google/wiki40b huggingface dataset:
Benedikts Mikulis

Dzīvesgājums

Dzimis 1920. gadā Prazarišķos, Kaišadores rajonā. Lietuvā. Svešzemju okupāciju laikā slēpās savas mājas kartupeļu pagrabā zem kartupeļu kaudzes. Platība bija tik maza, ka tas bieži tika saukts par viņa kapu. Slēpjoties žurkas viņam nograuza dažu pirkstu nagus. Naktī Mikulis izlavījās, darīja dažādus darbus, lai palīdzētu savai slimajai mātei. Vairākus gadu desmitus viņu uzskatīja par mirušu. 1971. gadā Mikulis beidza slēpties. 1980. gados Mikuli, iespējams, kaimiņa nodotu, atrada Padomju milicija un viņš pavadīja pāris gadus cietumā. Miris 2000. gadā. Apglabāts Mančūnu kapos.
Ķīlnieks (filma)

Sižets

Rīgas lidostā nosēžas nolaupīta lidmašīna. "Terorists" savām prasībām pievieno arī septiņgadīga puikas, viena no ķīlniekiem, vēlmes, tai skaitā vietējo šokolādi un biatlonistu paraugdemonstrējumus. Biatlonistiem beigās izrādās svarīga loma ķīlnieku krīzē un tās atrisināšanā.
Mānija

Mānija (grieķu: μανία (maníā) — ‘ārprāts, kaisle’) ir situācijai neatbilstošs pacilāts garastāvoklis, ko pavada nemērķtiecīga rosība un kuram ir tendence aizvien pastiprināties. Tas ir patoloģisks stāvoklis, kas parasti norāda uz garīgiem traucējumiem (maniakāli depresīvā psihoze, šizofrēnija), galvas smadzeņu traumām vai organiskām slimībām (audzējs, vairogdziedzera disfunkcija), infekcijas slimībām un intoksikācijām (piemēram, alkohola). Mānija visumā norisinās ar skaidru apziņu, bet izkropļotu īstenības uztveri. Viss liekas iespējams, sākas sevis un situācijas pārvērtēšana, nepārdomāti solījumi, spriedumu paviršība, bezatbildīgi lēmumi, izšķērdība u.tml. Dažreiz parādās kareivīgums, tieksme pēc konfliktiem, strīdiem.
Hipomānijai ir raksturīgi līdzīgi simptomi, bet mazāk izteikti.
Mānijas simptomu smaguma noteikšanai ir izstrādāti vairāki testi. Piemēram, Altmana pašnovērtēšanas skala (angļu: Altman Self-Rating Mania Scale (ASRM)). Slimnieks pats piešķir katram no pieciem testa jautājumiem no 0 līdz 4 ballēm un pēc tam aprēķina kopējo rezultātu. Jautājumi iekļauj garastāvokļa, pašpārliecinātības, miega, runas un kustību aktivitātes novērtēšanu. Rezultāts nosaka vidējo simptomu smagumu pēdējā nedēļā pirms testa. Veicot testu katru nedēļu izveido simptomu svārstību līkni. Pēc šīs līknes vērtē arī izmantotās terapijas rezultātu. Pediatrijā biežāk lieto Young Mania Rating Scale (YMRS) vai Child Behavior Checklist-Mania Scale (CBCL-MS), ko aizpilda ārsts klīniskās anamnēzes laikā.
Radio Baltkom

Vēsture

Radio Baltkom sāka raidīt FM 93,9 MHz frekvencē Rīgā un tās apkaimē 2006. gada 16. jūlijā. Radiostacijas dibinātājs ir holdinga Mix Media Group īpašnieks Andrejs Feldmanis. Radiostacijas atrašanās vieta  - Kr. Valdemāra iela 8, Rīga.

