google/wiki40b huggingface dataset:
Sojuz TMA-19M

Lidojuma gaita

Sojuz TMA-19M tika palaists 2015. gada 15. decembrī 11:03:10 UTC ar nesējraķeti Sojuz-FG no Baikonuras kosmodroma 1. starta laukuma 5. palaišanas iekārtas. Kosmosa kuģis no pēdējās pakāpes atdalījās 11:12 UTC. Saslēgšanās ar staciju notika 15. decembrī 17:33 UTC (aptuveni 6 stundas pēc starta) pie Rassvet moduļa. Tuvošanās notika automātiskā režīmā, bet noslēdzošajā posmā radās kļūme sistēmā, un kuģa vadību pārņēma komandieris, pabeidzot saslēgšanos rokas režīmā.
No stacijas Sojuz TMA-19M atvienojās 2016. gada 18. jūnijā 05:52 UTC. Zemi nolaižamais aparāts sasniedza 09:15 UTC, 148 km uz dienvidaustrumiem no Žezkazghanas, Kazahstānā. Lidojuma ilgums — 185 dienas 22 stundas 11 minūtes.
Tibo Monē

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Monē sāka 1997.—98. gada sezonā NLB līgas kluba HC Martigny sastāvā. NLB hokejists spēlēja līdz 1999.—2000. gada sezonai, pēc kuras pievienojās Šveices hokeja līgas klubam La Chaux-de-Fonds. Turpmākajās sezonās Monē spēlēja HC Fribourg-Gottéron, Langnau "Tigers", kā arī HK Bernes rindās, līdz 2007. gada vasarā pievienojās Cīrihes "Lions" vienībai.
Jau pirmajā sezonā ar "Lions" Monē izcīnīja Šveices čempiona titulu. 2012. gadā Monē kļuva jau par divkārtēju Šveices čempionu. Cīrihes "Lions" rindās uzbrucējs spēlēja līdz 2012.—13. gada sezonas noslēgumam.
Jau 2012.—13. gada sezonas ievadā, vēl spēlējot "Lions" sastāvā, Monē noslēdza trīs gadu līgumu ar HC Fribourg-Gottéron, pievienojoties komandai pēc 2012.—13. gada sezonas beigām.
Šveices hokeja izlases rindās izcīnījis sudraba medaļas 2013. gada Pasaules čempionātā. Spēlējis 2010. gada Olimpisko spēļu turnīrā, kā arī vēl sešos Pasaules čempionātos.
Kompetenču novērtēšana

Kompetenču novērtēšana notiek, izmantojot rīcības indikatorus. Rīcības indikators ir darbība vai darbību kopums, kuru iespējams novērot, kad persona sekmīgi izmanto attiecīgo kompetenci. Kompetences novērtē, salīdzinot rīcības indikatorus - vēlamās rīcības izpausmes - ar reālajām, darbinieka demonstrētajām rīcības izpausmēm.

Kompetenču novērtēšanas metodes

Biežāk izmantotās kompetenču novērtēšanas metodes ir testi, kompetenču intervija, vadītāja vērtējums un 360 (180) grādu novērtēšana.

Testi

Ar testu palīdzību var iegūt informāciju par lielu skaitu dažādu personai piemītošu kompetenču, tāpēc parasti kompetenču novērtēšanas testā ir daudz jautājumu, lai iegūtu pieteikamu daudzumu informācijas par katru no kompetencēm. Lai kompetenču testa rezultāti būtu uzticami (valīdi), svarīgi ievērot šādus nosacījumus:

• testam jābūt korekti standartizētam un adaptētam;

• testa instrukcija jāsniedz precīzi;

• jāievēro testa veikšanas apstākļiem izvirzītās prasības;

• testa rezultātu interpretācija jāveic profesionālam vērtētājam.

Kompetenču intervija

Kompetenču intervija ir metode, kura pēc būtības ir līdzīga uzvedības intervijai. Tajā ar specifisku jautājumu sēriju palīdzību intervētājs iegūst informāciju par personai raksturīgo rīcību dažādās, parasti ar profesionālo darbību saistītās situācijas. Kompetenču intervijas veikt un rezultātus interpretēt drīkst tikai apmācīts un profesionāls intervētājs.

