google/wiki40b huggingface dataset:
Kriss Saimons

Spēlētāja karjera

Savu spēlētāja karjeru Saimons iesāka OHL klubā Otavas "67's", kurā spēlēja no 1988. līdz pat 1992. gadam. 1990. gada NHL draftā viņu izvēlējās Filadelfijas "Flyers", taču jau drīz vien Saimons tika aizmainīts uz Kvebekas "Nordiques" vienību, kuras rindās viņš arī debitēja NHL, tajā spēlējot no 1992. līdz 1995. gadam.
1995.—96. sezonā "Nordiques" franšīze pārcēlās uz Kolorādo. Saimons turpināja savas gaitas nu jau Kolorādo "Avalanche" vienībā, 1995.—96. sezonā kopā ar komandu izcīnot Stenlija kausu. 1996. gadā Saimons tika aizmainīts uz Vašingtonas "Capitals", kuras sastāvā Saimons aizvadīja veselas septiņas sezonas, pirms 2002. gadā nonāca Čikāgas "Blackhawks" rindās. Nākamo sešu gadu laikā viņš spēlēja arī Ņujorkas "Rangers", Kalgari "Flames", Ņujorkas "Islanders", kā arī Minesotas "Wild" rindās.
Pirms 2008. gadā pievienojās Čehovas "Vitjaz" sastāvam. 2011. gadā pārcēlās uz Maskavas "Dinamo", tās sastāvā aizvadot deviņas spēles. No 2011. līdz 2013. gadam spēlēja Novokuzņeckas "Metallurg" sastāvā, taču tad noslēdza profesionālu karjeru.
Trīs jaunas māsas

Trīs jaunas māsas ir latviešu tautasdziesma Jāzepa Vītola apdarē, kas pirmo reizi atskaņota Sestajos latvju vispārējos dziesmu svētkos 1926. gadā.
"Trīs jaunas māsas" ir vienkāršs tautasdziesmas vienveida harmonizējums, līdzīgs citiem Vītola harmonizējumiem. Tajā zīmīgs melodiskais minors, ar ko autors mēģinājis izvairīties no latviešu tautasdziesmai svešā harmoniskā minora. Šai dziesmai ir teiksmaina valdzinātajā meldija, un Vītols to izmantojis
vēl orķestrim komponētajā "Lauku serenādē" (1934).
Villijs Šlāge

Biogrāfija

1910. gadā Hamburgā uzvarējis Vācijas šaha savienības kongresa B turnīrā. Piedalījies draudzības mačos: Berlīne—Prāga (1913), Vācija—Nīderlande (1922), Vācija—Zviedrija (1922). Pirmā pasaules kara dalībnieks. Divas reizes uzvarējis Berlīnes pilsētas šaha čempionātos (1921, 1926).
1921. gadā Hamburgā bijis trešais Vācijas šaha čempionātā aiz Ērharta Posta un Frīdriha Zēmiša. 1922. gadā dalījis 3.—5. vietu aiz Ērharta Posta un Kārļa Karlsa. Pēdējo reizi Vācijas šaha čempionātā piedalījies 1935. gadā Āhenē, kad dalījis 11.—13. vietu (uzvarējis Kurts Rihters).
Piedalījies daudzos starptautiskos šaha turnīros: Berlīne (1928) — dalījis 11.—13. vietu (uzvarējis Ārons Nimcovičs); Berlīne (1930) — dalījis 5.—7. vietu (uzvarējis Kārlis Hellings); Svineminde (1932) — dalījis 8.—9. vietu (uzvarējis Gēsta Štolcs); Berlīne (1933) — dalījis 6.—7. vietu (uzvarējuši Bertolds Kohs un Kurts Rihters); Berlīne (1937) — dalījis 3.—4. vietu (uzvarējuši Karloss Gimars un Ludvigs Relštābs); Krēfelde (1938) — dalījis 4.—7. vietu (uzvarējuši Erihs Eliskazess un Ludvigs Engelss).
1935. gadā iecelts par Lielvācijas šaha savienības galveno treneri (vācu: Reichstrainer des Großdeutschen Schachbundes). Šajā amatā gatavojis Vācijas šaha izlasi 1936. gada neoficiālajai šaha olimpiādei Minhenē. 1939. gada augustā sācis nodarboties ar Vācijas jauno šahistu grupu, kurā bijuši Klauss Junge, Volfgangs Uncikers, Edīte Kellere un citi.
Aleksejs Vidavskis