Par radio

Radio Baltkom programmas ir pārsvarā krievu valodā, bet ziņu izlaidumi tiek pārraidīti arī latviešu valodā. Radio Baltkom studijā bieži tiek aicināti valsts politiķi, eksperti, mūziķi, kā arī ārzemju zvaigznes, kas dalās ar saviem viedokļiem. Tajā starpā ir bijuši Andris Bērziņš, Nils Ušakovs, Solvita Āboltiņa, Valdis Dombrovskis u.c. No ārzemju zvaigznēm radio Baltkom studijā ir viesojušies krievu aktieri Sergejs Garmašs, Leonids Jarmoļniks, Genadijs Hazanovs u.c. Baltkom oficiālajā mājaslapā var lasīt aktuālās ziņas, kā arī skatīties interneta apraidi no studijas.

Radio programmas saturs

raidījums " Утро на Балткоме"
raidījums "7 дней и ночей"
raidījums "Voice Control"
raidījums "Вечерний разворот"
raidījums "Вопрос с пристрастием"
raidījums "Деловой вторник"
raidījums "Личное утро"
raidījums "Прямая речь"
raidījums "Разворот"
raidījums "Раз в неделю"

Radio personības

Natalija Mihailova
Vadims Radionovs
Mihails Gubins
Abiks Elkins
Oļegs Peka
Jūlija Mihailovska
Jekaterina Ponomarenko
Juliāna Žukovska
Andrejs Leškevičs
Oksana Antonenko
Dereks Vorviks

Sākums

Savu braukšanas karjeru Vorviks uzsāka kā salonautomobiļu braucējs. 1971. gadā viņš uzvarēja Anglijas Superstox čempionātā, bet divus gadus vēlāk - pasaules čempionātā. Arī viņa jaunākais brālis Pols guva panākumus Superstox čempionātos un vēlāk arī Formula 3000, tomēr gāja bojā 1991. gadā. 1978. gadā Dereks uzvarēja Lielbritānijas F3 čempionātā.

Formula 1

1981. gadā Vorviks uzsāka savu Formula 1 karjeru, pārstāvot Toleman komandu. Vorvikam tikai vienreiz izdevās kvalificēties sacīkstei - tā bija sezonu noslēdzošā Lasvegasas Grand Prix izcīņa. Otrajā sezonā Vorviks biežāk kvalificējās, bet trešajā jau izcīnīja 9 punktus un ieņēma 14. vietu kopvērtējumā. Labais sniegums deva anglim iespēju pārcelties uz Renault komandu, kuru pameta Alēns Prosts. Jau savā pirmajā sacīkstē, Brazīlijas Grand Prix, Vorviks kādu laiku bija vadībā, tomēr izstājās balstiekārtas defekta dēļ. Nākamajās divās sacīkstēs viņš kāpa uz pjedestāla, tad guva punktus un pēc tam piecas sacīkstes pēc kārtas izstājās. Biežās izstāšanās neļāva britam pacelties augstāk par 7. vietu kopvērtējumā.
1985. gadā Vorviks atteicās no iespējas braukt Williams komandā. Viņam piedāvāto vietu ieguva Naidžels Mensels, kurš tajā sezonā divreiz uzvarēja, savukārt Vorviks guva vien piecus punktus. Renault bija tik vāji, ka nolēma pamest F1 pēc sezonas beigām. Gan tas, gan arī Airtona Sennas paziņojums, ka viņš nevēlas redzēt Vorviku Lotus komandā, padarīja britu par bezdarbnieku pirmajās piecās sacīkstēs. Pēc Elio de Andželisa nāves viņš parakstīja līgumu ar Brabham, tomēr neguva punktus nevienā sacīkstē. Nākamās trīs sezonas Vorviks brauca ar Arrows. Visveiksmīgākā sezona Arrows laikā bija 1988. gadā, kad pilots guva 17 punktus. 1990. gadā Vorviks brauca Lotus, tad izlaida divas sezonas un 1993. gadā atgriezās ar Footwork. Kopš tās sezonas Vorviks nav braucis F1.
Daži cilvēki Dereku Vorviku uzskata par labāko Formula 1 pilotu, kas nav uzvarējis nevienā sacīkstē.

