google/wiki40b huggingface dataset:
Riņķa līnija

Riņķa līnija ir visu to plaknes punktu kopa, kuri atrodas vienādā attālumā no kāda fiksēta plaknes punkta. Šo punktu sauc par riņķa līnijas centru, bet attālumu — par tās rādiusu. Riņķa līnijas un riņķa jēdzieni ir cieši saistīti, taču nav identiski. Riņķis ir riņķa līnijas iekšpuse jeb plaknes daļa, ko ierobežo riņķa līnija un kurā atrodas tās centrs.
Senāks riņķa līnijas nosaukums latviešu valodā ir aploce.
Riņķa līnija ir elipses īpašs gadījums, kad abi tās fokusi sakrīt vai abas pusasis ir vienāda garuma. Riņķa līnijas vispārinājums trīs dimensijās ir sfēra.

Vēsture

Riņķa līnijas bija zināmas jau pirms rakstītās vēstures. Tās ir riteņa pamats, kas kopā ar tādu izgudrojumu kā zobrats padara iespējamu moderno civilizāciju. Matemātikā riņķa līniju pētīšana palīdzēja attīstīties ģeometrijai un matemātiskajai analīzei.
Alekss Dausets

Personīgā dzīve

Dausets cieš no hemofilijas. 2013. gada jūlijā ITV raidījumā Cycle Show Dausets izteicās, ka šīs diagnozes dēļ jaunībā viņš izvēlējās velosportu citu sporta veidu vietā, jo uzskatīja, ka futbols vai regbijs ir pārāk riskanti. Tiek uzskatīts, ka viņš ir vienīgais elites sportists ar šādu diagnozi. Tā rezultātā viņam ir speciāla atļauja no UCI izmantot šļirces, kas ir aizliegta prakse kopš 2011. gada. Dausetam reizi 48 stundās ir jāinjicē recēšanas proteīns Factor VIII. Dausets vada labdarības orgaizāciju Little Bleeders, lai informētu sabiedrību par hemofiliju.
Coptotriche forsteroniae

Pieaugušo īpatņu apraksts

Pieaugušo (imago) tēviņu ķermeņa garums ir 2,3—2,6 mm, spārnu plētums ir 5—5,7 mm. Seja un palpi ir pelēki rāvaini. Priekšējais cekuls un apkakle sastāv no pelēki rāvainām matiņveidīgām un tievām plāksnīšveidīgām zvīņām. Ūsas ir pelēkas ar garām matveidīgām sensilām. Torakss un tegulas ir rāvainas. Priekšējie spārni ir gaiši rāvaini, ir dzeltenīgi ar pelēcīgu nokrāsu, ar dažiem neregulārām izsētām melnām zvīņām pa spārnu palu un uz apikālās galotnes. Priekšējo spārnu apakšēja puse ir brūna vai rāvaini brūna vai blāvi brūna. Priekšējo spārnu cilijas ir tumši rāvaina. Apakšējie spārni un to cilijas ir brūni vai bāli brūni vai rāvaini brūni. Kājas pelēkas, biezā kārtā apliktas ar tumšām zvīņām uz priekšējas puses, rāvainām uz mugurējas puses. Vēders biezā kārtā ir apliktas ar blāvi brūnām zvīņām uz augšējas puses, pelēcīgi rāvainas uz apakšējās puses. Anālais cekuls ir krēmkāsā.

Noteikšana

Coptotriche citrinipennella suga morfoloģiski ir diezgan līdzīga Coptotriche pulverea sugai, kas ir sastopama Karību reģionā un Belizā. Tomēr Coptotriche citrinipennella atšķiras no Coptotriche pulverea trīsstūra vinkulumu (latīņu: vinculum), ar ļoti īsu transtillu (latīņu: transtilla) ar diezgan lielu sublaterālu izaugumu, ar izteikti rombveidīgu edeagusa virsotni. Coptotriche pulverea sugai uz vinkuluma ir pilnīgi izzudis priekšējais izstiepums, kas nozīmē ka nav trīsstūru; transtilla ir garāka par vienu trešdaļu nekā Coptotriche citrinipennella, bet Coptotriche pulverea sublaterāls izaugums ir ļoti īss; edeaguss pakāpeniski sašaurināts uz galotni. Turklāt Coptotriche pulverea kāpuriem saimniekaugs ir cits — Terminalia amazonica.
No visām citām Coptotriche citrinipennella suga atšķiras ar ļoti īsu vinkulumu kombināciju (50 μm vidēji), ļoti īsu transtillu un izteiktu rombveidīgu (stūrainu) edeagusa galotni.