Biogrāfija

Izglītību ieguvis Rīgas Vieglās rūpniecības tehnikumā (1963) un Rīgas Politehniskajā institūtā (1979). 1960. gados dienējis padomju armijā.
No 1966. līdz 1987. gadam pildījis dažādus amatus Daugavpils Ķīmiskās šķiedras rūpnīcā. 1990. gadu sākumā bija šīs pašas rūpnīcas direktora vietnieks.

Politiskā darbība

Kopš 1987. gada A. Vidavskis bijis Daugavpils pilsētas izpildkomitejas priekšsēdētājs. 1990. gadā A. Vidavskis tika ievēlēts Augstākajā Padomē kā "Līdztiesības" un PSKP kandidāts Daugavpils vēlēšanu apgabalā un bija starp tiem deputātiem, kas nebalsoja par Latvijas neatkarības deklarāciju. 1991. gadā viņš kļuva par LKP CK locekli. 1992. gada jūlijā A. Vidavskis un vairāki citi deputāti tika izslēgti no Augstākās Padomes par darbošanos pretēji Latvijas Republikas Satversmei.
1994. gadā ievēlēts Daugavpils pilsētas domē no Tautas Saskaņas partijas saraksta un ievēlēts par domes priekšsēdētāju. 1997. gada pašvaldību vēlēšanās ievēlēts Daugavpils domē jau no LSDSP saraksta, tāpat atkārtoti ievēlēts par domes priekšsēdētāju, un šajā amatā bija līdz pat 2001. gadam, kad viņu nomainīja Rihards Eigims. Pēc tam bijis uzņēmuma "LatRosTrans" sabiedrisko attiecību direktors. 2002. gadā ievēlēts 8. Saeimā no "Par cilvēka tiesībām vienotā Latvijā" saraksta, pēc četriem gadiem sekmīgi kandidējis arī nākamajās  Saeimas vēlēšanās no "Saskaņas Centra" saraksta, kad ievēlēts 9. Saeimā.
Paint Box

Mūzika un vārdi

Muzikāli dziesma balstās uz dažādiem Nika Meisona bungu motīviem un Raita klavieru solo.
Dziesmas teksts atspoguļo nesabiedrisku sentimentu. Dziesma sākas ar vārdiem: "Last night I had too much to drink/Sitting in a club with so many fools" (Pagājušonakt es pārāk daudz izdzēru/Sēdēju klubā ar daudz muļķiem), un dziesmas piedziedājums ir "I open the door to an empty room/Then I forget" (Es atveru durvis uz tukšu istabu/Un tad es aizmirstos).

Skaņas formāts

Lai gan sākotnēji dziesma tika izdota mono formātā, šodien biežāk tā sastopama stereo formātā — tāda tā dzirdama gan izlasēs Relics un The Best of Pink Floyd/Masters of Rock, gan arī albuma The Piper at the Gates of Dawn četrdesmit gadu jubilejas izdevumā.
Ulama spirāle

Ulama spirāle ir viena no grafiskām metodēm pirmskaitļu attēlošanai. To atklāja matemātiķis Staņislavs Ulams 1963. gadā, zīmējot ķeburus zinātniskajā apspriedē "garas un ļoti garlaicīgas uzstāšanās" laikā.
Ulams izklaidējās, rakstot skaitļus no 1 centrā pa spirāli uz āru:
Atstājot tikai pirmskaitļus, viņš ieguva šādu attēlu:
Viņš bija pārsteigts, ka pirmskaitļiem šajā spirālē bija tendence grupēties pa diagonālēm.
Karātavu kalns (Mērdzenes pagasts)

