google/wiki40b huggingface dataset:
Datu noliktava

Datu noliktava (angļu: Data Warehouse) ir strukturēta saistītu organizācijas vēsturisko datu glabātuve (datubāze). Datu noliktava ir informācijas tehnoloģiju pasākumu komplekss, kurā ietilpst risinājuma ideoloģiskie, tehnoloģiskie un organizatoriskie aspekti.
Tās pamatā ir datubāzu pārvaldības sistēma un lēmumu pieņemšanas atbalsta sistēma. Dati kuri atrodas datu noliktavā parasti ir tikai lasāmi. Dati no OLTP sistēmas tiek iekopēti datu noliktavā tādā veidā, lai ziņojumu izveide un OLAP analīze neizmantotu transakcijas sistēmas resursus un neietekmētu tās stabilitāti. Raksturīgi ir tas, ka dati tiek ielādēti noliktavā ar regulāriem intervāliem, tāpēc datu aktualitāte var nedaudz atpalikt no OLTP sistēmas.

Noliktavas dizains

Eksistē divu veidu arhitektūras - normalizētā datu noliktava un noliktava ar dimensijām.
Normalizētajā noliktavā dati atrodas priekšmetorientētās tabulās trešajā normālformā. Normalizētā noliktava tiek raksturota kā vienkārša izveidošanā un pārvaldīšanā, trūkumi normalizētai noliktavai ir lielais tabulu skaits, kā rezultāts normalizēšanai, un tādēļ, lai iegūtu visu nepieciešamo informāciju jāveic tās iegūšana no daudzām tabulām vienlaikus, kas noved pie sistēmas veiktspējas samazināšanās.
Noliktava ar dimensijām, izmanto shēmu "zvaigzne" vai "sniegpārsliņa". "Zvaigznes" centrā atrodas tabulu dati, un dimensijas veido zvaigznes stari. Dažādu faktu tabulas kopīgi izmanto dimensiju tabulas, kas ievērojami atvieglo datu apvienošanu no vairākām faktu tabulām (piemēram – fakti par pārdošanu un piegādi). Dimensijas bieži vien tiek radītas trešajā normālformā, tostarp, lai protokolētu izmaiņas dimensijās. Galvenā priekšrocība noliktavai ar dimensijām ir vienkāršība un skaidrība izstrādātājiem un lietotājiem, kā arī pateicoties efektīvākai datu glabāšanai un datu dimensijām iespējams vieglāk un ātrāk piekļūt datiem, jo īpaši veicot sarežģītas analīzes. Galvenais trūkums ir daudz sarežģītāka datu sagatavošanas un ielādēšanas procedūra, kā arī dimensiju vadība un maiņa.
Ingvers

Iegūšana

Visvairāk ingvera saknes iegūst Indijā (2008. gadā ieguva ≈420 tūkstošus tonnas), Ķīnā (≈285 tūkstoši), Indonēzijā (≈177 tūkstoši) un Nepālā (≈159 tūkstoši).
Nuri Šahins

