google/wiki40b huggingface dataset:
Natta!

Pakalpojumi

Tiešā pārdošana: TIM w.e. laiž tirgū mobilas personalizācijas produktus, izmantojot reklāmu televīzijā, Internetā un žurnālos. Šīs metodes tiek lielākoties pielietotas, lai reklamētu zvanu melodijas, spēles un teksta pakalpojumus, izmantojot abonēšanas modeli. Tas veido 82% no TIM w.e. aktivitātēm.
Telco: šī tirdzniecības zīmola piedāvātie kontenti (zvanu melodijas, video melodijas, ekrāna bildes, ekrāna saudzētāji, utt.) ražoti mobilo sakaru operatoriem. Gandrīz 12% no uzņēmuma darbības orientēti uz Telco.
Masu saziņas līdzekļi: augoša joma, masu saziņas līdzekļu pakalpojumi ietver sevī interaktīvo televīziju un šobrīd veido 6% no TIM w.e. darījumu aktivitātēm.
Čuncjina

Vēsture

Čuncjina tiek uzskatīta par pusleģendārās Ba valsts galvaspilsētu, kas radās 11. gadsimtā p.m.ē. 316. gadā p.m.ē. to ieņēma Cjiņu valsts (Qin). 581. gadā (Suju dinastijas (Sui) laikā) pilsētu nosauca par Ju (Yu), bet 1102. gadā — par Gunu (Gong).
1189. gadā Dienvidu Sunu princis Džao Duņs (Zhao Dun), atzīmēdams savu kronēšanu, nosauca pilsētu pašreizējā vārdā.
1362. gadā (Juaņu dinastijas laikā) nemiernieku līderis Mins Judžeņs (Ming Yuzhen) Čuncjinā nodibināja neatkarīgu, īslaicīgi pastāvošo Dasjas (Daxia) karalisti. 1621. gadā īsu laiku pilsētā pastāvēja neatkarīgā Dalianas (Daliang) karaliste.
1891. gadā Čuncjina kļuva par pirmo iekšzemes ostu, kura tika atvērta ārzemniekiem.
No 1937. līdz 1945. gadam Čuncjina bija Čana Kaiši Ķīnas valdības pagaidu galvaspilsēta. To smagi bombardēja Japānas aviācija, šo gadu laikā veicot 268 uzlidojumus un nometot uz pilsētu 11 500 aviācijas bumbu. Čuncjina tiek uzskatīta par visvairāk bombardēto pilsētu 2.pasaules karā.
1997. gadā tika izveidota Čuncjinas municipalitāte.
Lienes iela (Jūrmala)

Satiksme

Pa Lienes ielu kursē 7. mikroautobuss, kā arī 3., 4. un 5. autobuss. Pirms tam pa ielu kursēja 8.autobuss.
Suņveidīgie

Izplatība

Suņveidīgo apakškārtas sauszemes dzīvnieki ir sastopami visos pasaules kontinentos, izņemot Anatarktīdu, toties jūras dzīvnieki apdzīvo visus pasaules okeānus un jūras.

Vēsture

Suņveidīgie dzīvnieki pirmo reizi parādās paleocēnā pirms 65—55 miljoniem gadu, tie bija dzīvnieki, kas spēja kāpt kokos, un izskatā tie bija līdzīgi mūsdienu sermuļu dzimtai. Iespējams, ka senākais un visprimitīvākais dzīvnieks, kas atgādina suņveidīgos dzīvniekus, bija Miacis (latīniski), kuram bija asi nagi, tas spēja kāpt kokos, un tas bija visēdājs.
Juris Pūce

Izglītība

J. Pūce ir beidzis Āgenskalna ģimnāziju. Ar izcilību pabeidzis maģistra studiju programmu Vadības zinības Latvijas Universitātē (2003—2005), kā arī ieguvis maģistra grādu programmā Tiesību zinātnes (2002—2003). Iegūta jurista profesionālā kvalifikācija (2002).