Karātavu kalns atrodas Mērdzenes pagastā, Kārsavas — Mērdzenes šosejas rietumu pusē, 200 metrus uz ziemeļiem no Kārsavas — Mērdzenes un Mērdzenes — Stiglovas ceļu krustojuma. Šis kalns ir izstiepts ziemeļu — dienvidu virzienā, 60x130 metru liels un 25 metrus augsts. Tam ir sedlveida forma ar pacēlumiem ziemeļu un dienvidu galos. Soda vieta ir valdošā augstiene tuvākajā apkārtnē un tā dienvidu galā saglabājies trigonometriskā torņa pamatu kvadrāts. 5 metrus uz ziemeļiem no pamatu vietas ir vairāki līdz pusotram metram diametrā lieli akmeņi. Ziemeļrietumu nogāzē saskatāmas vairākas terases, bet nav nosakāms vai tās ir dabīgas vai mākslīgas. Kultūrslāņa nav. Būvējot šoseju ir norakta austrumu nogāze. Tagad noraktā daļa aizaugusi ar kokiem un krūmiem.
Končas pludmale

Končas pludmale (basku: Kontxa Hondartza, spāņu: Playa de La Concha) ir pusmēness formas pludmale Končas līcī, kas atrodas Sansevastjanā, Basku Zemē, Spānijas ziemeļu daļā. Pludmales kopējais garums ir ap 1500 metriem, vidējais platums ir ap 40 metriem, bet kopējā platība aizņem ap 54 000 m².
Pludmale ir populārs tūrisma galamērķis. 2007. gada 31. decembrī pludmale tika atzīta par vienu no Divpadsmit Spānijas dārgumiem. 2018. gadā, Tripadvisor pēc apmeklētāju sniegtā vērtējuma, Končas pludmali atzina par ceturto skaistāko pludmali pasaulē un visskaistāko pludmali Eiropā.
Citplanētietis

Sižets

Citplanētiešu izcelsmes pētnieku grupa nolaižas Kalifornijas mežā, lai savāktu augu paraugus. NASA speciālisti, pamanījuši lidojošā šķīvīša atlidošanu, nolemj, ka viņiem ir jānotver vismaz viens no citplanētiešiem. Citplanētieši laikus pamana ASV valdības speciālo aģentu ierašanos, tie steigšus dodas uz savu kosmosa kuģi, aizmirstot vienu, tūļīgāko kolēģi.
Planētas Zeme iedzīvotājs, vientuļais zēns Eliots, kā arī viņa brālis un māsa, pārvarot dažādas grūtības, cenšas palīdzēt citplanētietim atgriezties mājās, vienlaikus slēpjot viņu no mātes un valdības.

Balvas un nominācijas

4 Amerikas Kinoakadēmijas balvas, 37 dažādas citas balvas 27 nominācijās.
Mora sāls

Vēsture

Viela nosaukta vācu ķīmiķa un farmaceita Kārļa Frīdriha Mora (Karl-Friedrich Mohr) vārdā (ķīmiķis atklāja šo sāli 1852. gadā). Kārlis Frīdrihs Mors devis lielu ieguldījumu titrēšanas metožu attīstībā, tai skaitā, izmantojot Mora sāli.

Iegūšana

Mora sāli iegūst, salejot kopā siltus koncentrētus dzelzs(II) sulfāta un amonija sulfāta šķīdumus. Pēc sajaukšanas tos nedaudz paskābina ar sērskābi un maisot atdzesē. Izkritušos smalkos kristālus atdala no šķīduma Bihnera piltuvē un mazgā ar 50% etilspirtu. Pēc tam žāvē vēsā vietā, kamēr kristāli pārstāj pielipt stikla nūjiņai.

Izmantošana

Mora sāli izmanto medicīnā un farmaceitikā dzelzi saturošu medikamentu sastāvā, kā arī urobilīna noteikšanai. Lieto ķīmijas laboratorijās kā parocīgu dzelzs(II) preparātu kālija permanganāta šķīdumu koncentrācijas noteikšanai, kā arī hroma un vanādija koncentrāciju noteikšanai etilspirta un ētera šķīdumos (šeit tiek izmantota dzelzs(II) jona īpašība viegli oksidēties par dzelzs(III) jonu). Ar Mora sāls koncentrētu šķīdumu piesūcina koksni tās aizsardzībai pret trūdēšanu. Mora sāli izmanto speciālā ierīcē — Frikes dozimetrā — lielu gamma starojuma dozu mērīšanai.
Verns Trojers