Salonautomašīnas

Vorviks bija veiksmīgs salonautomašīnu čempionātu braucējs un 1992. gadā kļuva par Pasaules sporta auto čempionu. Tajā pašā gadā viņš uzvarēja Lemānas 24 stundu sacīkstēs kopā ar Janiku Dalmā un Marku Blandelu. Vorviks vēlāk arī piedalījās BTCC.
Važa Neidze

Šaha kompozīcija

Kopš 1954. gada publicējis vairāk par 200 etīdes. Bijis astoņu PSRS individuālo čempionātu dalībnieks, 1987. gadā dalīta 1.—2. vieta ar Nikolaju Kraļinu.
No 1980. gada starptautiskais tiesnesis šaha kompozīcijā. 1989. gadā ieguvis starptautiskā meistara titulu.
Bijis žurnāla "Šahs" etīžu nodaļas redaktors (1979-1990).

Etīdes risinājums

1. e7 Lxe7 2. Lxc4! Lf6+ 3. Ka3!! (3. Kb3? Tb8+ un baltie zaudē otru figūru) 3. ... Lxc4+ 4. Kb4 La2 (vai 4. ... Kd5 5. Td1+ Ld4 6. Txd4! Kxd4 pats) 5. Te6+! Lxe6 pats.
Ihors Belanovs

Klubi

Belanovs spēlēja SKA Odessa (1979—80), Odesas "Čornomorec" (1981—84) un Kijevas "Dinamo" (1985—89), ar ko 1986. gadā ieguva Kausu ieguvēju kausu. 1989. gada vidū viņam beidzot atļāva pārcelties uz kādu Rietumeiropas klubu. Viņš pārcēlās uz Vāciju, lai pievienotos Menhengladbahas "Borussia". Vācijas bundeslīgā viņš debitēja 1989. gada 4. novembrī, komandai viesos zaudējot ar 0-4 VfB Stuttgart. Piedaloties 24 Bundeslīgas spēlēs nesen UEFA kausu ieguvušajā komandā, Belanovs guva tikai četrus vārtus un pazemināšanā apdraudētās komandas spēlē lielu pienesumu nedeva. Viņa karjera klubā beidzās līdz ar viņa sievas veikalu apzagšanas afēru. Viņš pārcēlās uz 2. Bundeslīgas klubu Braunšveigas "Eintracht", kur debitēja 1991. gada 27. aprīlī. 38 spēles viņš guva 13 vārtus. 1995. gadā viņš atgriezās Ukrainā, atkal Čormnomorec komandā, kur aizvadīja vienu sezonu (1995-96), pirms pabeidza savu karjeru Mariupoles "Metalurh" sastāvā nākamajā sezonā.

PSRS izlase

Belanovs PSRS izlasē aizvadīja 33 spēles, gūstot astoņus vārtus. Viņa labākais sniegums bija 1986. gada Pasaules kausā Meksikā, kur viņš guva 4 vārtus un izdarīja 6 piespēles vārtu guvumos, komandai sasniedzot astotdaļfinālu. Spēlē pret Beļģiju viņš guva hettriku, taču komanda spēli zaudēja pagarinājumā. Šāds sniegums Pasaules kausā kopā ar Kijevas "Dinamo" iegūto Kausu ieguvēju kausu palīdzēja viņam 1986. gadā iegūt Eiropas Gada futbolista balvu.
26. jūlijs

26. jūlijs ir gada 207. diena pēc Gregora kalendāra (208. diena garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 158 dienas.
Boriss Džonsons

Dzīvesgājums

Mācījies Oksfordas universitātē. Pēc studijām strādāja žurnālistikā (avīzēs The Times, The Daily Telegraph, bija žurnāla The Spectator redaktors). 2001. gadā tika ievēlēts parlamentā. 2007. gadā tika izvirzīts par konservatīvo kandidātu 2008. gada Londonas mēra vēlēšanās. Džonsons tika ievēlēts, pārspējot leiboristu mēru Kenu Livingstonu. Pēc ievēlēšanas atkāpās no parlamenta locekļa amata. 
2016. gada pavasarī bija aktīvs Brexit referenduma par izstāšanos no EU kampaņas atbalstītājs un vadītājs.
 Terēzas Mejas veidotajā valdībā bija Apvienotās Karalistes ārlietu ministrs (2016—2018).
Sarkanā armija

Sarkanā armija (krievu: Красная армия) jeb Strādnieku un zemnieku Sarkanā Armija (krievu: Рабоче-крестьянская Красная армия, РККА) bija viens no Padomju Krievijas, vēlāk PSRS bruņoto spēku nosaukumiem, ko oficiāli lietoja laikā no 1918. gada 15. janvāra līdz 1946. gada februārim. Pēc tam to pārdēvēja par Padomju Armiju.