Darbība Latvijas Universitātē

Studiju laikā aktīvi darbojās augstskolas pašpārvaldē — ieņēma valdes locekļa vietu Latvijas Universitātes Studentu padomē no 1999. līdz 2003. gadam. No 2000. līdz 2003. gadam bija arī Latvijas Universitātes senators, kā arī uzrakstījis rokasgrāmatu “Senatora minimums”. No 2003. līdz 2010. gadam J. Pūce bija Stratēģiskās nodaļas vadītājs, bet kopš 2007. gada ir pasniedzējs studiju kursā “Stratēģiskā vadība”. Kopš 2006. gada darbojas nodibinājumā Latvijas Universitātes Fonds kā valdes loceklis.

Ekonomikas ministrijas valsts sekretārs

J. Pūce 2010. gada 8. janvārī kļuva par Ekonomikas ministrijas valsts sekretāru. Tobrīd Ekonomiskas ministra pienākumus pildīja Artis Kampars ("Vienotība"). Īsi pēc Zolitūdes traģēdijas, 2013. gada 27. novembrī, J. Pūce atkāpās no valsts sekretāra amata, jo tika atklāts, ka viņa sievas vadītā biedrība ir saņēmusi ziedojumus no būvkompānijas "Re & Re". J. Pūce pats vērsās pie KNAB ar lūgumu vērtēt, vai minēto apstākļu dēļ ir pārkāpis likumu, un saņēma vērtējumu, ka likuma pārkāpuma nav.

Politiskā darbība

Partijas "Latvijas attīstībai" sarakstos kandidējis 2014. gada Eiropas Parlamenta un 12. Saeimas vēlēšanās, bet, partijai nepārvarot 5% barjeru, netika ievēlēts. 2014. gada 29. novembra kongresā J. Pūce tika ievēlēts par partijas valdes priekšsēdētāju.
Esot valdes priekšsēdētāja amatā, uzsācis divas sabiedrības iniciatīvas portālā ManaBalss.lv. 2015. gada 23. martā tika uzsākta parakstu vākšana iniciatīvai “Par Kopdzīves likuma pieņemšanu Latvijā”, bet 2015. gada 17. septembrī — “Par valsts līdzfinansējumu bērnudārziem —“Atdodiet manu bērnudārzu!””.
2017. gada Rīgas domes vēlēšanās kandidēja no Latvijas Reģionu apvienības un partijas "Latvijas attīstībai" kopējā saraksta un tika ievēlēts pašvaldībā. 22. jūnijā kļuva par Rīgas domes deputātu, bija partijas "Latvijas attīstībai" Rīgas domes frakcijas vadītājs.
2018. gada rudenī J. Pūce tika ievēlēts 13. Saeimā no "Attīstībai/Par!" saraksta, bet 2019. gada janvārī, kad apstiprināja Krišjāņa Kariņa valdību, viņš ieņēma vides aizsardzības un reģionālās atttīstības ministra amatu tajā.

Darbība TV un radio

J. Pūce ir bijušais Radio SWH ekonomikas eksperts, kurā no 25.02.15. katra mēneša pēdējā trešdienā radio ēterā vadīja raidījumu "Pūce skaita līdzi".
RīgaTV24 vadīja raidījumu "Vai nauda aug kokos?", kurā stāstīja par aktualitātēm ekonomikā un finanšu sfērā.
Kravarže

Vēsture

Netipiski citām Čehijas pilsētām, no 1742. gada ietilpa Prūsijā (no 1871. gada - Vācijā). Tās vāciskais nosaukums bija Deičkravarna (vācu: Deutsch Krawarn). 1920. gada 4. februārī, pamatojoties uz Versaļas līgumu, Kravarže līdz ar apkārtnes teritorijām tika iekļauta Čehoslovākijas sastāvā. No 1938. līdz 1945. gadam kā Sudetu reģiona daļa atradās Vācijā. Pēc Otrā pasaules kara - atkal Čehoslovākijā. Pretēji citām Čehijas pilsētām, no Kravaržas netika padzīti pilsētas vācu iedzīvotāji, tāpēc arī mūsdienās šeit ir ievērojama vācu minoritate. Kopš 1993. gada - Čehijas sastāvā.
Salacija

Atklāšana un nosaukums

Salaciju atklāja 2004. gada 22. septembrī amerikāņu astronomi Maikls Brauns (Michael Brown), Henry Roe un Kristina Barkume Palomaras observatorijā. Objektam tika piešķirts pagaidu nosaukums 2004 SB₆₀. 2011. gada 18. februārī Starptautiskā Astronomijas savienība  tam oficiāli piešķīra vārdu Salacija. Salacija romiešu mitoloģijā ir okeāna dieviete, Neptūna sieva.

