google/wiki40b huggingface dataset:
Vārdšķira

Vārdšķiras ir leksiski gramatiskas vārdu klases, kurās ir apvienoti vārdi pēc kopīgām pazīmēm to leksiskajā nozīmē (resp., semantikā) un to gramatiskajā (resp., morfoloģiskajā un sintaktiskajā) lietojumā. Latviešu valodā parasti šķir desmit vārdšķiras: lietvārdus, darbības vārdus, īpašības vārdus, vietniekvārdus, apstākļa vārdus, skaitļa vārdus, partikulas, izsauksmes vārdus, prievārdus un saikļus. Dažus vārdus, piemēram, ‘kaut’, ‘lai’, ‘vai’, var iekļaut vairākās vārdšķirās.
Datorspēļu atkarība

Datorspēļu atkarība ir psihisks stāvoklis, ko raksturo pārmērīga un nepārvarama vēlme pavadīt laiku pie datorspēlēm tā, ka tas negatīvi ietekmē cilvēka ikdienas dzīvi. Ir novēroti gadījumi, kad cilvēki pilnībā izolējas no ārpasaules un jebkādas saskares ar citiem cilvēkiem, koncentrējoties tikai un vienīgi uz spēles mērķu sasniegšanu.
2007. gada Pasaules čempionāts šosejas riteņbraukšanā

2007. gada Pasaules čempionāts šosejas riteņbraukšanā notika Štutgartē, Vācijā, no 25. līdz 30. septembrim. Čempionāts sastāvēja no grupas un individuālā brauciena vīriešiem, sievietēm un vīriešiem līdz 23 gadu vecumam. Tas bija 74. Pasaules čempionāts.
Zaporižjas apgabals

Vēsture

Tagadējā Zaporižjas apgabala teritoriju līdz 13. gadsimtam apdzīvoja neatkarīgas stepju tautas (avāri, pečeņegi, bulgāri, maģāri, polovcieši). Pēc 1240. gada tā nokļuva Zelta Ordas pārvaldībā. Zelta Ordas sabrukuma periodā ap 1449. gadu radās Krimas haniste, kas 1475. gadā kļuva par Osmaņu impērijas vasali. Apgabala rietumu daļas teritorijā dzīvojošās stepju klejotāju nogaju ciltis (Jedičkulas un Džambailukas ordas) atzina Krimas hanu virsvadību. Vēlāk šī apgabala ziemeļu daļā no Lietuvas dižkunigaitijas, vēlāk Polijas—Lietuvas kopvalsts ieceļoja kazaki.
Pēc Bogdana Hmeļņicka vadītās sacelšanās apgabala ziemeļu daļa bija Zaporižjas Sečas pakļautībā. Pirms Krievu—turku kara (1735—1739) 1734. gadā krievu karaspēks okupēja Zaporižjas Seču un tā nokļuva atkarībā no Krievijas impērijas.   
No 1754. gada šī Dņepras kreisā krasta daļa iekļauta Krievijas impērijā kā jaundibinātās Jaunkrievijas guberņas daļa, bet dienvidu daļu pie Azovas jūras palika Krimas hanistei līdz 1783. gadam.
1802. gadā Jaunkrievijas guberņu sadalīja Nikolajevas, Jekaterinoslavas un Taurijas guberņās.
No 1918. gada janvāra apgabala teritorija atradās Ukrainas Tautas Republikas sastāvā. 
Pilsoņu kara laikā apgabala teritoriju ieņēma Nestora Mahno vadītā Revolucionārā Ukrainas nemiernieku armija (1918—1921).
Kopš 1921. gada šī teritorija nonāca Ukrainas PSR, 1939. gadā Dnipropetrovskas apgabala dienvidu daļā izveidoja atsevišķu Zaporižjas apgabalu. No 1991. gada Ukrainas Republikas sastāvā.
Prognoze

Prognoze (grieķu: πρόγνωσις - paredzēšana, pareģošana) ir nākotnes pareģojums ar zinātnisku metožu palīdzību vai pats pareģojuma rezultāts. Prognoze pēc būtības ir jebkura procesa paredzamā turpinājuma izklāsts, izmantojot zināšanas par šiem procesiem.
Prognozes bieži vien tiek veidotas balstoties uz novērojumiem, eksperimentiem un pēc statistikas.