Ekoloģija

Kāpuru saimniekaugs ir Forsteronia myriantha, uz kuru lapām kāpuri taisa lapu minas. Minas ir ir traipveidīgas formas.
1962. gada FIFA Pasaules kauss

Turnīra gaita

Turnīra izspēles formāts bija nedaudz atšķirīgs no 1958. gada Pasaules kausa: 16 komandas tika sadalītas 4 grupās pa četrām komandām. No katras grupas ceturtdaļfinālā iekļuva divas spēcīgākās.
Šajā čempionātā dominēja fiziska cīņa un aizsardzības futbols. No grupu turnīra spēlēm īpaši atzīmējama Itālijas un Čīles izlašu spēle, kas bija viena no huligāniskākajām Pasaules kausa vēsturē. Spēlē uzvarēja laukuma saimnieki čīlieši un iekļuva ceturtdaļfinālā.
Ļoti sekmīgi šajā turnīrā spēlēja Austrumeiropas valstis un 4 no tām arī iekļuva ceturtdaļfinālā. Dienvidslāvijas izlase ar 1-0 pārspēja vāciešus, čehoslovāki ar tādu pašu rezultātu pārspēja Ungāriju, bet iepriekšējie Pasaules čempioni Brazīlijas izlase bez savainotā Peles sastāvā ar 3-1 pieveica Angliju. Vislielākais ceturtdaļfinālu pārsteigums bija Čīles izlases uzvara pār tābrīža Eiropas čempioniem PSRS valstsvienību.
Pusfinālā divu Eiropas komandu duelī Čehoslovākijas izlase ar 3-1 uzvarēja Dienvidslāviju, savukārt divu Dienvidamerikas izlašu spēlē Brazīlija ar 4-2 pārspēja čīliešus. Spēlē par 3. vietu laukuma saimnieki Čīles futbolisti ar 1-0 tomēr uzveica Dienvidslāviju. Finālspēlē Brazīlijas izlase spēja atspēlēties no rezultāta 0-1, un ar 3-1 uzvarēja Čehoslovākiju, otro reizi pēc kārtas kļūstot par Pasaules čempioniem.
Frīdas Kalo muzejs

Frīdas Kalo muzejs (spāniski: Museo Frida Kahlo), tā kobaltzilo sienu dēļ pazīstams arī kā Zilā Māja (La Casa Azul), ir vēsturiska muzejmāja un mākslas muzejs, kas veltīts meksikāņu mākslinieces Frīdas Kalo dzīvei un darbībai. Tas atrodas Colonia del Carmen, Coyoacan apkaimē Mehiko. Ēka ir Kalo dzimšanas vieta un arī mājas, kur viņa uzauga un daudzus gadus dzīvoja kopā ar vīru Djego Riveru, kā arī vēlāk nomira vienā no augšstāva istabām. 1958. gadā Djego Rivera ziedoja namu un tā saturu muzeja izveidei par godu Frīdai. 
Muzejā atrodas Frīdas Kalo, Djego Riveras un citu mākslinieku mākslas darbu kolekcija, kā arī pāra Meksikas tautas mākslas darbi, spāņu izcelsmes artefakti, fotogrāfijas, piemiņlietas, personīgās mantas u.c. Kolekcija ir izstādīta uz mājas sienām, kuru izskats ir saglabāts tāds, kāds tas bija 1950. gados. Mūsdienās šis ir populārākais muzejs Coyoacan apkaimē un visvairāk apmeklētais muzejs Mehiko.
2018. gada Pasaules čempionāts šahā sievietēm (turnīrs)

