google/wiki40b huggingface dataset:
Ēku enerģijas simulācija

Izcelsme

Tipisks ēku enerģijas modelis sastāv no datiem par vietējiem laikapstākļiem; ēkas ģeometriju; ēkas norobežojošo konstrukciju; iekšējām temperatūras izmaiņām dēļ insolācijas, cilvēkiem un energo patēriņa; apkures, ventilācijas un dzesēšanas (HVAC) sistēmu specifikācijām; darbības grafikiem un vadības stratēģijām. Ēkas enerģijas simulācijas tad izmanto matemātiskus modeļus, lai attēlotu ēkas sistēmu un to mijiedarbību, lai aprēķinātu siltuma slodzes, sistēmas pretreakcijas uz šīm slodzēm, un rezultējošo enerģijas patēriņu, kā arī dažādus tiem saistītus rādītājus, piemēram, pasažieru termisko komfortu, enerģijas izmantošanu un oglekļa dioksīda emisijas.
Ēkas enerģijas simulāciju attīstība notiek, pateicoties akadēmisko, valdības un profesionālo organizāciju kopīgiem spēkiem. Attīstoties datoru tehnoloģijām 1960. gados, tās aizstāja manuālu siltumslodžu aprēķinu. ASV, 1970 gadu enerģijas krīze pastiprināja šos centienus, jo, samazinoties enerģijas patēriņam ēkās, tas kļuva aktuāls iekšzemes politikas interesēs. Enerģētikas krīze arī uzsāka attīstību ASV ēkas enerģijas patēriņa standartiem, sākot ar ASHRAE 90-75. Federālās un valsts aģentūras, kā Enerģijas Pētniecības un Attīstības Pārvaldes (ERDA), kas tagad ir ASV Enerģētikas Departaments, ASV Aizsardzības Departamenta, Nacionālā Zinātnes Fonda un Kalifornijas Enerģijas Komisija sadarbojas ar valsts laboratorijām un universitātēm, lai izstrādātu ēkas enerģijas simulācijas aprēķinu programmas, kā, DOE-2 Ēku Slodžu Analīzes un Sistēmu Termodinamikas (BLAST), un Pārejas Sistēmas Simulācijas (TRNSYS). Kopš 2001. gada, ASV federālās attīstības ēku enerģijas modelēšanas rīkiem rezultātā izveidojās jauna aprēķinu programma EnergyPlus, kura apvienoja BLAST un DOE-2 iespējas. Līdzīga attīstība ēku enerģijas modelēšanas simulācijas rīku izveidē ir vērojama Lielbritānijā, kur Lielbritānijas Inženierzinātņu un fizikas Zinātņu Pētniecības Padomes un Eiropas Komisijas Pētniecības un Attīstības programmas atbalstīja ESP-r izveidi Normatīvi un standarti turpina virzīt tirgus pieprasījumu, dēļ simulāciju programmatūras spēju sniegt attīstību uz rezultātiem. Kā rezultātā ir aizvien pieaugošs programmatūras klāsts ēku enerģijas simulācijām.
Šķūnenieku kauss

Vēsture

1996. gadā "Šķūnenieku" māju saimnieki sarīkoja mazu savstarpēju sacenšanos četru radinieku starpā - kurš ar velosipēdu ātrāk nobrauks 10 km. Šī doma ieinteresēja arī pārējos lejasciemiešus un gadu vēlāk tika sarīkotas pirmās lielās sacensības. Tajās piedalījās 60 dalībnieki. Sacensības notiek pa vecuma grupām.
2006. un 2014. gadā Šķūnenieku kauss saņēmis Gulbenes novada Gada balvu sportā kā "Gada labākais sporta pasākums". 2015. gadā saņemta Gulbenes novada balva par mecenātismu, aktīva dzīvesveida popularizēšanu un sacensību “Šķūnenieku kauss” organizēšanu.
2011. gada Latvijas futbola Virslīgas sezona

