google/wiki40b huggingface dataset:
Artūrs Rubiks

Biogrāfija

Vidējo izglītību ieguvis Rīgas 21. vidusskolā (skola ar krievu mācību valodu), ko pabeidzis 1987. gadā. Studē Baltijas Starptautiskajā akadēmijā. No 1995. līdz 2005. gadam A. Rubiks strādāja firmā VOER, sākotnēji kā automehāniķis, pēc tam kā transporta ceha priekšnieks. No 2005. līdz 2007. gadam viņš bija uzņēmuma KKG valdes priekšsēdētājs.

Politiskā darbība

Politikā A. Rubiks parādījās 2005. gadā, kad pašvaldību vēlēšanās kandidēja uz vietu Rīgas domē no politiskās patriotiskās apvienības "Dzimtene" un Latvijas Sociālistiskās partijas apvienotā saraksta un tika ievēlēts par deputātu. 2006. gadā no politisko partiju apvienības "Saskaņas Centrs" saraksta kandidēja Saeimas vēlēšanās un tika ievēlēts 9. Saeimā, tādējādi viņam nācās pamest Rīgas domes deputāta amatu. 2010. gadā tika ievēlēts arī 10. Saeimā, kā arī 2011. gadā veiksmīgi kandidēja Saeimas ārkārtas vēlēšanās un šobrīd darbojas 11. Saeimā. No partijas "Saskaņa" saraksta, ar kuru sadarbojās Latvijas Sociālistiskā partija, ievēlēts arī 12. Saeimā un 13. Saeimā.
Popmūzika

Definīcija

Popmūzika parasti tiek definēta kā mūzikas stils, kas ir vērsts uz singlu topiem, tomēr kā žanrs tā nav visu topā esošo dziesmu kopuma atspoguļojums un tiek uzskatīts, ka tā attīstās kā atsevišķs žanrs.

Termina izcelsme

Termins "popdziesma" pirmoreiz parādījās 1926. gadā, apzīmējot kādas dziesmas popularitāti sabiedrībā. Daudzi notikumi 1920. gadu mūzikas nozarē var tikt uzskatīti kā mūsdienu popmūzikas nozares dzimšana, ieskaitot kantrimūziku un blūzu.
Jans III Sobeskis

Pilns tituls

Kā Polijas karalis Jans III svarīgākos valsts dokumentus cita starpā parakstīja kā "Livonijas lielhercogs", kas norādīja uz to, ka arī pēc Livonijas ziemeļu daļas zaudēšanas zviedriem viņš pretendēja uz šo pārmantojamo titulu:
"Jans III, no Dieva žēlastības Polijas karalis, Lietuvas, Krievijas, Prūsijas, Mazovijas, Žemaitijas, Livonijas, Smoļenskas, Kijevas, Volīnijas, Podlasijas, Severijas un Čerņigovas lielhercogs, u.c."
(''Joannes III, Dei Gratia rex Poloniae, magnus dux Lithuaniae, Russiae, Prussiae, Masoviae, Samogitiae, Livoniae, Smolenscie, Kijoviae, Volhyniae, Podlachiae, Severiae, Czernichoviaeque, etc.)

Dzīvesgājums

Dzimis 1629. gadā Olesko pie Ļvovas (toreiz Žečpospoļitas, tagad Ukrainas teritorijā) Krakovas kastellāna ģimenē. Beidza Jagellona Universitātes Filozofijas fakultāti. Pēc tam ceļoja pa Eiropu un tikās ar vairākiem tolaik ietekmīgiem valdniekiem un karavadoņiem, kā arī apguva franču, vācu, itāliešu valodu. 
Atgriezās Polijā 1648. gadā un pieteicās par brīvprātīgo cīņai pret Bogdanu Hmeļņicki, kur cīņās ieguva pulkveža pakāpi. Vēlāk Polijas karalis Jans II Kazimirs nosūtīja Sobeski par sūtni uz Stambulu, kur viņš iepazina Osmaņu impērijas armiju un karošanas taktiku. Kad 1655. gadā sākās "Plūdi" (Zviedrijas iebrukums Polijā), Sobeskis karoja poļu karaļa pusē, kaut arī līdz ar savu karaspēka daļu apmēram gadu bija lojāls zviedriem. Izceldamies kā spējīgs karavadonis kaujās ar osmaņiem, 1673. gadā Sobeskis tika ievēlēts par Polijas karali. 
Nestabilos politiskajos apstākļos Sobeskim izdevās reorganizēt Žečpospoļitas armiju. Iesākumā ārpolitiski orientēdamies uz Franciju un Osmaņu impēriju, 1683. gadā Sobeskis mainīja politisko orientāciju un sabiedrojās ar Svētā Romas impērijas imperatoru Leopoldu I, kā arī iekļāvās pāvesta Inocenta XI organizētajā "Svētajā līgā". Kad 1683. gadā osmaņi aplenca Vīni, Jans III Sobeskis komandēja apvienoto Žečpospoļitas, Austrijas un vācu zemju karaspēku un smagi sakāva turku karaspēku. Pāvests pēc kaujas nodēvēja Janu III Sobeski par "Vīnes un Eiropas civilizācijas glābēju".
Jānis Skujevics