Biogrāfija

Aktiera karjeru uzsāka kā bērna lomas dublieris filmā "Mazulis brīvsolī" (Baby's Day Out, 1994). Sekoja nelielas lomas filmās, starp tām arī "Vīri melnā (1997). Pēc tam viņu ieteica režisoram Džejam Roučam, kas meklēja maza auguma cilvēku lomai filmā "Ostins Pauerss: Spiegs, kurš mani iz..." (Austin Powers: The Spy Who Shagged Me, 1999). Režisors novērtēja Trojera aktiera iespējas un pārrakstīja scenāriju, lai Mini Me loma būtu nozīmīgāka. Trojers kļuva pazīstams ar šo lomu. Pēc trim gadiem tika uzņemts filmas turpinājums "Ostins Pauerss un Zelta Loceklis" (Austin Powers in Goldmember, 2002).
Trojers piedalījies 59 filmās un TV seriālos. No tām pazīstamākās ir "Harijs Poters un Filozofu akmens" (2001), "Mīlas guru" (2008), "Doktora Parnasa iedomu pasaule" (The Imaginarium of Doctor Parnassus, 2009).
Trojers nomira 2018. gada 21. aprīlī, 49 gadu vecumā. Par nāves cēloni tika minēta saindēšanās ar alkoholu, tomēr vēlāk par cēloni tika atzīta pašnāvība.
Baltās zosis

Sistemātikas diskusijas

Daļa sistemātiķu šīs ģints sugas klasificē pelēko zosu ģintī (Anser). Ģenētiskos pētījumos noskaidrots, ka pelēko zosu un balto zosu sugām ir ļoti nelielas ģenētiskās atšķirības, kas liecina, ka šīs grupas zosis mūsdienu sugās sadalījušās salīdzinoši nesenā pagātnē. Tomēr 2015. gada pasaules putnu sarakstā baltās zosis joprojām izdalītas atsevišķā ģintī.

Latvijā

Latvijā ir novērojama viena balto zosu suga — sniega zoss (Chen caerulescens).

Kopīgās īpašības

Līdzīgi kā pelēkajām zosīm, arī baltajām zosīm kājas ir sārtas. Visām sugām ir arī sārts knābis. Tomēr pieaugušām Rosa zosīm nāsu paugurs ir zilganpelēks. Spārnu gali ir melni, bet galva vienmēr ir balta. Šīs pazīmes atšķir baltās zosis no pārējām zosīm. Ķermeņa apspalvojums ir vai nu balts, vai pelēkzils, aste balta.
Latvijas pagastu ģerboņi

Latvijas pagastu ģerboņi sāka ieviesties apritē pēc 1990. gada administratīvās reformas.
Biotīns

Biotīns jeb vitamīns B7 ir ogļhidrātu, taukskābju un aminoskābju metabolisma koenzīms. Biotīns tiek saukts arī par vitamīnu H vai koenzīmu R. Biotīns ir plaši atrodams pārtikā, bet visaugstākā koncentrācija ir zemesriekstos, mangoldā u.c. zaļo lapu dārzeņos. Biotīna deficīts normāla uztura gadījumā sastopams reti. To atsevišķos gadījumos novēro pacientiem, kas uzturā lieto jēlas olas, jo tajās esošais avidīns tievajā zarnā biotīnu inaktivē un neļauj tam uzsūkties. Biotīna deficīta klīniskās biežākās izpausmes ir dermatīts, alopēcija un parestēzija. Biotīna samazināšanās organismā ir atrodama epileptiķiem, sportistiem, veciem cilvēkiem, kā arī cilvēkiem pēc kuņģa izņemšanas (gastrektomijas).
Princese Madeleine

Izglītība

Mācības pamatskolā Brommā Madeleine uzsāka 1989. gadā, pēdējo pamatskolas klasi turpināja Karlsona skolā Stokholmā, vēlāk turpināja mācības Enšildas ģimnāzijā Stokholmā, kuru pabeidza 2001. gadā. Pēc ģimnāzijas beigšanas pusgadu veltīja angļu valodas studijām Londonā, atgriežoties vēlāk mājās, uzsāka jurisprudences studijas Tautas universitātē. 2003. gadā iestājas Stokholmas Universitātē, kur studē mākslas zinātnes programmā, divus gadus vēlāk turpat studēja vēsturi. 2006. gadā maģistratūrā studēja organizāciju vadību, togad arī iegūst filosofijas zinātņu kandidāta grādu mākslas zinātnē, etnoloģijā un modernajā vēsturē. 2007. gadā uzsāk bērnu psiholoģijas studijas.