Komandu izmaiņas

Virslīgas 2011. gada sezonā pārstāvētās pilsētas
1. līgas 2010. gada sezonā uzvarēja FB Gulbene-2005, izcīnot tiesības 2011. gada sezonā startēt Virslīgā.
Sakarā ar to, ka 2010. gada sezonas 9. vietas ieguvēja FC Tranzit atsauca savu dalību Virslīgā un atteicās no pārspēlēm, tad 2. vietas ieguvēji 1. līgā — FC Jūrmala automātiski ieguva vietu Virslīgā šai sezonai.
No Virslīgas kā iepriekšējās sezonas pēdējās vietas ieguvēja izkrita FK Jaunība.
2011. gada janvārī SK Blāzma paziņoja, ka tai trūkst finansiālo līdzekļu dalībai Virslīgā, tāpēc tā atsauca savu dalību. Pirms tam bija ziņots, ka čempionātā piedalīsies 10 komandas, kuras aizvadīs trīs riņķu turnīru, katra aizvadot 27 spēles. Tika pieļauta iespēja, ka Blāzma varētu dalību atjaunot 2012. gada Virslīgas čempionātā, ja tā izteiks tādu vēlmi.
Semjons Levmans

Šaha kompozīcija

Kopš 1923. gada publicējis 250 dažādu žanru šaha kompozīcijas, galvenokārt divvilčus un trīsvilčus. Šaha kompozīciju sastādīšanas konkursos ieguvis vairāk nekā 120 atzinības, tai skaitā 85 godalgas, no tām 32 pirmās.
Kārlis Liepiņš

Spēlētāja karjera

Karjeru Liepiņš sāka HK Liepājas Metalurgs jauniešu sistēmā, 2007.—08. gada sezonā aizvadot arī pirmās divas spēles Latvijas čempionātā. 2008.—09. gada sezonu jau pilnībā aizvadīja Latvijas čempionātā un kopā ar komandu izcīnīja Latvijas čempiona titulu. No 2009. līdz 2012. gadam spēlēja Metalurga pirmajā sastāvā Baltkrievijas Ekstralīgā, kopā ar komandu izcīnot vēl divus Latvijas čempiona titulus.
No 2012. līdz 2014. gadam spēlēja Somijas 4. līgas komandā Lämärit, taču tad pievienojās HK Liepāja rindām. 2015.—16. gada sezonā kopā ar komandu kļuva par Latvijas čempionu. Nākamajā sezonā uzsāka pildīt komandas kapteiņa funkcijas, taču pēc sezonas beigām noslēdza spēlētāja karjeru.
Jons Izagirre

Karjera

Dzimis Basku Zemē, Ormaistegi, Izagirre nāk no riteņbraucēju ģimenes. Profesionāli riteņbraucēji ir bijuši gan viņa tēvs Hosē Ramons un brālis Gorka. 2011. gadā pievienojās Euskaltel-Euskadi komandai, kurā startēja kopā ar brāli,
Izagirre savu pirmo profesionālu uzvaru guva 2012. gada pavasarī, uzvarot Vuelta a Asturias individuālā brauciena posmā, tajā pašā gadā startējot savā pirmajā lielajā tūrē — Giro d'Italia. 16. posmā viņš izcīnīja uzvaru, veicot atrāvienu vienatnē pēdējos četros kilometros.
Pēc komandas izjukšanas abi kopā ar brāli 2014. gada sezonā pievienojās Movistar Team komandai.
2015. gada augustā viņš uzvarēja Tour de Pologne kopvērtējumā.
2016. gada Tour de France izcīnīja uzvaru 20. posmā.
Pirms 2017. gada sezonas Izagirre pievienojās jaunizveidotajai Bahrain–Merida komandai. Viņš bija komandas kopvērtējuma līderis 2017. gada Tour de France, bet krita pirmajā posmā individuālajā braucienā Diseldorfā, gūstot iegurņa traumu, kas noslēdza viņa sezonu.
Nākamajā sezonā viņam komandā pievienojās brālis Gorka. 2018. gada augustā tika paziņots, ka abi brāļi nākamajā sezonā pievienosies Astana komandai.
Jeļena Dementjeva