Vadītāja vērtējums

Darbinieka kompetences var novērtēt arī tā vadītājs, sniedzot izvērtējumu atbilstoši kompetenču aprakstiem jeb rīcības indikatoriem. Vērtēšanas procesā vadītājs salīdzina reālo darba izpildi ar vēlamajām kompetenču izpausmēm un sniedz savu vērtējumu atbilstoši vērtēšanas skalai. Vadītāja vērtējuma svarīgākā sadaļa ir tā pamatojums, kas to argumentē un paskaidro. Līdzīgā veidā savas kompetences var novērtēt arī pats darbinieks.

360 un 180 grādu novērtēšana

360 grādu novērtēšana ir metode, kurā viedokli par vērtējamās personas kompetencēm, atbildot uz konkrētiem jautājumiem, sniedz tā vadītājs, padotie, kolēģi un klienti. 360 grādu vērtēšanu izmanto tikai vadītāju kompetenču novērtēšanai. Darbinieku, kuriem nav padoto, novērtēšanai līdzīgā veidā izmanto 180 grādu novērtēšanas pieeju, kurā darbinieka kompetences novērtē vadītājs un kolēģi.
Latvijas futbola izlase 1928. gadā

Spēles

 Latvija: Arvīds Jurgens; Voldemārs Grāvelis, Vladimirs Svistuņenko, Voldemārs Roze (Voldemārs Bērziņš 44'), Rūdolfs Kronlaks, Kārlis Tīls, Emīls Urbāns, Arnolds Tauriņš, Alberts Šeibelis, Voldemārs Plade, Roberts Blūmentāls.
 Latvija: Arvīds Jurgens; Voldemārs Grāvelis, Vladimirs Svistuņenko, Voldemārs Bērziņš, Alberts Šeibelis, Harijs Fogelis, Arkādijs Pavlovs, Arnolds Tauriņš, Kārlis Balodis, Alberts Vaters, Jānis Skuja.
 Latvija: Arvīds Jurgens; Voldemārs Grāvelis, Vladimirs Svistuņenko, Voldemārs Roze, Alberts Šeibelis, Voldemārs Bērziņš, Arkādijs Pavlovs, Arnolds Tauriņš, Alberts Vaters, Fricis Dambrēvics, Kārlis Balodis.
 Latvija: Arvīds Jurgens; Voldemārs Grāvelis, Vladimirs Svistuņenko, Voldemārs Roze, Alberts Šeibelis, Voldemārs Bērziņš, Arkādijs Pavlovs, Arnolds Tauriņš, Alberts Vaters, Voldemārs Plade, Kārlis Balodis (Emīls Urbāns 46').
 Latvija: Arvīds Jurgens; Voldemārs Grāvelis, Vladimirs Svistuņenko, Voldemārs Bērziņš, Alberts Šeibelis, Harijs Fogelis, Arkādijs Pavlovs, Arnolds Tauriņš, Alberts Vaters, Fricis Dambrēvics, Emīls Urbāns.
 Latvija: Ādolfs Greble; Voldemārs Grāvelis, Vladimirs Svistuņenko, Voldemārs Roze, Alberts Šeibelis, Voldemārs Bērziņš, Arkādijs Pavlovs, Arnolds Tauriņš, Alberts Vaters, Voldemārs Plade, Emīls Urbāns.
Lidvāveres

Izplatība

Gandrīz visas lidvāveru cilts sugas sastopamas Āzijā, tikai trīs sugas mājo Ziemeļamerikā un Centrālamerikā. Eiropā un arī Latvijā sastopama viena suga  — lidvāvere (Pteromys volans), kas izplatīta arī Āzijas mērenās joslas ziemeļos.
Tā iekļauta Latvijas Sarkanajā grāmatā, 1. kategorijā.

Izskats

Lidvāvere ir krietni mazāka par parasto vāveri. Tās ķermeņa garums parasti ir 13—20 cm, svars 95—170 g. Ķermeņa sānos starp priekškājām un pakaļkājām raksturīga ādas kroka. Ausis īsas, acis lielas un tumšas, kas raksturīgi nakts dzīvniekiem. Ķermenis un aste saplacināti. Apspalvojumā dominē pelēkie toņi. Pakaļkājas mazliet īsākas par priekškājām, pēdas salīdzinoši garas — līdz 5 cm.