Prognožu klasifikācija

Prognozes sīkāk iedalas pēc termiņiem, t.i., operatīvās, īstermiņa, vidēja termiņa vai arī ilgtermiņa prognozēs. Operatīvās prognozes ir prognozes, kuras piepildīšanās termiņš ir līdz vienam mēnesim, īstermiņa prognozes piepildās viena gada laikā, vidēja termiņa - piecu gadu laikā un, visbeidzot, ilgtermiņa prognozes piepildās ilgāk nekā pēc pieciem gadiem.
Vēl prognozes iedala pēc mēroga, t.i., personīgās, uzņēmuma, lokālās, reģionālās, valstiskās vai globālās prognozes.
Viļķenes pagasts

Hidrogrāfija

Upes: Dzirnupīte, Dzirnupīte, Šķirstiņa (Dzirnupīte).
Ezeri: Āsteres ezers, Mazezers.

Vēsture

19. gadsimta otrajā pusē izveidojās Rūstūžu muižas (vācu: Rüssel) pagasts (1852) un Viļķenes muižas (Wilkenhof) pagasts (1870). 
1935. gadā Viļķenes pagasta platība bija 89,4 km². 1945. gadā pagastā izveidoja Viļķenes un Rūstužu ciema padomes, bet 1949. gadā pagastu likvidēja, abus ciemus iekļaujot Limbažu rajonā. 
1954. gadā Viļķenes ciemam pievienoja Rūstužu un Āsteres ciemus, 1975. gadā - Vitrupes ciemu. 1990. gadā Viļķenes ciemu pārdēvēja par pagastu. 2009. gadā pagastu kā administratīvu teritoriju iekļāva Limbažu novadā.

Muižas

Līdz 1920. gada zemes reformai tagadējā Viļķenes pagasta teritorijā atradās Āsteres muiža (Poikern), Viļķenu muiža (Wilkenhof), Rūstužu muiža (Rüssel), Šķirstiņu muiža (Napkul), Ķirbižu (Aderkasa) muiža (Kirbisch, Kürbis) un Blomes muiža (Kulsdorf), kā arī Kārļamuiža, Indriķu pusmuiža, Knipja pusmuiža, Augustiņu pusmuiža, Tiržumu pusmuiža, Lapsiņu pusmuiža un Kollo meža muiža.
Līdz mūsdienām saglabājušās vienīgi Āsteres, Blomes, Ķirbižu muižu kungu mājas, kā arī Augustiņu pusmuižas centrs. Agrākā Šķirstiņu muižas kungu māja nodega 1999. gadā, Rūstužu muižas kungu māja 2002. gadā.
Mein Herz Brennt

Dziesmas teksts

Dziesma "Mein Herz Brennt" ir internacionāla nakts briesmoņa vēstījums. Dziesmas sākotnējās versijas nosaukums bija "Sandmann", kuras pamatdoma bija konkrēts briesmonis — Smilšu vīrs. Šim izdomātajam tēlam ir vairāki simti gadu. 18. gadsimta tautas nostāstos, Smilšu vīrs iemidzināja bērnus, berot viņiem acīs smiltis. Pagājušā gadsimta 50. gados Vācijas televīzijā sāka rādīt bērnu raidījumu "Das Sandmannchen", analogs latviešu raidījumam "Miedziņš nāk", kurā bērniem pirms gulēšanas stāstīja pasakas Smilšu vīrs. Katru raidījumu viņš uzsāka ar vārdiem "Nun, liebe Kinder, gebt fein Acht. Ich habe euch etwas mitgebracht" (Tā, mīļie bērni, pievērsiet uzmanību! Es jums esmu kaut ko atnesis). Smilšu vīrs nevēlēja bērniem ļaunu, savukārt Tila Lindemana dziesmas tekstā viss ir otrādi.