Klubu karjera

Šahins ir dzimis Rietumvācijā, kurā viņš arī uzsāka savas futbolista gaitas, pārstāvot jauniešu klubu RSV Meinerzhagen, bet kopš 2000. gada Dortmundes "Borussia" jauniešu klubu.
Dortmundes "Borussia" jauniešu klubā Šahins nospēlēja 5 gadus, līdz 2005. gadā Šahinu izsauca uz Dortmundes "Borussia" pirmo komandu. 2005. gada 6. augustā Šahins, būdams 16 gadus un 335, aizvadīja savu pirmo spēli Dortmundes "Borussia" pirmās komandas sastāvā un kļuva par visu laiku jaunāko spēlētāju, kurš ir aizvadījis spēli Vācijas Bundeslīgā. 25. novembrī Šahins guva savus pirmos vārtus Bundeslīgā, kļūstot arī par Bundeslīgas visu laiku jaunāko vārtu guvēju.
2007. gadā Dortmundes "Borussia" pamainījās galvenais treneris, un līdzšinējais galvenais treneris Bērts van Mārveiks kļuva par Nīderlandes futbola Goda divīzijas kluba Feyenoord galveno treneri. Viņš savā jaunajā klubā vēlējās redzēt tieši Šahinu, un Šahins tika izīrēts Feyenoord uz 2007.-08. gada sezonu. Pēc īres Šahins atgriezās Dortmundē un kļuva par vienu no galvenajiem spēlētājiem komandā, palīdzot uzvarēt 2010.-11. gada sezonā.
2011. gada 9. maijā Šahins parakstīja 6 gadu līgumu par Spānijas La Liga grandu Madrides "Real". Tiek lēsts, ka Madrides klubam spēlētājs izmaksāja 10 miljonus eiro. Pats Šahins pārejas sakarā minēja iespēju spēlēt lielā klubā ar varenu vēsturi un lielisko iespēju trenēties pie portugāļu speciālista Žuze Mourinju. Diemžēl Šahins pirmssezonas sagatavošanās treniņā guva traumu, kuras dēļ viņš tā arī neaizvadīja nevienu pirmssezonas pārbaudes spēli.
2012.—2013. gada sezonas pirmajā pusē tika izīrēts Anglijas Premjerlīgas klubam Liverpool, bet 2013. gada janvārī atgriezās Dortmundes "Borussia". Sākotnēji tika noslēgts īres līgums, bet 2014. gada aprīlī Dortmundes klubs izpirka viņa līgumu.

Karjera izlasē

Lai arī Šahins ir dzimis Rietumvācijā, viņš ir turku izcelsmes, kuru viņš arī izvēlējās pārstāvēt. Pieaugušo Turcijas futbola izlasi Šahins pārstāv kopš 2005. gada. Turcijas izlases sastāvā Šahins ir aizvadījis 52 spēles un guvis divus vārtus. Savus pirmos vārtus Šahins guva pārbaudes spēlē pret Vācijas izlasi.

Personiskie sasniegumi

Nuri Šahins savā profesionālā futbolista gaitās ir triumfējis vienu reizi Nīderlandes kausā futbolā (2007–08) , vienu reizi triumfējis Vācijas Bundeslīgā (2010-11), kurā viņš tika atzīts par sezonas labāko spēlētāju visā līgā. 2005. gada Pasaules U-17 futbola čempionātā Šahins tika atzīts par trešo labāko spēlētāju visā turnīrā, kā arī viņš kļuva par turnīra otro labāko vārtu guvēju.
Igaunijas Evaņģēliski luteriskā baznīca

Igaunijas Evaņģēliski luteriskā baznīca (igauņu: Eesti Evangeelne Luterlik Kirik, EELK) ir luterāņu baznīca galvenokārt Igaunijā. Tā ir Pasaules luterāņu federācijas biedre, Pasaules Baznīcu padomes, Eiropas Baznīcu konferences, kā arī Porvo komūnijas locekle.
Igaunijas Evaņģēliski luteriskā baznīca dibināta 1917. gadā. Tajā ir 164 draudzes un apmēram 180 000 aktīvu locekļu. Pēc Otrā pasaules kara, kad Igaunija atradās PSRS okupācijā, ārpus Igaunijas izveidojās atsevišķa Igaunijas Evaņģēliski luteriskā baznīca, tomēr 2010. gadā abas baznīcas apvienojās. Atšķirībā no konservatīvākās LELB, Igaunijas baznīca kopš 1967. gada ordinē arī sievietes un turpina to darīt. 2014. gadā baznīcā par mācītājiem kalpoja 169 vīrieši un 43 sievietes.
Kopš 2015. gada Igaunijas Evaņģēliski luteriskās baznīcas arhibīskaps ir Urmass Vīlma (Urmas Viilma). Arhibīskapa katedrāle ir Tallinas Doms.
2M1207

2M1207 ir brūnais punduris, kas atrodas 52,4 pc attālumā no Zemes Centaura zvaigznājā. Tās masa ir 0,03 MSUN un tai ir atklāta arī planēta.
Zvaigznes rādiuss ir 0,148 RSUN un tās temperatūra ir 2446 K (2173 °C), tāpēc zvaigzne izstaro gaismu, kuras spektrālais sastāvs ir līdzīgs kvēlspuldzes gaismas spektrālajam sastāvam.
Pēc attēla var redzēt, ka zvaigzne ultravioleto starojumu izstaro ļoti maz, bet infrasarkano - ļoti daudz.
Augstākie primāti