Lidvāveres lidojums

Nosaukums "lidvāvere" var maldināt un likt domāt, ka šīs vāveres varētu lidot, tomēr vāveres nelido, tās tikai planē. To ļauj darīt ādas kroka, kas savieno pakaļkājas ar priekškājām. Planējot no viena koka uz otru, tā spēj veikt arī dažādus akrobātiskus trikus: pagriezties, planēt pa apli vai spirāli un nolaisties tajā pašā vietā, no kuras startējusi. Lidvāvere spēj planēt pat 50 metru tālu. Kad lidvāvere neplanē, ādas kroka ir savilkta, tādējādi tā netraucē tai kāpelēt pa kokiem. Planēt lidvavāverei palīdz arī aste, kas palīdz bremzēt vai izlīdzināt lidojumu.
Modulācija

Analogā modulācija

Modulējamais signāls tiek modulēts ar nepārtrauktu signālu.

Ciparu modulācija

Modulējamais signāls tiek modulēts ar signālu(iem), kas pieņem tikai noteiktas, fiksētas vērtības.

Sakarā ar to ka modulētā signāla parametri mainās lēcienveidā, vārda "modulācija" vietā lieto vārdu "manipulācija".

Vienas sānjoslas modulācija

Amplitūdas modulācijas rezultātā rodas divas sānjoslas, katra vienāda ar modulējošā signāla joslu, sānjoslas ir spoguļattēli viena otrai, tādēļ ir pietiekami pārraidīt tikai vienu sānjoslu, ietaupot radio resursus. Modulāciju, kurā rodas tikai viena sānjosla, sauc par vienas sānjoslas modulāciju. Vienas sānjoslas demodulācija ir ievērojami sarežģītāka, tādēļ plašsaziņas radioraidījumiem lieto parasto amplitūdas modulāciju.

Radioviļņu modulācija

Radioviļņu modulācija ir nepieciešama, jo skaņas frekvences svārstības ir salīdzinoši lēnas svārstības, bet zemfrekvences (skaņas frekvences) elektromagnētiskie viļņi gandrīz nemaz netiek izstaroti, tādēļ ir nepieciešams iegūt augstfrekvences svārstības, kuras izstaro antena. Lai radiovilni varētu modulēt, vispirms skaņu ar mikrofonu pārveido maiņstrāvā ar tādu pašu frekvenci, kāda ir skaņai. Pēc tam šo maiņstrāvu pastiprina zemfrekvences (ZF) pastiprinātājā un pievada raidītāja modulatoram. Modulatorā maiņstrāvas frekvences maina amplitūdu vai frekvenci uz augstfrekvences (AF) svārstībām, kuras pastiprina augstfrekvences pastiprinātājā un no raidītāja pa kabeli (fideru) padod uz antenu. Antena modulēto augstfrekvences strāvu izstaro kā noteiktas frekvences radiovilni.
Raidījuma uztveršanai lieto uztverošo antenu, kurā tiek inducēta augstfrekvences maiņstrāva, ko padod uz radiouztvērēju. Uztvērējā vājā modulētā augstfrekvences maiņstrāva tiek pastiprināta un izdalītas vajadzīgās frekvences svārstības, kuras detektē ar detektoru, lai pārveidotu skaņas frekvences maiņstrāvā. To pastiprina zemfrekvences pastiprinātājā un pievada skaļrunim, lai uztverto raidījumu varētu klausīties.

Modulācija modemos

Telefonu līniju modemiem lieto līdzīgus modulācijas veidus kā radio, tikai te nesējfrekvence ir pietiekoši zema, lai nebūtu vajadzīga starpfrekvence. Ātrumiem, sākot ar 9600 kb/s, nesējfrekvence ir 2400 Hz un tiek lietota amplitūdas un fāzes modulācijas kombinācija.
2018.—2019. gada Vācijas futbola Bundeslīgas sezona

Pārspēles par vietu Bundeslīgā

Pārspēlēs piedalījās VfB Stuttgart, kas Bundeslīgā ierindojās 16. vietā, un 2. Bundeslīgas 3. vietas ieguvēji 1. FC Union Berlin.