Videoklips

Dziesmai ir uzfilmēti divi videoklipi. Pirmā videoklipa (piano version) režisors ir spānis Euhenio Rekuenco, pazīstams ar fotosesijām albumam Liebe ist für alle da un singlam Amerika. Filmēšana notika pamestā slimnīcā. Klipu filmēšana tika uzsākta 2011. gada 17. decembrī un ilga divas dienas. Videoklipa prezentācija notika 2012. gada 7. decembrī, savukārt otrs videoklipa pirmizrāde notika tieši pēc nedēļas 14. decembrī. Otras versijas režisors ir Zorans Bihačs, kurš iepriekš filmējis videoklipus dziesmām  Rosenrot, Mein Teil, Links 2 3 4.
Marina Logviņenko

Biogrāfija

Marina Logviņenko (pirms laulībām Dobrančeva) dzimusi 1961. gada 1. septembrī Rostovas apgabala Šahti pilsētā. Ar šaušanu sākusi nodarboties 1975. gadā. 1982. gadā pārcēlusies uz Rostovu pie Donas, kur trenējusies apgabala DOSAAF šautuvē. 1987. gadā augustā apprecējusies ar Vladimiru Logviņenko, kurš  no 1987. līdz 2000. gadam bijis viņas treneris. No 1989. gada sacensībās piedalījusies ar uzvārdu Logviņenko.

Sasniegumi sportā

Divkārtēja 1992. gada olimpiskā čempione, 1996. gada vasaras olimpisko spēļu sudraba medaļas ieguvēja, 1988. un 1996. gada olimpisko spēļu bronzas medaļas ieguvēja. Olimpiādes alternatīvas starptautisko sacensību "Družba-84" zelta un sudraba medaļas ieguvēja.
Pasaules 15-kārtējā čempione, divkārtējā sudraba un divkārtējā bronzas medaļas ieguvēja. Eiropas 14-kārtējā čempione, sudraba un trīskārtējā bronzas medaļas ieguvēja.
1991. un 1992. gada pasaules kausa fināla divkārtējā uzvarētāja, 1988., 1991., 1993., 1996. gadu sudraba un 1988., 1990., 1995., 1996. gadu bronzas medaļas ieguvēja. Periodā no 1986. līdz 2003. gadam pasaules kausa etapu 13-kārtējā zelta, 8-kārtējā sudraba un 6-kārtējā bronzas medaļu laureāte.
PSRS, NVS, Krievijas  čempionātu un meistarsacīkšu 38-kārtējā uzvarētāja. Zelta, divu sudraba un bronzas medaļas ieguvēja 8. un 9. PSRS Tautu spartakiādēs. 14-kārtēja PSRS un Krievijas kausa uzvarētāja.
Savu sporta karjeru beigusi 2005. gadā.
Anastasija Dmitruka

Dzīvesgājums

Dzimusi Ņežinā. 12 gadu vecumā ģimene pārcēlās uz Kijevu. Beigusi Kijevas politehnisko institūtu un strādā par informācijas drošības speciālisti.

Daiļrade

Dzeju sākusi rakstīt 12 gadu vecumā. Raksta ukraiņu un krievu valodās. Par visbiežāk citētajiem Anastasijas sacerējumiem kļuvušas poēmas "Nekad mēs nebūsim brāļi" ("Никогда мы не будем братьями") un "Atdodiet mums mūsu debesis" ("Верните нам наше небо").
Anastasijas vārdiem, poēmas radusies kā "iekšējs protests Krievijas valdības rīcībai, kas anektēja Krimu un turpina atbalstīt separātismu, izrādīt spiedienu uz Ukrainu, jaukties mūsu neatkarīgās valsts iekšējās lietās". "Tas ir tad, kad "sakrājies". Tas ir par to brāļu mīlestību, kuru neviens nav redzējis...kad ielaužas mūsu mājā ar automātiem un pilnā balsī kliedz "Brāļi, padodieties!" — man tas šķiet nejēdzīgi".
Šajos sacerējumos dzejniece slavina Ukrainas 2014. gada revolūciju un noraida rusofilu ideoloģiju par austrumslāvu vienotību cīņā pret Rietumu pasauli: "Nekad mēs nebūsim brāļi. Mūs nevieno zeme un asinis". Viņa pauž pārliecību par valsts demokratizāciju kā galveno Eiromaidana mērķi un nevēlēšanos palikt par "jaunāko brāli" Krievijas sabiedrībai, kas nekad nav pazinusi vārdu "brīvība" un vienīgi gaida "jaunus cara norādījumus". Balstoties uz poēmas vārdiem, Klaipēdas muzikanti ir sacerējuši dziesmu, kas YouTube īsā laikā sapulcēja vairāk nekā divus miljons klausītāju.
2014. gadā iznāca Anastasijas Dmitrukas krājums "Atdodiet mums mūsu debesis".
Rolands Bērziņš