Sistemātikas vēsture

Vecākajās klasifikācijās augstākie primāti jeb īstie pērtiķi tika sistematizēti Simiae jeb Anthropoidea apakškārtā, bet tarsiji un slapjdeguna pērtiķi apakškārtā - Prosimii. Mūsdienās šis iedalījums ir novecojis, lai gan daudzos informācijas avotos tas joprojām ir sastopams. Jaunākajās sistemātikās tarsiji kopā ar augstākajiem primātiem tiek iedalīti sausdeguna pērtiķu apakškārtā (Haplorrhini), bet slapjdeguna pērtiķi slapjdeguna pērtiķu apakškārtā (Strepsirrhini).
Saskaņā ar principu, ka sistemātikā parasti tiek izmantots vecākais no dotajiem zinātniskajiem vārdiem, vārdam Simii (van der Hoeven, 1833) ir priekšroka, salīdzinot ar vārdu Anthropoidea (Mivart, 1864). Tomēr mūsdienās lieto vārdu Simiiformes (Haeckel, 1866), kas īsti neatbilst vispārpieņemtajiem princiem.

Evolūcija

Vecās pasaules pērtiķu un Jaunās pasaules pērtiķu attīstība notika paralēli, neatkarīgi vienai no otras. Jaunās pasaules pērtiķi no pārējiem augstākajiem primātiem atdalījās pirms 40 miljoniem gadu, apdzīvojot tikai Amerikas kontinentus. Toties Vecajā pasaulē attīstījās Vecās pasaules pērtiķi, kas pirms 25 miljoniem gadu sadalījās zemākajos šaurdeguna pērtiķos (Cercopithecoidea) un augstākajos šaurdeguna pērtiķos (Hominoidea).
Baterijas iela (Rīga)

Vēsture

Baterijas iela nosaukumu ieguva kopā ar citām Zaķusalas ielām 1885. gadā (Batteriestraße, Batareinaja ulica).
Gustavs Sule

Biogrāfija

Sule dzimis Tartu 1910. gada 10. septembrī. 1928. gadā viņš uzstādīja Igaunijas vidusskolas rekordus ne tikai šķēpa mešanā, bet arī tāllēkšanā un kārtslēkšanā. Pirms Sules Igaunijas rekords šķēpa mešanā piederēja Aleksandram Klumbergam, tas bija uzstādīts 1921. gadā (63,32 m). Sākot ar 1930. gadu, Sule rekordu pārspēja sešas reizes oficiāli un divreiz — neoficiāli. 1931. gadā viņš šķēpu aizmeta 69,54 m tālumā, kas tobrīd deva otro rezultātu pasaulē pēc bijušā pasaules rekordista Eino Pentilas.
1932. gadā Sule joprojām bija viens no pasaulē labākajiem, uzlabojot Igaunijas rekordu līdz 69,62 m. Viņš būtu medaļas kandidāts 1932. gada Losandželosas Olimpiskajās spēlēs, bet Igaunijas Olimpiskā komiteja nespēja atrast līdzekļus Sules un citu Igaunijas atlētu, kā Arnolda Vīdinga, ceļa izdevumiem, tāpēc viņš palika mājās. 1933. gadā Sulem neizdevās uzlabot Igaunijas rekordu, bet labākais tā gada metiens 69,30 tālumā joprojām deva ceturto tā gada rezultātu pasaulē. 1933. gada Starptautiskajās Universitāšu spēlēs Turīnā viņš ieguva sudraba medaļu, zaudējot ungāram Jozefam Varsegi, bet pārspējot Vācijas pārstāvi Gotfrīdu Veinmanu, kas Olimpiskajās spēlēs bija ceturtais.
1934. gadā Sule pārspēja 70 m barjeru, uzlabojot Igaunijas rekordu līdz 71,48 m un atkal esot otrais gada vērtējumā. Pirmajā Eiropas čempionātā tovasar, kas arī notika Turīnā, viņš aizmeta 69,31 m un ierindojās trešajā vietā pēc labākajiem diviem no 1932. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — Somijas Mati Jervinena un Mati Sipalas. Šajā gadā viņš Tallinas sporta preses kluba vērtējumā tika atzīts par gada sportistu.
Nākamos divus gadus Sulem neizdevās atgūt iepriekšējo formu, 1935. gada rangā esot tikai sešpadsmitais, bet 1936. gadā — vienpadsmitais, lai arī 1935. gada Starptautiskajās Universitāšu spēlēs viņš tika pie bronzas medaļas. Viņš piedalījās 1936. gada Vasaras Olimpiskajās spēlēs Berlīnē, bet sasniedza tikai 63,26 m, ierindojās 11. vietā. 1937. gadā viņš atkal divreiz pārspēja Igaunijas rekordu, aizmetot 72,72 m augustā un 73,31 m oktobrī, gada rangā ierindojoties ceturtajā vietā.
Sule uzstādīja savu labāko rezultātu Tallinā 1938. gada 20. jūnijā, aizmetot 75,935 m. Tobrīd tas deva otro visu laiku labāko rezultātu pēc pasaules rekordista Jervinena. Vēlāk tajā pašā gadā Irjo Nikanens viņu nobīdīja uz trešo vietu, uzstādot jaunu pasaules rekordu, bet Sule palika labāko pieciniekā līdz pat 1953. gadam. Eiropas čempionātā 1938. gada septembrī viņš aizmeta 70,50 m un palika ceturtais pēc Jervinena, Nikanena un Varsegi, pārspējot savu tautieti Frīdrihu Isaku par vienu vietu.
No 1928. līdz 1940. gadam Sule deviņas reizes kļuva par Igaunijas čempionu šķēpa mešanā un vienreiz tāllēkšanā, guva mazākus panākumus kārtslēkšanā, lodes grūšanā, vesera mešanā un desmitcīņā.
Sule nomira no pneimonijas 1942. gada 3. aprīlī izsūtījumā. Kopš 20. gadsimta 50. gadiem Igaunijā notiek Gustava Sules memoriālās sacensības.
Vasja Pircs