Orbīta un fizikālie parametri

Salacijas orbīta atrodas apmēram 42 AU no Saules un ir nedaudz izstiepta. Ķermenim ir zems albedo (0,036) un blīvums (1,16 g/cm³). Uz tā virsmas atrodas mazāk par 5 % ūdens ledus.

Pavadonis

2006. gada 21. jūlijā, izmantojot Habla kosmisko teleskopu, Salacijai tika atklāts pavadonis, kurš riņķo ap to 5619 ± 87 km attālumā. Pavadonim tika piešķirts pagaidu apzīmējums S/2006 (120347) 1, bet 2011. gada 18. februārī to nodēvēja par Akteju. Akteja grieķu mitoloģijā ir viena no nereīdām. Aktejas diametrs ir apmēram 286 ± 24 km līdz 304 ± 36 km Pavadonis apriņķo Salaciju pa gandrīz riņķveida orbītu reizi 5,49380 ± 0,00016 dienās.
Kascjukoviči

Vēsture

Rakstos no 1508. gada kā Lietuvas lielkņazistes apdzīvotā vieta. Iekļauta Krievijas impērijā pēc Polijas pirmās dalīšanas 1772. gadā.
Vilma Paulauskiene

Biogrāfija

Bijusi viena no spēcīgākajām Lietuvas šahistēm 1980. gadu beigās un 1990. gadu sākumā. Lietuvas sieviešu šaha čempionātā izcīnījusi zelta (1990), 2 sudraba (1986, 1987) un bronzas (1989) medaļas. 1990. gadā piedalījusies Latvijas 1. atklātajā šaha čempionāts, kurā ar 4½ punktiem no 9 iespējamiem dalījusi 64.-88. vietu. 1992. gadā Lietuvas izlases sastāvā piedalījusies Eiropas komandu šaha čempionātā Debrecenā, kur pie 1. rezerves galdiņa ieguvusi 1½ punktus 4 partijās (+1, =1, -2). Pēc profesijas ir pedagoģe: matemātikas skolotāja un šaha trenere.
Gunārs Krollis

Dzīvesgājums

Dzimis 1932. gada 23. jūnijā Rīgā. Mācījās Jaņa Rozentāla Rīgas Mākslas vidusskolā (1948-1953), studēja Latvijas Mākslas akadēmijas Grafikas nodaļā (1954-1960). 1963. gadā viņu uzņēma Latvijas Mākslinieku savienībā.
1974. gadā Krollis sāka strādāt par Latvijas Mākslas akadēmijas Grafikas nodaļas pedagogu, 1987. gadā ievēlēts par profesoru un Grafikas katedras Oforta darbnīcas vadītāju. 
1977. gadā viņš piedalījās dekoratīvo keramikas panno izveidē Taškentas metro stacijai Čilanzor, bija Starptautisko Grafikas mākslas triennāļu žūrijas loceklis Vācijā un Polijā (1976, 1980, 1984, 1986).

Darbi

Kopš 1958. gada ir veidojis grāmatu dizainu un ilustrācijas vairāk nekā 200 grāmatām.  Sarīkojis vairāk nekā 40 personālizstāžu Latvijā un ārvalstīs.
Rihards Teihmans

