google/wiki40b huggingface dataset:
Upurēšana (filma)

Filmas tapšana

Filmas ideja balstīta uz kinoscenārija "Ragana", ko sarakstījuši brāļi Strugacki.
Tarkovskis vairākas dienas tika meklējis vietu, kur uzņemt atomkatastrofas un panikas ainu. Tādu viņš atrada — tas bija tunelis, kāpnes un neliels laukumiņš priekšplānā. Tur arī tika nofilmēta šī šausminošā un vienlaikus brīnišķā aina. Kādu laiku vēlāk tieši šajā vietā notika slepkavība — šeit tika nogalināts Zviedrijas premjerministrs Ūlofs Palme. Slepkava bija stāvējis tai pašā vietā, kur filmēšanas laikā atradās kamera.
"Filma speciāli tiek veidota tā, lai tā būtu dažādi interpretējama", — rakstīja Tarkovskis. "Es vēlējos parādīt, ka cilvēki var atjaunot saikni ar dzīvi, atjaunojot tos pamatus, uz kuriem balstās viņu dvēsele... Upurēšana ir tas, kas katrai paaudzei jāizdara savu bērnu labā: jāziedo sevi".

Sižets

Gotlandes salā dzīvo Aleksandrs — rakstnieks, žurnālists, bijušais aktieris. Filmas darbība norisinās viņa dzimšanas dienā. Viņam ir sieva Adelaida, meita Marta un dēls, mazs puisēns, kurš pēc balss saišu operācijas vairs nerunā. Aleksandrs kopā ar Mazo stāda koku. Pastnieks Oto, bijušais vēstures skolotājs un filozofs, atnes viņam pastkarti "Daudz laimes dzimšanas dienā!" Vēlāk atbrauc ārsts Viktors, viņa ģimenes draugs.
Mājā sapulcējušies, filmas varoņi aplūko grāmatas, ikonas, 17. gadsimta Eiropas kartes, gremdējoties pagātnē, kur sakņojas viņu ticība un izcelsme. Mājkalpotāja Jūlija gatavo pusdienas. Tiek ievērota istabenes Marijas dīvainā uzvedība. Oto teic, ka viņš kolekcionē "dīvainus un neizskaidrojamus notikumus". Kad viesi gatavojas sēsties pie galda, pa radio tiek paziņots, ka sācies kodolkarš. Aleksandrs izmisumā paziņo, ka upurēs visu, kas viņam ir dārgs ("Atdošu tev visu, kas man ir: māju, ģimeni, Mazo"), lai tas viss beigtos. Oto domā, ka Marija ir ragana, viņš iesaka Aleksandram doties prom un pārgulēt ar Mariju, ko Aleksandrs arī izdara.
Nākamajā rītā viss šķiet normāli, it kā nekas nebūtu noticis. Taču Aleksandrs nav aizmirsis Dievam doto solījumu. Viņš pierunā ģimeni doties pastaigā un tikmēr aizdedzina māju. Ugunsgrēku pamanījuši, tuvinieki steidzas atpakaļ. Kad ierodas Marija, Aleksandrs grib pieiet pie tās, taču ģimene viņu apstādina. Parādās ātrās palīdzības auto, divi mediķi steidzas pie Aleksandra un aizved to. Marija uz velosipēda seko mašīnai, taču apstājas pie iestādītā koka, kuru Mazais laista. Kad Marija ir aizbraukusi, Mazais, pie koka gulēdams, izteic savus vienīgos vārdus šai filmā: "Iesākumā bija vārds. Tēt, kāpēc?" Tāpat kā filmas sākumā, skan Baha "Mateja pasija".
Kibeles tipa asteroīds

Kibeles tipa asteroīdi ir asteroīdu grupa ar līdzīgām orbītām un fiziskajiem parametriem. Atrodas asteroīdu joslas ārējā malā, grupas asteroīdu orbītu lielās pusasis ir no 3,27 AU līdz 3,7 AU, ekscentricitāte mazāka par 0,3, inklinācija < 25°. Grupa nosaukta asteroīda 65 Kibele vārdā. Domājams, ka grupas asteroīdi radušies no viena kopēja objekta, kurš senatnē izjucis trieciena rezultātā.
Grupas nozīmīgākie pārstāvji ir 87 Silvija, 65 Kibele, 107 Kamilla, 121 Hermione un 76 Freija.
Mikolajiva (Ļvovas apgabals)

