Kalifornijas kondors

Sistemātikas izmaiņas

Ilgu laiku Amerikas grifu dzimtas sugas tika sistematizētas stārķveidīgo kārtā, tomēr Dienvidamerikas zinātnieki, balstoties uz pēdējo gadu DNS pētījumiem, šos putnus ir izņēmuši no stārķveidīgo kārtas un sistematizē kārtā — Incertae sedis, kas nozīmē, ka kārta nav zināma. Tā varētu būt vai nu vanagveidīgo kārta vai katartidveidīgo kārta, kas jānoskaidro turpmākajos pētījumos.

Izskats un īpašības

Pieauguša Kalifornijas kondora apspalvojums ir gandrīz viscauri melns, izņēmums ir balto spalvu trīsstūrveida laukumi spārnu apakšā. Tam ir pelēkas kājas, ziloņkrāsas knābis un ap kakla pamatni tam ir pūkainu spalvu apkaklīte melnā krāsā. Tā acis ir sarkanbrūnas. Jaunie putni ir tumši pelēkbrūni, bet to galvas ir gandrīz melnas. Laukums spārnu apakšā, kas pieaugušajiem kondoriem ir balts, jaunajiem putniem ir gaiši pelēks.
Kalifornijas kondoram kā lielākajai daļai maitas putnu galva un kakls ir gandrīz kaili. Tādējādi pēc barošanās nosmērētā āda ātri izžūst un tiek sterilizēta ar ultravioletajiem stariem. Atkarībā no putna emocionālā stāvokļa tā kakla un galvas āda var mainīt krāsu, ļaujot Kalifornijas kondoriem savā starpā šādi sazināties. Ādas krāsa var mainīties no gandrīz baltas un dzeltenas līdz spilgti sarkan-oranžai vai rozā. Kalifornijas kondoram kā visiem Amerikas grifiem nav spējas izdot vokālas skaņas, tas spēj tikai šņākt, gurkstēt un klakšķināt mēli.
 
Kalifornijas kondors ir viens no lielākajiem lidojošiem Ziemeļamerikas putniem. Par to lielāki un smagāki ir tikai Ziemeļamerikas ziemeļu gulbis (Cygnus buccinator) un paugurknābja gulbis (Cygnus olor). Garāki ķermeņi ir arī Amerikas baltajam pelikānam (Pelecanus erythrorhynchos) un Amerikas dzērvei (Grus americana). Kalifornijas kondora tumšo siluetu debesīs ar platajiem spārniem ir viegli sajaukt ar nelielu lidmašīnu. Atšķirībā no citiem plēsīgajiem putniem tēviņi ir nedaudz lielāki nekā mātītes, bet tā ir vienīgā abu dzimumu atšķirība.  Kopējais ķermeņa lielums ir 109—140 cm, spārnu plētums 2,49—3 m, svars 7—14,1 kg, bet visbiežāk tie sver 8—9 kg. Reizēm tiek ziņots par milzīgiem Kalifornijas kondoriem, kuru spārnu plētums ir 3,4 m, tomēr patiesi fiksētais lielākais spārnu plētums ir bijis 3,05 m.
Kalifornijas kondora vidējais pirksts ir daudz garāks kā pārējie pirksti, bet aizmugurējais pirksts ir vāji attīstīts. Pirksti ir taisni, nagi nav asi un pēdas ir piemērotas iešanai, nevis ķeršanai un sagrābšanai. Šī morfoloģiskā iezīme ir līdzīga ar stārķiem.