Biogrāfija

Vairākus gadu desmitus bijis viens no labākajiem Dienvidslāvijas šahistiem. Uzvarējis savas valsts čempionātos 1935., 1936., 1937., 1948. un 1953. gados. Sekmīgi piedalījies daudzos starptautiskajos turnīros. 1938. gadā uzvarējis turnīrā Polijas pilsētā Lodzā, apsteidzot Saveliju Tartakoveru un Latvijas šahistu Vladimiru Petrovu. 1948. gadā ierindojies 11. vietā pirmajā Pasaules čempiona izcīņas cikla starpzonu turnīrā. 1949. gadā nospēlējis neizšķirti 5:5 (+2, =6, -2) maču ar Pasaules šaha eksčempionu Maksu Eivi. Pārstāvējis Dienvidslāvijas izlasi dažādos šaha komandu turnīros. Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies sešas reizes (1931, 1935-1937, 1950-1954). Kļuvis par uzvarētāju komandu vērtējumā 1950. gadā, kā arī komandas sastāvā izcīnījis 2 bronzas medaļas (1952, 1954). 1931. gadā ieguvis arī sudraba medaļu individuālajā vērtējumā. 1936. gada neoficiālajā šaha olimpiādē izcīnījis sudraba medaļu individuālajā vērtējumā. 1946. gadā Belgradā palīdzējis savas valsts izlasei uzvarēt šaha Balkaniādē, bet 1947. gadā Sofijā kopā ar komandu šajās sacensībās ierindojies otrajā vietā. FIDE 1950. gadā piešķīrusi Pircam starptautiskā meistara (IM), bet 1953. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumus.
Devis nozīmīgu ieguldījumu šaha atklātņu teorijā. Viņa vārdā ir nosaukta viena no mūsdienās popularākajām atklātnēm - Pirca aizsardzība: 1. e4 d6 2. d4 Zf6 3. Zc3 g6.
Deniss de Vrēgts