Šahista karjera

Rolands Bērziņš ir izcīnījis divas medaļas Latvijas šaha čempionātā: bronzu 2002. gadā (turnīrā uzvarēja Ilmārs Starostīts) un sudrabu 2003. gadā (turnīrā uzvarēja Jevgēņijs Svešņikovs). Rolands Bērziņš ir pārstāvējis Latvijas izlasi Eiropas šaha komandu čempionātā Debrecenā 1992. gadā pie rezerves galdiņa (+1, =5, -1) un Pasaules šaha olimpiādē Bledā 2002. gadā pie 1. rezerves galdiņa (+2, =3, -5).
Rolands Bērziņš ir beidzis Latvijas Universitāti ar psiholoģijas maģistra grādu.
Funkcija

Apgrieztās proporcionalitātes funkcija

Par apgrieztās proporcionalitātes funkciju sauc funkciju , kur  ir konstante un nav vienāda ar nulli.. Līkne sastāv no diviem zariem. Sastādot tabulu, izvēlas vismaz 6 "x" vērtības. Nedrīkst izvēlēties nulli! Ja , tad hiperbola atrodas I un III kvadrantā. Ja , tad hiperbola atrodas II un IV kvadrantā.
Ir divu veidu saucēji:
1) kur n ir nepāra skaitlis un . Funkcijai ir vertikālā asimptota , jo definīcijas apgabals ir , kā arī horizontālā asimptota , jo vērtību apgabals ir 
2) kur n ir pāra skaitlis un . Šādas funkcijas atrodas 1. un 2. kvadrantā. Funkcijai ir vertikālā asimptota , jo definīcijas apgabals ir , kā arī horizontālā asimptota . Funkcijas vērtību apgabals ir .

Saknes funkcijas

1) 
Par kvadrātsaknes funkciju sauc funkciju . Funkcijas grafiks ir parabolas zars. Funkcijas grafiks atrodas I kvadrantā. Funkcijas definīcijas un vērtību apgabals ir visi nenegatīvie skaitļi (nulle un visi pozitīvie skaitļi)
2)
Par kubsaknes funkciju sauc funkciju, kur . Funkcijas grafiks atrodas 1. un 3. kvadrantā, ja . Funkcijas grafiks atrodas 2. un 4. kvadrantā, ja

Eksponentfunkcijas grafiks

Funkcijai ir horizontālā asimptota . Funkcijas vērtībām pieaugot, grafiks neierobežojas. Definīcijas apgabals ir , vērtību apgabals ir . grafiks krustojas ar y asi punktā , jo 
1) , kur a > 1
Funkcijas grafiks ir augošs no kreisās puses. Horizontālā asimptota to ierobežo 2. kvadrantā, kad .
2) , kur 0 < a < 1
Funkcijas grafiks ir dilstošs no kreisās puses. Horizontālā asimptota to ierobežo no kreisās puses Horizontālā asimptota to ierobežo 1. kvadrantā, kad..