Dibināšana

Par Sarkanās armijas dibināšanas dienu tiek uzskatīts 1918. gada 23. februāris, kad Vācijas karaspēka operācijas "Dūres sitiens" laikā laikrakstos publicēja Tautas Komisāru padomes uzsaukumu "Sociālistiskā tēvzeme briesmās, 24. februārī pie Valkas, 25. februārī pie Pleskavas un 3. martā pie Narvas latviešu strēlnieki un jauniesauktie sarkanarmieši nesekmīgi mēģināja apturēt uzbrukumu. Vācu uzbrukums aprima vienīgi pēc Brestļitovskas miera līguma parakstīšanas 3. martā. Pirmais Sarkanās armijas virspavēlnieks (главнокомандующий всеми Вооружёнными Силами РСФСР) no 1918. gada 2. septembra līdz 1919. gada 8. jūlijam bija Jukums Vācietis.
Žans Sebastjēns Žigērs

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Žigērs uzsāka 1996.—97. gada sezonā, kad debitēja NHL kluba Hārtfordas "Whalers" sastāvā. Jau nākamajā vasarā Žigērs tika aizmainīts uz Kalgari "Flames" vienību, kuras sastāvā spēja ielauzties vien 1998.—99. gada sezonā, pārējo laiku pavadot tās AHL fārmklubā.
2000. gada vasarā Žigērs tika aizmainīts uz Anahaimas "Mighty Ducks" rindām, 2001.—02. gada sezonā hokejistam visbeidzot kļūstot par komandas pamatvārtsargu. 2002.—03. gada sezonā, komandai sasniedzot Stenlija kausa finālu, tajā zaudējot Ņūdžersijas "Devils", Žigērs saņēma Kona Smita balvu kā sērijas vērtīgākais spēlētājs.
2004.—05. gada sezonas NHL lokauta laikā Žigērs spēlēja Vācijas hokeja līgas kluba Hamburgas "Freezers" sastāvā, taču tad atgriezās "Ducks" rindās, 2006.—07. gada sezonā kopā ar klubu izcīnot Stenlija kausu.
2009.—10. gada sezonas otrajā pusē Žigērs tika aizmainīts uz Toronto "Maple Leafs" vienību, tās rindās aizvadot arī visu nākamo sezonu, taču 2011. gada vasarā Žigērs pievienojās Kolorādo "Avalanche" rindām. "Avalanche" hokejists spēlēja līdz 2014. gada augustam, kad paziņoja par karjeras beigšanu.
Kanādas hokeja izlases sastāvā spēlējis trīs Pasaules čempionātos, 2004. gadā kopā ar izlasi izcīnot zelta medaļas.
Patriks Kleiverts