Otrā spēle

Divu spēļu summā rezultāts bija 2:2. Pēc izbraukumā vairāk gūtiem vārtiem Bundeslīgā iekļuva Union Berlin, bet VfB Stuttgart tika pazemināts uz 2. Bundeslīgu.
Georgs Trākls

Biogrāfija

Trākls dzimis 1887. gada 3. februārī Zalcburgā, tirgotāja ģimenē. Mācījies Zalcburgas ģimnāzijā, taču bija spiests pamest skolu slikto sekmju dēļ. Literatūrai pievērsās jau ģimnāzijas gados, rakstot lugas un dzejoļus. Studējis farmakoloģiju Vīnes universitātē, vēlāk ar draugu atbalstu (viens no atbalstītājiem bija Ludvigs Vitgenšteins) pievērsās dzejošanai. 1914. gadā sākās Pirmais pasaules karš, un Trāklu nosūtīja uz fronti ārstēt ievainotos. Trākls miris 1914. gada 3. novembrī Krakovā no kokaīna pārdozēšanas. Pārapbedīts Insbrukā.
Grand Credit

Vēsture

Kompānija Grand Credit tika dibināta 2007. gada septembrī.
Kopš 2010. gada Grand Credit ir Latvijas Hipotekāro Nebanku Aizdevēju Asociācijas biedre.
2011.gadā tika reģistrēta un darbu uzsāka filiāle Igaunijā - Grand Credit.
Kopš 2011. gada 16. maija Grand Credit atrodas jaunās biroja telpās Rīgā, Bīskapa gātē 2, Herdera nams.
2011. gada 2. novembrī kompānija Grand Credit saņēma Patērētāju tiesību aizsardzības centra licenci pakalpojumu sniegšanai kreditēšanas jomā Latvijas Republikas teritorijā, kura saskaņā ar spēkā esošās likumdošanas prasībām katru gadu tiek pagarināta.
Laika periodā no 2013. gada 1. oktobra līdz 2014. gada 30. jūnijam kompānija bija Latvijas vispārējās iniciatīvas „Godīgs eiro ieviesējs” dalībniece.
Kopš 2014. gada jūlija Grand Credit piedalās mazā un vidējā biznesa mikrokreditēšanas valsts programmā.
Kurzeme

Teritorija

Vispārpieņemtajās Kurzemes kultūrvēsturiskajās robežās mūsdienās aptuveni ietilpst divas valsts nozīmes neaizsalstošās ostas pilsētas — Liepāja un Ventspils — un 19 novadi: Aizputes novads, Alsungas novads, Brocēnu novads, Dundagas novads, Durbes novads, Grobiņas novads, Kandavas novads, Kuldīgas novads, Mērsraga novads, Nīcas novads, Pāvilostas novads, Priekules novads, Rojas novads, Rucavas novads, Saldus novads, Skrundas novads, Talsu novads, Vaiņodes novads, Ventspils novads.
Pirmskara Latvijas laikos (un līdz 1949. gada 31. decembrim) Kurzemi veidoja Liepājas apriņķis (līdz 1920. gada 9. augustam — Grobiņas apriņķis), Ventspils apriņķis, Aizputes apriņķis, Kuldīgas apriņķis un Talsu apriņķis, kuru ārējās robežas arī veido Kurzemes kultūrvēsturiskā novada robežu.
Vecākās Kurzemes pilsētas ir Aizpute, Kuldīga un Ventspils.

