēģijas pilsētu, sevšķi galvaspilsētas Kristiānijas, intelektuālā elite šajā laikā izmantoja dāņu rakstību.
1899. gadā radās riksmola (norvēģu: rikskmål — ‘valsts valoda’) kustība, kuras rezutātā 1907. gadā tika nodibināta Riksmola biedrība (norvēģu: Riksmålsforbundet). Riksmols bija pielāgota dāņu rakstība. 1907. un 1917. gadu reformas formalizēja riksmolu un 1907. gads tiek uzskatīts par riksmola atdalīšanās no dāņu valodas gadu.
Nosaukums būkmols riksmola vietā tika oficiāli pieņemts 1929. gadā. 1917. un 1938. gadu valodas reformas pavirzīja būkmolu tuvāk jaunnorvēģu valodai ar nolūku kādreiz nākotnē apvienot abus valodu veidus kopnorvēģu (norvēģu: Samnorsk) valodā. Pēc otrā pasaules kara situācija mainījās, būkmola kustībai sākot uzstāties pret konverģenci, un 1981. gada reforma padarīja būkmolu konservatīvāku.
Vox Maris

Vox Maris ir Lietuvas reģionālā mūzikas, izklaides un informācijas radio stacija. Stacija raida FM 99 MHz viļnos 60 km zonā ap Klaipēdu, kā arī FM 96,8 MHz viļņos Viļņas pilsētā un 70 km ap to.

Vēsture

Radio stacija "Vox Maris" sāka apraidi 2004. gada martā. Radio studija tika izveidota pašā Klaipēdas pilsētas centrā, klubā "Relax". Kopš 2006. gada septembra "Vox Maris" pārraides dzirdamas arī internetā. No 2007. gada 24. janvāra radio translācija tika uzsākta arī Lietuvas galvaspilsētā Viļņā, kur tāpat kā Klaipēdā studijas telpas ierīkotas klubā "Relax". Abu pilsētu studijas savienotas nepārtrauktā radio tiltā.
Oradja

Vēsture

1080. gadā Ungārijas karalis Vladislavs I (Laslo I) nodibināja šeit katoļu bīskapiju un bīskaps Syxtus Varadiensis pirmo reizi rakstos pieminēts 1113. gadā. Par pilsētas izcilo nozīmi šajā laikā liecina tas, ka no 11. līdz 15. gadsimtam Oradias katedrālē apbedīti vairāki ungāru karaliskās ģimenes locekļi un Svētās Romas impērijas ķeizars Sigismunds Luksemburgs (1437).
1538. gadā pilsēta nonāca Hābsburgu monarhijas pakļautībā, 1660. gadā to pakļāva Osmaņu impērija un Oradja atradās Transilvānijas hercogu pārvaldībā. 1692. gadā austrieši pilsētu atkal atkaroja, bet pēc 1867. gada Austrijas-Ungārijas izlīguma Oradja bija Austroungārijas ungāru daļas Bihāras komitāta centrs.
19. un 20. gs. mijā pilsēta piedzīvoja strauju ekonomisku uzplaukumu, tā bija septiņu dzelzceļa līniju krustpunkts. Svarīgo Oradjas transporta mezglu Pirmo Pasaules karu uzvarējušās Sabiedrotās valstis piešķīra Rumānijai, neraugoties uz nelielo rumāņu iedzīvotāju īpatsvaru pilsētā. 1940.—1944. gadā to atkal pievienoja Ungārijai, bet kopš 1944. gada 12. oktobra pilsēta atkal ir Rumānijas sastāvā.
Ares I

Nosaukums

Sākotnēji raķetes nosaukums bija Crew Launch Vehicle jev CRV ("Apkalpes nesējraķete"). 2006. gada 30. jūnijā NASA paziņoja jauno raķešu nosaukumus: Ares I kosmosa kuģu pacelšanai un Ares V smago kravu pacelšanai. Tā nosaukta sengrieķu kara dieva Areja vārdā (Romā to identificēja kā Marsu). Indeksi I un V tika aizgūti no Apollo programmas nesējraķetēm Saturn I un Saturn V.

Advanced Transportation System Studies

1995. gadā Lockheed Martin veica pētījumu Advanced Transportation System Studies (ATSS) Māršala Kosmosa lidojumu centra uzdevumā. ATSS ietvēra vairākas iespējamas nesējraķetes, kurām kā pirmā pakāpe tiktu izmantots cietās degvielas starta paātrinātājs. Otrā pakāpe tiktu apgādāta ar šķidrās degvielas dzinēju J-2 vai Space Shuttle galvenais dzinēju.