Vēsture

Ar Polijas karaļa atļauju dibināta 1570. gadā. Ietilpa Žečpospoļitā. Pēc Polijas pirmās dalīšanas 1772. gadā pilsēta iekļāvās Austrijas impērijā.
Pēc Pirmā pasaules kara Mikolajiva tika iekļauta jaunizveidotajā Polijas valstī. Sākoties Otrajam pasaules karam, pamatojoties uz Molotova-Ribentropa paktu, Mikolajivu ieņēma PSRS karaspēks. Pēc Vācijas uzbrukuma PSRS Mikolajivu ieņēma vācu karaspēks un iekļāva Ģenerālgubernatūras sastāvā.
Pēc Otrā pasaules kara lielākā daļa atlikušie poļu iedzīvotāji pārcēlās vai tika padzīti uz dzīvi Polijā, sevišķi uz tās rietumu apgabaliem, no kuriem savukārt tika padzīti vācieši. Līdz 1991. gadam Mikolajiva atradās Ukrainas PSR sastāvā.
Mikalojs Konstantīns Čurļonis

Dzīvesgājums

Dzimis 1875. gadā Senoji Varēnā kā vecākais bērns lietuviešu cilmes ērģelnieka Konstantīna Čurļāņa un viņa sievas  Adeles, dzimušas Radmanes (Radmann), deviņu bērnu ģimenē. Ģimenes pirmā sadzīves valoda bijusi poļu valoda. 1878. gadā ģimene pārcēlās uz Druskininkiem, kur tēvs dabūja pilsētas ērģelnieka vietu. 
Jau agrā bērnībā Čurļonis parādīja muzikālās dotības. No 1889. līdz 1893. gadam mācījās kņaza Mihala Oginska mūzikas skolā Pluņģē. No 1894. līdz 1899. gadam studēja kompozīciju un klavierspēli Varšavas Konservatorijā, bet no 1901. līdz 1902. gadam papildinājās Leipcigas Konservatorijā. 
Pēc kņaza Oginska nāves Čurļonis zaudēja viņa materiālo atbalstu un bija spiests atgriezties dzimtenē. No 1904. līdz 1906. gadam viņš mācījās gleznošanu Varšavas Mākslas akadēmijā. 1905. gadā devās ceļojumā uz Kaukāza kalniem.
Pēc 1905. gada revolūcijas, kad Lietuvā atdzīvojās kultūras dzīve, viņš sāka identificēt sevi par lietuvieti. 1907. gadā Čurļonis kļuva par vienu no Lietuvas Mākslas savienības dibinātājiem un piedalījās Pirmās Lietuviešu Mākslas izstādes veidošanā Viļņā. Šajā laikā viņš pēc Lūznavas muižas īpašnieces ielūguma vasarās mitinājies un gleznojis viesu mājā muižas parka teritorijā un Rāznas ezera krastā (tagad tur atrodas Latgales novada rehabilitācijas centrs "Rāzna").  
1909. gadā Čurļonis apprecējās ar mākslas kritiķi Sofiju Kīmantaiti un devās uz Pēterburgu, kur dzīvoja trūkumā un nesekmīgi centās gūt atzīšanu. 
1909. gada beigās viņš iegrima dziļā depresijā un 1910. gadā tika ievietots psihiatriskajā slimnīcā Varšavas pievārtē, kur 1911. gada pavasarī mira no pneimonijas. Apglabāts Rasu kapos Viļņā.