Dzīvesgājums

Dzimis 1892. gada 7. jūlijā Tērvetes pagastā. Kurzemes vācu okupācijas laikā bija Tērvetes pagasta vecākais (1918). 1920. gadā iecelts par Latvijas Republikas Finanšu ministrijas Saimniecības departamenta Administratīvas nodaļas vadītāju, vēlāk bija Valsts saimniecības departamenta direktors (1933-1940), A/S "Ogle" valdes priekšsēdētājs, Latvijas Bankas padomes loceklis, Tirdzniecības un Rūpniecības kameras prezidija loceklis. 
Vācu okupācijas laikā bija Latvijas ģenerālapgabala pašpārvaldes finanšu ģenerāldirektors. Viņš bija atbildīgs par Latvijas ģenerālapgabala budžetu, ar tiesībām izdot rīkojumus par publiskiem nodokļiem. Otrā pasaules kara beigās devās bēgļu gaitās uz Vāciju, vēlāk uz Apvienoto Karalisti.
1956. gadā Jānis Skujevics sagatavoja "Materiālus par vācu okupācijas varas un vācu armijas Latvijai Otrajā pasaules karā nodarītajiem zaudējumiem". 
Miris 1991. gada 4. augustā Almēlijā, Anglijā.
Sējas zirņi

Apraksts

Zirņi ir viengadīgi augi. Parasti tie izaug no 15 līdz 250 cm augstumam. Tā stublājs ir šķautnains, dobs un kāpelējošs. Tiem ir mietsakne, kas augsnē var sniegties pat viena metra dziļumā. Lapas ir plūksnaini saliktas no četrām līdz astoņām olveidīgām vai ieapaļām lapiņām. Ziedi ir tauriņveida, un zied no maija beigām līdz augustam. Tā auglis ir pāksts, kur atrodas vairākas sēklas, kas tiek sauktas par zirņiem. Šīs sēklas cilvēki lieto uzturā.

Raža

2012. gadā vislielākā zaļo zirņu raža tika iegūta Ķīnā (aptuveni 11,5 miljoni tonnu, 65% no pasaules ražas). Indijā novāktās ražas apmēri bija aptuveni 3,7 miljoni tonnu (20%). Savukārt vislielākā sauso zirņu raža 2012. gadā bija Kanādā (3,34 miljoni tonnu, 40% no pasaules ražas) un Krievijā (1,66 miljoni tonnu, 20%).
Sīgu dzimta

Latvijā

Latvijā varētu būt iespējams novērot 3 sīgu dzimtas sugas: apkakles sīgu (Chlamydotis macqueenii), lielo sīgu (Otis tarda) un mazo sīgu (Tetrax tetrax). Tomēr neviena no trīs sugām dabā nav novērota kopš 1910. gada.