2018. gada Pasaules sieviešu šaha čempionāts bija izslēgšanas turnīrs, kas noskaidroja jauno sieviešu pasaules čempioni šahā. Tas, pēc Taņas Džunji un Dzjui Veņdzjuņas mača 2018. gada maijā, bija otrais pasaules čempionāts, kas notika 2018. gadā. Turnīrā spēlēja 64 spēlētājas pēc izslēgšanas sistēmas no 2. līdz 23. novembrim Hantimansijskā, Krievijā.
Finālmačā ar rezultātu 5 : 3 Dzjui Veņdzjuņa uzvarēja Katerinu Lagno un sekmīgi aizstāvēja savu pasaules čempiones titulu.
Autobusu satiksme Liepājā

Vēsture

1937. gadā Liepājas pilsētā uzsākta autobusu satiksme.
2014. gadā Liepājas pilsētas ielās parādījās četrpadsmit "Mercedes-Benz" mazas ietilpības autobusi, savukārt 2015. gada nogalē parādījās četrdesmit trīs jauni "Solaris" autobusi.

Autobusu parki

Liepājas autobusu parku apkalpo viens autobusu parks, kurš atrodas Tosmarē.

Apmaksa par braucienu

No 2015. gada 1. jūnija braukšanas biļetes cena pērkot iepriekšpārdošanā ir 0,70 €, bet pērkot pie autobusa vadītāja 0,80 €. Autobusos atrodas kompostrētāji, kas kompostrē uz biļetes Autobusa numuru, datumu un laiku. Savukārt ja biļete tiek pirkta pie autobusa vadītāja, tad pasažierim tiek izdota biļete-čeks, kuru kompostrēt nevajag.
Biļetes ir derīgas braukšanai visos Liepājas sabiedriskā transporta veidos.
Iespējams iegādāties arī dažādus abonementus - dienas biļetes, nedēļas biļetes, darba dienu biļetes, brīvdienu biļetes, mēnešbiļetes un gada biļetes.
Sods par braukšanu bez biļetes ir 30,00 €.
Čurājošais puisēns

Vēsture

Skulptūru izveidoja Žeroms Dikesnuā Vecākais, pirmo reizi skulptūra šajā vietā tika novietota 1619. gadā, attēlojot zobgalīgā veidā apvidus nepieciešamību pēc svaiga dzeramā ūdens. Skulptūra ātri kļuva populāra un 1770. gadā tai tika izveidota akmens niša, tādā veidā piešķirot Čurājošajam puisēnam svinīgumu. Bijuši vairāki mēģinājumi nozagt skulptūru, ko 18. gadsimtā mēģināja veikt franču armija, bet vēlāk, 1745. gadā, angļu armija, līdz tas izdevies katordzniekam Antuānam Likā 1817. gadā, kurš neilgi pēc skulptūras iegūšanas to sasita. Taču jau 1818. gadā tika izgatavota skulptūras kopija un novietota atpakaļ tās goda vietā. Šī kopija ir saglabājusies līdz mūsu dienām.

Skulptūras tērpi

Nereti skulptūru var redzēt ietērptu kādā tērpā. Šī ir tradīcija, kuras sākums ir datējams ar 1698. gadu, kad pārvaldnieks Maksimiliāns Emanuels dāvāja uzvalku komplektu, kurā ietērpt skulptūru. Tradīcija turpinās līdz mūsu dienām un bieži Briseli apmeklējušie valstu vadītāji dāvina Čurājošam puisēnam tautastērpu miniatūru komplektus. 2006. gada Pasaules čempionāta hokejā laikā, kas norisinājās Rīgā, Latvijā, Čurājošais puisēns tika apģērbts Latvijas hokeja izlases formas kreklā. Briseles Pilsētas muzejā ir apskatāmi vairāk nekā 400 Čurājošā puisēna tērpu.

Leģenda

Statujas iedvesmas avots ir nezināms, tāpēc, gadiem ritot, šis noslēpums radījis vairākus nostātus un baumas, kas ir padarījis šo skulptūru vēl pievilcīgāku. Viens no stāstiem apgalvo, ka 12. gadsimtā tika atrasts čurājam pret koku pašā kaujas karstumā hercoga dēls. Vēlāk kā valsts cīnītāju drosmes simbols tika atveidots bronzā.
Viljams Henrijs Bregs

Agrīnie gadi

Viljams Henrijs Bregs dzimis 1862. gadā nelielā ciemā Vestvardā, netālu no Vigtonas, Kamberlendā, Ziemeļrietumanglijā. Viņa tēvs bija tirdzniecības flotes virsnieks Roberts Džons Bregs, vēlāk lauksaimnieks. Māte Mērija Vuda nomira, kad dēlam bija 7 gadi. Viņš uzauga pie tēvoča Viljama Brega Lesteršīrā. 1884. gadā pabeidza Triniti koledžu Kembridžas universitātē, 1885. gadā ieguva bakalaura grādu matemātikā.