Pēcnāves atzīšana

1911. gadā Viļņā un Kauņā, vēlāk arī Maskavā un Pēterburgā notika Čurļoņa piemiņas izstādes.
1913. gadā Krievijas impērijas polārā ekspedīcija Čurļoņa vārdā nosauca kalnu Franča Jozefa Zemē (krievu: Гора Чурляниса - Čurļāņa kalns). 
1957. gadā lietuviešu kopiena atklāja Čikāgas Čurļoņa Mākslas galeriju (Čiurlionis Art Gallery), bet 1963. gadā viņa tēva mājās Druskininkos atklāja memoriālo muzeju.
Dinaburgas pils

Dinaburgas pils (vācu: Dünaburg) jeb Vecdaugavpils (Alt-Dünaburg) bija 1275. gadā dibināta Livonijas ordeņa pils Daugavas labajā stāvkrastā tagadējā Naujenes pagastā. Tā bija Daugavpils komturu rezidence 1367. — 1559. gadā.

Vēsture

1209. gadā lietuviešu sabiedrotais Jersikas ķēniņš Visvaldis pēc zaudējuma krustnešiem bija spiests kļūt par bīskapa Alberta vasali, pretī dabūdams savas valsts daļu (Lotigolu) kā lēni. Domājams, ka tagadējais Daugavpils novads ar Naujenes pili (Novene) palika Visvalža valdījumā līdz viņa nāvei 1239. gadā, kad ar bīskapa Nikolaja atļauju Jersikas valsti ieguva Livonijas ordenis. 1230. gadā Jersikas Visvaldis savā zemē pie Līksnas upītes atļāva nodibināt katoļu ticības sludinātāju misiju. Pēc Lietuvas dižkunigaiša Mindauga nogalināšanas 1264. gada 23.decembrī Polockas un Vitebskas kņazs Gerdenis Rīgā noslēdza līgumu ar Rīgas pilsētas rāti un Livonijas ordeņa mestru Konrādu fon Mandernu, kurā apņēmās atkāpties no Lotigolas zemes un "nepretendēt uz to zemi, ko Polockas kņazs Konstantīns bija atdevis ordeņa mestram un brāļiem [..], kas pakļauti Rēznai" (Mākoņkalna pilskalnam pie Rāznas ezera?). Savukārt Livonijas ordenis atteicās no pretenzijām uz Polockas zemi.
Pēc lietuviešu karagājieniem pāri Daugavai un Dubnas kaujas Livonijas ordeņa mestrs Ernests no Raceburgas izplānoja jauna "Daugavas cietokšņa" (Dünaburg) celšanu pie latgaļu Naujenes pils. Dinaburgas pils celšanas gads nav precīzi zināms, bet pieņem, ka tas varējis notikt ap 1275. gadu, taču ne vēlāk par 1277. gadu. Pēc cita uzskata pils uzcelta jau 1273. — 1274. gadā. Lietuvas dižkunigaitis Traidens ar lielu karaspēku, kurā bija arī loka šāvēji no Zelta Ordas pakļautajām Polockas, Vitebskas un Smoļenskas kņazu zemēm. Apvienotais karaspēks četras nedēļas aplenca Dinaburgas pili, bet nespēja to ieņemt un nodedzināt. Tomēr 1281. gadā Lietuvas ķēniņš Traidenis iekaroja Jersikas pili un apmainīja to pret Livonijas ordenim piederošo Dinaburgas pili.
1313. gadā mestrs Gerhards fon Jorke atjaunoja Dinaburgas pili, bet 1396. gadā to atkal nopostīja lietuvieši. 1403. un 1418. gadā dižkunigaitis Vītauts Dižais atkārtoti nopostīja cietoksni. 1413. -1414. gada ziemā Dinaburgas pili (Dimmebourg) apmeklēja ceļojošs viduslaiku bruņinieks un diplomāts Žilbērs de Lanuā, kas tālāk devās uz Lietuvu. 1481. gada februārī Livonijas-Maskavijas kara laikā krievu karaspēks četras nedēļas ar ārkārtīgu nežēlību siroja Vidzemē un Latgalē.
Pēdējais Daugavpils komturs Georgs līdz 1559. gadā bija spiests atstāt Dinaburgas cietoksni, jo Livonijas ordenis ieķīlāja Daugavpili Lietuvas dižkunigaitim un Polijas karalim Sigismundam II Augustam. 1577. gadā Livonijas kara laikā Krievijas cars Ivans IV pilnībā sagrāva seno pili un tirdzniecības apmetni pie tās un nodibināja jaunu nocietinājumu — Dinaburgas skansti 19 km lejpus Dinaburgas pils. Pie bijušās Dinaburgas pils izveidojās Hofzumbergas (Hof zum Berg), vēlāk Hoftenbergas muiža.
DATRON