Kurzemes hercogiste un Kurzemes guberņa

Galvenais raksts: Kurzemes un Zemgales hercogiste
Pēc Livonijas kara 1561. gadā Kurzemes un Zemgales teritorijā tika izveidota Kurzemes un Zemgales hercogiste, kas atradās vasaļatkarībā no Lietuvas dižkunigaitijas, pēc 1569. gada — no Polijas—Lietuvas kopvalsts.
Vācu literāts Rozins Lentilijs 17. gadsimta beigās rakstīja, ka Kurzemes jūrmalas iedzīvotāji (līvi) lieto igauņu valodu, bet citi lieto latviešu valodu, kam nav gandrīz nekā kopēja ar kādu citu valodu, un runā viņu noteiktā Kurzemes un Vidzemes daļā.
Pēc Polijas-Lietuvas sadalīšanas 1795. gadā Kurzeme tika pievienota Krievijas impērijai un izveidota Kurzemes guberņa.
Pēc Kurzemes okupācijas 1812. gada jūlijā uz sešiem mēnešiem tika atjaunota Kurzemes, Zemgales un Piltenes hercogiste.

Kurzeme 20. gadsimtā

Kopš 1918. gada 18. novembra Kurzeme veido daļu no Latvijas Republikas, ko 1940.-1991. bija anektējusi PSRS. Ļoti smagi Kurzeme cieta abos pasaules karos. 2. pasaules karā ilgstoša kara darbība notika tās ziemeļu un rietumu daļā (saukts par "Kurzemes katlu" jeb "Kurzemes cietoksni"; 1944—1945).
Tinde Čonkiča

Biogrāfija

1979. gadā Nalenčovā uzvarējusi starptautiskajā sieviešu šaha turnīrā. 1981. gadā Novisadā dalījusi trešo vietu starptautiskajā sieviešu šaha turnīrā. 1991. gadā Suboticā (tagad Serbija) piedalījusies Pasaules šaha čempiones izcīņas cikla starpzonu turnīrā, kurā ieņēmusi 27. vietu. Pārstāvējusi Ungārijas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījusies 4 reizes (1980-1982, 1992-1994). Komandu vērtējumā izcīnījusi 2 sudraba (1980, 1994) un bronzas (1982) medaļas. 1995. gadā Ungārijas sieviešu šaha čempionātā izcīnījusi sudraba medaļu. Par sasniegumiem turnīros FIDE 1990. gadā Čonkičai piešķīra starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu. 1992. gadā kļuvusi arī par FIDE starptautisko arbitri. Kopš 2002. gada šaha turnīros piedalās reti.
Vžesņa

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1256. gadā. No 1793. līdz 1920. gadam (ar pārtraukumu no 1807. līdz 1815. gadam, kad tā atradās Varšavas hercogistes sastāvā) ietilpa Prūsijā un bija pazīstama ar vācisko nosaukumu Vrešene (Wreschen). Pēc Pirmā Pasaules kara iekļāvās atjaunotajā Polijas valstī.
1901. gadā Vžesnā notika skolnieku protesti pret vietējās skolas pāreju uz vācu valodu, kurus brutāli apspieda.
Anna Magnusone

Karjera

Biatlonam pievērsusies 15 gadu vecumā, pirms tam nodarbojās ar distanču slēpošanu. Guvusi panākumus junioru sancensībās. 2016. gada pasaules čempionātā biatlonā junioriem izcīnīja bronzas medaļu sprintā un sudrabu stafetē.  
Pasaules kausa sacensībās debitēja 2015. gada 7. janvārī Oberhofā stafetē. Pirmo individuālo sacīksti augstākajā līmenī aizvadīja 2015. gada Pasaules čempionātā Kontiolahti, ieņemot 72. vietu 15 km distancē. Pirmos punktus PK ieskaitē ieguva 2015.—2016. gada sezonā.
2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Phjončhanā Zviedrijas komandas sastāvā kopā ar Linnu Pēšoni, Monu Brūšoni un Hannu Ēbergu kļuva par sudraba medaļas ieguvēju stafetē. Piedalījās arī 15 km individuālajā distancē, ieņemot 37. vietu.
2019. gada Pasaules čempionātā Estešundā izcīnīja sudraba medaļu stafetē.
PKN Orlen