Biogrāfija

Mācījies filoloģiju Jēnas un Berlīnes universitātēs. Berlīnē sācis aizrauties ar šahu. 1892. gadā devies uz Angliju, lai strādātu par valodu skolotāju, un līdz 1908. gadam pārsvarā dzīvojis Londonā. Pirmo panākumu šaha turnīros izcīnījis 9. Vācijas šaha savienības kongresā 1894. gadā Leipcigā, kur ieņēmis 3. vietu. 1899. gadā spēlējis turnīrā Londonā, taču izstājies pēc četrām kārtām acu problēmu dēļ. Slimības rezultātā zaudējis savu labo aci un turpmāk šaha turnīros spēlējis ar acu apsēju. 1900. gadā uzvarējis Londonas šaha turnīrā. Lielāko panākumu izcīnījis Kārlsbādes šaha turnīrā, kurā uzvarējis 26 dalībnieku konkurencē, apsteidzot tādus sava laika meistarus kā Akiba Rubinšteins un Kārlis Šlehters. Labus rezultātus parādījis arī mačos, uzvarot Žaku Mizesu, Rūdolfu Špīlmani, un 1921. gadā spēlējot neizšķirti 4:4 (+2, - 2, =2) ar nākamo Pasaules šaha čempionu Aleksandru Aļehinu. Bijis pozicionāla stila šahists, kā arī lielisks analītiķis un šaha problēmists. Miris Berlīnes hospitālī no hroniskas nieru un sirds slimības.
Latvijas Bankas Kredītu reģistrs

Latvijas Bankas Kredītu reģistrs ir Latvijas Bankas informācijas sistēma, kas nodrošina informācijas par aizņēmējiem, kas saņēmuši kredītus Latvijas Republikā reģistrētajās bankās un ārvalstu banku filiālēs, to meitassabiedrībās, kas
sniedz ar kredītrisku saistītus finanšu pakalpojumus, krājaizdevu sabiedrībās, apdrošināšanas sabiedrībās, un to saistībām vākšanu, centralizētu uzkrāšanu un glabāšanu ar mērķi sniegt informāciju Kredītu reģistra dalībniekiem, Finanšu un kapitāla tirgus komisijai, Latvijas Bankai un pašiem aizņēmējiem (fiziskajām un juridiskajām personām) atbilstoši Latvijas Republikas normatīvo aktu prasībām.
Latīņamerika

Valodas

Spāņu valodā runā lielākajā daļa Latīņamerikas valstu. Portugāļu valodu galvenokārt izmanto Brazīlijā. Franču valodu izmanto Karību reģionā: Gvadelupa, Martinika, Gviāna un Haiti, kā arī Gviāna Dienvidamerikā.
Latīņamerikā izplatītas arī citas indoeiropiešu valodas: angļu valodā runā dažviet Argentīnā, Nikaragvā, Panamā un Puertoriko. Vācu valodu izmanto Brazīlijā, Čīlē un Argentīnā.
Leonīds Tambijevs

Spēlētāja karjera

Rīgas Dinamo hokeja skolas audzēknis, kurš PSRS junioru čempionātā izcīnījis sudraba un bronzas medaļas. Profesionālās hokejista gaitas uzsācis Latvijā RASMS komandā, bet no 1989. līdz 1991. gadam devies uz Ļeņingradu, kur spēlējis vietējā SKA komandā, kuras rindās arī debitēja PSRS augstākajā līgā. Pēcāk atgriezies Latvijā un līdz pat meistarkomandas pastāvēšanas beigām spēlējis Rīgas "Stars" un HK Pārdaugava rindās.
Pēc meistarkomandas izjukšanas devies uz Dāniju, kuras hokeja līmeni vērtējis ļoti augstu. Pēcāk spēlējis arī Somijas, Vācijas, Krievijas un Šveices klubos, bet pēdējo sezonu aizvadīja Itālijas otrās divīzijas klubā HC Merano. Par karjeras augstāko punktu tiek uzskatīts laiks, kad no 1997. līdz 2000. gadam hokejists spēlēja Raumas "Lukko" rindās un Somijas SM-liiga sacensībās šajā laikā 130 spēlēs guva 105 (57+48) rezultativitātes punktus. Pēcāk 2003./2004. gada sezonā Somijā spēlēja Tamperes "Tappara" rindās, kur gan aizvadīja tikai 12 spēles, gūstot 9 (4+5) rezultativitātes punktus.
Tambijevs ir spēlējis Latvijas izlasē kopš pirmās oficiālās spēles un pārstāvējis valstsvienības krāsas visos pasaules čempionātos no 1993. līdz 2007. gadam, kā arī visos četros Olimpisko spēļu kvalifikācijas turnīros un abos 2002. un 2006. gada olimpisko spēļu hokeja turnīros. 2007. gada 13. aprīļa spēlē pret Somijas izlasi kopā ar Aleksandru Semjonovu kļuva par pirmajiem Latvijas hokeja izlases hokejistiem, kas sasniedza 200 aizvadīto oficiālo spēļu slieksni Latvijas hokeja izlases rindās. Tambijevs ir arī visu laiku rezultatīvākais Latvijas izlases hokejists.