Izskats

Sīgas ir lieli vai vidēji lieli putni. Lielākā daļa sugu ļoti lieli putni. Tām ir masīvi ķermeņi ar smailu krūšukurvi. Kājas garas un spēcīgas. Pēdām iztrūkst aizmugurējais pirksts, kuru citi putni izmanto, lai aptvertu koka zaru. Sīgas nekad nesēžas koka zaros un vienmēr uzturas uz zemes, kad nelido. Apspalvojums lielākajai daļai sugu kriptisks, dažādos brūnos toņos. Tomēr tēviņu apspalvojums ir nedaudz košāks, kontrastaināks nekā mātītēm.
Lielākie dzimtā ir lielo sīgu (Otis) un milzu sīgu (Ardeotis) ģinšu pārstāvji. Īpaši lieli ir tēviņi, kuri ir apmēram metru augsti un kuru svars ir 10—24 kg. Lielākās dzimtā ir lielā sīga (Otis tarda) un Kori sīga (Ardeotis kori), to svars ir 18—24 kg, ķermeņa garums var sasniegt 120 cm. Līdz ar paugurknābja gulbi tie ir smagākie lidojošie putni pasaulē. Vienas no mazākajām dzimtā ir cekulainā sīga (Sypheotides indicus), rudcekula sīga (Lophotis savilei) un mazā sīga (Tetrax tetrax), kurām visām ķermeņa garums ir nedaudz lielāks kā 40 cm. Vismazākā ir mazā brūnā sīga (Eupodotis humilis), kuras ķermeņa garums ir līdz 40 cm.
Lielākajai daļai sīgu sugu mātītes ir izteikti mazākas nekā tēviņi, parasti par apmēram 30% mazākas, bet reizēm pat vairāk kā divas reizes mazākas. Dažām sugām mātītes ir lielākas nekā tēviņi, piemēram, cekulainajai sīgai. Šīs sugas mēdz saukt arī par florikāniem.

Uzvedība

Sīgas galvenokārt uzturas uz zemes. Bieži redzamas ļoti lēni soļojot vai nekustīgi stāvot un saplūstot ar zālaugiem. Labprātāk iet un skrien, nevis lido. Lai arī sīgas nelido bieži, tomēr, ja tās paceļas spārnos, lidojums ir spēcīgs. Sīgām ir ļoti izteiksmīgi un interesanti riesta rituāli: tēviņš izmaina savu izskatu, izplešot rīkles maisus un saslienot cekulus, veic dažādus palēcienus, tai skaitā veicot dramatiskas cilpas gaisā, un dauza pēdas pret zemi.
Sīgas ir visēdājas un barojas ar sēklām un bezmugurkaulniekiem. Ligzda ir vienkārša iedobe, kas izkašņāta zemē, tādēļ perējums ir diezgan neaizsargāts no plēsējiem. Dējumā ir 3—5 tumšas, raibumotas olas. Perē tikai mātīte.
Klonazepāms

Atkarība

Līdzīgi kā citiem benzodiazepīniem klonazepāmam ir augsts atkarības risks. Abstinences sindroms, tāpat kā heroīnam un citām smagajām narkotikām, ir izteikti smags. Pēkšņa klonazepāma ilgstošas lietošanas pārtraukšana rada sliktu pašsajūtu, trauksmi, agresiju un halucinācijas un var būt dzīvībai bīstama.

Izplatība Latvijā

Klonazepāmu saturošie izstrādājumi Latvijā ir recepšu zāles. Klonazepāms ir iekļauts Latvijas kontrolējamo narkotisko vielu, psihotropo vielu un prekursoru III sarakstā (bīstamās psihotropās vielas, kuras var tikt izmantotas ļaunprātīgos nolūkos). Saskaņā ar likuma "Par Krimināllikuma spēkā stāšanās un piemērošanas kārtību" 2. pielikumu, klonazepāma daudzums līdz 0,06 gramiem atzīstams par nelielu, bet virs 5 gramiem — par lielu.
Nihilisms

Nihilisms (no latīņu: nihil — ‘nekas’) ir filozofiska doktrīna, kuras pamatā ir negatīva attieksme pret vispārpieņemtajām morāles normām, sabiedrības tikumiskajām vērtībām, koncepciju, dzīves veidu, tā visa noliegums. Ir vairāki nihilisma veidi. Visbiežāk ar nihilismu tiek saprasts eksistenciālais nihilisms, kam raksturīgs pasaules uzskats, ka dzīve ir bezjēdzīga un bezvērtīga.
Nihilisma koncepcijas radās 19. gadsimtā. Būtiska nozīme nihilisma izveidošanās procesā bija tā laika filozofu, it īpaši Sērena Kjerkegora un Frīdriha Nīčes, darbībai.
2015.—2016. gada Latvijas hokeja Virslīgas čempionāts