Karjera izlasē

Kleiverts izlaida lielāko daļu 1996. gada Eiropas čempionāta ceļgala savainojuma dēļ. Pēdējā grupu turnīra spēlē viņš guva vārtus no Denisa Bergkampa piespēles pret Anglijas izlasi, kas ļāva Nīderlandei kvalificēties izslēgšanas kārtai, apsteidzot Skotijas izlasi pēc vārtu starpības. Nākamajā kārtā Nīderlande zaudēja Francijai pēcspēles 11 metru sitienu sērijā.
1998. gada Pasaules kausa finālturnīrā tiesnesis Pjerluidži Kollina noraidīja Kleivertu no laukuma spēlē pret Beļģiju, pēc tam, kad Kleiverts bija ar elkoni rupji nospēlējis pret Lorenco Staelensu. Viņš kompensēja savu nesavaldību ceturtdaļfināla spēlē pret Argentīnu, gūstot pirmos vārtus. Viņš demonstrēja lielisku sniegumu arī turpmākajās spēlēs, gūstot neizšķirta vārtus ar galvu pusfināla spēles pēdējās minūtēs pret Brazīliju. Komanda tomēr zaudēja pēcspēles 11 metru sitienu sērijā.
2000. gada Eiropas čempionātā Kleiverts aizvadīja labāko turnīru savā karjerā zvaigžņotajā Oranje komandā. Kleiverts guva hettriku ceturtdaļfināla spēlē ar 6-1 sagraujot Dienvidslāviju. Pusfinālā pret Itāliju Nīderlandes komanda atkal zaudēja 11 metru sitienu sērijā. Spēles laikā ne Kleiverts, ne viņa komandas biedri nespēja trāpīt vārtos, lai arī divreiz bija iespēja izpildīt 11 metru soda sitienu - Kleiverts bija viens no sitienu izpildītājiem, tomēr savu pēcspēles sitienu viņš iesita. Lai arī Nīderlandes komandai turnīrs beidzās bez gaidītajiem panākumiem, Kleiverts bija viens no spilgtākajiem spēlētājiem komandā, gūstot piecus vārtus piecās spēlēs un dalot Zelta futbolzābaku ar Savo Miloševiču.
Kleiverts tika iekļauts sastāvā arī 2004. gada Eiropas čempionāta finālturnīram. Tomēr šajā turnīrā stūrgalvīgais treneris Diks Advokāts neizlaida Kleivertu laukumā ne reizi - Kleiverts turnīra beigās izrādījās vienīgais komandas pārstāvis, kurš čempionātā neaizvadīja ne spēli.
Komandas galvenais treneris Marko van Bastens neiekļāva sastāvā Kleivertu uz 2006. gada Pasaules kausa finālturnīru. Kleiverts nepiedalījās arī nevienā no spēlēm kvalifikācijas turnīrā. Tas daļēji bija saistīts ar Kleiverta ilgstošajiem savainojumiem 2005./06. gada sezonas laikā.
Kopā izlases rindās aizvadījis 79 spēles un guvis 40 vārtus. Kleiverts bija visvairāk vārtus guvušais Nīderlandes izlases futbolists, līdz 2013. gadā viņa rekordu pārspēja Robins van Persijs.

Trenera karjera

2008. gadā sāka strādāt AZ Alkmaar treneru korpusā. Vēlāk bija trenera asistents vairākos citos klubos, kā arī Nīderlandes izlasē. No 2015. līdz 2016. gadam bija Kirasao futbola izlases galvenais treneris, vadot komandu 2018. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikācijas turnīrā. 2018. gada augustā kļuva par Kamerūnas izlases galvenā trenera Klarensa Zēdorfa asistentu.
Abja

Vēsture

Stacija uzbūvēta 1897. gadā kopā ar  šaursliežu dzelzceļa līniju Meizakila—Viljandi. Sākotnējā stacijas ēka gāja bojā kara laikā 1944. gadā.  1950. gadu sākumā uzbūvēta jauna tipveida stacijas ēka. Stacija slēgta 1973. gadā, kad šeit aizbrauca pēdējais pasažieru vilciens, ko vilka Latvijas dzelzceļa lokomotīve TU2. Dzelzceļa līnija Meizakila—Viljandi nojaukta 1975. gadā. Stacijas ēka mūsdienās tiek izmantota kā dievnams.
Proteasoma

Proteasoma, dažreiz arī proteosoma, ir liels proteīnu komplekss, kurš ir visiem eikariotiem un arhejiem, kā arī daļai no baktērijām. Eikariotiem tā atrodas šūnas kodolā un citoplazmā. Galvenā proteasomas funkcija ir samazināt nevajadzīgo un bojāto proteīnu skaitu proteolīzes procesā - ķīmiskā reakcijā, kura sagrauj peptīdsaites.
Keramika