Biogrāfija

1994. gadā Hengelo uzvarējis Nīderlandes jauniešu šaha čempionātā U16 vecuma grupā. 1998. gadā uzvarējis Eiropas jauniešu šaha čempionātā U18 vecuma grupā, bet nākamajā gadā bijis pirmais šī čempionāta U20 vecuma grupā. 2000. gadā Stambulā bijis iekļauts Nīderlandes izlases sastāvā 34. šaha olimpiādē kā otrais rezervists, taču nav nospēlējis nevienu partiju. 2002. gadā Hogevēnā starptautiskajā šaha turnīrā dalījis otro vietu aiz uzvarētāja Jevgeņija Aleksejeva. 2003. gadā Santodomingo kopā ar Bartošu Socko, Vadimu Milovu, Oleksandru Moisejenko un Liviu-Dīteru Nisipjanu dalījis pirmo vietu starptautiskajā šaha turnīrā.
Par panākumiem turnīros FIDE 2000. gadā Vrēgtam piešķīrusi starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.
1974. gada FIFA Pasaules kauss

Turnīra gaita

Turnīra formāts bija mainījies kopš 1970. gada čempionāta. 1974. gada finālturnīrā piedalījās 16 izlases, kas tika sadalītas četrās grupās katrā pa četrām komandām. No katras grupas 2. kārtā iekļuva 2 spēcīgākās izlases. Otrajā kārtā 8 komandas tika sadalītas 2 grupās. Abu grupu spēcīgākās komandas tikās finālā, bet 2. vietu ieguvējas cīnījās par 3. vietu čempionātā. Ļoti smagnēji turnīru iesāka Dienvidamerikas izlases. Brazīlija un Argentīna iekļuva otrajā kārtā tikai pateicoties labākai vārtu starpībai, bet Urugvaja un Čīle vispār neizkļuva no apakšgrupas. Lielākais grupu turnīra notikums bija abu Vācijas komandu tikšanās - šoreiz pārāki izrādījās VDR, kas pārspēja VFR ar 1-0 un uzvarēja arī apakšgrupā. Tālāk gan veiksmīgāki bija VFR, kas otrajā kārtā uzvarēja B grupā, pārspējot dienvidslāvus, zviedrus un otrās vietas ieguvējus grupā Polijas izlasi. A grupā savukārt neapturami bija Nīderlandes futbolisti, kas neatstāja nekādas cerības brazīļiem, austrumvāciešiem un argentīniešiem. Kopumā Nīderlandes izlasi var uzskatīt par visa čempionāta lielāko pārsteigumu. Nīderlandieši spēlēja tā saucamo Totālo futbolu, kas ir neprognozējams, ātrs, skatāms un uzbrūkošs futbols. Svarīgākā persona Nīderlandes izlasē neapšaubāmi bija uzbrucējs Johans Kruifs.
Spēlē par trešo vietu iepriekšējos Pasaules čempionus Brazīliju ar 1-0 pārspēja poļi, kuru labā vienīgos vārtus guva čempionāta rezultatīvākais spēlētājs Gžegožs Ļato. Finālspēlē tikās neprognozējamā Nīderlande pret pragmatisko VFR. Iesākumā nīderlandieši izvirzījās vadībā ar 1-0, taču vācieši spēja izlīdzināt rezultātu. Izšķirošos vārtus VFR izlasei guva Gerds Millers, izcīnot savai komandai uzvaru ar 2-1. Tā VFR izlase otro reizi savā vēsturē kļuva par Pasaules čempioniem.