Karjera

23 gadu vecumā Bregs tika nozīmēts par matemātikas un fizikas profesoru Adelaidā, Austrālijā.
1889. gadā apprecējās ar Gvendolīnu Todu, astronoma Čārlza Toda meitu. Viņa nodarbojās ar gleznošanu, un arī Bregs sāka ar to aizrauties. Viņi pat rīkoja kopīgas izstādes. Ģimenē piedzima divi dēli un meita. Viens no dēliem, Roberts, krita Galipoli kaujā Pirmajā pasaules karā. Otrs dēls Viljams Lorenss Bregs kļuva par fiziķi un strādāja kopā ar tēvu.
Ar zinātniskiem pētījumiem Bregs sāka nodarboties tikai pēc 40 gadu vecuma. Sāka eksperimentus ar rādija bromīdu, pētīja radioaktīvo starojumu. 1904. gadā Bregs sāka publicēt savu pētījumu rezultātus.
Pēc 23 gadiem Austrālijā Bregs atgriezās Anglijā un 1909. gadā sāka strādāt par profesoru Līdsas universitātē. Tur viņš kopā ar savu dēlu Viljamu Lorensu Bregu izstrādāja kristālu struktūras analīzes metodi, izmantojot rentgenstarus. Viņi publicēja zinātnisko darbu X-Rays and Crystal Structure. 1915. gadā abiem kopā tika piešķirta Nobela prēmija fizikā. Vēlāk Viljams Henrijs Bregs strādāja par fizikas profesoru Londonas universitātes koledžā (1915-1925), pēc tam Karaliskajā institūtā. Turpināja pētījumus par kristālu struktūru, kā arī par skaņas izplatīšanos ūdenī, ir sarakstījis vairākas nozīmīgas zinātniskas grāmatas.
Bregs nomira 1942. gadā Londonā.
Skvošs

Korts

Spēles laukums ir telpa kuras garums ir 32 pēdas un platums 21 pēda (puse no tenisa laukuma). Tajā izšķir; serves laukumu, serves uzņemšanas laukumu, spēles laukumu.
Pastāv divi skvoša spēles veidi, "Soft ball" (mīkstā bumba) un "Hard ball" (cietā bumba). Latvijā spēlē tikai "Soft ball".
Softbolam bumbiņa ir mazatsperīga un tā lēnāk lido, bet hardbolam bumbiņa ir ļoti cieta (tā kā kaučuka bumbiņa) un tā lido daudz ātrāk.
Romualds Ražuks

Biogrāfija

R. Ražuks dzimis Viļņā. Mācījies Viļņas Universitātes Medicīnas fakultātē. 1985. gadā Maskavā aizstāvējis medicīnas zinātņu doktora grādu. 1986. gadā pārcēlās uz dzīvi Latvijā, kur uzsāka darbu Rīgas Medicīnas institūtā. 1987. gadā piedalījās Latvijas Lietuviešu kultūras biedrības izveidošanā, bet gadu vēlāk iesaistījās Latvijas Tautas frontes darbībā.