Keramikas materiālu īpašības

Keramikas materiālu raksturīgākās īpašības ir cietība un trauslums, tie ir slikti siltuma un elektrības vadītāji, tiem ir relatīvi augstas kušanas temperatūras un vispārīgā gadījumā tie labāk iztur spiedi nekā stiepi. Sava ķīmiskā inertuma dēļ keramika ir noturīga pret skābju, skābekļa un citu vielu postošo iedarbību. Tomēr dažām keramiskām vielām nepiemīt visas minētās īpašības, piemēram, dažas mākslīgi izveidotās keramikas ir supravadītāji. Keramikai var būt gan kristāliska, gan amorfa struktūra.
Drezīna

Drezīna (pēc vācu izgudrotājā K. F. Draisa vārda) ir neliela noceļama vai nenoceļama dzelzceļa platforma ar mehānisku riteņu piedziņas transmisiju, ko darbina ar muskuļu spēku vai ar iekšdedzes dzinēju. Vagonetei atšķirībā no drezīnas nav velkošo riteņu. Bet automotrise (motorizēts pašgaitas vagons, sliežu autobuss) atšķirībā no drezīnas paredzēta pasažieru apkalpošanai, bet ir līdzīga drezīnai. Pašgaitas ceļu mašīnas (piemēram, iztaisnošanas, izlāgošanas un pablīvēšanas; ceļa stabilizātors; šķembu balasta plānēšanas un sadalīšanas u.c. tml.) konkrētu ceļa uzturēšanas vai remonta  nodrošināšanai arī nav drezīnas, bet pašu drezīnu gan var attiecināt pie ceļu mašīnām. Drezīnas izmanto dzelzceļnieku, nelielu kravu (piem., gulšņi, sliedes, pārmiju daļas u.tml.), rokas (laužņi, kabvergas, lāpstas u.tml.) un mazās mehanizācijas instrumentu (gulšņu pablīvētāji, sliežu slīpmašīnas, sliežu diskzāģi u.tml.), kā arī dažādu iekārtu, tādu kā, piemēram, — sliežu metināšanas un uzkausēšanas agregāti, ģeneratori u.tml. pārvadāšanai. Uz drezīnas var būt ierīkots celtnis vai kauss kravu iekraušanai un izkraušanai no platformas. Kontakttīkla drezīnas ir ar grozu, ko izmanto konakttīkla remontam un regulēšanai.
Platsliežu dzelzceļa infrastruktūras ceļos noceļamo drezīnu kustība ir aizliegta.
Drezīnas laika gaitā evolucionēja no primitīvām iekārtām uz aizvien komplicētākām un "gudrākām" mašīnām. Muskuļu drezīnām galvenais parametrs ir to vieglums gan lai ātrāk varētu pārvietoties, kā arī laicīgi nomukt no sliežu ceļa, kad tuvojas vilciens. Noceļamās drezīnas pārsvarā izmanto slēgtos ceļos. Var būt kā slēgti pastāvīgi, tā slēgti speciāli drezīnu pasākumam. Līdzīgi velomopēdiem, arī drezīnām var būt kombinēta piedziņas gaita. Sākotnēji drezīnām nebija autosakabju. Šobrīd drezīnām ir autosakabes un tās var pārvadāt no 1 līdz 3 vagoniem, kā arī tās var iekļaut citu vilcienu sastāvos pārvadāšanai tālākos maršrutos. Drezīnas ir vieglas un tas var traucēt SCB ierīču normālu darbu, it sevišķi mazdarbīgos ceļos ar slikti piestrādātām sliedes galviņas virsmām. Lai uzlabotu kontaktu ar sliežu elektriskajām ķēdēm, drezīnas var aprīkot ar speciālām sliežu kontaktsukām (ierievjiem).
Jānis Medenis