Hiperbola

Par hiperbolu sauc tādu plaknes punktu kopu, kuras brīvi izraudzīta punkta attālumu starpība līdz diviem dotiem šīs plaknes punktiem, ko sauc par fokusiem, ir konstanta. Fokusus apzīmē ar burtiem  un . Ja M(x; y) ir brīvi izraudzīts hiperbolas punkts, tad lietosim arī šādus apzīmējumus:  un . Nogriežņus  un  sauc par hiperbolas fokālajiem rādiusiem. Punktus  un  sauc par hiperbolas reālajām virsotnēm, bet  un  - par imaginārajām (šķietamajām) virsotnēm. Nogriežņa  un  garumu 2a sauc par hiperbolas reālo asi, nogriežņa  un garumu 2b - par hiperbolas imagināro asi. Lielumus a un b sauc attiecīgi par hiperbolas reālo pusasi un imagināro pusasi. Hiperbolai ir divas asimptotas, kas savstarpēji simetriskas attiecībā pret koordinātu asīm; un tās ir taisnes:  un . Izsakot fokālos rādiusus ar punktu ,  un  koordinātām, iegūst hiperbolas kanonisko vienādojumu: . Parametriskā formā (labajam zaram): . No hiperbolas kanoniskā vienādojuma iegūstam vienādības:  un .
Ģeogrāfiskais garums

Ģeogrāfiskais garums λ ir leņķis starp Griničas meridiānu un to meridiānu, kas iet caur kādu konkrētu punktu. Garums var būt no 0° (Griničas meridiāns) līdz 180° (datumu maiņas līnija). Ģeogrāfisko garumu, kas atrodas uz rietumiem no Griničas meridiāna, sauc par rietumu garumu, bet to, kas atrodas uz austrumiem — par austrumu garumu.
2019. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanas

Rezultāti

Vēlēšanās visvairāk balsu ieguva centriskā Eiropas Tautas partija (EPP, 179 deputāti) un Sociālistu un Demokrātu Progresīvā Alianse (S&D, 153 deputāts). Trešā lielākā partiju grupa ir Eiropas Liberāļu un demokrātu apvienība (ALDE, 105 deputāti).
Salīdzinoši vairāk balsu nekā iepriekšējās EP vēlēšanās ieguva zaļo un reģionālistu partiju grupa (Greens/EFA, 69 deputāti), bet mazāk balsu ieguva labējie Eiropas Konservatīvie un Reformisti (ECR, 63 deputāti). Salīdzinoši vairāk balsu ieguva arī galēji labējo partiju grupa "Nāciju un Brīvības Eiropa" (ENF, 58 deputāti) un eiroskeptiskā "Brīvības un Tiešās Demokrātijas Eiropa" (EFDD, 54 deputāti).
Linolēnskābe

Atrašanās dabā

Linolēnskābe daudz ir augu eļļu sastāvā. Linolēnskābes nosaukums (latīņu: linum — 'lini') cēlies no linu eļļas. Linolēnskābe pieder pie neaizstājamām taukskābēm, kas nepieciešamas normālai organisma darbībai un ir obligāti jāuzņem ar pārtiku.
Lazdonas iela (Rīga)

Vēsture

1852. gada Rīgas ielu sarakstā minēta ar nosaukumu Mazā Kalna iela (vācu: Kleine Bergstrasse, krievu: Малая Горная улица). 
1868. gada adrešu grāmatā tā minēta ar nosaukumu Apbedījumu ielu (Begräbnisstrasse). 1885. gadā to pārdēvēja par Tveras ielu (Twersche Strasse , Тверская улица). Kopš 1923. gada to sauc par Lazdonas ielu.
Autoceļš P108

Vēsture

2015. gada 24. februārī tika izsludināts konkurss par autoceļa P108 posmu Elki-Pasilciems (24,3-32,3km), Lielvirši-Ceriņi (39,4-42,4km) un Kalnieši-Kuldīga (44,4-53,6km) melnā seguma periodiskās uzturēšanas darbiem.
Urīna veidošanās

Urīna veidošanās ir process, kas norit nieru pamatvienībās — nefronos. Process sastāv no filtrācijas, reabsorbcijas un sekrēcijas dažādās nefronu daļās.
Urīna veidošanās sākas ar asins plazmas filtrāciju caur kapilāru membrānām kapilāru kamoliņā un tā kapsulā. Caur membrānu porām iziet gandrīz visa asins plazma, izņemot olbaltumvielas ar lielu nosacīto molekulāro masu un vielas, kas ir saistītas ar šiem olbaltumiem, kā arī lipīdus. 
Diennaktī pieaugušam cilvēkam filtrējas no 100 līdz 170 litriem pirmurīna (plazmas, primārā urīna), no kuriem urīna veidā izdalās vidēji tikai 1,5 litrs.