Spēle par 3. vietu

6. jūlijs - Minhene
 Brazīlija 0-1 Polija
Bridgestone

Vēsture

Japānis Šodžiro Išibaši (japāņu: 石橋 正二郎 Ishibashi Shōjirō) 1925. gadā Kurumē ģimenes uzņēmumā mazveidā sāka ražot tradicionālās tabi zeķes, tai skaitā ar gumijas zolēm. Viņš vēlējās sākt riepu ražošanu, kas bija tukša tirgus niša Japānā. Tabi zeķu ražotnē tika izveidota riepu nodaļa, un pirmā riepa izlaista 1930. gada 9. aprīlī. 1931. gada 1. martā uz riepu nodaļas bāzes Šodžiro Išibaši dibināja uzņēmumu Bridgestone Tire Co., Ltd. Lai padarītu uzņēmumu starptautiski atpazīstamu, tā nosaukums veidots angļu valodā no Išibaši uzvārda (Ishi = Stone [akmens], Bashi = Bridge [tilts]). 1934. gadā Kurumē uzcelta jauna rūpnīca. 1935. gadā sākta golfa bumbiņu ražošana. 1937. gadā galvenais birojs pārcelts uz Tokiju un uzņēmuma nosaukums mainīts uz Nippon Tire Ltd.
Otrā pasaules kara laikā gandrīz visa uzņēmuma produkcija tika izmantota kara vajadzībām. Kara laikā tika sagrauta galvenā bitoja ēka Tokijā, bet ražošanas cehi palika neskarti.
1950. gados uzņēmums atgrieza iepriekšējo nosaukumu Bridgestone Tire Co., Ltd.. Veikta visu ražotņu modernizācija. 1951. gadā uzņēmums pirmais Japānā sāka ražot riepas ar viskozajām šķiedrām. 1959. gadā sākta neilona riepu ražošana.
1960. gadā uzcelta jauna rūpnīca Tokijā. 1961. gadā Bridgestone akcijas sāka kotēt Tokijas fondu biržā. 1962. gadā Tokijas rūpnīcā atklāts Tehniskais centrs pētījumu un jaunu tehnoloģiju izstrādes veikšanai. 1962. gadā izlaistas radiālās riepas smagajām mašīnām, 1964. gadā — radiālās riepas vieglajām mašīnām. 1965. gadā Singapūrā atvērta pirmā ārvalstu ražotne pēc kara. 1967. gadā ASV dibināts meitas uzņēmums riepu pārdošanai ASP tirgū. 1960. gados Bridgestone sāka ražot velosipēdus, kā arī iegādājās vieglo un smago mašīnu rūpnīcu.
1972. gadā Brizelē atvērta Bridgestone pārstāvniecība Eiropā. 1976. gadā atvērtas rūpnīcas Indonēzijā un Irānā. 1979. gadā sākta alumīnija disku ražošana.
1980. gadā Bridgestone nopirka uzņēmumu Austrālijā, kas ražoja riepas un citu produkciju. 1982. gadā izlaista Japānā pirmā ziemas riepa bez radzēm. Lai uzlabotu uzņēmuma identitāti, 1984. gadā Bridgestone Tire Co., Ltd. tika pārdēvēts par Bridgestone Corporation. No Firestone Tire and Rubber Company nopirkta riepu rūpnīca Tenesī. 1988. gadā par 2,6 miljardiem USD nopirkts viss uzņēmums Firestone Tire and Rubber Company, kas bija otrs lielākais riepu ražotājs ASV. Ar Firestone iegādi Bridgestone rīcībā nonāca daudzas ražotnes Ziemeļamerikā, Latīņamerikā, Eiropā un citās vietās.
1990. gados jaunas rūpnīcas uzceltas Taizemē, Indijā, Polijā, Ķīnā, ASV un citur.
2003. gadā no Somijas mobilo telefonu ražotāja Nokia nopirktas tam piederošās riepu ražotāja Nokian Renkaat akcijas. 2007. gadā iegādāts ASV riepu izplatītājs Bandag, Inc.
5000 metri

5000 metri ir īsākā garā distance vieglatlētikas sacensībās stadionā.
5000 m ir iekļauta Olimpisko spēļu vieglatlētikas sacensību programmā. Vīrieši Olimpiskajās spēlēs sacenšas kopš 1912. gada, sievietes — kopš 1996. gada.
Pasaules rekords 5000 m vīriešiem ir 12:37,35 min un pieder Kenenisam Bekelem no Etiopijas, uzstādīts 2004. gada 31. maijā. Pasaules rekords 5000 m sievietēm ir 14:11,15 min un pieder Tirunešai Dibabai no Etiopijas, uzstādīts 2008. gada 8. jūnijā.
Latvijas rekords 5000 m vīriešiem ir 13:24,2 min un to 1971. gada 18. jūlijā uzstādīja Juris Grustiņš. Latvijas rekords 5000 m sievietēm ir 14:47,71 min un tas pieder Jeļenai Prokopčukai, uzstādīts 2000. gada 1. augustā.
Kahovka