Formāts

Regulārajā sezonā tiek aizvadīti pieci spēļu riņķi, kas nozīmē, ka katra no komandām aizvadīs 30 spēles. Regulārās sezonas uzvarētāja automātiski nodrošina vietu izslēgšanas kārtas pusfinālā, kamēr pārējās sešas komandas spēlēs ceturtdaļfinālā. Izslēgšanas kārtas cīņas tiks aizvadītas sērijā līdz trim uzvarām, savukārt finālsērijā komandas mērosies spēkiem sērijā līdz četrām uzvarām.
Leo Silārds

Biogrāfija

Dzimis Budapeštā būvinženiera ģimenē. No 1916. gada mācījās Budapeštas Tehniskajā universitātē. 1919. gadā pārcēlās uz Vāciju, kur mācījās Berlīnes Tehniskajā universitātē pie Einšteina, Planka un Laues. 1922. gadā absolvēja universitāti ar disertāciju termodinamikā. 1930. gadā kopā ar Einšteinu patentēja augstuma ierīces dizainu. 1933. gadā devās uz Londonu, kur pirmoreiz izteica ideju par ķēdes kodolreakcijas iespējamību un kodolreaktora ideju. 1938. gadā Silārds pārcēlās uz Ņujorku, ASV. 1939. gada 2. augustā Silārds uzrakstīja prezidentam Rūzveltam adresēto un Einšteina parakstīto Einšteina—Silārda vēstuli, kurā brīdināja, ka Vācija ir tuvu atomieroču radīšanai un aicināja ASV rīkoties. Vēstule bija viens no iemesliem Manhetenas projekta uzsākšanai.
Augusts Kalniņš

Biogrāfija

Augusts Kalniņš piedzima 1876. gada 12. novembrī Ungurpils pagasta "Pavāros".
Beidzis Gorku vidējo zemkopības skolu Mogiļevas guberņā. Studēja Rīgas Politehnikumā. Bija skolotājs Besarābijas guberņā, tad Jelgavas zemkopības skolas direktors, no turienes pārgāja uz Baltijas domēņu valdi. Bija Vidzemes Zemes padomes loceklis un Latviešu Pagaidu Nacionālās padomes loceklis, Agrārās nodaļas vadītājs.
No Latvijas Pagaidu valdības izveidošanas 1918. gada nogalē līdz 1919. gada septembrim bija zemkopības ministra vietnieks. Pēc tam pats kļuva par ministru, amatā bija līdz 1920. gada jūnijam, kad, nomainoties valdībai, kļuva par apgādības ministru. Šajā amatā bija līdz 1921. gada aprīlim, kad to likvidēja. 
Paralēli darbam valdībā bija vairāku Latvijas Republikas parlamentu — Tautas padomes, Satversmes sapulces, 1., 2. un 3. Saeimas — deputāts. 1926. gada nogalē minēts kā kandidāts finanšu ministra amatam.
No 1922. līdz 1929. gadam viņš bija laikraksta "Brīvā Zeme" redaktors.
Miris 1940. gada 24. jūlijā Rīgā. Apglabāts Alojas kapos.
Cryptolaemus montrouzieri

Taksonomija

Cryptolaemus montrouzieri pirmo reizi aprakstījis Mulsants 1853. gadā. Vēlāk Kokerells un Korševskis veikuši Cryptolaemus ģints pārskati. No visām citām sugām savā ģintī Cryptolaemus montrouzieri atšķīrās ar krāsu: tikai šai sugai ir melnas tībijas.

Izplatība

Primāri Cryptolaemus montrouzieri apdzīvo Austrāliju. No 1897. līdz 1924. gadam mārīti introducēja Jaunzēlandē māņbruņutu bioloģiskās kontroles programmas ietvaros. Tagad tā ir sastopama Oklendā un Nortlendā. Apgabalos ar aukstāku ziemu mārītes nevar izdzīvot.