Bērnība un personīgā dzīve

Jeļenas tēvs Vjačeslavs ir elektrības inženieris un māte Vera ir skolotāja. Viņa ar tenisu sāka nodarboties 7 gadu vecumā. Viņa trīs gadus trenējās pie Rauzas Islanovas, kura ir Dinaras Safinas un Marata Safina māte. Taču pašlaik viņas treneri ir viņas māte Vera un viņas vecākais brālis Vsevolods, kurš arī agrāk trenējās tenisā, taču finansiālu problēmu dēļ pameta šo sporta veidu.
Pašlaik viņa dzīvo Montekarlo (Monako), Maskavā (Krievija) un Bokareitonā (Florida, ASV).
Pirmā atmoda

Pirmā atmoda bija aptuveni no 1850. līdz 1880. gadiem ilgusi jaunlatviešu vadīta latviešu nacionālā kustība. Pēc tam latviešu tautā sāka izplatīties jauna sabiedriskā kustība — Jaunā strāva —, savukārt jaunlatviešu darbība, sākoties Baltijas pārkrievošanai, pierima.

Pirmsākumi

Pirmās šīs sabiedriskās kustības pazīmes parādījās jau 18. gadsimtā, kad Latvijā uzplaukumu piedzīvoja brāļu draudžu kustība (1729-1861). Viens no latviešu nacionālās kustības ierosinātājiem bija arī vācu dzejnieks un literāts Johans Gotfrīds Herders, kurš no 1764. gada līdz 1769. gadam Rīgā strādāja par mācītāju un skolotāju. Iepazīstoties ar latviešu tautas kultūru Herders palika sajūsmināts un pārsteigts par latviešu tautas dziesmu daudzveidību.
Latviešu pirmās atmodas sākums tiešā veidā saistīts ar 1848. gada pilsonisko revolūciju uzbangojumiem Eiropā, kad arī Latvijā parādās pirmās atmodas idejas. Latvijas „pirmās atmodas” galvenie ideologi bija jaunlatvieši — Krišjānis Valdemārs, Krišjānis Barons, Juris Alunāns.

Atis Kronvalds

Jaunlatvietis Atis Kronvalds (dzimis 1837. gada 15. aprīlī, miris 1875. gada 17. februārī) bija Krišjāņa Valdemāra latviešu vakaru tiešs turpinātājs. 1870. gadā Atis Kronvalds Tērbatā nodibināja „rakstniecības vakarus” kur pulcējās 18 Tērbatas Universitātes latviešu studenti, šo vakaru nolūks bija modināt nacionālo pašapziņu un kopt, cieņā turēt un godā celt latviešu valodu. „Vakarnieki” paši sevi sauca par draugiem.
Krūmisti

Dalībnieki

Tās pamatsastāvs ir gleznotāji Andris Vītols, Gunta Kalsere, Andris Biezbārdis, Guna Millersone, kopš 1994.gada arī fotogrāfs Dainis Kārkluvalks un grafiķe Ritma Lagzdiņa.
Kopā ar Krūmu māksliniekiem izstādēs piedalījušies arī fotogrāfs Uldis Balga, tēlnieks Ojārs Feldbergs, gleznotāji Jēkabs Spriņģis, Zigurds Poļikovs un citi.

Nosaukums

Nosaukums "krūmisti" radies no apstākļa, ka mākslinieks ir saistīts ar vidi, ar dabu. Lai iedvesmotos jaunām idejām, ir jāatrodas svaigā gaisā, jāgūst piedzīvojumi. Nereti, lai mākslinieks iegūtu plašāku redzesloku, gan neskartā vidē, gan pilsētā, viņš ir spiests atkāpties dziļi krūmos. Līdz ar to mākslinieku amats ir cieši saistīts ar krūmiem, krūmu vidi.
Al-Farabi-2

Lidojuma gaita

Al-Farabi-2 tika palaists 2018. gada 3. decembrī 18:34 UTC ar nesējraķeti Falcon 9 Full Thrust no no Vandenberga Gaisa spēku bāzes starta laukuma SLC-4E. Kopā ar Al-Farabi-2 tika palaisti 65 mazie pavadoņi.
Arnolds Luckāns