Ražošana

Kompānijas galvenie produkti ietver ātrgaitas frēzēšanas (angliski: HSC-milling) un 3D gravēšanas iekārtas. Kā arī nodarbojas ar instrumentu ražošanu augsta ātruma apstrādei.

Uzņēmums specializējas arī iekārtu ražošanā, kuras pielāgotas izmantošanai stomatoloģijas nozarē (dentālajām, protezēšanas vajadzībām) zobu protēžu izgatavošanai.
Papildus mehāniskās apstrādes iekārtu ražošanai, uzņēmums izgatavo dozēšanas sistēmas (angliski: dispensing systems), šķidrās blīvējuma masas un līmes uzklāšanai detaļu montāžas procesā.

Augstu apgriezienu frēzēšanas iekārtas

Augstu apgriezienu mehāniskā apstrāde (angliski: High Speed Machining) ir viena no mūsdienu tehnoloģijām, kura, salīdzinot ar parasto, mehānisko apstrādi ļauj palielināt materiāla apstrādes efektivitāti, precizitāti un kvalitāti, tajā pašā laikā samazinot apstrādes laiku un izmaksas.
Augstu apgriezienu CNC frēzēšanas iekārtas ar apstrādes ātrumu līdz 60000 apgr./min ir piemērotas, lai samazinātu ražošanas cikla laiku, vienlaikus uzlabojot produkcijas kvalitāti un elastību. Šāda tipa iekārtas izmanto dažādu objektu izgatavošanai sākot ar sīkām detaļām, priekšējiem paneļiem, elektronikas ražošanā, 2D/3D gravēšanā, prototipēšanā, alumīnija profilu apstrādē un lielformāta alumīnija plāksnēm, kā arī zobu protezēšanai.

Dozēšanas sistēma

Šādas sistēmas paredzētas precīzai un ātrai līmēšanai un hermetizācijai, kā arī nodrošina augstāko iespējamo ražošanas procesa drošību un elastību, apvienojot elektronisko padeves galvu un patentētu kontroles programmatūru. Šādas iekārtas darbojas neatkarīgi no spiediena un viskozitātes, neprasot papildus korekcijas modificētos ražošanas apstākļos. Sistēma tiek plaši pielietota elektronikas iekārtu montāžai, lai nodrošinātu ātru un efektīvu montāžu un aizsardzību no ārējo apstākļu (mitruma, putekļu u.c.) kaitīgās ietekmes.
Pitoni

Angolas pitons

Angolas pitons (Python anchietae) ir sastopams Angolā un Namībijā. Angolas pitons ir ļoti tuvu radniecisks karaliskajam pitonam (P. regius).

Īsais pitons

Īsais pitons (Python curtus) ir sastopams Dienvidaustrumāzijā.

Tīģerpitons

Tīģerpitons (Python molurus), dažreiz saukts arī par Indijas pitonu, ir sastopams Āzijas dienvidos. Šī ir lielākā čusku suga, kura dzīvo Indijā. Tīģerpitons var norīt vienā piegājienā 50 kg smagu medījumu un to viņš sagremo vairākas nedēļas. Ir atklāts, ka šajā laikā, kad tiek sagremots ēdiens, tīģerpitona sirds palielinās par 40% un arī vielmaiņas ātrums pieaug 40 reizes. Pēc ēdiena sagremošanas pitona sirds atgūst sākotnējos izmērus.

Karaliskais pitons

Karaliskais pitons (Python regius) ir sastopams Āfrikā. Šis ir mazākais Āfrikā dzīvojošais pitons un ir populārs ar to, ka iznīcina žurkas.