Politiskā darbība

1989. gada oktobrī R. Ražuku ievēlēja LTF domē, kura viņu vēlāk ievēlēja tās Valdē. 1990. gadā LTF 3. kongresā Romualdu Ražuku ievēlēja par LTF priekšsēdētāju, nomainot amatā Daini Īvānu. Šo amatu viņš saglabāja līdz 1993. gadam, kad kļuva par LTF priekšsēdētāja vietnieku.
1995. gadā par īpašiem nopelniem valsts labā ar Saeimas lēmumu R. Ražukam tika piešķirta Latvijas pilsonība. Šajā laikā viņš aktīvi politikā vairs nedarbojās.
1997. gadā R. Ražuks iestājās savienībā "Latvijas Ceļš" un 1997. gada 3. martā tika ievēlēts Rīgas domē, kur kļuva par frakcijas vadītāju un darbojās pusotru gadu. 1998. gadā no tās pašas partijas saraksta ievēlēts 7. Saeimā. 2001. gadā ievēlēts par Saeimas priekšsēdētāja biedru Gundara Bojāra vietā. Pēc Saeimas deputāta pilnvaru beigām strādājis Aizsardzības ministrijā un NATO pārstāvniecībā Dienvidkaukāzā. 2002. gadā nesekmīgi kandidējis 8. Saeimas vēlēšanās, bet 2004. gadā Eiropas Parlamenta vēlēšanās.
2008. gada aprīlī piedalījies partijas "Pilsoniskā savienība" dibināšanas kongresā, bet 2009. gada pašvaldību vēlēšanās ievēlēts Jūrmalas pilsētas domē no šīs pašas partijas, sākotnēji darbojies domes opozīcijā. 2010. gada 20. maijā ievēlēts par Jūrmalas pilsētas domes priekšsēdētāju, nomainot amatā Raimondu Munkevicu, bet jau 2010. gada 9. septembrī mēra amatu zaudējis Gatim Truksnim. 2011. gada jūlijā paziņoja par izstāšanos no "Pilsoniskās savienības" un pievienošanos jaunveidojamajai Zatlera Reformu partijai. No tās saraksta Saeimas ārkārtas vēlēšanās ievēlēts 11. Saeimā. 2014. gada maijā pārgājis uz partiju "Vienotība", tai pašā gadā ievēlēts 12. Saeimā. 2018. gada rudenī kandidēja 13. Saeimas vēlēšanās no apvienības "Jaunā Vienotība", taču netika ievēlēts.
R. Ražuks ir apbalvots ar IV šķiras Triju Zvaigžņu ordeni un 1991. gada barikāžu dalībnieka piemiņas zīmi, kā arī Lietuvas apbalvojumu V pakāpes Ģedimina ordeni.
2018. gada 20. decembrī, publiskojot Latvijas PSR VDK aģentu kartotēku, noskaidrojies, ka tajā ir iekļauts arī R. Ražuks, taču nevis kā aģents, bet kā kandidāts uz savervēšanu un savervēšanas datuma attiecīgi nav. Ražuks paziņoja, ka viņam par šo cerību viņu savervēt nekas nav zināms.
Andromedas miglājs (romāns)

Sižets

Romāna darbība norisinās tālā nākotnē, laikā, kad Zeme ir vienota pasaule ar augsti attīstītu, intelektuālu, komunistisku sabiedrību. Šo laiku raksturo neparasta zinātnes un mākslas izaugsme, kosmosa pakļaušana, Zemes klimata un dabas uzlabojumi, cilvēka psiholoģijas izmaiņas.
Romānā ir vairākas sižeta līnijas, kurām nākotnes cilvēks jāparāda visā tā interešu daudzveidībā.
Pirmā sižeta līnija stāsta par zvaigžņu kuģa "Tantra" lidojumu un tā ekipāžas locekļiem. Veicis visus ekspedīcijai paredzētos uzdevumus, zvaigžņu kuģis dodas mājupceļā uz Zemi, taču tikai divu gaismas gadu attālumā no Saules tas nejauši nokļūst bīstamā agrāk nezināmas zvaigznes gravitācijas laukā. Šī zvaigzne izstaro tikai infrasarkano gaismu, romāna varoņi tādas zvaigznes dēvē par "dzelzs zvaigznēm" (tas gan nesakrīt ar šāda termina šodienas izpratni).  
Ekipāža cenšas novērst katastrofu. Zvaigžņu kuģa komandieris Ergs Noors veic nosēšanos uz kādas planētas šīs zvaigznes sistēmā. Skanējot planētas virsmu, uz tās tiek atklāti vēl divi zvaigžņu kuģi. Viens no tiem ir nezināmas civilizācijas "spirāldisks", otrs — pirms daudziem gadiem pazudušais Zemes zvaigžņu kuģis "Bura". "Tantras" ekipāža sastopas arī ar noslēpumainu ienaidnieku — naidīgu vietējo dzīvības formu. Mēģinājums izpētīt "spirāldisku" cieš neveiksmi — astronavigatore Nīza Krita gūst smagu traumu, glābjot Ergu Nooru, kam uzbrucis viens no vietējiem radījumiem.
Divu pārējo sižeta līniju darbība norisinās uz Zemes. Daram Veteram, Ārējo Staciju pārzinim, tiek atklāta smaga  psihiska slimība — vienaldzība pret dzīvi un darbu (depresija). Nespējot veikt savus pienākumus, viņš pieņem vēsturnieces Vedas Kongas (Veda Konga ir Erga Noora iemīļotā) piedāvājumu piedalīties arheoloģiskos izrakumos. Smagais fiziskais darbs uzlabo viņa stāvokli, bet draudzības jūtas pret Vedu Kongu pāraug mīlestībā. Neatrodot izeju no radušās situācijas (viņa iemīļotā sieviete gaida Erga Noora atgriešanos), Dars Veters dodas uz titāna raktuvēm Dienvidamerikā. 
Fiziķis Rens Bozs ir izdarījis lielu atklājumu, taču tā pārbaudei nepieciešams veikt bīstamu un energoietilpīgu planetāra mēroga eksperimentu. Lielā riska dēļ viņam tiek oficiāli atteikts. Neraugoties uz aizliegumu, Mvens Mass, kas nomainījis Daru Veteru Ārējo Staciju pārziņa postenī, palīdz Renam Bozam, tādējādi veicot smagu pārkāpumu, kas tiek vērtēts kā noziegums. Eksperiments beidzas ar katastrofu: Rens Bozs ir smagi ievainots, orbitālā iekārta iznīcināta, bet brīvprātīgie, kas piedalījušies eksperimentā, gājuši bojā. Mvens Mass nožēlo savu rīcību un labprātīgi dodas izraidījumā uz Aizmirstības salu — patvērumu tiem, kas vēlas norobežoties no sabiedrības vai dzīvot kā agrākos laikos.
Iespraudums