Šahista karjera

Vairākkārt pārstāvējis Latviju Eiropas jauniešu šaha čempionātos dažādās vecuma grupās (U-14, U-16). 2000. gadā piedalījies Pasaules šaha čempionāta Baltijas zonas turnīrā. 2003. gadā uzvarējis starptautiskajā šaha turnīrā "Liepājas rokāde". Bijis tuvu uzvarai vairākos Latvijas šaha čempionātos, taču 1999. un 2000. gadā palicis otrais, bet 2003. un 2006. gadā - trešais. Kopš 2006. gada šaha turnīros piedalās reti.
Patkules pagasts

Vēsture

Dibināts pēc muižu pagastu likvidēšanas sakarā ar 1866. gada pagastu pašvaldību likuma pieņemšanu. 1945. gada 1. augustā pagastā izveidoja Drosmes un Patkules ciema padomes. Pagastu likvidēja 1949. gada 31. decembrī, ciemus iekļaujot Madonas rajonā. Mūsdienās Patkules pagasta teritorijas lielākā daļa iekļauta Madonas novada Sarkaņu pagastā, nelielas teritorijas Praulienas pagastā un Cesvaines novada Cesvaines pagastā.
Dambja iela (Jelgava)

Vēsture

Iela izveidojusies no ceļa, kas aiz pilsētas nocietinājumiem veda pa Jēkaba kanāla dambi (Dammweg) līdz Svētes upei pie Ģintermuižas. 19. gadsimtā to pārdēvēja par Dambja ielu (Dammstraße), 1931. gada jūnijā par Georga Vašingtona prospektu.   
Dambja ielas vārdu piešķīra Mazā Dambja ieliņai, kas to agrāk savienoja ar Dobeles šoseju. 
Pēc Latvijas okupācijas 1940. gada 27. augustā ielu pārdēvēja par Sarkanarmijas ielu, 1941. gada 16. oktobrī par P. Hindenburga ielu, 1944. gadā atkal par Sarkanarmijas ielu. 
Atmodas kustības laikā 1990. gada 26. aprīlī iela atguva Dambja ielas nosaukumu.
Aļģes

Aļģes (Algae) ir gan vienšūnas organismi, gan koloniju, gan daudzšūņu zemākie augi (lapoņaugi), kas satur hlorofilu. Tie aug galvenokārt ūdenī (piestiprinājušies vai brīvi vidusslānī), bet daudz aļģu aug arī augsnē, uz koku mizas, klintīm un citur.
No jūras aļģēm pārstrādes procesā var iegūt labas kvalitātes biodegvielu.
Laurentija hronika

Laurentija hronika (krievu: Лаврентьевская летопись) jeb t.s. Suzdaļas hronika ir ap 1377. gadu baznīcslāvu valodā pārrakstīts vairāku senāku Kijevas Krievzemes hroniku apkopojums. Tas ir vecākais senkrievu hroniku apkopojums, kas satur Pagājušo gadu vēsturi un sekojošos notikumus līdz Zelta Ordas vietvalža lielkņaza Aleksandra Ņevska dēla  Andreja nāvei 1304. gadā.

Tapšana un atrašana

Uz pergamenta rakstīto tekstu rakstījuši divi mūki, no kuriem viens sevi nosaucis par Laurentiju, piebilstot, ka darbu veicis no 1377. gada 14. janvāra līdz 20. martam Vladimiras-Suzdaļas kņaza Dmitrija Konstantinoviča (Дмитрий Константинович, valdīja 1356—1383) uzdevumā. Uzskata, ka mūks Laurentijs ir pārrakstījis bojā gājušo Tveras kņazam Mihailam 1305. gadā rakstīto hroniku, izmainot vēstījumu par hana Batija iebrukumu 1238. gadā. 
1792. gadā norakstu iegādājās grāfs Aleksejs Musins-Puškins, kas to 1792. gadā uzdāvināja Krievijas Zinātņu akadēmijas bibliotēkai Pēterburgā.
J. Walter Thompson