Trenera karjera

2012. gada februārī ticis apstiprināts par Latvijas U-18 izlases galveno treneri.
2019. gadā kopā ar Karaghandi "Saryarka" kļuva par Krievijas Augstākās līgas čempionu un ieguva līgas labākā trenera balvu.
Andris Rāviņš

Izglītība un dzīve PSRS

Andris Rāviņš ir dzimis 1955. gada 3. janvārī Jāņa Rāviņa un Veltas Nākmanes ģimenē. 1962. gadā sācis mācīties Avangarda pamatskolas 1. klasē. Četrus gadus vēlāk pārcēlies uz Sesavas pamatskolu. 1970. gadā ieguvis pamata izglītību. Iestājies Priekuļu Lauksaimniecības mehanizācijas tehnikumā, to pabeidzis 1974. gadā ar tehniķa, mehāniķa specialitāti. Sācis strādāt kolhozā "Avangards" par ekspluatācijas mehāniķi.
1975. gadā iestājies Latvijas Lauksaimniecības akadēmijā, Lauksaimniecības mehanizācijas fakultātē. Absolvējis LLA 1980. gadā inženiera-mehāniķa specialitātē, kolhozā paaugstināts par galveno inženieri.

Politika

1989. gada decembrī ievēlēts par Jelgavas rajona tautas deputātu padomes deputātu. Pēc mēneša kļuvis par rajona TDP priekšsēdētāju. 1994. gadā ievēlēts atkārtoti. 1995. gadā kļuvis par prezidenta Gunta Ulmaņa padomnieku pašvaldību jautājumos. 1997. gada 7. augustā kļuvis par zemkopības ministru Krasta valdībā. Plānojis kandidēt LZS vadītāja krēslam, tomēr vēlēšanām nav pielaists nepietiekamā partijas biedra stāža dēļ. Kandidējis 7. Saeimas vēlēšanās visos piecos apgabalos, nav ievēlēts. Ministra amatu zaudējis 1998. gada 26. novembrī līdz ar valdības nomaiņu pēc jaunās Saeimas apstiprināšanas. Vēlāk bijis zemkopības ministra padomnieks.
2001. gadā ievēlēts Jelgavas domē, 26. martā kļuvis par domes priekšsēdētāju.

Personīgā dzīve

Andris Rāviņš apprecējies 1977. gadā ar Ritu. Ir divas meitas (dzimušas 1978. un 1981. gadā), kā arī dēls (dzimis 1985. gadā).
Televīzijas signālu standarti

Pasaulē pašlaik eksistē virkne dažādu analogās televīzijas un video ieraksta signālu standartu. Analogais video signāls sastāv no vairākiem komponentiem: virknes tehnisko parametru signālam, krāsu kodēšanas sistēmas un iespējams arī daudzkanālu skaņas pavadījumam.

Kadru frekvence

Pasaulē ir divas visvairāk lietotās kadru frekvences 25Hz un 30Hz. Kadru frekvences izvēli vēsturisku ir noteikusi elektriskā tīkla frekvence, kas Ziemeļamerikā ir 60Hz, bet Eiropā ir 50Hz. Tādēļ Ziemeļamerikā lieto 30 kadru/sekundē frekvenci (NTSC), bet Eiropā 25 (PAL, SECAM), kas ir puse no tīkla frekvences.