Iespraudums ir vārds vai vārdu savienojums, ar kuru autors izsaka attieksmi pret teikuma saturu. Iespraudumi nav teikuma locekļi teikumā, kurā tie iekļauti. Daļu iespraudumu no pārējā teikuma atdala ar pieturzīmēm, daļu ne.
Džona Solenbergera balva

Džona Solenbergera balva ir hokeja apbalvojums, ko pēc katras sezonas noslēguma pasniedz Amerikas hokeja līgas rezultatīvākajam spēlētājam. Balva tiek pasniegta kopš 1947.—48. gada sezonas un 1955. gadā nosaukta par godu Džonam Solenbergeram.
Aizkrūtes dziedzeris

Aizkrūtes dziedzeris jeb tīmuss (latīņu: thymus) ir iekšējās sekrēcijas dziedzeris. Atrodas augšējā videnē, aiz krūšu kaula roktura un ķermeņa. 70% gadījumos tīmuss sastāv no divām izstieptām daivām, kuras vidū ir saaugušas. Aizkrūtes dziedzeris vislabāk attīstīts jaundzīvniekiem, pēc tam reducējas, bet pilnīgi neizzūd. Attīstītā stāvoklī dziedzerim ir nepāra krūšu daļa un pāra kakla daļas. Krūšu daļa atrodās videnes prekardiālajā daļā, bet kakla daļas - ap traheju līdz balsenei. Govij tīmuss makroskopiski nav saskatāms jau ap 6. dzīves gadu, cūkai un zirgam ap 2.-3. dzīves gadu. Tīmusam ir liela nozīme imunoģenēzes procesā, jo tajā attīstās T limfocīti. No ārpuses tīmusu apņem saistaudu kapsula. Saistaudu starpsienas dziedzeri sadala daiviņās. Parenhīma sastāv no izmainītiem epitēlijaudiem, kas veido tīklu, starp kura cilpām atrodas limfocīti. Daiviņas perifērija krāsojas intensīvāk, tāpēc to sauc par garozu, bet centrālo daļu - par serdi. Garozā ir vairāk limfocītu, bet serdē - tīmusa ķermenīšu.
FK Palanga

Vēsture

2010. gada rudenī nodibinota biedrība Palangos futbolo klubas. 
2011. gada sezonā kā FK Palanga tas startēja Lietuvas 2. līgā, izcīnot 1. vietu. 
No 2012. līdz 2017. gadam komanda spēlēja Lietuvas 1. līgā. 2017. gada sezonā kļuva par 1. līgas uzvarētājiem, pirmo reizi kluba vēsturē kvalificējoties A līgai.
Hronoloģija

Hronoloģija (no grieķu: χρόνος (hrónos) — 'laiks') ir vēstures palīgdisciplīna, kas pēta dažādu tautu gadu skaitīšanas sistēmas un laika noteikšanas paņēmienus kalendāros, palīdz noteikt vēstures avota rašanās laiku, sniedz notikumu uzskaitījumu laika secībā.