Filtrācija

Kamoliņu filtrācija ir atkarīga no asins hidrostatiskā spiediena nieru kapilāros, nedifundētās plazmas daļas onkotiskā spiediena un funkcionēta kamoliņu skaita. Reabsorbcijas un sekrēcijas procesi norit nefronā — proksimālos kanāliņos, Henles cilpā (nefrona cilpā), distālos kanāliņos un savācējkanālos.

Reabsorbcija

Proksimālos kanāliņos notiek nātrija (Na⁺) jonu reabsorbcija. Vienlaikus reabsorbējas hlora (Cl⁻) joni un ūdens. Piedaloties enzīmam karboanhidrāzei, notiek hidrokarbonāta (HCO₃) reabsorbcija. Gandrīz pilnīgi reabsorbējas kālija (K⁺) joni. Kopumā proksimālajos kanāliņos reabsorbcijā piedalās apmēram 70-80% filtrāta. Šo procesu rezultātā šķidrums kanāliņos kļūst izoosmotisks, salīdzinot ar asins plazmu un intersticiālo šķidrumu.
Henles cilpas lejupejošā daļā gandrīz nenotiek Na⁺ reabsorbcija, taču ūdens brīvi difundē no kanāliņiem. Iekškanāliņu šķidrums kļūst hiperosmotisks un tādā stāvoklī nokļūst tievās Henles cilpas augšupejošā daļā.
Henles cilpas augšupejošās daļas resnajā rajonā notiek aktīva Cl⁻ un Na⁺ reabsorbcija. Šeit ūdens grūti uzsūcas. Tāpēc iekškanāliņu šķidrums kļūst vispirms izoosmotisks, pēc tam, pārvietojoties tālāk pa augšupejošo Henles cilpas daļu, kļūst vairāk hipotonisks. Līdz ar to intersticiālais šķidrums serdē hipertonisks. Tas ir svarīgs ūdens reabsorbcijai no Henles cilpas lejupejošās daļas un no savācējkanāliņa.
Kinētiskā enerģija

Kinētiskā enerģija ir enerģija, kas piemīt ķermeņiem, kas atrodas kustībā. Pēc definīcijas tas ir darbs, kas nepieciešams, lai no miera stāvokļa paātrinātu ķermeni līdz dotajam ātrumam. Kamēr ķermeņa ātrums nemainās, tā kinētiskā enerģija saglabājas. Ķermenim palēninot kustību un apstājoties, tas atdod kinētisko enerģiju, veicot tādu pašu darbu, kāds tika ieguldīts, lai to paātrinātu.

Cietu ķermeņu pārvietošanās

Klasiskajā mehānikā materiāla punkta vai cieta ķermeņa virzes (translācijas) kinētisko enerģiju izsaka formula , kur m ir masa un v ir pārvietošanās ātrums.

Rotācija

Cietam ķermenim, kas rotē ap asi caur masas centru, izsaka rotācijas kinētisko enerģiju , kur ω ir ķermeņa leņķiskais ātrums un I - inerces moments. Tā ir vienāda ar visu ķermeņa daļu virzes kinētisko enerģiju summu:
Latvijas Sapieru pulks

Sapieru pulks bija Latvijas Bruņoto spēku fortifikācijas būvju vienība. 1939. gada 1. septembrī pulkā bija 2 bataljoni ar 6 rotām. Tājā dienēja 41 virsnieks un 427 kareivji un instruktori, kā arī 11 uz brīva līguma pamata iestājušies. Pēdējais pulka komandieris pulkvedis-leitnants K. Konstants.
Pulks uzbūvējis 4 tiltus pār Pededzi, Kuju, Upsti un Ogri, kā arī gaisa tiltu pār Mēmeli pie Bauskas. 1935./36. gadā tas izbūvēja Latgales divīzijas vasaras nometni Litenē.
Kastuļinas pagasts

Upes

Moleneica, Randovka.