Loma karaļnamā

Kopā ar ģimeni piedalās dažādos pasākumos. Īpaša sadarbība viņai ir ar Hēlsinjlandi un Jēstriklandi, kurās ir hercogiene. Sadarbība ir saistīta ar dažādu projektu atbalstīšanu.

Privātā dzīve

Kopš 2002. gada viņu saista draudzība ar juristu Jūnasu Bergstromu, bija gaidāma saderināšanās pēc kroņprinceses Viktorijas kāzām, taču īsi pirms tām Madeleine pašķīrās un atsauca saderināšanos. Madeleine ir sabiedrisks cilvēks, daudz ceļo, atpūšas klubos, bet īpaša interese viņai ir jāšanas sports.
Sacīkstes "Lielgabala lode"

Sižets

Džeidžeijs Maklūrs ir avantūrists, kas nolemj piedalīties bez noteikumu autosacīkstēs cauri visai valstij, no Konektikutas līdz Kalifornijai. Policija cenšas ierobežot nelegālās autosacīkstes pa valsts koplietošanas ceļiem, jo ātruma ierobežojums uz tiem ir 55 jūdzes stundā. Lai apmānītu policiju, Džeidžeijs kā sacīkšu automobili izmanto neatliekamās palīdzības auto.
1996. gada Latvijas prezidenta vēlēšanas

Vēlēšanu noteikumi

Prezidenta vēlēšanu pirmajā kārtā Saeimā pārstāvētās partijas izvirza savus prezidenta amata kandidātus. Lai kandidāts tiktu ievēlēts, par viņu jānobalso vismaz 51 no 100 Saeimas deputātiem. Ja pirmajā kārtā neviens no kandidātiem nav saņēmis vajadzīgo balsu skaitu, tad notiek atkārtota balsošana. Ja arī pēc otrās reizes netiek noskaidrots uzvarētājs, ar katru nākamo kārtu no vēlēšanām tiek izslēgts kandidāts, kurš iepriekšējā kārtā ieguvis vismazāk balsu. Ja arī pēdējā kārtā, kurā palikuši 2 kandidāti, neviens no viņiem nesaņem vismaz 51 balsi, notiek jaunas vēlēšanas, kurās tiek izvirzīti jauni vai arī jau bijušie kandidāti.
FORCAVI

Projekta mērķis

Spānijas pieredzes pārņemšana apmācības modeļa "Dzīves kvalitāte" ieviešanā, lai attīstītu sociālās atstumtības riskam pakļautiem cilvēkiem un cilvēkiem ar intelektuāla rakstura traucējumiem sociālo prasmju apgūšanu, veicinātu sociālo lomu un savu tiesību apzināšanos dzīves kvalitātes uzlabošanai. FORCAVI projekta tiešā mērķa grupa ir speciālisti, kuri strādā ar sociālās atstumtības riskam pakļautiem cilvēkiem un cilvēkiem ar intelektuāla rakstura traucējumiem, kuriem ir noteikta invaliditāte. Netiešā mērķa grupa — sociālās atstumtības riskam pakļauti cilvēki un cilvēki ar intelektuāla rakstura traucējumiem, kuriem ir noteikta invaliditāte.
Ruslans Salejs

Spēlētāja karjera

Savu profesionālā spēlētāja karjeru Salejs uzsāka jau 1994. gadā, spēlējot Starptautiskajā hokeja līgā, kas tolaik kalpoja kā Krievijas čempionāts. 1995. gadā Ruslans devās uz Ziemeļameriku, un pēc sezonas beigām viņu 1996. gada NHL draftā ar augsto devīto numuru izvēlējās Anahaimas "Mighty Ducks". Kluba rindās Salejs debitēja 1997.—98. sezonā, vēlāk tajā spēlējot līdz pat 2005.—06. sezonas izskaņai. 2006. gadā Ruslans nonāca Floridas "Panthers" vienībā, taču 2007.—08. sezonas gaitā tika aizmainīts uz Kolorādo "Avalanche", Floridas klubam pretī saņemot Kārli Skrastiņu. 2010. gada vasarā Salejs parakstīja līgumu ar Detroitas "Red Wings" vienību.
2011. gada vasarā Salejs atgriezās Eiropā, pievienojoties KHL klubam Jaroslavļas "Lokomotiv". 2011. gada 7. septembrī spēlētājs gāja bojā Jaroslavļas aviokatastrofā.
Salejs bijis arī ilggadējs Baltkrievijas hokeja izlases spēlētājs, piedaloties deviņos Pasaules čempionātos, kā arī trīs olimpisko spēļu turnīros.
2011. gada NBA lokauts