Uzvedība

Kalifornijas kondors bieži novērojams stāvu klinšu vai lielu koku tuvumā. Katram putnam ir ļoti liela teritorija, kuru tas apseko, meklējot barību. Dienā tas var nolidot līdz 250 km. Kondora lidojums ir majestātisks un mierīgs. Tas spārnus galveno kārt vicina, paceļoties un nolaižoties. Sasnieguši zināmu augstumu, tie izmanto siltās gaisa straumes, veicot kilometriem garas distances planējot un ne reizes nesasitot spārnus. Kalifornijas kondors ir ātrs lidotājs, un tas spēj sasniegt ātrumu 90 km/h. Toties augstumā tas spēj pacelties līdz 4600 metriem. Nakšņot vai atpūsties tam patīk augstu izceltās vietās — uz kādas klints vai liela koka.
Kalifornijas kondoram ir ilgs mūžs un tas var nodzīvot līdz 60 gadiem. Ja tam izdodas sasniegt pieauguša putna vecumu, tad Kalifornijas kondoram tikpat kā nav ienaidnieku, izņemot cilvēkus. Ik pa laikam šim lielajam putnam patīk nopeldēties un tas stundām ilgi dienā ar knābi tīra savas spalvas. Lai atvēsinātos un samazinātu ķermeņa temperatūru un lai dezinficētu kājas, tas urinē uz tām tieši virsū. Kalifornijas kondoru grupā ir labi attīstīta bara struktūra un savstarpējā saziņa. Hierarhiju var labi novērot, kad bars barojas pie vienas maitas. Dominējošie putni ēd pirmie un izvēlas labākos gabalus, viegli padzenot malā pārējos.

Barošanās

Kalifornijas kondors ir maitēdājs un labprātāk barojas ar lielu dzīvnieku maitu, piemēram, liellopiem,  briežiem, kazām, aitām, ēzeļiem, zirgiem, cūkām, lāčiem un pumām. Protams, ja barības trūkst, tie barojas arī ar mazāku dzīvnieku maitu, piemēram, trušiem un koijotiem. Okeāna piekrastē tie barojas arī ar lielo jūras zīdītāju vai zivju maitu, piemēram, vaļiem, Kalifornijas jūras lauvām un lašiem. Putnu un rāpuļu maitu tie ēd ļoti reti. Tā kā Kalifornijas kondoram nav attīstīta oža kā tas ir katartām, tad tas bieži seko tām, lai atrastu barību. Pie vienas maitas barojoties dažādām maitēdāju sugām, Kalifornijas kondors ir dominējošā pozīcijā. Vienīgie, kas ignorē kondoru, ir lāči un klinšu ērglis, kas, lai arī mazāks augumā, nebaidās iesaistīties cīņā ar lielo maitas putnu. Kalifornijas kondors nebarojas katru dienu, tam no vienas barošanās līdz nākamajai paiet vairākas dienas vai pat 2 nedēļas. Vienā reizē tas var apēst 1—1,5 kg gaļas.

Ligzdošana

Kalifornijas kondors dzimumbriedumu sasniedz 6 gadu vecumā.  Lai piesaistītu mātītes uzmanību, tēviņa galvas un kakla āda kļūst sarkana, turklāt tas piepūšas, izvēršot kakla spalvu apkaklīti. Tad tas izvērš spārnus un lēnām tuvojas mātītei. Ja mātīte noliec galvu, tas nozīmē, ka tā ir pieņēmusi tēviņu. Pāris tiek izveidots uz mūžu. Ligzdošanas vieta tiek izvēlēta alā vai uz kādas klints pārkares, vai arī lielas sekvojas dobumā. Ligzda kā visiem Amerikas grifiem netiek būvēta. Kalifornijas kondoram patīk, ja ligzdas tuvumā ir kāds liels koks, kurā nakšņot. Mātīte dēj 1 olu katru otro gadu. Ola tiek izdēta laikā no janvāra sākuma līdz aprīļa beigām. Tās svars ir 280 g, garums 90—120 mm, platums apmēram 67 mm. Ja ola vai cālēns iet bojā, vecāki atkārto perējumu. Zinātnieki izmanto šo kondoru īpašību, lai pārim atņemtu pirmo izdēto olu un to izperētu mākslīgi inkubatorā. Olu perē abi vecāki. Inkubācijas periods ilgst 53—60 dienas. No olas cālēns izlien pakāpeniski, reizēm tas aizņem 1 nedēļu. Mazuļus sedz gaiši pelēkas pūkas līdz tie sasniedz pieauguša putna lielumu. Lidot tie sāk pēc 5—6 mēnešiem, bet paliek kopā ar vecākiem līdz sasniedz 2 gadu vecumu. Parasti šajā laikā vecāki uzsāk perēt nākamo dējumu. Kalifornijas kondoru olas visbiežāk apdraud krauklis, bet mazuļus klinšu ērglis un lāči.