Puskadri

Televīzijā lieto pārlecošo izvērsi lai mazinātu ekrāna mirgošanu. Kadrs tiek sadalīts divos puskadros (angļu - frames, krievu - поля), vienā puzkadrā ietilpst nepāra rindas, otrā - pāra rindas.

Ekrāna proporcija

Analogajai virszemes TV ekrāna platuma:augstuma proporcija ir 4:3, kas atbilst šaurekrāna kino, augstas izšķiršanas televīzijai lieto proporciju 16:9.

Krāsu sistēmas

Dominē trīs pamata standarti PAL, NTSC un SECAM ar dažām iespējamām variācijām jeb apakšstandartiem, piemēram, PAL-M un ME-SECAM.
11. decembris

11. decembris ir gada 345. diena pēc Gregora kalendāra (346. garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 20 dienas.
Smilšbekas (ģints)

Ekoloģija

Smilšbekas veido mikorizu gan ar skuju, gan ar lapu kokiem. Augļkermeņi pārsvarā parādās no jūlija līdz septembrim, labvēlīgos klimatiskos apstākļos no jūnija līdz novembrim.) Ir dati, ka Latvijā sastopamās smilšbeku sugas var augt arī bez kontakta ar kokiem, neveidojot mikorizu.
Basu pagasts

Vēsture

Dibināts pēc muižu pagastu likvidēšanas sakarā ar 1866. gada pagastu pašvaldību likuma pieņemšanu. 1945. gada 10. septembrī pagastā izveidoja Basu un Kaltenieku ciema padomes. Pagastu likvidēja 1949. gada 31. decembrī, ciemus iekļaujot Alsungas rajonā. Mūsdienās Basu pagasta teritorija iekļauta Kuldīgas novada Gudenieku pagastā.
27. oktobris

27. oktobris ir gada 300. diena pēc Gregora kalendāra (301. garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 65 dienas.
Franks de Būrs

Klubu karjera

De Būrs savu karjeru sāka kā kreisais malējais aizsargs Amsterdamas "Ajax", bet tad sāka spēlēt centra aizsarga pozīcijā, kur spēlēja arī nacionālās izlases rindās. Pēc tam, kad viņš ar Ajax ieguva Čempionu līgas un UEFA kausu, viņš pievienojās FC Barcelona, kur viņam panākumus atkārtot neizdevās. Turklāt viņam nācās piedzīvot negodu sakarā ar pozitīviem testiem ar aizliegto preparātu nandrolonu. Viņš pavadīja nepilnu sezonu Stambulas "Galatasaray", pievienojoties klubam 2003. gada vasarā. 2004. gada janvārī viņš pārcēlās uz Glāzgovas "Rangers". Rangers komandu viņš kopā ar dvīņubrāli Ronaldu pameta pēc 2004. gada Eiropas čempionāta (viņi spēlēja kopā Ajax, Barcelona un Rangers komandā) , lai karjeru noslēgtu Katarā Al-Rayyan klubā.
Par spēlētāja karjeras beigšanu viņš paziņoja 2006. gada aprīlī. Kopš 2007. gada viņš darbojās kā Ajax kluba jauniešu treneris, kā arī Nīderlandes futbola izlases trenera asistents kopā ar citu bijušo futbolistu Filipu Koku. No 2010. līdz 2016. gadam bija Ajax galvenais treneris. 2016. gada augustā kļuva par Milānas "Internazionale" galveno treneri.
2017. gadā vadījis Anglijas futbola Premjerlīgas klubu Crystal Palace.
Džošs Harelsons