2011. gada NBA lokauts bija ceturtais lokauts Nacionālās basketbola asociācijas vēsturē. Tas ilga no 2011. gada 1. jūlija līdz kolektīvā darba līguma parakstīšanai 8. decembrī.
Par NBA lokauta sākšanos paziņoja NBA komisārs Deivids Stērns 2011. gada 30. jūnijā īpašā preses konferencē. Lokauta iemesls bija nespēja vienoties par jaunu kolektīvo darba līgumu starp līgu un tās spēlētāju asociāciju. Galvenie punkti līgumā bija ienākumu sadale un algas griestu un "luksusa nodokļa" struktūru. Lokauta laikā komandas nedrīkstēja aizmainīt savus spēlētājus uz citiem klubiem vai parakstīt ar spēlētājiem līgumus. Vairāki spēlētāji parakstīja līgumus uz lokauta laiku ar citu valstu līgu klubiem, galvenokārt Eiropas un Āzijas valstīs. 26. novembrī spēlētāji un īpašnieki panāca vienošanos par lokauta beigām, kā arī samazinātu (līdz 66 spēlēm) sezonu, kas sāksies 25. decembrī. Oficiāli lokauts beidzās 8. decembrī, kad tika parakstīts jaunais kolektīvais darba līgums. 9. decembrī tika atvērts brīvo aģentu tirgus, tika uzsāktas treniņnometnes un atļauti maiņas darījumi.

Hronoloģija

2011. gada 31. jūnijā NBA paziņoja, ka 1. jūlijā pulksten 12.01 tiks uzsākts lokauts. 1. jūlijā sākās lokauts. 23. septembrī NBA atcēla treniņnometnes, kam bija jāsākas 3. oktobrī un pirms sezonas pārbaudes spēļu pirmo nedēļu, kas būtu ilgušas no 9. līdz 15. oktobrim. 4. oktobrī NBA atcēla atlikušās pirms sezonas pārbaudes spēles. 10. oktobrī NBA atcēla regulārās sezonas pirmās divas nedēļas. 28. oktobrī NBA atcēla visas regulārās sezonas spēles līdz 30. novembrim. 14. novembrī NBA Spēlētāju asociācija noraidīja līgas ultimātu un paziņoja par pilnvaru nolikšanu. 15. novembrī NBA atcēla visas regulārās sezonas spēles līdz 15. decembrim. Spēlētāji Kalifornijas un Minesotas štatu tiesās vērsās ar prasību atzīt lokautu par nelikumīgu un piedzīt no līgas zaudējumus. 26. novembrī NBA īpašnieki un spēlētāji panāk vienošanos par lokauta beigām. 1. decembrī NBA Spēlētāju asociācija atjaunoja savu darbību. 8. decembrī tika parakstīts jaunais kolektīvais darba līgums un oficiāli tika beigts lokauts.
Dno

Vēsture

Radusies 1897. gadā līdz ar dzelzceļa līnijas izbūvi. Pilsētas tiesības no 1925. gada. Otrā pasaules kara laikā no 1941. gada 18. jūlija līdz 1944. gada 24. februārim - vācu okupācijā.
Osvalds Kravalis