Izmatošana kaitēkļu bioloģiskajā kontrolē

Cryptolaemus montrouzieri mārīti plaši izmanto kā kaitēkļu bioloģiskās kontroles aģentu. Pirmo reizi mārīti Kalifornijā introducējis Albers Koebels 1891. gadā Planococcus citri māņbruņutu bioloģiskai kontrolei. Kopš tā laika mārīte ir introducēta jau vairākas valstīs visā pasaulē.
Dažādās vietās Karību reģionā, Centrālamerikā un Dienvidamerikā mārīti introducēja, cīnoties pret Maconellicoccus hirsutus māņbruņuti.
Andra Manfelde

Biogrāfija

A. Manfelde dzimusi un augusi Kuldīgā. Jaunības gados bija atkarīga no narkotikām, no 1993. gada dzīvoja rehabilitācijas komūnā "Krusta skola" Krimuldā. 2002. gadā viņa beidza Rīgas dizaina un mākslas vidusskolu tēlniecības specialitātē. 2002. gadā sāka publicēt dzejoļus periodiskajos izdevumos. "Literatūras gada balvas 2003" ceremonijā saņēma žurnāla "Luna" speciālbalvu par šajā žurnālā publicēto dzejoļu kopu.
2005. gadā viņa izdeva debijas dzejoļu krājumu "Tranšejas dievi rok", kurš saņēma Ojāra Vācieša prēmiju (2005). Tajā pašā gadā iznāca viņas pirmais romāns "Adata", kurā daļēji autobiogrāfiski attēlota jaunas meitenes atkarība no narkotikām. Romāns guva popularitāti, un pēc tā motīviem A. Manfelde sacerēja libretu Zigmara Liepiņa mūziklam "Adata", kura pirmizrāde notika 2007. gadā Nacionālajā teātrī. Iestudējuma populārākā dziesma "Ja tu man esi" saņēma Autortiesību bezgalības balvu. 2012. gadā grāmata tika izdota atkārtoti.
2008. gadā iznāca otrais dzejoļu krājums "Betona svētnīcas", par kuru A. Manfelde saņēma Annas Dagdas balvu. Krājums tika nominēts Dzejas dienu balvai.
2011. gadā rakstniece pārcēlās uz dzīvi Liepājas Karostā. Stāsts "Saules pulksteņa protokols" ievietots 20. gadsimta Latvijas vēsturei veltītā stāstu krājumā "Mēs. XX gadsimts" (2011). Romāns "Dzimtenīte" apbalvots R. Gerkena un Rakstnieku savienības romānu konkursā, grāmata bija nominēta Literatūras gada balvai.
2014. gadā A. Manfelde aizliedza izmantot viņas sarakstītos dziesmu tekstus topošajam mūziklam par Herbertu Cukuru. Producents Juris Millers iesūdzēja Manfeldi tiesā, lai piedzītu no viņas avansā izmaksāto summu, 18. decembrī Liepājas tiesa viņa prasību apmierināja.
2017. gadā Latvijas 20. gadsimta vēsturisko romānu sērijā izdotais darbs "Virsnieku sievas" saņēma E. Līva piemiņas balvu "Krasta ļaudis". Bērnu grāmatai "Kurš no mums lidos?" piešķīra 2018. gada Literatūras gada balvu kā labākajai bērnu grāmatai.
Kvadrāts (uzņēmums)

AS "Baltic India Rubber Company Quadrat" bija lielākā gumijas izstrādājumu rūpnīca Rīgā, Ķengaragā, Maskavas ielā 322/324, kas ražoja gumijas apavus, velosipēdu riepas, kameras, rotaļlietas, transmisiju siksnas u.c. gumijas izstrādājumus, eksportējot tos pārsvarā uz Krievijas tirgu.