Ezeri

Baltais ezers, Čornoje, Deņevas ezers, Dubuļu ezers, Geraņimovas Ildzs, Gluhoje, Gluhoje, Glušaks, Idaņa, Ižuņa, Jegorovas ezers, Koškinas ezers, Kustarka, Kustaru ezers, Lapsiņka, Lubaņecs, Ļaķaļa, Meiruļa ezers, Mušas ezers, Okras ezers, Pertoška, Pisiņa ezers, Plautiņka, Rušons, Sausās Priedes ezers, Sladkoje, Tālais ezers, Tuvais ezers, Ustobnīks.

Vēsture

1945. gadā Kapiņu pagastā izveidoja Kastuļinas ciema padomi. 1954. gadā Kastuļinas ciemam pievienoja Butkanu ciemu, 1979. gadā - daļu likvidētā Jaunokras ciema. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Aglonas novadā.
Džons Loks

Biogrāfija

Dzimis 1632. gada 29. augustā Raitonā netālu no Bristoles puritāņu ģimenē. Anglijas pilsoņu kara laikā no 1647. līdz 1652. gadam mācījās prestižajā Vestminsteras skolā Londonā. Savas mācības turpināja Oksfordas universitātē, bet no 1652. līdz 1667. gadam bija pasniedzējs. Viņš izvēlējās apgūt medicīnu. Universitātē viņš sadraudzējās ar fiziķi Robertu Boilu.
No 1667. līdz 1675. gadam strādāja kā domubiedra un valstsvīra lorda Ešlija personīgais ārsts, vēlāk sekretārs, viņa mājā Londonā. Šajā laikā viņš sarakstīja savu pirmo darbu.
No 1675. līdz 1688. gadam sakarā ar politiskajiem notikumiem Anglijā un vigu vajāšanu viņš pameta Angliju. Loks uzturējās Francijā un Nīderlandē, kur pavadīja laiku ar daudziem ievērojamiem tā laika zinātniekiem un filozofiem. 1688. gadā atgriezās Anglijā un publicēja vairumu savu darbu. Tajā laikā tika atzīts par Eiropas ievērojamāko filozofu. Satika un iedraudzējās ar Izāku Ņūtonu.
No 1691. līdz savai nāvei 1704. gadā dzīvoja lēdijas Masamas ģimenē Eseksā. Lēdija Masama bija viena no pirmajām feminisma ideoloģēm. Viņš nomira 1704. gada 28. oktobrī, 72 gadu vecumā.

Uzskati

Loks aizstāvēja valdību, kurai piekrišanu devuši tie, pār kuriem tā valda, un cilvēka dabiskās tiesības uz dzīvību, brīvību un privātīpašumu. Loks bija viens no britu empīristiem (tādi bija arī Deivids Hjūms un Džordžs Bērklijs).
Loks uzsvēra maņu, nevis intuīcijas vai dedukcijas nozīmi zināšanu iegūšanā. Loks uzskatīja, ka piedzimstot cilvēka prāts ir kā tabula rasa, tīra tāfele, uz kuras maņas atstāj nospiedumus, kas veido zināšanas. Viņš uzskatīja arī, ka visi cilvēki piedzimst labi, vienlīdzīgi un neatkarīgi.
Savos "Divos traktātos par valdību" Loks noliedza teoriju par karaļu dievišķajām tiesībām un tādu valsti, kādu to uztvēra angļu filozofs Tomass Hobss. Loks apgalvoja, ka suverenitāte piemīt nevis valstij, bet cilvēkiem. Daudzas no Loka idejām vēlāk tika iekļautas ASV konstitūcijā.
Loks bija par reliģijas brīvību un reliģijas atdalīšanu no valsts.
Trejvārpu plakanstaipeknis

Apraksts

Trejvārpu plakanstaipeknis ir mūžzaļš, daudzgadīgs augs ar plakanu, ložņājošu stublāju, kas atrodas sekli humusa slānī. Tas ir ļoti līdzīgs parastajam plakanstaipeknim (Diphasiastrum complanatum), bet tā zari ir smalkāki, to platums ir 1,5 - 2 mm. un augstums 15 - 20 cm. Stāvie zari veido ciešu pušķi, kas ir pelēkzaļā krāsā un izskatās viegli apsarmojuši. Lapiņas ir lancetiskas un 2 – 4 mm garas. Strobili veidojas uz centrālā zara. Sporas nogatavojas jūlija beigās un augustā.