Biogrāfija

Dzimis zemnieku ģimenē. Izglītību ieguvis Potorovas septiņgadīgajā skolā, Ludzas Lauksaimniecības tehnikumā. 1976. gadā absolvējis Latvijas Valsts universitātes Filoloģijas fakultāti.
No 1972. līdz 1974. gadam strādājis laikraksta "Literatūra un Māksla" redakcijas kritikas nodaļā. No 1975. līdz 1985. gadam strādājis Latvijas PSR Zinātņu akadēmijas Valodas un literatūras institūtā par zinātnisko līdzstrādnieku. No 1989. līdz 1990. gadam vadījis Daugavpils teātra literāro daļu.
Viens no pirmajiem Trešās Atmodas vēstnešiem Latgalei.
No 1979. gada — Latvijas Rakstnieku savienības biedrs. Par mūža ieguldījumu latgaliešu literatūras attīstībā 2009. gadā pēc nāves apbalvots ar Latgaliešu kultūras gada balvu "Boņuks".
Beku dzimta

Morfoloģija

Bekām ir gaļaini, vidēja līdz liela izmēra cepurīšveida augļķermeņi (2-20cm diametrā). Cepurīte parasti izliekta no puslodes līdz spilvenveida formai, reizēm var atvērties līdz plakanai. Cepurītes miziņa parasti iekrāsota dažādu toņu brūnā krāsā, gļotaina (dažām sugām tikai mitrā laikā). Mīkstums gaļīgs, balts vai gaiši krāsots, dažām sugām griezuma vieta maina krāsu uz sarkanu vai zilu. Dažām beku sugām ir rūgta vai asa garša (parastā žultsbeka vai piparu beka). Kātiņš stingrs, diezgan masīvs, reizēm paresnināts ar gludu vai tīklveida virsmu, atsevišķos gadījumos var būt klāts ar sīkām zvīņām. Himenofors ir stobrveida. Stobriņu slānis viegli atdalāms no cepurītes mīkstuma. Stobriņu slānī veidojas sporas. Tās ir eliptiskas, gludas, visbiežāk iekrāsotas dzeltenā līdz tumši brūnā krāsā. Stobriņu atverēm ir atšķirīga forma, krāsa un lielums. Dažām beku sugām ir vispārējais vai daļējais plīvurs.

Praktiskā nozīme

Lielākā beku daļa ir ēdamās sēnes, daudzas sugas ir vērtīgas sēnes un iecienītas sēņotāju vidū. Dažās valstīs tās tiek ievāktas pārtikas rūpniecībai. Starp bekām ir arī neēdamas un indīgas sēnes. Īpaši indīga ir velna beka. Kaut arī bekas nav piemērotas rūpnieciskai kultivēšanai, tomēr tās var audzēt piemājas saimniecībās. To raža var sasniegt līdz 260 kg uz hektāru.
Jolanta Daiga