Vēsture

Vietu fabrikas celšanai atrada Blieķu muižas teritorijā, kas atradās pašā Ķengaraga galā, un ražotnes projektu pasūtīja arhitektam Vilhelmam Bokslafam. Fabrika bija robežojusies ar Blieķu muižu, ko savulaik izīrēja linu audeklu balinātājiem. Fabrika dibināta 1924. gada 9. maijā kā AS "Baltic India Rubber Company Quadrat". Līdz 1940. gadam pazīstama kā rūpnīca "Kvadrāts". 1925. gadā uzņēmums sāka savu darbību, nodarbinot 348 strādniekus. Sākotnējais sabiedrības kapitāls bija 750 000 latu. 1929. gadā gumijas izstrādājumi veidoja 4,5% no Latvijas eksporta, izgatavojot 3,3 miljonus gumijas apavu pāru. 20. gadsimta trīsdesmitajos gados tā bija lielākā gumijas izstrādājumu fabrika Latvijas teritorijā un visā Baltijā. No vietējiem materiāliem izmantoja tikai audumus un gumijas izstrādājumus, ko nodeva otrreizējai pārstrādei. Nepieciešamo kaučuku, priekš gumijas izstrādājumu ražošanas, tā saņēma no angļu — holandiešu kaučuka apvienības. Latvijā patērēja tikai nelielu daudzumu no saražotā — lielākā daļa tika eksportēta uz ārzemēm. Trīsdesmito gadu otrajā pusē eksporta apjoms samazinājās un līdz ar to samazinājās gumijas izstrādājumu izlaide. Apgrozījums 1935. gadā bija 8 590 507 latu. 1936. gadā tika izgatavoti 1,8 miljoni apavu pāru. Pēdējos Latvijas laika gados valdes priekšsēdētājs bija kādreizējais Latvijas Valsts prezidents Alberts Kviesis.
1940. gadā uzņēmums turpināja strādāt un tika pārdēvēts par "Sarkano kvadrātu". 1974. gadā tika izveidota ražošanas apvienība "Sarkanais kvadrāts", kas apvienoja rūpnīcas "Sarkanais kvadrāts", "Meteors" un "Varonis". Apvienībā katram uzņēmumam bija sava specializācija — "Sarkanais kvadrāts" nodarbojās ar gumijas apavu un gumijas tehnisko izstrādājumu ražošanu. Apgrozījums 1968. gadā bija 15 200 000 rubļu. 1976. gadā apvienība apbalvota ar Darba Sarkanā Karoga ordeni. 1986. gadā tika saražoti 15,2 miljoni pāru gumijas apavu. 1990. gadā rūpnīca kļūst par nomas uzņēmumu. 1992. gadā pārtop par AS "Kvadrāts". 1998. gada nogalē uzņēmums tika pārstrukturēts, izveidojot četrus jaunus patstāvīgus uzņēmumus — AS "Baltijas Apavu Fabrika", AS "Baltijas Gumijas fabrika", SIA "Servi Ko" un AS "Kvadrāts", kam tika samazināts pamatkapitāls. 1999. gada 2. septembrī AS "Kvadrāts" tika likvidēts.
Tilbītes

Latvijā

Latvijā sastopamas 6 tilbīšu sugas: tumšā tilbīte (Tringa erythropus), purva tilbīte (Tringa glareola), lielā tilbīte (Tringa nebularia), meža tilbīte (Tringa ochropus), dīķa tilbīte (Tringa stagnatilis) un pļavu tilbīte (Tringa totanus).

Sistemātikas izmaiņas

Saskaņā ar jaunākajiem ģenētiskajiem pētījumiem 2006. gadā ģints tika paplašināta ar 3 jaunām sugām: klaidoņtilbīti (Tringa incana), Sibīrijas klaidoņtilbīti (Tringa brevipes) un dubļu tilbīti (Tringa semipalmata). Nesenā pagātnē tilbītes tika iedalītas vairākās apakšģintīs, tomēr DNS pētījumi liecina, ka šādam iedalījumam nav pamata.

Kopīgās īpašības

Tilbītes ir vidēji lieli putni, kuru ķermeņa garums ir apmēram 21—31 cm. Lielākā ģintī ir lielā tilbīte, kuras ķermeņa garums sasniedz 35 cm, spārnu plētums 70 cm, svars 290 g. Mazākā ir purva tilbīte, kuras mazāko īpatņu ķermeņa garums ir 19 cm, spārnu plētums 56 cm. Visām tilbīšu sugām ir taisns un garš knābis, kas daļai sugu nedaudz uzliekts uz augšu. Apspalvojumā dominē baltā, pelēkā un tumši brūnā krāsa. Vairākām sugām ir košas kājas un knābji.
Tilbītes parasti apmetas upju, ezeru, purvu un dīķu krastos un ir izplatītas tundrā, mežos un stepē. Tās barojas ar dažādiem kukaiņiem un bezmugurkaulniekiem, kurus atrod, rakņājoties piekrastes dūņās un dubļos. Lielākā daļa sugu ligzdo uz zemes, bet, piemēram, meža tilbīte ligzdo kokos, izmantojot citu putnu pamestās ligzdas.
1999. gada Latvijas futbola 1. līgas sezona

Latvijas futbola 1. līgas 1999. gada sezona bija 8. Pirmās līgas sezona. Pirmajā līgā piedalījās 8 komandas, kas aizvadīja četru riņķu turnīru.