Karjera

Pēc trim sezonām prestižajā Kentuki Universitātes basketbola komandā Dž. Harelsons tika draftēts 2011. gada NBA draftā ar kopējo 45. numuru. Spēlētāju izvēlēja Ņūorleānas "Hornets", taču aizmainīja pret naudas kompensāciju uz Ņujorkas "Knicks". Debitanta sezona bija visai veiksmīga, cita starpā Dž. Harelsons kļuva par vienīgo debitantu "Knicks" vēsturē, kas vienā spēlē guvis vismaz 12 punktus, 12 atlēkušās bumbas, iemetot 4 trīspunktu metienus (vienīgais, kas to spējis atkārtot dažas sezonas vēlāk, bija latvietis Kristaps Porziņģis). Pirmajā sezonā spēlētājs traumu dēļ piedalījās 37 spēlēs, taču nākamajās sezonās jau citās komandās spēlēja vēl mazāk. Aizvadījis trīs sezonas NBA, pārstāvot "Knicks", Maiami "Heat" un Detroitas "Pistons", viņš kopā devies laukumā 75 spēlēs, taču tikai 4 no tām bija sākumsastāva spēlētājs, vidēji guvis 3,5 punktus un 3 atlēkušās bumbas spēlē.
2013. gadā, spēlējot Chongqing Flying Dragons, atzīts par Ķīnas Nacionālās basketbola līgas labāko spēlētāju.
2015. gada vasarā spēlēja NBA vasaras līgā, pārstāvot Fīniksas "Suns". Pēc tam pievienojās Vašingtonas "Wizards", kur piedalījās pirmssezonas pārbaudes spēlēs, taču nevienā no komandām nostiprināties nespēja.
Decembrī Dž. Harelsons pievienojās Latvijas Basketbola līgas klubam Rīgas VEF, kur spēlēja līdz sezonas beigām.
Aleksandrs Edlers

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Edlers sāka 2006.—07. gada sezonā, dalot savu spēles laiku starp NHL klubu Vankūveras "Canucks" un AHL vienību Manitobas "Moose". 2007.—08. gada sezonā Edleram jau bija izdevies nostiprināties "Canucks" rindās.
2010.—11. gada sezonā kopā ar komandu hokejists sasniedza Stenlija kausa finālu, tajā gan piekāpjoties Bostonas "Bruins". 2012. gadā spēlē NHL Visu Zvaigžņu spēlē.
Zviedrijas hokeja izlases rindās izcīnījis sudrabu 2014. gada Olimpiskajā turnīrā, kā arī kļuvis par 2013. gada Pasaules čempionu.
Krastciems

Vēsture

Tagadējais Krastciems izvietojies uz agrākās Slokas mācītājmuižas zemes pie Lielupes, kas robežojās ar Slokas mežniecībai piederošajiem mežiem. Mācītājmuiža dibināta ap 1680. gadu uz agrākās Klaipu māju zemes. Uz Slokas luterāņu mācītājam Meieram piederošās muižas zemes ap 1700. gadu bija Sviķu, Grūdaiņu un Ērmaņ-Pļupju, Pļavpāvulu un Jan-Bišķu zemnieku mājas, kas Lielā Ziemeļu kara laikā pamestas. Nākamais Slokas mācītājs Heltijs lika savam adjunktam Bīgem (Buege) atjaunot pamestās mājas un sameklēt aizbēgušos zemniekus. 1740. gadā uzbūvēja jaunu mācītājmuižas kungu māju. Mācītāja Kristapa Rozenberga laikā (1774—1813) Slokas apgabalu 1783. gadā pievienoja Krievijas impērijai. 1812. gada kara (tā sauktā "Prūšu gada") laikā Slokas mācītājmuiža nodega un 1815. gadā to uzcēla no jauna. 1826. gada Vidzemes muižu revīzijas laikā uz muižas zemes minētas piecas zemnieku saimniecības — Janbišķu, Viņķu, divas Radziņu un Pļavpāvulu mājas ar 73 iedzīvotājiem.
Līdz 1858. gadam uzbūvēja muižas mūra kungu māju. 1866. gadā izveidoja apvienotu Valtermuižas un Slokas mācītājmuižas pagastu. Ap 1910. gadu lielāko daļu Slokas mācītājmuižas lauku zemes sadalīja apmēram vienu pūrvietu lielos zemes gabalos un iznomāja tuvējās Slokas celulozes fabrikas strādniekiem dārza mājiņu ierīkošanai. 1920. gada agrārās reformas laikā zemi pamatā piešķīra agrākajiem nomniekiem.
1925. gadā bijušo Slokas mācītājmuižas zemi pievienoja Slokas pilsētai. 1959. gada 11. novembrī, kad Sloku un Ķemerus apvienoja ar Rīgas pilsētas Jūrmalas rajonu, tagadējo Krastciemu iekļāva republikas pakļautības kūrortpilsētā Jūrmalā.
Svešie pret Plēsoņu