Vēsture

1864. gadā Viljams Džeimss Karltons (William James Carlton) Ņujorkā dibināja uzņēmumu Carlton and Smith. Sākotnēji tas pārdeva reklāmas laukumus reliģiozos žurnālos. 1877. gadā Karltons aģentūru pārdeva tās darbiniekam Džeimsam Volteram Tompsonam (James Walter Thompson), kurš nākamaja gadā uzņēmumu pārdēvēja par J. Walter Thompson Company.
Līdz gadsimta beigām Tompsons uzņēmumu izveidoja par veiksmīgu reklāmas aģentūru. Reklāmas darbam tika piesaistīti aktieri un rakstnieki. Uzņēmums monopolizēja reklāmas pārdošanu 30 lielākajos iespiedizdevumos.
1915. gadā dibināts pētnieciskais departamants, kurā tika pieaicināti psiholoģijas akadēmiķi, lai izstrādātu jaunas mārketinga stratēģijas.
Kad par klientu kļuva General Motors eksporta uzņēmums, J. Walter Thompson sāka izplesties ārpus ASV un Apvienotās Karalistes.
1969. gadā J. Walter Thompson kļuva par publisku kapitālsabiedrību.
1970. gados tika iegādāti reklāmas sabiedrisko attiecību un mārketinga uzņēmumi.
1980. gadā uzņēmums reorganizēts par holdinga sabiedrību JWT Group Inc. ar J. Walter Thompson kā lielāko meitas uzņēmumu.
1980. gadu vidū JWT piedzīvoja finanšu grūtības.
1987. gadā JWT grupu iegādājās Apvienotajā Karalistē bāzētais uzņēmums WPP.
2005. gadā uzņēmuma nosaukums J. Walter Thompson mainīts uz JWT. 2014. gada aprīlī, atzīmējot 150 gadu jubileju, uzņēmums atguva agrāko nosaukumu J. Walter Thompson.

JWT Latvijā

Latvijā JWT pārstāv SIA SAN Rīga. Tā dibināta 1997. gada 18. februārī kā SIA Reklāmas aģentūra Silikons, un 2000. gada 16. maijā nosaukums mainīts uz SAN Rīga. 2013. gada 9. septembrī uzņēmums pārdēvēts par SIA SAN Hunters Rīga.
Katvaru pagasts

Hidrogrāfija

Upes: Dzirnupīte, Lūdiņupe, Plānupe, Raudupīte, Spričupīte.
Ezeri: Brenkūžu ezers, Katvaru ezers (Pepītis), Linezers, Melnezers.

Vēsture

Tagadējā Katvaru pagasta teritorija veidojusies no Katvaru un Pociema pagastiem. Katvaru pagasts (vācu: Kadfer; krievu: Катверская волость) izveidojās 19. gadsimta beigās, apvienojoties Katvaru (Kadfer) un Tiegažu (Tegasch) muižu pagastiem. Tā teritorija 1935. gadā bija 59,25 km² ar 976 iedzīvotājiem. Pagasta valde (vēlāk ciema padome) līdz 1962. gadam atradās "Vecstirnās". 
1945. gadā Katvaru pagastā izveidoja Katvaru un Tiegažu ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. 1954. gadā Katvaru ciemam pievienoja Tiegažu ciemu, 1962. gadā - Pociema ciemu. 1971. gadā daļu Katvaru ciema iekļāva jaunizveidotajā Limbažu ciemā. 1977. gadā Katvaru ciemam pievienoja daļu Limbažu, Brīvzemnieku, Viļķenes un Dikļu ciemu teritorijas, bet dalu Katvaru ciema teritorijas pievienoja Ārciema, Umurgas, Viļķenes, Dikļu un Limbažu ciemiem. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Limbažu novadā.

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas ir Pociems (pagasta centrs), Tiegaži, Priedes, Katvari, Viekaži, Stirnas, Līcīši, Upēni, Baloži.
Pēteris Valeskalns