Vēsture

Dibinājis 1492. gadā Krimas hans Mengli I Girejs kā Islamkermenas (اسلام كرمان) cietoksni. Cietokšņa vietā 1791. gadā tika uzbūvēta tagadējā pilsēta un nosaukta par godu krievu karavadoņiem, brāļiem Nikolajam un Vasīlijam Kahovskiem. Pilsētiņa attīstījās kā tirdzniecības centrs. Līdz 1840. gadā Kahovkai bija slobodas statuss, vēlāk — miests, no 1918. gada — pilsēta. Krievijas pilsoņu kara laikā pie Kahovkas norisinājās nozīmīgas cīņas starp Sarkano armiju un Vrangeļa Balto armiju. Mūsdienās mašīnbūves un pārtikas rūpniecības centrs.
Olafs Brūvers

Biogrāfija

Dzimis 1947. gada 26. augustā, Rīgā. 1974. gadā apcietināts sakarā ar anonīmas aptaujas par dzīvi padomju iekārtā rīkošanu, notiesāts ar sešiem mēnešiem labošanas darbu. 1976. gadā devās trimdā. 1982. gadā ieguva maģistra grādu mitoloģijas zinātnēs, bet 1992. gadā doktora grādu misijas zinātnēs.
1993. gadā tika ievēlēts par 5. Saeimas deputātu no KDS. No 1993. līdz 1994. gadam ir ārlietu valsts ministrs. 1995. gadā ievēlēts par 6. Saeimas deputātu no DP "Saimnieks". No 1997. līdz 2005. gadam bija Valsts cilvēktiesību biroja direktors. Kopš 2007. gada četrus gadus bijis biedrības "Latvijas Sarkanais krusts" prezidents.
Kibergoti

Kibergoti ir noteiktas subkultūras pārstāvji, kas dažkārt uzskatīti kā piederīgi gotiem, kuriem ir noslieces uz kiberpanku stilu un tumšo elektronisko mūziku.
Pirmais termina "kibergots" (Cyber Goth) pielietojums ir attiecināms uz lomu spēlēm 1990. gadā (filma Bladerunner). "Alien Sex Fiend" tiek uzskatīta par pirmo kibergotisko grupu. Subkultūras sākums skaitās ap 1997.—1999. gadu.

Kibergotu estētika

Kibergoti kultivē kiborga un postcilvēka ideālu. Parasti viņi klausās industriālo vai postindustrialo (EBM, tumšo elektro, dažreiz arī power noise) mūziku, lasa kiberpanku literatūru un skatās anime. Kibergoti pulcējas klubos, dzer kokteiļus, dejo, dzīvo naktsdzīvi.

Kibergotu izskats

Spīdīgi zābaki uz augsta papēža vai platformas ar daudzām dzelzs sprādzēm.
Spīdīgas (gaismu atstarojošas) pieguļošas melnas bikses, krekli ar atribūtiku un uzrakstiem, topiņi, sintētiskas vestes ar rāvējslēdzēju, apmetņi. Dažreiz kibergoti izmanto arī militāro stilu.
Meitenēm parasti ir lateksa minisvārki ar horizontāli strīpotām zeķubiksēm un uzroceņiem. Topiņi ar lielu izgriezumu un atsegtu vēderu.
Matu krāsa kibergotiem parasti ir radioaktīvā krāsā (zaļā, zilā, sarkanā, violetā). Mati bieži ir sapīti „dredos”, bizītes vai matos ir iepīti vadi. Ļoti populāri ir pīrsingi — jo vairāk, jo labāk. Parasti caurdur seju visās iespējamās vietās — ausīs, degunā, lūpās, uzacīs.
Kibergotu grims parasti ir ļoti agresīvs — arī ar radioaktīvām krāsām.
Valsts (Platons)

"Valsts" (grieķu: Πολιτεία) ir dialogs, kura autors ir Platons. Viņš to sarakstīja apmēram 380. gadā p.m.ē. Šajā darbā Sokrats un vairāki citi atēnieši un ārzemnieki diskutē par taisnīgumu, tā nozīmi, kā arī par to, kas ir ideāla valsts un kādiem jābūt cilvēkiem.
"Valsts" ir Platona slavenākais darbs, tāpat tas tiek uzskatīts par vienu no vēsturiski un intelektuāli ietekmīgākajiem darbiem filozofijā un politikas teorijā. Nav precīzi zināms, kad šie dialogi ir notikuši, pastāv uzskats, ka tas ir noticis Peloponēsas kara laikā. Darbs ir ticis izdots arī latviešu valodā.
Bejs