Sižets

2004. gads. Kosmiskais pavadonis piefiksējis siltuma uzplaiksnījumu Antarktīdā. Arheologu-zinātnieku grupa dodas uz Antarktīdu, lai izpētītu senu piramīdu, kas atrodas dziļi zem ledus. Tur viņi atrod cilvēku skeletus ar pārplēstiem krūšu kurvjiem. Zinātnieki nezina to, ka drīzumā šo noslēpumaino vietu apmeklēs daži Plēsoņas, kuri pēc senām tradīcijām, atlido uz Zemi katrus 100 gadus, lai cīnītos ar Svešajiem un pierādītu savas mednieku iemaņas.

Balvas un nominācijas

Filma "Svešie pret Plēsoņu" ir saņēmusi 1 balvu un 1 nomināciju, kas palikusi bez uzvaras.

Turpinājums

2007. gada 10. augustā filmai "Svešais pret Plēsoņu" sekoja turpinājums ar nosaukumu "Svešie pret plēsoņu 2".
Kvarki

Kvarki ir elementārdaļiņas, no kurām sastāv hadroni. Pazīstami sešu veidu (šos veidus sauc par aromātiem jeb smaržām) kvarki un tikpat daudz antikvarku.

Vēsture

Hipotēzi par kvarku kā daļiņu, no kurām sastāv hadroni, eksistenci pirmais izvirzīja amerikāņu fiziķis Marijs Gells-Manns 1964. gadā (neatkarīgi no viņa šādas daļiņas postulēja arī Džordžs Cveigs). Vārdu "kvarks" Gells-Manns ņēma no Džeimsa Džoisa jaunvārdiem bagātās grāmatas "Finegana vāķēšana", kurā bija frāze "Trīs kvarki misteram Markam". Noslēpumainais vārds, kas atgādināja kaijas kliedzienu, Gellam-Mannam likās piemērots jauno hipotētisko daļiņu apzīmēšanai (kvarku hipotēze paredzēja nuklonu sastāvēšanu no trim kvarkiem).
Ciršļveidīgie

Sistemātikas diskusijas

Tomēr ciršļveidīgo kārtas sistemātika līdz galam nav atrisināta, jo pēdējo gadu pētījumos atklājies, ka ciršļu dzimta (Soricidae) vistuvāk radniecīga ir ežu dzimtai (Erinaceidae). Abām minētajām dzimtām kopīgais priekštecis ir dzīvojis nesenākā pagātnē nekā kopīgais priekštecis ar pārējām ciršļveidīgo kārtas dzimtām. Līdz ar to ciršļveidīgo kārta uzskatāma par parafilētisku taksonu, bet apvienojot ciršļveidīgo kārtu ar ežu dzimtu un atjaunojot kukaiņēdāju kārtu, iegūtu monofilētisku taksonu.
10. Aizputes kājnieku pulks

10. Aizputes kājnieku pulks bija Latvijas armijas vienība Zemgales divīzijas sastāvā (1919-1940).

Izveide

Pulks saformēts 1919. gada 5. augustā kā Liepājas papildu bataljons, no 1920. gada 15. februāra – 10. Aizputes kājnieku pulks, kam pievienots Latvijas strēlnieku pulks un Latgales divīzijas papildu bataljons.

Piedalīšanās kaujās

Pulks piedalījās cīņās pret Bermontu - Liepājas aizstāvēšanā 1919. gada novembrī. Brīvības cīņās krituši 34 karavīri. 1921. gadā pārvietots uz Daugavpils cietoksni.  1922. gada janvārī Aizputes pulkā kā 3. bataljonu iekļāva Latvijas strēlnieku (Troickas) pulka atlikušo daļu.

Devīze

“Tava tauta nezudīs, kad tu iesi mirt par tautu." un "S.K.D. – sirds – kurzemnieka – gods."

Apbalvojumi

Lāčplēša Kara ordenis piešķirts 19 pulka karavīriem.