Dzīves gājums

Dzimis 1899. gada 6. augustā Vestienas pagastā. 1917. gadā iestājies lielinieku (boļševiku) partijā. Pēc Pirmā pasaules kara dzīvojis PSRS, bijis čekas darbinieks, studēja Maskavas Universitātes Fizikas un matemātikas fakultātē (1920—1924), pēc tam pabeidza Sarkanās profesūras institūtu (1928), bija viens no Vissavienības zinātnes un tehnikas darbinieku asociācijas organizētājiem, PSRS augstskolu un zinātnisko iestāžu arodbiedrības CK priekšsēdētājs, viens no Maskavas universitātes rektora Andreja Višinska palīgiem.
Pēc Latvijas okupācijas 1940. gada jūnijā kopā ar Višinski ieradies Latvijā, iecelts par Kirhenšteina valdības izglītības ministra biedru. Pēc Latvijas inkorporācijas Padomju Savienībā bija Latvijas PSR izglītības tautas komisārs (pēc Jūlija Lāča aresta 1941. gada 8. janvārī), pēc Otrā pasaules kara beigām Latvijas PSR ārlietu tautas komisārs, vēlāk ministrs. Līdztekus Latvijas PSR Augstākās padomes deputāts, LKP Centrālkomitejas loceklis.
1968. gadā aizstāvējis zinātņu kandidāta disertāciju.
Miris 1987. gada 8. decembrī Rīgā.
Imports

Ar importu ekonomikā saprot citās valstīs saražotu preču ievešanu savā valstī un to pārdošanu vietējiem patērētājiem (vietējā tirgū). Līdz ar eksportu, imports ir svarīgākais starptautiskās tirdzniecības aspekts, kā arī katras valsts maksājumu bilances sastāvdaļa.
Valstis parasti kontrolē importu, īstenojot muitas un tarifu politiku. Īpaša uzmanība tiek pievērsta sabiedrības veselībai un valsts drošībai iespējami nelabvēlīgu preču importam, kā narkotikas, ieroči, sprāgstvielas un tml. Atsevišķas preču grupas, kā alkohols vai tabakas izstrādājumi, kā arī dārglietas un citas veselībai kaitīgas vai plašam patēriņam mazāk nepieciešamas preces, tiek apliktas ar paaugstinātiem importa tarifiem. Vairumā valstu, ievedot to teritorijā preces, ir jāmaksā arī muitas nodevas. Latvijā muitas darbību ar dažādiem normatīviem aktiem regulē Finanšu ministrija, bet tieši uzrauga Valsts ieņēmumu dienests.
Aktuāls importa kontroles aspekts valsts kompetencē parasti ir kontrabandas apkarošana. Šajā jomā vairums valstu cieši sadarbojas, jo kontrabanda izkropļo katras valsts iekšējo preču un pakalpojumu tirgu, bet valsts budžetam iet secen daļa no nodokļu ieņēmumiem. Kontrabandas apkarošana ir arī viena no svarīgākajām robežapsardzes funkcijām.
Ievedot importu jāmaksā trīs veidu nodokļi - muitas nodoklis, akcīzes nodoklis un pievienotās vērtības nodoklis. Bez tam var būt noteikti atsevišķi maksājumi, piemēram, antidempinga vai kompensāciju maksājumi. 70% no iekasētā muitas nodokļa nonāk Eiropas Savienības kopējā budžetā.
Pakalpojumi var tikt piegādāti izmantojot internetu, piemēram programmatūra vai dizaina pakalpojumi vai pa telefonu, piemēram nodrošinot zvanu centra pakalpojumus citas valsts uzņēmumiem. Preču piegādei tiek izmantoti starptautiskie kravu pārvadājumi. Starptautiskie kravu pārvadājumi tiek nodrošināti ar autotransportu pārvadājumiem, dzelzceļa pārvadājumiem, avio pārvadājumiem, jūras pārvadājumiem. Katram no pārvadājumu veidiem ir savas priekšrocības un trūkumi, tāpēc ražotāji importējot izejvielas vai tehnoloģijas pārvadājumu izmaksas rēķina produkcijas izmaksās, kā arī vērtē kādu transport izmantot, jo piemēram no Austrāliju ar autotransporta vai dzelzceļa pārvadājumiem nav iespējams veikt preču piegādi.
Leons Briedis