Izplatība

Austrumu un centrālajā Eiropā, Baltijas valstīs, Skandināvijas dienviddaļā, kā arī Ziemeļamerikā kontinenta rietumdaļā. Latvijā reti, galvenokārt valsts centrālajā un rietumu daļā.

Īpašas norādes

Dekoratīvs augs. Līdzīgs parastajam plakanstaipeknim (D. complanatum). Atšķirams pēc stāviem un šaurākiem zariem, vienādiem lapu izmēriem abās zara pusēs un sporu nesēju novietojuma.
Ierakstīts Baltijas jūras reģiona valstu Sarkanajā grāmatā un Latvijas Sarkanajā grāmatā komerciāli apdraudēto sugu kategorijā.
Ciklopropāns

Vēsture

Ciklopropānu ieguva austriešu ķīmiķis Augusts Freinds (August Freund) 1881. gadā, viņš arī pareizi izskaidroja jauniegūtās vielas molekulas struktūru savā pirmajā zinātniskajā rakstā. Ciklopropānam nebija praktiskas nozīmes līdz tā anestētisko īpašību atklāšanai 1929. gadā. 1936. gadā ciklopropānu sāka ražot rūpnieciski.

Molekulas uzbūve

Ciklopropāna molekulai ir regulāra trīsstūra forma, tādēļ leņķi starp oglekļa atomiem ir 60°, savukārt leņķi HCH ir gandrīz 120°. Tādi leņķi stipri atšķiras no sp³ hibridizācijā esoša oglekļa atoma parastajiem tetraedriskajiem leņķiem (109°28') — tie ir stipri "saspriegti". Vācu ķīmiķis Ādolfs fon Beiers 1885. gadā ar šo saspriegšanu izskaidroja ciklopropāna lielo, piesātinātajiem ogļūdeņražiem neraksturīgo, reaģētspēju. To sauc par Beiera sprieguma teoriju.
Tā kā ciklopropāna molekula ir planāra, ūdeņraža atomu aizvietotāji ciklopropāna atvasinājumos var izvietoties vienā vai otrā molekulas plaknes pusē. Tādējādi 1,2-divaizvietotajiem ciklopropāniem raksturīga cis-trans izomērija, bet trans izomēriem savukārt iespējama optiskā aktivitāte. Piemēram, ir pazīstama cis-1,2-ciklopropāndikarbonskābe, kas viegli veido anhidrīdu un trans-1,2-ciklopropāndikarbonskābe, kura anhidrīdu neveido, jo abas karboksilgrupas ir tālu viena no otras. Racēmisko trans-1,2-ciklopropāndikarbonskābi iespējams sadalīt divos optiskajos izomēros.
   
Shematisks trans-1,2-dimetilciklopropāna optisko izomēru attēlojums

Iegūšana

Ciklopropānu iegūst no 1,3-dibrompropāna. Ciklopropāns veidojas iekšmolekulārā Virca reakcijā, 1,3-dibrompropānam reaģējot ar nātriju vai cinka putekļiem. Šos Virca reakcijas paveidus sauc attiecīgi par Freinda reakciju un Gustavsona reakciju. Ir pazīstami vairāki specifiski ciklopropāna atvasinājumu iegūšanas veidi, ko sauc par ciklopropanācijas reakcijām.

Atrašanās dabā

Dažas dabasvielas ir ciklopropāna atvasinājumi, piemēram, piretroīdi (atrodami Pyréthrum ģints augos).

Izmantošana

Izmanto organiskajā sintēzē, kā arī medicīnā kā anestezējošu līdzekli. Ciklopropāns cilvēkam ir samērā nekaitīgs, ātri iedarbojas un ātri izdalās no organisma. Tomēr ciklopropānu mūsdienās narkozei izmanto reti tā lielās sprādzienbīstamības dēļ.