Par 1. līgas čempioniem kļuva LU/Daugava.
Lāšemana pakalni

Lāšemana pakalni (norvēģu: Larsemann Fjellene) ir polārā oāze Austrumantarktīdā Ingridas Kristensenas krastā Sadraudzības jūras piekrastē Prica līča dienvidaustrumos. Oāzi 1935. gada februārī atklāja norvēģu kapteinis Klariuss Mikelsens ar Larsam Kristensenam piederošo vaļu medību kuģi Thorshammer. Nokartēja ar aerofotografēšanas palīdzību Larsa Kristensena ekspedīcija 1936.-1937. gadā.
Lāšemana pakalnu oāze veidojas no vairākām ar līčiem atdalītām pussalām 17 km garumā gar piekrasti, kā arī ap 130 klinšainām salām līdz pat 8 km platā joslā gar krastu. Kopējā platība ap 40 km². Lielākās pussalas ir Broknesas pussala austrumos, kurā izvietojušās Krievijas un Ķīnas polārstacijas un Stornesas pussala rietumos. Oāze sastāv no 80 līdz 180 m augstiem noapaļotiem pakalniem.
Oāzē darbojas trīs vissezonas polārstacijas: Ķīnas Džunšaņa, Krievijas Progresa, Indijas Bharati, kā arī Rumānijas vasaras stacija Lo-Rakovice. 
Lāšemana pakalniem ir piešķirts speciāli pārvaldītas teritorijas statuss.
Planicas pagasts

Vēsture

Planicas muiža avotos pirmo reizi minēta 1335. gadā kā Plentzen, 1841. gadā kā Planezen.
Pagasts dibināts pēc muižu pagastu likvidēšanas sakarā ar 1866. gada pagastu pašvaldību likuma pieņemšanu.
Planicas pagastā bija Planicas, Jāteles, Paulīnes un Zaļā muižas. Pēc 1905. gada revolūcijas tajā ieceļoja vācu kolonisti. Kurmales pagastā to bija 35%, bet Planicas pagastā 37% no iedzīvotāju skaita. 1941. gada 14. jūnijā un 1949. gada 25.  martā uz Sibīriju tika deportēti 85 kurmālnieki un 145 planīcnieki. 1945. gada 10. septembrī pagastā izveidoja Planīcas un Vārdupes ciema padomes. Pagastu likvidēja 1949. gada 31. decembrī, ciemus iekļaujot Kuldīgas rajonā. No 1948. gada līdz 1950. gadam Planīcā un Kurmālē tika dibināti kolhozi "Stars", "Ausma", "Gaisma", "Uzvaras rīts", "Traktorists", Ždanova vārdā nosauktais "Padomju Latvija", bet 1960. gadā visus apvienoja padomju saimniecību "Vilgāle" (1974. gadā tai pievienoja kolhozu "Traktorists"). Mūsdienās Planicas pagasta teritorija iekļauta Kuldīgas novada Kurmāles pagastā un neliela daļa Īvandes pagastā.
12. Saeimas deputāti

2014. gada 4. oktobrī Latvijā notika 12. Saeimas vēlēšanas, kurās 12. Saeimā ievēlēja 100 deputātu.
Pirmās sēdes laikā 2014. gada 4. novembrī Saeimas deputāti nobalsoja par Solvitas Āboltiņas apstiprināšanu deputātes amatā, jo Jānis Junkurs bija atkārtoti iesniedzis iesniegumu par parlamentārieša mandāta nolikšanu.
Tērbatas iela (Rīga)

Vēsture

Pirmo reizi pieminēta 1810. gada Rīgas ielu sarakstā kā Kaļķu ielas ārpilsētas pagarinājums, kas tālāk pārgāja Tērbatas lielceļā. Līdz ar pilsētas paplašināšanos 1861. gadā Kaļķu ielu pagarināja līdz Lēģera (Matīsa) ielai, 1884. gadā līdz Riepnieku (Tallinas) ielai. 1885. gadā Kaļķu ielu pārdēvēja par Tērbatas ielu. 
Pirmā pasaules kara laikā Tērbatas ielā 1/3 dabojās Latviešu strēlnieku bataljonu organizācijas komiteja.
LPSR laikā 1955. gadā Tērbatas ielu pārdēvēja par Pētera Stučkas ielu.