Tīklainais pitons

Tīklainais pitons (Python reticulatus) ir sastopams Dienvidaustrumāzijā. Šī ir garākā čūska Vecajā Pasaulē un joprojām sacenšas ar Dienvidamerikas zaļo anakondu (Eunectes murinus) par pasaulē garākās čuskas titulu.

Āfrikas klinšu pitons

Āfrikas klinšu pitons (Python sebae) ir sastopams Āfrikā uz dienvidiem no Sahāras tuksneša. Tā ir viena no lielākajām pasaules čūskām.

Timoras pitons

Timoras pitons (Python timoriensis) ir sastopams Dienvidaustrumāzijā. Šī suga ir pitonu pundurforma.
S/2004 N 1

Atklāšana un nosaukums

Pavadonis tika atklāts 2013. gada 1. jūlijā, kad M.Šovalters analizēja Habla kosmiskā teleskopa 2009. gada attēlus ar Neptūna gredzeniem. Pētot attēlus, viņš ieraudzīja sīku punktiņu ārpus gredzeniem. Pārbaudot agrāk uzņemtos attēlus, punkts joprojām bija redzams. Tam varēja izsekot līdz pat 2004. gadam.
Pavadonim ir piešķirts pagaidu apzīmējums S/2004 N 1. Astronomu komanda plāno ieteikt Starptautiskajai Astronomijas savienībai pavadoņa nosaukumu, kas būs saistīts ar grieķu mitoloģijas tēliem Neptūnu vai Poseidonu.

Orbīta un fizikālie parametri

S/2004 N 1 ir mazākais no Neptūna zināmajiem pavadoņiem. Tā diametrs nepārsniedz 20 km. Tiek uzskatīts, ka tā virsma ir līdzīga kā pārējiem Neptūna iekšējiem pavadoņiem un ir „netīra asfalta’’ krāsā. S/2004 N 1 orbīta atrodas starp Lārisu un Proteju. Starp Lārisu un S/2004 N 1 pastāv 3:5 orbitālā rezonanse (atšķirība ~1%), bet starp S/2004 N 1 un Proteju tā ir 5:6 (atšķirība 0.1%).
Ergenekon

Saistība ar PKK

Atsevišķi laikraksti norāda uz iespējamo Ergenekon saistību ar PKK (Kurdistānas Strādnieku partija). Tiek uzskatīts, ka bijušais PKK vadītājs Šemdins Sakiks savās liecībās paskaidrojis, ka ar viņa grupu cieši sadarbojas Ergenekon grupējums un dažkārt pat esot kopīgi strādājuši. Saskaņā ar Sakika teikto, viņu Turcijā nogādājuši vairāki turki ar Mahmutu Jildirimu, jeb "Zaļo" (turku: Yeşil) priekšgalā. "Zaļais" ir organizētās noziedzības līderis un tiek meklēts saistībā ar vairākām slepkavībām. Ješila vārds minēts arī ziņojumā par Susurlukas skandālu.
Sakiks arī teicis, ka Ergenekon savu nodomu īstenošanā plānojuši sadarboties ar vairākām teroristiskām organizācijām, tai skaitā ar PKK. "Sadarbību īstenoja ar Dou Perinčeka (Strādnieku partijas vadītājs) un citu personu starpniecību, kuru starpā bija arī Džemils Bajiks (viens no PKK vadītājiem)," sacījis Sakiks.
Minētos apgalvojumus nav apstiprinājusi neviena tiesībsargājoša institūcija. Sakika liecības nav oficiāli publicētas un tādēļ augstāk minētie apgalvojumi nav uzskatāmi par oficiālu informāciju.
Andrejs Inkulis