Vēsture

Uzņēmums dibināts 1999. gadā, privatizejot un apvienojot valstij piederošos uzņēmumus: degvielas tirgotāju Centrala Produktów Naftowych CPN S.A. ar naftas pārstrādātāju Petrochemia Płock S.A.. Sākotnēji jaunā uzņēmuma nosaukums bija Polski Koncern Naftowy (PKN). Dažus mēnešus vēlāk tam pievienots vārds Orlen, kas veidots no poļu vārdiem orli ("ērgļa") un energia ("enerģija").
2004. gadā uzņēmums bija iesaistīts lielākajā skandālā mūsdienu Polijas vēsturē (tā sauktā "Orlengeita").
2006. gada jūnijā no Krievijas uzņēmuma Jukos nopikts Lietuvas naftas pārstrādātāja Mažeikių Nafta (tagad ORLEN Lietuva) 53,7 % akciju. Pēc dažiem mēnešiem Orlen vienojās ar Lietuvas valdību par vēl 30,66 % kapitāldaļu pirkšanu. Darījums noslēdzās 2006. gada 15. decembrī.
4. Zemgales kājnieku divīzija

Zemgales kājnieku divīzija bija viena no 4 Latvijas armiju veidojošajām divīzijām, dislocēta Daugavpils cietoksnī. 
1940. gadā divīzijas komandieris bija ģenerālis Žanis Bahs, štāba priekšnieks - pulkvedis A. Silgailis.
Ceļa pinums

Ceļa pinums ir divu viena sliežu platuma ceļu salikums uz vienas zemsliežu pamatnes. Ceļa pinums sastāv no smaila krusteņa (var būt līklīnijas) un pretsliedēm. Asmens ceļa pinumam var nebūt krusteņa un attiecīgi šim krustenim paredzētās pretsliedes, kad to izmanto negabarīta vietas apbraukšanai neizbraucot ārpus sliežu platuma, piemēram platformas remonta laikā vai negabarīta vilcienu palaišanai garām negabarīta platformai. Asmens ceļa pinumā ir pārmija (skatīt galeriju zemāk), bet parastā nav. Ceļa pinums Lₚ sastāv no iecirkņiem: LK – LV – LK. Krusteņa iecirknis LK ietver krusteņa un aizkrusteņa, kā arī pārvedlīknes daļu. LV vidusiecirknis sastāv no parastiem četru sliežu posmiem. Ceļa pinumu var ekspluatēt remontdarbu laikā, kad nepieciešams apbraukt remontējamo iecirkni, vai - lai izbrauktu šaurās vietās, piemēram - zem pārvadiem, kuras pārbūvēt īsā termiņā nav iespējams. Dzelzceļa transportā jautājums var aktualizēties garos divceļu posmos, kad vilcienu palaišana pēc vienceļa shēmas ilgākā laika posmā nenodrošina nepieciešamo posma caurlaides un caurvedes spēju. Parasti, kad pagaidu signalizācija ir nepilnīga un to neekspluatē uz pastāvīgiem pamatiem, pinumu norobežo signālisti ar apstāšanās signāliem un vilcienu palaišana notiek ar pavadoņa uzņemšanu pirms pinuma un tālāk pēc viņa norādījumiem ar samazinātu ātrumu (mašīnistu speciāli brīdinot). Kustības organizācijas uzlabošanai var izmantot savstarpēji saslēgtus luksoforus, ar kuriem norobežo ceļa pinumu.

Ceļu salikumus, kuros savietoti dažāda platuma sliežu ceļi, sauc par savietojumiem.