Apbūve

20. gadsimta sākumā vairumu priekšpilsētas koka ēku nojauca un to vietā uzcēla daudzstāvu mūra ēkas. Ielas apbūvē izceļas vairākas nacionālā romantisma stila celtnes.
Ļaudona

Vēsture

Arheoloģiski izrakumi liecina, ka jau vēlajā dzelzs laikmetā 9.-12. gadsimtā Ļaudonā bijis apdzīvots pilskalns. 12.-13. gadsimtā tagadējā Ļaudonas pagasta teritorija ietilpa Jersikas valstij piederošā Gerdenes pilsnovada sastāvā, par kura centru uzskata Sāvienas pilskalnu. 
1274. gadā Rīgas arhibīskaps Johans I fon Lūne lika uzcelt pili pie Svētupes ietekas Aiviekstē. 1457. gadā Ļaudonas pils (Laudohn) minēta to piļu sarakstā, kam bija savs pilsnovads un draudze.
1568. gadā pēc Vidzemes pievienošanas Polijas-Lietuvas kopvalstij, Pārdaugavas hercogistes pārvaldnieks Hodkevičs Ļaudonas pilsnovadu un pili piešķīra K. J. Bankovam. 1575. gadā Ļaudonas pilsnovads nonāca J.Tīzenhauzena, viņa sievas Elizabetes (dzim. Plāteres) un dēla mūža lietošanā. Livonijas kara laikā krievu karaspēks pili nopostīja, pēc tam muižas īpašnieki bieži mainījās. Sāvienas muiža ilgus gadus palika Tīzenhauzenu dzimtas īpašumā. 1613. gadā Poļu-zviedru kara laikā Ļaudonas muiža kļuva par zviedru kroņa īpašumu. 1696. gadā pēc zviedru Vidzemes ģenerālgubernatora Ērika Dālberga projekta Ļaudonā tika uzcelta krustveida Ļaudonas luterāņu baznīca, pie tās dibināta draudzes skola zemnieku bērniem. Pēc šī paša parauga tika uzceltas baznīcas Apekalnā un Vestienā. 1703. gadā krievu karaspēks nopostīja Ļaudonas luterāņu baznīcu un muižu. 1716. gadā atvaļināta virsnieka ģimenē piedzima vēlākais Austrijas feldmaršals Ernests Gideons fon Laudons. 
1772. gadā Ļaudonā nodibināta stikla rūpnīca ("glāzšķunis"). 1818.—1820. gadā tika uzcelta jauna luterāņu baznīca. 1846. gadā krievu pareizticībā pārgājušais brāļu draudzes priesteris Dāvis Balodis nodibināja pirmo latviešu pareizticīgo draudzi Ļaudonā. Pirmā gadā pareizticībā pārgāja 3849, bet otrajā gadā — 547 latviešu zemnieki. 1863. gadā tika iesvētīta jauna mūra pareizticīgo baznīca, kas saglabājusies līdz mūsdienām.
1905. gada revolūcijas laikā Ļaudonas muiža tika nodedzināta. 1920. gadā agrārās reformas laikā Ļaudonas muižu ar pusmuižām (kopplatība 1946 ha) sadalīja 148 vienībās. Ļaudonas mācītājmuižu (1200 ha) sadalīja 42 vienībās, bet Sāvienas muižu (2943 ha) 196 vienībās. 1926. gadā Liogradei tika piešķirts biezi apdzīvotas vietas (ciema) statuss. 1932. gadā apdzīvotā vieta oficiāli tika pārdēvēta par Ļaudonu. 1944. gadā tika nopostīta Ļaudonas luterāņu baznīca.