Biogrāfija

1968. gadā uzsācis mācības Latvijas Valsts universitātē, taču 1970. gadā politisku iemeslu dēļ tika izslēgts. 1972. gadā iestājās Moldāvijas PSR Kišiņevas universitātē, kuru pameta 1974. gadā. Mācījies Maksima Gorkija Literatūras institūtā.
Tulkojis un atdzejojis darbus no vairākām valodām, tai skaitā latīņu, krievu, poļu, angļu, rumāņu valodas. L. Briedis rakstījis dzejoļus gan bērniem, gan pieaugušajiem. 2011. gadā viņa dzejoļu krājums "Naktsmājas bezmiegam" ar nosaukumu Azil pentru ne-somn tika izdots Rumānijā. Viņš ir strādājis vairākos Latvijas kultūrizdevumos. Sarakstījis vairāk nekā 150 tekstus Raimonda Paula dziesmām. 
No 1992. gada līdz 2010. gadam izdevis kultūras žurnālu Kentaurs XXI (51 numurs), bijis izdevniecības Minerva direktors.
Sastādījis un atdzejojis apjomīgo izdevumu "Spāņu dzejas antoloģija: 20. gs." (2014)
Viņa dēls Adrians Briedis-Makovejs ir dzejnieks un dramaturgs.

Atzinības un apbalvojumi

1999. gadā Leonam Briedim piešķīra Triju Zvaigžņu ordeni. 2010. gadā saņēmis Ojāra Vācieša literāro prēmiju par darbu "mijkrēšļa rokraksts",, savukārt 2015. gadā Briedim piešķirta Latvijas Literatūras gada balvas Mūža balva.
Saulkrasti (stacija)

Vēsture

Saulkrastu stacija tika uzbūvēta 1934. gada 1. jūnijā, pēc tam, kad Rīgas—Rūjienas dzelzceļa līnija sasniedza Saulkrastus. Stacija bija paredzēta peldvietu un vasarnīcu rajonam, kas veidojies 19. gadsimtā kā Neibāde. Otrā pasaules kara laikā 1944. gada naktī no 25. uz 26. septembri stacijas ēka uzspridzināta. Jaunā stacijas ēka atklāta 1952. gada 28. jūnijā.
2014. gadā paredzēta stacijas ēkas rekonstrukcija.
Erebusa un Terora līcis

Erebusa un Terora līcis (angļu: Erebus and Terror Gulf) ir ap 90 km plats līcis Vedela jūras ziemeļrietumu piekrastē Antarktīdā. Līci norobežo Dandī sala ziemeļos, Triniti pussala ziemeļrietumos, kā arī Vegas, Džeimsa Rosa un Sīmora salas rietumos. Ziemeļos Antarktikas šaurums līci savieno ar Brensfīlda šaurumu, bet rietumos Prinča Gustava šaurums atdala Džeimsa Rosa salu no Antarktīdas pussalas. Krasta līnija stipri izrobota, daudz salu, pussalu, līču.
Līci 1842. gada decembrī atklāja un līdz 1843. gada janvārim aptuveni nokartēja britu Džeimsa Rosa ekspedīcija, kas to nosauca par godu ekspedīcijas kuģiem Erebus un Terror. Detāli līča piekrasti pētījusi Zviedrijas antarktiskā ekspedīcija 1902./1904. gados, kas Snouhilas salā līča dienvidos ierīkoja atbalsta bāzi. Sīmora salā līča dienvidrietumos kopš 1969. gada darbojas Argentīnas polārstacija Marambio.
Galvaskauss

Galvaskauss ir kaulu veidojums, kas ir sastopams cilvēkiem un daudziem dzīvniekiem. Tas aizsargā galvā esošos orgānus. Galvaskausā izšķir smadzeņu daļu (lat. Cranium) un sejas daļu (lat. Facies). Smadzeņu daļu veido pakauša, ķīļa, deniņu, sieta, paura, paurstarpas un pieres kauli. Pakauša, ķīļa un sieta kauli ir nepāra, bet deniņu, paura, paurstarpas un pieres kauli ir pāra.
1944. gada ziemas olimpiskās spēles