Dzīvesgājums

Dzimis 1903. gada 31. maijā Praulienas pagasta "Lejasješku" zemnieku saimniecības rentnieka Pētera Rūdolfa Medeņa un viņa sievas Ievas ģimenē. Mācījās Praulienas pagastskolā, tad Madonas proreālskolā, Rīgas kultūrtehniskajā vidusskolā un Madonas vidusskolā (1910-1918). Latvijas brīvības cīņu laikā iestājas Ziemeļlatvijas brigādes 2. Cēsu rotā un piedalījās Bermontiādes cīņās un Latgales atbrīvošanā (1918-1920). Pēc kara beigām 1920. gadā iestājās Latvijas karaskolā, bet 1922. gadā iestājās Latvijas Universitātē, kur studēja baltu filoloģiju un no 1930. gada tiesību zinātnes. 1933. gadā iznāca viņa dzejas krājums „Tecila” par latviešu sarkano strēlnieku „spožumu un postu”. 1932. gadā apprecējās ar „Trākšu” saimnieci Almu Varkali un no 1937. gada dzīvoja Praulienas „Trakšās”, vēlāk līdz 1944. gadam Saikavas pagastā piešķirtajā jaunsaimniecībā.
Otrā pasaules kara beigās 1944. gadā Medenis devās bēgļu gaitās uz Kurzemi, kur dzīvoja Ventspils apkaimē un strādāja par dzirnavu pārraugu Vārves pagastā. Kara laikā rakstītā dzeja apkopota krājumā „Burvību grāmata” (izdots ar nosaukumu "Tērandes rozes"). 1946. gadā padomju okupācijas iestādes Medeni apcietināja un ieslodzīja Bolderājas nometnē, kur tapa viņa dzejas krājums „Dieva dārzs” (1946-1948). Padomju tiesa Jānim Medenim piesprieda 10 gadus ieslodzījumā Gulag soda nometnē, ko viņš izcieta Noriļlaga nometnē, vēlāk nometinājumā Irkutskas apgabalā. Sibīrijā tapa viņa dzejoļu cikls „Noriļskas vainags”. Tikai pēc Staļina nāves dzejniekam atļāva atgriezties dzimtenē, no 1955. gada novembra viņš dzīvoja Rīgā un Murjāņos, daudz strādāja pie Dostojevska, Puškina un Ļermontova tulkojumiem un rakstīja dzeju. Miris Murjāņos 1961. gada 10. maijā.
Bija otrreiz precējies ar tēlnieci Leu Davidovu-Medeni (1921–1986), viņu ģimenē dzimis dēls Vidvuds (1960), radiožurnālists, tradicionālās kultūras popularizētajs, dzejoļu krājuma “Sasoļots vaigs” autors (2012).
Ufa

Vēsture

Dibināta kā krievu cietoksnis 1574. gadā nogaju nocietinājuma Turatau vietā pēc tam, kad Krievija bija ieņemusi Kazaņu. Pilsēta no 1586. gada. No 1802.gada — guberņas centrs. No 1922. gada — Baškīrijas APSR galvaspilsēta. 2. Pasaules kara laikā pilsētā tika izvietoti daudzi uzņēmumi no PSRS rietumiem. No 1991. gada — Baškortostānas galvaspilsēta.

Sports

Jau kopš 1957. gada pilsētā ir bāzēta viena no spēcīgākajām Krievijas hokeja komandām Ufas "Salavat Julajev". Tā spēlē KHL un ir 2008., kā arī 2011. gada Krievijas čempione. Jaunatnes hokeja līgā spēlē arī "Salavat Julajev" jauniešu klubs Ufas "Tolpar".
Savas mājas spēles "Savalat Julajev" aizvada Ufas arēnā. Pirms tās atklāšanas 2007. gadā, komanda spēlēja Salavata Julajeva Sporta pilī.
Pilsētā atrodas arī futbola klubs FK Ufa.
Madonas rajons

Izveide un reorganizācija

1949. gada 31. decembra administratīvi teritoriālās reformas rezultātā Madonas apriņķis tika sadalīts Cesvaines un Madonas rajonos. 1952. — 1953. gadā Madonas rajons ietilpa Rīgas apgabalā. 1956. gadā Madonas rajonam pievienoja sadalītā Cesvaines rajona dienvidu daļu, bet 1959. gadā Ērgļu rajonu. 1963. gadā Madonas rajonam pievienoja Rēzeknes rajona Varakļānu pilsētu un Stirnienes ciemu, izņemot kolhoza «1. maijs» teritoriju. Pēc Latvijas Republikas atjaunošanas 1990. gadā Madonas rajona ciemi tika pārdēvēti par pagastiem.