Vēsture

Vēstures hronoloģijas sistematizāciju XVI gs. ieviesa Ž.Ž. Skaligers (Francija). Vispārējo hronoloģijas teoriju un vēsturi XIX gs. izstrādāja L.Idelers (Vācija), XX gs. sākumā to paplašināja F.Gincels (Vācija). XX gs. radītie darbi par hronoloģiju ir veltīti galvenokārt atsevišķu tautu gadu skaitīšanas veidiem un formām (pēc gada laikiem, par atskaites punktu ņemot zvaigznāju atrašanās vietu), kā arī pēc tādām parādībām kā saules aptumsumi, zemestrīces u.c.
Latvijā pirms t.s. Gregora kalendāra ieviešanas bija sava laika skaitīšanas sistēma. Pirmais zinātnieks, kas tajā iedziļinājās, bija 20. gadsimta pirmajā pusē Latvijas Etnogrāfiskā brīvdabas muzeja un Valsts vēsturiskā muzeja pārzinis Matīss Siliņš. Pirmais lielākais latviešu gadskārtas un laika skaitīšanas pētījums ir mākslinieka un senatnes pētnieka Ernesta Brastiņa publicētās “Latvju gadskārtas dziesmas” (1929). Matemātiķis Valdis Klētnieks ir veicis pētījumu par mēnešu nosaukumu latvisko izcelsmi un pierādījumus, ka deviņu dienu savaite ir senās laika skaitīšanas mēra vienība. Lielu ieguldījumu devis arī mākslinieks un senatnes pētnieks Arvīds Brastiņš, kurš uzrakstījis darbu “Māte Māra” (1967), kurā rodam seno baltu laika skaitīšanas sistēmas īsu kopsavilkumu.
Filips Bozons

Spēlētāja karjera

Pēc trim QMJHL aizvadītām sezonām, profesionāļa karjeru Bozons uzsāka 1987.—88. gada sezonā Francijas hokeja līgas kluba HC Mont-Blanc sastāvā, kopā ar komandu izcīnot līgas čempiona titulu. 1989. gada vasarā hokejists pārcēlās uz HC Grenoble vienību, tās sastāvā 1991. gadā kļūstot jau par divkārtēju Francijas čempionu.
1991.—92. gada sezonu hokejists uzsāka HC Chamonix sastāvā, taču sezonas vidū pārcēlās uz NHL, aizvadot deviņas spēles Sentluisas "Blues" rindās. 1993.—94. gada sezonu Bozons noslēdza ar 25 rezultativitātes punktiem. 1994.—95. gada NHL lokauta laikā spēlēja Francijā, Sentluisas "Blues" sastāvā aizvadot vienu vienīgu spēli.
1995.—96. gada sezonu Bozons uzsāka Šveices Otrajā līgā, taču 1996.—97. gada sezonas vidū pārcēlās uz Vācijas hokeja līgas klubu Manheimas "Adler", nākamajās trīs sezonās komandas sastāvā izcīnot divus Vācijas čempiona titulus.
1999.—2000. gada sezonu uzbrucējs aizvadīja Šveices hokeja līgas klubā HC Lugano, esot viens no komandas vadošajiem uzbrucējiem. Divas sezonas vēlāk Bozons pārcēlās uz HC Geneve-Servette vienību, pildot arī tās kapteiņa funkcijas. Ženēvā Bozons spēlēja līdz 2005.—06. gada sezonai, kad beidza savu profesionālo karjeru.
Francijas hokeja izlases sastāvā spēlējis 1988., 1998. un 2002. gada olimpisko spēļu turnīros, kā arī 12 Pasaules čempionātos.
Vanuatu administratīvais iedalījums

Vanuatu administratīvo iedalījumu veido 6 provinces. Šāds administratīvais iedalījums pastāv kopš 1994. gada. Provinču nosaukumi veidojušies no salu pirmajiem burtiem angļu valodā.
Tisoveca

Vēsture

Pirmoreiz rakstos minēta 1334. gadā. Tāpat kā lielākā daļa no Slovākijas teritorijas, Tisoveca gadsimtiem atradusies Ungārijas sastāvā. 19. gadsimtā Tisovecā atradās pazīstama luterānu ģimnāzija, kas mūsdienas ir atjaunojusi darbu. Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. No 1993. gada - Slovākijas sastāvā.