Darbošanās pašvaldībās un uzņēmējdarbībā

A. Inkuļa vadības laikā Rīgas pilsētā norisinājās pāreja no sociālistiskās plānošanas uz tirgus ekonomiku, uzsākta pilsētas uzņēmumu privatizācija, veikta pilsētas īpašumu apzināšana. Inkulis bija viens no cilvēkiem, kuri 1994. gada oktobrī parakstīja vēstuli toreizējam Valsts prezidentam Guntim Ulmanim un premjeram Mārim Gailim, lūdzot mainīt drošības līdzekli aizdomas par izspiešanu apcietinātajam Ivanam Haritonovam. 1995. gadā Inkulis parakstīja lūguma vēstuli Latvijas Pilsonības un imigrācijas dienestam pagarināt uzturēšanās atļauju uzņēmējam Viktoram Tobengauzam, kura vadītā firma "Kings Motor Oils ASV" bija apsūdzēta par krāpšanu lielos apmēros. Rīgas tiesu apgabala prokuratūra 1999. gadā Inkulim uzrādīja apsūdzību par mantas piesavināšanos lielos apmēros, parakstot Jūrmalas Domes galvojumu i/u "Dita" īpašniekam Andrim Tiltniekam, lai tas no "Parex bankas" varētu saņemt 150 000 latu lielu kredītu, tomēr 2000.gadā Jūrmalas pilsētas tiesa Inkuli attaisnoja nozieguma sastāva trūkuma dēļ.
Inkuļa vadītā "Eldikrija" būvēja darījumu un dzīvojamo ēku "Centra nams" Republikas laukumā 3 Rīgā. Viņa vadītā sabiedrība un Igaunijas pilsoņa P. Tominga vadītā "NCC Konstrukcija" realizēja arī celtniecības darbus Maskavas ielā Rīgā. 2008. gada martā Korupcijas novēršanas un apkarošanas biroja darbinieki aizturēja A. Inkuli viņa vadītā uzņēmuma telpās.
Par kukuļa došanu pēc krimināllikuma 323. panta 1. daļas apsūdzētajam Tomingam, kā arī Inkulim prokurors Leja tiesas debatēs bija lūdzis piemērot naudassodu 120 minimālo mēnešalgu (21 600 latu) apmērā. Viņi abi savu vainu atzina un palīdzēja izmeklēšanā, kas, pēc prokurora domām, mīkstina šo apsūdzēto atbildību. Apsūdzētā Inkuļa aizstāvis advokāts Uģis Grūbe lūdza savus aizstāvamos atbrīvot no kriminālatbildības, norādot, ka no šiem apsūdzētajiem kukulis esot ticis izspiests, tāpēc viņiem faktiski nav bijušas citas iespējas, kā samaksāt prasītās naudas summas.
Flandrijas klasikas

Flandrijas klasikas ir oficiāla sadarbība starp Flandrijā notiekošo klasisko riteņbraukšanas sacensību organizatoriem. Tā tika izveidota 2010. gadā apvienojot sešas sacensības, no kurām par svarīgāko tiek uzskatīta Flandrijas tūre, kura ir viena no klasikas pieminekļiem. Organizācijā nav iekļautas tādas svarīgas sacensības kā E3 Harelbeke un Kīrne—Brisele—Kīrne.

Mērķis

Flandrijas klasiku mērķis ir nodrošināt flāmu klasiku atrašanos starptautiskajā riteņbraukšanas sacensību kalendārā. To darot, organizācija uzlabo mazāku flāmu sacensību reputāciju. Sadarbība jau nodrošinājusi labākus datumus trijām no sacensībām: Gente—Vevelgema notiek svētdienā starp Milāna—Sanremo un Flandrijas tūri; Grote Scheldeprijs notiek starp Flandrijas tūri un Parīze—Rubē un Brabantse Pijl notiek pirms Ardēnu klasikām, kuras sastāv no Amstel Gold Race, La Flèche Wallonne un Ljēža—Bastoņa—Ljēža.
Velimirs Kalandadze

Šaha kompozīcija

Kopš 1956. gada publicējis vairāk nekā 150 šaha etīdes. No 1965. līdz 1985. gadam piedalījies desmit PSRS individuālos šaha kompozīcijas čempionātos (1983. gadā 14. čempionātā — 4. vieta) un daudzos konkursos. Tajos ieguvis vairāk nekā 80 atzinības, tai skaitā 15 godalgas. Specializējies torņu galotņu sastādīšanā.
No 1984. gada starptautiskais meistars un no 1993. gadā starptautiskais tiesnesis šaha kompozīcijā.
Arvīds Lepiks