Ceļa pinuma ģeometrija

Atkarībā no tā uz kādiem nosacījumiem ekspluatē ceļa pinumu, infrastruktūras pārvaldītājs nosaka ekspluatācijas kārtību, signalizācijas līdzekļus un tādus tehniskos parametrus kā: pieļaujamo nedzēsto centrbēdzes paātrinājumu (platajam ceļam ~0,5m/s²), atļauto ātrumu izejot no tā paša nedzēstā centrbēdzes paātrinājuma, pārvedlīknes rādiusu, krusteņa marku un formu (taisnie vai līklīnijas), nepieciešamo sliežu platuma paplašinājumu, kā arī ceļa pinuma attālumu d - starp viena un otra ceļa gaenasi. Pielietojot stāvus krusteņus (arī t.sk. 1/9 un 1/11) ar taisnām darba šķautnēm problēmas var radīt mazais pārvedlīknes rādiuss, jo tas vienmēr būs mazāks nekā pārmijām ar tādu pašu krusteņa marku, jo pārvedlīknes iekļaušanās garumu samazina attālums d. Tad izejot no ekspluatācijai izvirzītajām prasībām, maina pinuma ģeometriju (pielieto lēzenāku krusteni vai līklīnijas krusteni). Ceļa pinumiem atkarībā no sliežu transporta veida var izmanot standarta smailo krusteņu markas: 1/4,5; 1/6; 1/9; 1/11; 1/14; 1/18; 1/22; 1/33; 1/39; 1/42; 1/62 … vai citus nestandarta. Ceļa pinumiem atkarībā no vietējiem apstākļiem var būt gabarīta ierobežojumi (ja novieto uz klātnes, kura iepriekš tam nebija paredzēta), pie peroniem var būt neērta izkāpšana un iekāpšana, bet elektrificētās dzelzceļa līnijās nepieciešama kontaktvada zigzaga regulēšana un kontaktvada satuvināšana no blakusvirziena. Parastā ceļa pinuma ģeometrija:

Retāk ceļu pinumos pielieto simetriskas vai asimetriskās pārvedlīknes abos virzienos.
STS-125

Gatavošanās lidojumam

STS-125 misijā sākotnēji bija jālido Discovery ar startu 2008. gada maijā. Sakarā ar STS-117 starta aizkavēšanos, 2007. gada 16. aprīlī tika nolemts izmainīt kosmoplānu lidojumu plānu, un STS-125 misijai piešķīra Atlantis. Vēlāk ekspedīcija tika atlikta līdz 2008. gada oktobrim ārējo degvielas tvertņu izgatavošanas aizkavēšanās dēļ, jo izgatavotājam Lockheed Martin bija jāveic to modifikācijas.
Startam bija jānotiek 2008. gada 8. oktobrī. Atlantis uz starta laukumu tika nogādāts 4. septembrī. 27. septembrī Habla teleskopam orbītā notika kļūme, kuru līdz paredzētajam Space Shuttle lidojumam nespēja novērst, tādēļ Atlantis starts tika atcelts. 20. oktobrī kosmoplāns tika atgriezts atpakaļ montāžas telpā. Izrādījās, ka teleskopam bija sabojājusies datu apstrādes iekārta, un izdevās iedarbināt analoģisku rezerves iekārtu. Neizmantotā ārējā degvielas tvertne un starta paātrinātāji tika izmantoti misijā STS-119, bet Atlantis 2009. gadā saņemtu jaunu aprīkojumu. 22. janvārī tika nolemts STS-125 starta dienu noteikt 12. maijā. 31. martā Atlantis tika nogādāts starta laukumā.

Lidojuma gaita

Atlantis startēja 2009. gada 11. maijā 18:01:56 UTC no Kenedija kosmiskā centra starta laukuma 39A.
13. maijā 017:14 UTC ar kosmoplāna manipulatoru, kuru vadīja Makartūra, tika satverta Habla teleskops. Tas tika novietots uz darba platformas Atlantis kravas telpas pakaļgalā.
Piecu dienu laikā notika piecas iziešanas atklātā kosmosā, kuru laikā tika veikts teleskopa aparatūras nomaiņas operācijas.
19. maijā HST tika izcelts no kosmoplāna kravas telpas un palaists brīva lidojumā. Nolaišanās bija paredzēta 22. maijā, bet nepiemēroto laikapstākļu dēļ Floridā tā tika pārcelta uz nākamo dienu. Arī 23. maijā laiks palika nepiemērots. Lai gan Kalifornijā, Edvardsa gaisa spēku bāzē (otra vieta, kur var nolaisties Space Shuttle) laikapstākļi bija lieliski, tomēr pēc tam kosmoplāna pārvietošana pār visam kontinentam uz Floridu ir ļoti dārga, tāpēc nolema atlikt nolaišanos līdz svētdienai. 24. maijā bija divas iespējas nolaisties Floridā, tomēr laikapstākļi bija pārāk dinamiski, un tika nolemts nolaisties Kalifornijā. Atlantis veiksmīgi nolaidās Edvardsa gaisa spēku bāzē 15:39 UTC.