1944. gada ziemas olimpiskās spēles bija ieplānotas kā piektās ziemas olimpiskās spēles (1940. gada ziemas olimpisko spēļu atcelšanas dēļ), tomēr tās nenotika Otrā pasaules kara dēļ. Olimpiskajām spēlēm vajadzēja notikt 1944. gada februārī. Tām vajadzēja notikt Itālijas pilsētā Kortīnā d'Ampeco. SOK Kortīnu d'Ampeco par spēļu rīkotājpilsētu noteica 1939. gada jūnijā, taču kara dēļ tās 1941. gadā tika atceltas.
Īstās V ziemas olimpiskās spēles notika Sanktmoricā, Šveicē 1948. gadā pēc Otrā pasaules kara beigām.
Jēkabpils cukurfabrika

Jēkabpils cukurfabrika (sākotnējais nosaukums — Krustpils cukurfabrika) bija viena no trijām cukura ražotnēm Latvijā. Tā atradās Jēkabpils pilsētā, Krustpils krastā (vēsturiski Krustpils pilsētā), Rīgas ielā 218, šosejas Rīga—Daugavpils malā.

Vēsture

1930. gadu sākumā Rīgā starp politiskajām partijām notiek cīņa par cukurfabrikas būves vietas izvēli. Krustpils variantu atbalsta Zemnieku savienība un Jaunsaimnieku frakcija, ko vada deputāts Krustpils miertiesnesis Lūkins. Krustpiliešiem ar iespējamo cukurfabrikas būvi saistās lielas cerības. Jau pirms valdības lēmuma pieņemšanas, pierādot savu dedzīgo atbalstu, apkārtnes zemnieki ar zirgu pajūgiem sāk vest granti uz iespējamo fabrikas celtniecības vietu un krustpiliešu neatlaidība uzvar.

Darbības sākums

1932. gada 11. februārī valdības koalīcijas vairākums dod atļauju fabrikas celtniecībai. Fabrika tiek uzcelta rekordīsā laikā, 6 mēnešos, to kvalitatīvi veic firma "Neiburgs un Ko". Cukurfabrikas svinīga atklāšana norisinās 1932. gada 22. oktobra rītā, kas Krustpilij kļūst par svētkiem. Uz atklāšanu ierodas Ministru prezidents Marģers Skujenieks un valdības locekļi. Krustpils cukurfabrika kļūst par lielāko pilsētas uzņēmumu.
Cukura ražošana attīstās, jau fabrikas darbības sākumā ik dienas sāk pienākt vismaz 100 vagoni cukurbiešu, tās tiek piegādātas arī pajūgiem. Pirmajā sezonā diennaktī tiek pārstrādāts 600 tonnas biešu, no kā iegūst 1500 maisu cukura. Fabrika atbalsta zemniekus, atpakaļ atgriežot biešu graizījumus un bezmaksas dodot filtrkaļķus, bet pāri palikušos tūkstošus tonnu eksportē uz Vāciju, gūstot peļņu.

Fabrikas izlaupīšana un atjaunošana

Otrā Pasaules kara laikā, vāciešiem atkāpjoties, tiek nodarīti lieli postījumi arī fabrikai. Teik uzspridzināti divi katli un tvaika turbīnas, savukārt, visas elektroiekārtas demontētas un aizvestas līdzi. 1944. gada 1. septembrī uzsākas remontdarbi un fabrikas atjaunošanas darbi, kas notiek par direktora vietas izpildītāju iecelta atvaļināta kapteiņa Jāņa Alfrēda Bērziņa vadībā. Fabrika atsāk savu darbu jau pēc 5 mēnešiem, gan bez tvaika turbīnām, izmantojot Aiviekstes hidroelektrostacijas saražoto elektroenerģiju. Jau pirmajā ziemas sezona tiek pārstrādāti 145 000 centneru cukurbiešu un nākamā gada pavasarī fabrika noslēdz līgumu ar 15 000 zemnieku, kuri apņemas cukurbietes audzēt 4080 hektāru platībā. Padomju gados fabrikas darbība attīstās un ražošanas apjomi pieaug. Ilgus gadus fabrikas direktors bija Pēteris Lazdiņš.

Fabrikas likvidācija

1999. gadā Jēkabpils cukurfabrika tiek pasludināta par maksātnespējīgu. Pašlaik fabrikas teritorijā darbojas vairākas nelielas firmas, taču daudzi fabrikas korpusi ir pamesti un kļuvuši par graustiem. Teritorijā ir notikuši vairāki ugunsgrēki.