Osmaņu beji

Osmaņu impēriju dibināja osmaņu beji, un šis tituls saglabājās pirmajiem trim osmaņu valdniekiem - osmaņu teritorija bija viena no vairākām turku gazi Anatolijas bejlikiem, kuros Anatolija bija sašķēlusies pēc seldžuku Ikonionas sultanāta sabrukuma. Valsts galvaspilsēta bija Bursa un līdz 1336. gadam tā bija spējusi anektēt tikai Karasijas bejliku (rietumos pie Marmora jūras). 1383. gadā bejam Muradam I Kairas ēnu kalifs piešķīra titulu „sultāns”.
Beja tituls saglabājās arī turpmāk - rangu tabulā bija starp pašā un aga - tas bija bijušo galvaspilsētu Bursas un Edirnes vietvalžiem, Samosas salas vietvaldim, Valahijas un Moldāvijas gospodariem. Province vai teritorija, kuru pārvaldīja bejs, bija bejlika.
Titulu bejs lietoja tiem virsniekiem un amatpersonām, kurām pēc sociālā ranga nevarēja dot tik augstu titulu kā pašā un šis tituls līdz ar to kļuva par apzīmējumu nedaudz zemākai pakāpei par pašā, bet augstāks par "aga" un efendi. Tomēr, šie divi zemākie tituli bieži tika lietoti kopā bejs efendi, ar ko apzīmēja imperatoriskās princeses vīru (pilns apzīmējums: Damadi Šahjari (vārds) bejs efendi) un dēlu (Sultanzade (vārds) bejs efendi), bet viņu dēlus sauca par bejzade (beja dēls), kas faktiski bija apzīmējums princeses mazdēlam.
19. gadsimtā Osmaņu impērijā ar bejs apzīmēja pilsoņus, tāpat kā britu sers. Saskaņā ar turku valodas tradīcijām, apzīmējums bejs seko pēc uzvārda, tāpat kā latviešu valodā kungs. Mūsdienās Turcijā un Azerbaidžānā par beju sauc pieklājības formā jebkuru vīrieti.
Līdzenumu algonkinu valodas

Atzars

Līdzenumu algonkinu valodas gan fonētiski, pan leksiski visai spēcīgi atdalījušās no protoalgonkinu valodas (pirmvaloda, no kuras cēlušās visas algonkinu valodas). Piemēram, protoalgonkinu *keriwa ("ērglis") šeijenu valodā pārveidojies par netse;
protoalgonkinu *veθali ("viņas vīrs") arapahu valodā pārveidojies par ííx;
*nepyi ("ūdens") atsinu par nic;
*waˈposwa arapahu valodā kļuvis par nóóku;
*maθkwa ("lācis") arapahu valodā par wox un *sakimeˈwa ("muša") par noubee;
*eθkweˈwa ("sieviete") arapahu par hisei, siksiku aakííwa, šeijenu hé'e un groventru iiθe.
Sēra korķis

Sēra korķis (latīņu: cerumen impaction) ir ausu sēra — biezas, dzeltenbrūnas substances, ko izstrādā t.s. sēra dziedzeri auss ejā — masa, kas nosprosto ārējo auss eju. Parasti ausu sērs pats atslāņojas un izdalās, bet, ja tas sastrēgst ārējās auss ejā, tas kļūst cietāks, sakrājas un noslēdz šo eju. Dažkārt korķi ausīs mēdz veidoties, ja sēram ir pārāk viskoza konsistence, kā rezultātā tas neatslāņojas nemaz. Korķa veidošanās dēļ pasliktinās dzirde un dažkārt rodas sāpes. Ja ausī iekļūst ūdens, sērs uzbriest un rada pēkšņu dzirdes pavājināšanos vai pat īslaicīgu kurlumu. Ja ausī ir sēra korķis, nav ieteicams tīrīt tās ar vates kociņiem, jo tādā veidā var iegrūst sēra korķi tālāk, kur tas var nonākt uz bungplēvītes. Cilvēkam ar sēra korķi nav ieteicams saaukstēties, jo var rasties iekaisums.