Darbnepārtrauces misija

Gadījumā, ja Atlantis lidojumā notiktu avārija, kuras dēļ nebūtu droša kosmonautu atgriešanās uz zemes, paralēli tika gatavots lidojumam otrs kosmoplāns. 2008. gada 8. oktobra startam tika gatavota misija STS-400 ar Endeavour (nākamā lidojuma STS-126 kosmoplāns).
Tā kā Habla teleskopa kļūmes dēļ STS-125 starts tika pārcelts uz 2009. gadu un Endeavour devās STS-126 misijā 2008. gada novembrī, tad glābšanas misija tika pārveidota par STS-401 ar kosmoplānu Discovery.
Nauris (filma)

Sižets

Nauris ar savu mazo māsu un vectēvu dzīvo nelielā piejūras ciematā. Nauris uzzina par skolas apzagšanu, ko paveicis krusttēvs Lazdāns kopā ar vectēvu. Vēlēdamies aizstāvēt savu vectēvu, Nauris slepus nogādā nozagtās mantas atpakaļ uz skolu, tādā veidā izraisot uz sevi aizdomas. Nauri aizstāv viņa skolasbiedri.
Liepājas Svētā Nikolaja pareizticīgo Jūras katedrāle

Liepājas Svētā Nikolaja pareizticīgo Jūras katedrāle jeb Karostas katedrāle ir Latvijas Pareizticīgās Baznīcas dievnams Katedrāles ielā 7, Liepājas Karostā. Bizantiešu stilā celtā katedrāle ir lielākais pareizticīgo dievnams Latvijā, un tā ir viena no četrām Latvijas pareizticīgo katedrālēm (Rīgā, Daugavpilī, Jelgavā un Liepājā).

Vēsture

Baznīcas pirmsākumi meklējami 1890. gadā, kad izira Krievijas-Vācijas impēriju militārā savienība un pēc Krievijas imperatora Aleksandra III pavēles uz ziemeļiem no Liepājas sākās apjomīga cietokšņa un kara pilsētiņas celtniecība. 
Katedrāles būve sākās 1900. gadā pēc Pēterburgas arhitekta Vasīlija Kosjakova projekta. Lielāku naudas daļu baznīcas būvniecībai ziedoja cara ģimene. 1903. gadā dievnamu iesvētīja par godu jūrnieku aizstāvim svētajam brīnumdarim Nikolajam, iesvētīšanās svinīgajā ceremonijā piedalījās imperators Nikolajs II, viņa ģimenes locekļi un izcili valstsvīri, ka arī Kurzemes ģenerāls-gubernators Georgijs Līvens, Liepājas pilsētas galva Cinks, pilsētas pārvaldes un sabiedrisko organizāciju pārstāvji. 
Pirmā pasaules kara sākumā  Katedrāles zvanus, ikonas un daudzus citus priekšmetus evakuēja uz Krieviju. 1930.gados dievnamu piemēroja Liepājas garnizona luterāņu draudzes vajadzībām.
Pēc Otrā pasaules kara okupācijas vara katedrālē ierīkoja sporta zāli, matrožu klubu un kinoteātri. Lai kaut cik slāpētu lielisko akustiku un skatītāji varētu saprast skaņu filmas sižetu, tika aizbetonēta centrālā kupola joma. Tikai pēc Padomju armijas izvešanas no Latvijas 1994. gadā ēku atdeva Latvijas Pareizticīgo baznīcai.

Ēka

Baznīca projektēta un celta atbilstoši 17. gadsimta Krievijas pareizticīgo baznīcu stilam ar centrālo un četriem sānu kupoliem, kas simbolizē Jēzu Kristu ar četriem apustuļiem evaņģēlistiem. Ēkas konstrukcija ir unikāla, katedrālei nav nevienas kolonnas. Baznīcas būvniecībā arhitekts V. Kosjakovs pirmo reizi izmantoja monolītās betona liešanas metodi, tāpēc dievnams ir bez atbalsta kolonnām, visu milzīgo piecu kupolu masu tur četras krustojošās arku velves. Dievnama augstums pārsniedz piecdesmit metru.