Biogrāfija

Mācījies Biķernieku draudzes skolā un Pētera I reālskolā, studējis Rīgas Politehniskā institūta Mehānikas nodaļā.  To beidzot 1913. gadā, ieguvis inženiera tehnologa grādu un savas inženiera gaitas sācis Priekuļos lauksaimniecības izmēģinājumu stacijā. No 1913. līdz 1915. gada bijis vadītāja palīgs. Kara gados strādājis dažādās lauksaimniecības mašīnbūves un zinātniskās iestādēs Krievijā. 1919. gadā atgriezies Latvijā un sācis strādāt jaunizveidotajā Latvijas Augstskolā (vēlākā Latvijas Universitātē) par docentu. 1923. gadā viņš izveidojis Lauksaimniecības mašīnu katedru un ierīkojis universitātes ēka mašīnu laboratoriju. Paralēli darbam universitātē viņš turpinājis sadarboties ar Priekuļu mašīnu izmēģinājumu staciju un līdz 1923. gadam bijis tās vadītājs. Lepika pedagoģiskais darbs tika atzinīgi novērts — 1922. gadā viņš kļuva par vecāko docentu, 1935. gada par profesoru. 1934. gadā viņš aizstāvēja disertāciju un ieguva lauksaimniecības doktora grādu.
1939. gadā LU Lauksaimniecības mašīnu katedru pārceļ uz jaundibināto Jelgavas Lauksaimniecības akadēmiju. Lepiks aktīvi piedalijās jaunās mācību iestādes veidošanā, kļūstot par lauksaimniecības katedras vadītāju un akadēmijas bibliotēkas pirmo vadītāju. Kara beigās viņš devās bēgļu gaitās uz Vāciju, tur strādāja Lauksaimniecības mašīnu institūtā Nečkavā.
1945. gadā Lepiks atgriezās Latvijā un rudenī atsāka darbu Latvijas Lauksaimniecības akadēmijā. Tā pēc kara saucās Jelgavas Lauksaimniecības akadēmija, kas no kara nopostītās Jelgavas bija pārvietotā uz Rīgu. Sākumā strādājis par asistentu un tikai 1948. gadā viņam atjaunots profesora nosaukums, bet lauksaimniecības doktora vietā piešķirts tehnisko zinātņu kandidāta grāds. Akadēmijā Lepiks nodibināja materiālu stiprības un mašīnu elementu katedru un kļuva pār tās vadītāju. Akadēmijai pārbāzējoties uz Jelgavu, viņš bija arī viens jaunas modernākas materiālu stiprības un mašīnu elementu katedras veidotājiem.  
Lepiks publicējis vairāk nekā piecdesmit zinātnisku rakstu.
Vikipēdija vienkāršajā angļu valodā

Vēsture

Vairākkārt Vikipēdijā pacēlās diskusija par šīs versijas slēgšanu, jo daļa lietotāju uzskatīja to par lieku spēku sašķelšanu neeksistējošas valodas atbalstam. 2008./2009. gada balsošanā ar 109 pret 45 uzvarēja saglabāšanas ieteicēji un tēma vairs netika cilāta 10 gadus. 2018. gadā atkal tika izteikts piedāvājums par vienkāršotās valodas versijas slēgšanu, kurš pēc balsošanas atkal tika noraidīts ar paziņojumu, ka kamēr šī versija aktīvi un efektīvi funkcionēs, viņas iespējamā slēgšana būs tikai viņas pašas izvēle un no augšas to nedarīs.