Dzīvesgājums

Dzimusi Rīgā 1920. gada 30. maijā dzelzceļa strādnieka un kantorista Vilhelma Damska ģimenē. Mācījās Rīgas 3. ģimnāzijā (1934-1939). No 1939. gada viņas uzvārds bija Daiga. Studēja Latvijas Universitātes Filoloģijas un filozofijas fakultātes Vēstures nodaļā, vēlāk Pedagoģijas nodaļā un līdztekus Fiziskās audzināšanas institūtā (1943–1944). 1944. gada oktobrī devās bēgļu gaitās uz Vāciju, bet pēc Otrā pasaules kara beigām 1945. gada septembrī atgriezās Latvijā un iestājās LVU Vēstures fakultātē. Studiju laikā 1947. gada vasarā pirmo reizi piedalījās Elvīras Šnores vadītajos arheoloģiskajos izrakumos Ludzas Nukšu un Daugavas Oglenieku kapulaukā un sāka strādāt par laboranti LVU Vēstures fakultātes Vispārējās vēstures nodaļā, bet 1948. gadā par jaunāko zinātnisko līdzstrādnieci LPSR ZA Vēstures un materiālās kultūras institūta Arheoloģijas nodaļā. Piedalījās E. Šnores vadītajos izrakumos Kivtu kapulaukā (1948), Lubānā (1949) un Abrenē (1951). 1950. gadā viņa beidza studijas un turpināja piedalīties Elvīras Šnores vadītajos izrakumos Asotes pilskalnā (1949–1954), veica pilskalnā atrasto vairāk nekā 500 stikla kreļļu un aproču klasifikāciju.
1952. gadā viņa piedalījās G. Debeca un N. Čeboksarova rīkotajā antropoloģiskajā ekspedīcijā un apstrādāja Nukšu kapulauka antropoloģisko materiālu. 1954. gadā J. Daigu uzņēma PSRS ZA Materiālās kultūras vēstures institūta aspirantūrā un viņa piedalījās arheoloģiskajos izrakumos Smoļenskā un Novgorodā, kā arī E. Brīvkalnes, E. Šnores un Ā. Stubava vadītajās ekspedīcijās Tērvetē, Ludzas Šelupinkos, Kivtu kapulaukā, veica pirmos patstāvīgos izrakumus Grobiņas apmetnē (1955) un Priedienā (1957) un aizstāvēja vēstures zinātņu kandidātes grādu ar disertācijas darbu "Latgaļu amatniecība 9.–12. gadsimtā". 1950. gadu beigās veica izrakumus Saldus viduslaiku pils kapsētā, Kapenieku uzkalniņu kapulaukā (1958), Dobeles senpilsētā un priekšpilī (1958-1959).
1961.-1963. gadā Jolanta Daiga vadīja Sēļu I (Lejasdopelēs, Pungās) un Sēļu II (Sēlpils Spietiņos un Plāteros) ekspedīcijas būvējamās Pļaviņu hidroelektrostacijas ūdenskrātuves zonā, kur Spietiņu apmetē atklāja vairākas senās dzelzs ieguves krāsnis. Ekspedīcijā konstatēto finansiālo pārkāpumu dēļ J. Daigu atlaida no darba institūtā un viņa strādāja par bērnudārza audzinātāju (1963-1966), piedaloties Ēvalda Mugurēviča vadītajos arheoloģiskajos izrakumos Matkules pilskalnā un Jāņa Graudoņa vadītajos Buļļumuižas uzkalniņu kapu izrakumos pie Limbažiem.
1966. gadā viņa atsāka strādāt Zinātņu akadēmijas Vēsture institūtā, piedalījās Augšzemes un Latgales arheoloģiskajās ekspedīcijās, 1970. gadā J. Daigu iecēla par Vēstures institūta arheoloģiskā materiāla fondu glabātāju. No 1971. gada veica arheoloģiskos pētījumus Rīgas hidroelektrostacijas celtniecības zonā Raušu ciemā, Kābeļu apmetnē, Ankeršmitu kapsētā, Lipšu ciemā un kapulaukā. 1970. gadu otrajā pusē viņa veica savus pēdējos izrakumus Ludzas viduslaiku pilī (1976), Kamārdes pilskalnā (1978) un Dobeles viduslaiku kapsētā (1979–1982).
Mirusi 1984. gada 14. decembrī, apglabāta Rīgā, Miķeļa kapos.
Jānis Klaužs

Politiskā darbība

2001. gadā no Tautas partijas ievēlēts Līvānu novada domē, kopš 2002. gada - domes priekšsēdētāja vietnieks.
2006. gadā tika ievēlēts 9. Saeimā, kur darbojās Tautas partijas frakcijā. 2010. gada martā, pēc Tautas partijas aiziešanas no Valda Dombrovska valdības presē izplatījās informācija, ka no partijas izstājās visa tās Līvānu nodaļa, kuras biedrs bija arī J. Klaužs, tomēr politiķis Saeimā turpināja darboties Tautas partijas frakcijā, lai arī atsevišķos balosjumos balsoja atšķirīgi. Tautas partijas Saeimas frakciju oficiāli J. Klaužs pameta tikai jūlijā.
2010. gada oktobrī ievēlēts 10. Saeimā no Zaļo un Zemnieku savienības (ZZS), nebūdams tajā ietilpstošo partiju biedrs. 11. Saeimas ārkārtas vēlēšanās kandidēja ar trešo numuru no ZZS saraksta Latgales vēlēšanu apgabalā un tika ievēlēts 11. Saeimā, savācot lielāko punktu skaitu. Tāpat ievēlēts 12. Saeimā no ZZS saraksta. 2018. gada rudenī kandidēja 13. Saeimas velēšanās no Zaļo un Zemnieku savienības, taču netika ievēlēts. Pēc neievēlēšanas J. Klaužs apstrīdēja vēlēšanu rezutātus tiesā, taču tiesvedībā zaudēja.