Exploration Systems Architecture Study

2004. gada janvārī ASV prezidents Džordžs Bušs paziņoja "Kosmosa pētījumu skatījumu" (Vision for Space Exploration), kas paredzēja atteikšanos no Space Shuttle kosmoplāniem, to vietā izstrādājot jaunu pilotējamu kosmosa kuģi, lai atjaunotu cilvēku lidojumus uz Mēnesi, ka arī uz Marsu. Šiem mērķiem nepieciešamās raķetes tiktu izstrādātas, izmantojot Space Shuttle sistēmas.
2005. gada 29. aprīlī NASA publiskoja detalizētu pētījumu Exploration Systems Architecture Study, kurā tika apskatīti programmas tehniskie jautājumi. Raķete sastāvētu no piecu segmentu Space Shuttle cietās degvielas starta paātrinātaja un otrās pakāpes, kura izmantots kosmoplāna galvenais dzinējs. Ar to kosmosā tiktu nogādāts pilotējams kosmosa kuģis Crew Exploration Vehicle. Tika izskatīta arī iespēja ar šo raķeti palaist kravas kuģi.

Uzbūve

Ares I sastāv no divām pakāpēm.

Pirmā pakāpe

Pirmā pakāpe ir uzlabota cietās degvielas raķešpakāpe, kuru izmanto Space Shuttle kā starta paātrinatāju. Space Shuttle izmantoti divi četru sekciju paātrinātāji, bet Ares I — viena piecu segmentu pakāpe. Kā kurināmo tajā izmanto polibutadīna akrilonitrilu (polybutadiene acrylonitrile, PBAN). Izmaiņas veiktas izplūdes sprauslā, kura ir ar lielāku diametru, lai radītu lielāku vilci. Pirmā pakāpe apgadāta ar izpletni, lai pēc darbības beigšanas tā varētu nolaisties uz ūdens virsmas, kur to savāktu vairākkārtējai izmantošanai. Salīdzinājuma ar Space Shuttle paātrinātājiem, Ares I ir lielāks un izturīgāks izpletnis. Pakāpē izmantoti jauni izolācijas un blīvēšanas materiāli.
Laikā no 1999. līdz 2003. gadam tika izskatīta iespēja Space Shuttle četru segmentu paātrinātāju vietā izmantot piecus segmentus, kas ļautu palielināt kravas masu, kas jānogādā uz SKS. 2003. gadā tika veikta tā dzinēja uguns izmēģinājums, bet kosmoplānu palaišanā netika izmantota, jo tika pieņemts lēmums Space Shuttle lidojumus pārtraukt 2010. gadā. 2005. gadā piecu segmentu starta paātrinatājs tika pielāgots izmantošanai atsevišķā nesējraķetē.
Mateo Genduzi

Karjera

Genduzi savu karjeru sāka Ligue 1 komandā FC Lorient. Ligue 1 Genduzi debitēja 2016. gada 15. oktobrī.
2018. gada 11. jūlijā Genduzi pievienojās Arsenal FC. Arsenal sastāvā Genduzi debitēja sezonas pirmajā spēlē pret Manchester City 2018. gada 12. augustā.
Avicenna

Biogrāfija

Avicenna ir dzimis netālu no Buhāras, kuru tajā laikā kontrolēja Samanīdu dinastija. Viņa ģimene bija persieši. Viņa tēvs bija valsts ierēdnis, un viņu māja tika izmantota kā pulcēšanās vieta, kur vīri mācījās. Arī Avicenna apguva zinības. 14 gadu vecumā Avicennam bija plašs zināšanu loks, un viņš gandrīz no galvas zināja Korānu. No 14 līdz 18 gadu vecumam Avicenna apguva zināšanas pašmācības ceļā, jo nebija pieejams tāds skolotājs, kas viņam varētu iemācīt kaut ko jaunu, ko viņš jau nezinātu. 16 gadu vecumā Avicenna sāka mācīties un praktizēt medicīnu. Viņš mācījās arī likumus un dabaszinātnes. Tomēr visvairāk viņa talants izpaudās medicīnā. Pirms 18 gadu sasniegšanas Avicenna bija izārstējis Samanīdu valdnieku. Līdz ar to viņš kļuva par valsts valdnieka ģimenes ārstu. 18 gadu vecumā Avicenna bija kļuvis par sava laika izcilāko zinātnieku.
No 1015. līdz 1022. gadam Avicenna strādāja pie valdniekiem Hamadānā. Pēc Hamadānas valdnieka nomiršanas Avicenna tika ieslodzīts cietumā. Viņš tika atbrīvots pēc četriem mēnešiem, kad Hamadānu iekaroja Isfahānas valdnieks. Viņš kā ārsts devās strādāt uz Isfahānu. 1030. gadā Isfahānai uzbruka Gaznevīdu impērija. Tieši šajā laikā daudzi Avicennas darbi tika iznīcināti vai nozagti. Avicenna devās atpakaļ uz Hamadānu, kur viņš nomira, kad pilsētai kārtējo reizi uzbruka.

Darbi

Avicenna ir uzrakstījis aptuveni 450 traktātus par plašu tematiku, no tiem aptuveni 240 ir saglabājušies līdz mūsdienām. No šiem 240 darbiem 150 ir par filozofiju, savukārt aptuveni 40 ir uzrakstīti saistībā ar medicīnu.
Ievērojamākie Avicennas darbi ir "Ārstniecības grāmata" (کتاب الشفاء, Kitab Al-Shifaʾ) un "Medicīnas kanons" (القانون في الطب‎, al-Qānūn fī al-Ṭibb).