Teksta īpatnības

Raksti vienkāršās angļu valodas Vikipēdijā parasti ir īsāki par tās angļu rakstiem, parasti sniedzot tikai pamatinformāciju. Interfeiss ir arī aprakstīts vienkāršāk; piemēram, angļu versijas saite "Random article" ("Nejauši izvēlēts raksts") vienkāršotajā valodā tiek nosaukta par saiti "Show any page" ("Rādīt jebkuru lapu"); lietotāji tiek aicināti "mainīt", nevis "rediģēt" lapas; noklikšķinot uz sarkanās saites, tiek parādīta "lapa, kas nav izveidota", nevis parastā "lapa nepastāv". Projektā tiek izmantoti aptuveni 1500 angļu valodas vārdi un tā pamatā ir "Basic English" ("Pamata angļu valoda" jeb "beiziks"), 850 vārdu starptautiskā palīgvaloda, ko 1920. gados radīja Čārlzs Kejs Ogdens. 
Tekstos cenšas nelietot daudznozīmīgus vārdus, piemēram, vārdu "like" tā "līdzīgs" nozīmē iesaka aizvietot ar vārdus "similar", lai neradītu pārpratumus ar citām "like" nozīmēm. Tāpat rakstu autoriem jāizvairās no angļu vai citu valodu idiomām, kuras var tikt pārprastas. Teikumu vienkāršošana parasti atsakās no teksta mākslinieciskuma, piemēram, tekstā par Tristanu un Izoldi angļu versijā lasāms: "Tristans nomira ar viņas vārdu uz lūpām." Vienkāršotā variantā - "Tristans nomira, izrunājot viņas vārdu."

Pielietojums

Vienkāršās angļu valodas Vikipēdijas atvieglotais pasniegšanas stils padara to par labu iesācējiem, kas mācās angļu valodu. Tās vienkāršākā vārdu un teikumu struktūra, lai arī pazemina informācijas līmeni, padara to vieglāk saprotamu. Vienkāršotā valoda ir piemērotāka arī mašīntulkošanai.
Vairums vienkāršotās angļu valodas Vikipēdijas dalībnieku nāk no Eiropas, pa 20-25% dalībnieku tai dod arī Ziemeļamerika un austrumu Āzija, pieskaitot tai arī Austrāliju.
Rokas lielgabals

Rokas lielgabals (arābu: midfa, ķīniešu: 銃, krievu: пищаль) ir agrīns šaujamierocis. Tas tiek uzskatīts par senāko pārnēsājamo un vienu no tā laika vienkāršākajiem šaujamieročiem, jo lielākajā daļā gadījumu ir tikai nepieciešama tieša, pašrocīga piešķilšana caur saskares caurumu, bez nekāda šaušanas mehānisma nepieciešamības. Rokas lielgabals tika plaši lietots Eiropā un Āzijā līdz 1520. gadiem, kad to aizstāja efektīvāki šaujamieroči.
Johans Bleiks

Karjera

Ar panākumiem startējis jauniešu sacensībās — Pasaules junioru čempionātā ir izcīnījis visu trīs kalumu medaļas: zelts un sudrabs 4x100 m stafetē, kā arī bronza 100 m distancē. 2009. gadā uz trīs mēnešiem bijis diskvalificēts par dopinga lietošanu.
J. Bleiks ir visjaunākais sportists, kas 100 m distanci veicis ātrāk par 10 sekundēm (19 gadu un 196 dienu vecumā). Viņa personiskais rekords īsākajā distancē stadionā ir 9,69 sekundes, kas uzrādīts 2012. gada vasarā Lozannā, tas ir dalīts otrs labākais personiskais rekords ar Taisonu Geju pēc Useina Bolta. 2011. gada septembrī Dimanta līgas posmā viņš 200 m distanci veica 19,26 sekundēs, kas ir otrs visu laiku labākais rezultāts šajā distancē.
2012. gada vasaras olimpiskajās spēlēs J. Bleiks izcīnīja sudraba medaļu gan 100 m, gan 200 m distancē, abās piekāpjoties vienīgi U. Boltam. Toties Jamaikas komandas sastāvā kopā ar U. Boltu, Maiklu Freiteru, Nesta Kārteru viņš kļuva par olimpisko čempionu 4x100 m stafetē, kur komanda atkal laboja pasaules rekordu, pie tam uzlabojot to par 0,2 s uz 36,84 s.