Ciemi

Aronas — Barkavas — Bērzaunes — Dzelzavas — Indrānu — Jumurdas — Kalsnavas — Lazdonas — Liezēres — Ļaudonas — Mārcienas — Murmastienes — Ošupes — Pamatu — Praulienas — Sarkaņu — Sausnējas — Varakļānu — Vestienas.

Pagasti

Aronas pagasts — Barkavas pagasts — Bērzaunes pagasts — Dzelzavas pagasts — Ērgļu pagasts — Indrānu pagasts — Jumurdas pagasts — Kalsnavas pagasts — Lazdonas pagasts — Ļaudonas pagasts — Liezēres pagasts — Mārcienas pagasts — Mētrienas pagasts — Murmastienes pagasts — Ošupes pagasts — Praulienas pagasts — Sarkaņu pagasts — Sausnējas pagasts — Varakļānu pagasts — Vestienas pagasts.
Saldējums

Saldējums ir uzputots un saldēts pārtikas produkts, ko pamatā gatavo no piena, saldā krējuma, kā arī augļu un ogu sulas vai biezeņa. Kā piedevas saldējumam var pievienot dažādas garšvielas, svaigus vai žāvētus augļus, riekstus, olas, olu pulveri, kafiju, kakao, šokolādi, iesalu, vanilīnu, kanēli, citronskābi u.c. Lai saldējumam būtu viendabīga konsistence un ražošanas laikā neveidotos lieli ledus kristāli, tiem pievieno stabilizatorus, no kuriem izplatītākie ir agars, algināti, karagenīns, želatīns, ciete un nātrija kazeināti.

Vēsture

Pirmās ziņas par piena un krējuma saldējumu parādījās Ķīnā ap 2. vai 3. gadsimtu p.m.ē. Viduslaiku Eiropā saldējums esot parādījies, kad šerbeta saldēšanas recepti no Ķīnas atvedis itāļu ceļotājs Marko Polo. No piena produktiem saldējumu sāka izgatavot 18. gadsimtā Lielbritānijā un Amerikā. Pirmā saldējuma rūpnīca tika atvērta 1851. gadā Baltimorā.

Saldējuma konuss

Mis Māršalas Pavārgrāmatā, kas tika izdota 1888. gadā, tiek apstiprināts, ka saldējumu var pasniegt konusā, taču ideja par to radusies jau pirms tās. Agnese Māršala bija sava laika slavena recepšu pierakstītāja. Viņa arī palīdzēja popularizēt saldējumu. Viņa patentēja un izgatavoja saldējuma veidotāju un bija pirmā, kas ierosināja izmantot šķīdinātās gāzes, lai sasaldētu saldējumu.
Uzticami pierādījumi vēsta, ka saldējumi konusos tika pasniegti jau 19. gadsimtā, un to popularitāte tika būtiski palielināta svētā Lūisa pasaules gadatirgū 1904. gadā. Balstoties uz leģendu, šajā gadatirgū saldējuma tirgotājiem beigušās kartona kastes, kurās atradušies saldējumi, tāpēc viņi vairs nespēja pārdot saldējumus. Netālu no saldējumu stenda atradies Sīrijas vafeļu stends, kuram ar pārdošanu nevedās, jo karstā laikā neviens vafeles pirkt nevēlējās. Vafeļu tirgotāji, redzot neveiksmi un saprotot, ka var palīdzēt un piepelnīties, piedāvāja veidot konusus, ierullējot saldējumu vafelēs. Jaunais produkts tika veiksmīgi pārdots, bet pārējie pārdevēji, kas uzzināja par šo ideju, steidzās to īstenot arī savā pārdošanā.
Grenču pagasts

Vēsture

Dibināts pēc muižu pagastu likvidēšanas sakarā ar 1866. gada pagastu pašvaldību likuma pieņemšanu. 1945. gada 10. septembrī pagastā izveidoja Abavas un Grenču ciema padomes. Pagastu likvidēja 1949. gada 31. decembrī, ciemus iekļaujot Tukuma rajonā. Mūsdienās Grenču pagasta teritorija iekļauta Tukuma novada Jaunsātu un Irlavas pagastos, Kandavas novada Zemītes pagastā un Jaunpils novada Viesatu pagastā.