Ekonomika

Apkaimē kaļķa ieguve. Pilsētā atrodas kompānija Cestné a stavebné mechanizmy Tisovec a.s., kas ražo ekskavatorus.

Cilvēki

Pēc etniskās piederības vairums pilsētas iedzīvotāju ir slovāki (95,75 %). Pēc reliģiskās pārliecības - nereliģiozi (34,59 %), luterāņi (32,91 %) un katoļi (29,54 %).
Tisoveca ir politiķa Vladimira Klementisa (Vladimír Clementis, 1902-1952) dzimtā pilsēta. Vietējo luterāņu ģimnāziju beidzis Slovākijas himnas autors Janko Matūška (Janko Matúška, 1821-1877).
Junibakena

Junibakena ir viens no Stokholmas muzejiem, kas atrodas Jūrgordenā. Muzeja galvenā mērķauditorija ir bērni un ģimenes ar bērniem. Muzeja adrese: Galärvarsvägen.
Junibakena ir privāts muzejs — bērnu kultūras centrs, kurš tika izveidots pēc Stafana Gētesama ieceres. Muzejs tika atklāts 1996. gadā, tā atklāšanā piedalījās karaliskā ģimene. Lielākoties muzejā var iepazīties ar Astrīdas Lindgrēnas pasaku varoņiem, tāpēc nereti to mēdz saukt par ievērojamās rakstnieces muzeju, bet tas neatbilst patiesībai, jo muzejā ir aplūkojami arī citu zviedru rakstnieku radītie pasaku varoņi. Astrīda Lindgrēna jau pirms muzeja izveides uzstāja, ka muzejs nevar būt vieta, kurā būtu attēloti tikai viņas radītie tēli, tāpēc bērnu rakstnieces vēlme tika ievērota.
Muzejā bērni var ne tikai iepazīties ar pasaku varoņiem, bet arī aktīvi piedalīties dažādos pasākumos — izstaigāt un rotaļāties dažādos maza izmēra pasaku namiņos, kas ir speciāli uzbūvēti atbilstoši bērniem un atrodas Pasaku laukumā, ņemt dalību speciāli iestudētās lugās, iepazīt tematiskās izstādes Junibakena galerijā.
Galvenā muzeja atrakcija ir minivilciena apmeklējums, kur no Vimmerbijas, kas ir Astrīdas Lindgrēnas dzimtā pilsēta, dabiskā lielumā izveidotā stacijas maketa var sēsties vagoniņā un, klausoties kadā no 12 iespējamām valodām, doties uz satikšanos ar par klasiku kļuvušiem Lindgrēnas pasaku varoņiem un notikumiem, kuros viņi ir iesaistīti. Šeit var redzēt krāšņas ainas, kas atspoguļo Karlsonu, kas dzīvo uz jumta, Lennebergas Emīlu, Pepiju Garzeķi, drosmīgos brāļus Lauvassirdis, rūķīti Nilsu Karlsonu un daudzus citus pasaku varoņus. Vilciena maršruts beidzas Pepijas mājā "Vistas kāja", kurā bērni var rotaļāties dažādās istabās.
Muzejā atrodas arī Zviedrijā lielākais bērnu grāmatveikals, bērnu restorāns un teātris.
Jonu dzinējs

Jonu dzinējs ir reaktīvā raķešdzinēja veids, kurā izmanto elektrostatiskajā laukā paātrinātu jonizētu gāzi, piemēram, ksenonu. Zemās jaudas dēļ jonu dzinējs nav izmantojams kosmosa kuģa palaišanai no Zemes, taču atklātā kosmosā ilgākā laikā ļauj sasniegt daudz lielāku ātrumu nekā ķīmiskais dzinējs.