google/wiki40b huggingface dataset:
Francijs

Vēsture

Francija eksistenci paredzēja Dmitrijs Mendeļejevs, 1870. gadā veidojot periodisko tabulu. Viņš šo elementu nosauca par ekacēziju. 1926. gadā angļu ķīmiķi, analizējot mangāna(II) sulfāta rentgenstaru fotogrāfijas, novēroja spektrāllīnijas, kuras piedēvēja ekacēzijam. Viņi ierosināja elementu saukt par alkalīniju. Arī amerikāņu zinātnieks Freds Elisons 1930. gadā apgalvoja, ka ir atradis šo elementu, un ieteica to saukt par virdžīniju, par godu viņa dzimtajam štatam Virdžīnijai. 1934. gadā Elisona pētījumi tika apstrīdēti.
Franciju 1939. gadā atklāja franču ķīmiķe Margerita Perē (Marguerite Perey). Tas nosaukts par godu Francijai. Francijs bija pēdējais dabā atrastais elements. Pārējie elementi vēlāk ir iegūti sintēzes procesā, un, piemēram, tehnēcijs tikai pēc tam atrasts arī dabā. Margerita Perē izotopu francijs–223 nosauca par "aktīniju K". Viņa uzskatīja, ka tas ir pavisam cits elements. 1946. gadā viņa ieteica to saukt pat par katiju.
1949. gadā Margeritas Perē atklājums tika oficiāli apstiprināts. Francija sākotnējais ķīmiskais simbols bija Fa, bet drīz vien to nomainīja uz pašreizējo, tas ir, uz Fr.

Atrašanās dabā

Ārpus laboratorijām francijs ir ļoti reti sastopams, tas nelielos daudzumos ir atrodams urāna un torija rūdās. Dabā ir atrodams tikai francija–223 izotops. Tiek lēsts, ka kopējais francija daudzums Zemes garozā ir no 20 līdz 30 gramiem.

Izotopi

Dabā ir sastopams tikai viens radioaktīvs francija izotops, un tas ir francijs–223. Francija–223 pussabrukšanas periods ir 21,8 minūtes. Kopumā ir zināmi 34 francija izotopi, kuru atommasas ir no 199 līdz 232.

Bioloģiskā nozīme

Francijam nav konstatēta kaut kāda bioloģiskā nozīme.
Kursīšu pagasts

Purvi

Baložu purvs un citi.

Vēsture

Mūsdienu Kursīšu pagasta teritorijā vēsturiski atradās Bruzilu muiža (Gut Bresilgen, Bruzilas), Kursīšu muiža (Gut Kursiten, uz ziemeļiem no Kursīšiem).
1935. gadā Kuldīgas apriņķa Kursīšu pagasta platība bija 188 km² un tajā dzīvoja 2819 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Kursīšu, Bāliņu un Evaržu ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Saldus rajona Kursīšu ciemam 1951. gadā pievienoja likvidētā Evaržu ciema kolhoza «Cīņa» teritoriju, 1954. gadā Kursīšu ciemam pievienoja likvidētā Bāliņu ciema teritoriju, bet kolhoza «Ļeņina ceļš» teritoriju pievienoja Ezeres ciemam. 1977. gadā pievienoja daļu Ezeres un Rubas ciemu teritorijas. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Saldus novadā.

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas ir Kursīši (pagasta centrs), Bruzilas, Grietēni, Pļuras, Brūzilas.
Veterinārmedicīna

Veterinārmedicīna, arī veterinārija, ir starpdisciplināra nozare, kas saistīta ar lauksaimniecības, medicīnas, bioloģijas, pārtikas ražošanas, farmācijas, ķīmijas un fizikas nozarēm. Galvenie darbības virzieni ir saistīti ar dzīvnieku veselību un slimībām. Galvenie veterinārmedicīnas uzdevumi ir nodrošināt dzīvnieku ārstēšanu, izstrādā veterinārās prasības, kuru izpilde veicina dzīvnieku veselību, produktivitāti un labturību, nodrošina dzīvnieku infekcijas slimību profilaksi un apkarošanu, pasargā iedzīvotājus no saslimšanas ar dzīvniekiem un cilvēkiem kopīgām infekcijas slimībām, nodrošina kvalitatīvu un patērētāju veselībai nekaitīgu dzīvnieku izcelsmes produktu apriti, kā arī nodrošina vides aizsardzību.
Latvijā veterinārmedicīnu var studēt Latvijas Lauksaimniecības universitātē Veterinārmedicīnas fakultātē, kā arī Bebrenes vispārizglītojošajā un profesionālajā vidusskolā un Smiltenes tehnikumā.
Jūakims Lindstrems

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Lindstrems sāka 2000.—01. gada sezonā, kad aizvadīja 10 spēles Zviedrijas Elitsērijas kluba Modo Hockey sastāvā. Komandas rindās hokejists spēlēja līdz pat 2004.—05. gada sezonas otrajai pusei, kad pievienojās Amerikas hokeja līgas klubam Sirakjūsas "Crunch".
2005.—06. gada sezonā Lindstrems debitēja NHL, trīs spēles aizvadot Kolumbusas "Blue Jackets" rindās. Turpmākajās sezonās Lindstremam tā arī "Blue Jackets" rindās nostiprināties neizdevās. 2008.—09. gada sezonā viņš aizvadīja 44 spēles Fīniksas "Coyotes" sastāvā, taču tad atgriezās Eiropā.
2009.—10. gada sezonu Lindstrems aizvadīja KHL klubā Ņižņijnovgorodas "Torpedo", taču tad pievienojās Zviedrijas Elitsērijas vienībai Šellefteo AIK, 2010.—11. gada sezonu noslēdzot kā visas līgas rezultatīvākais spēlētājs. 2011.—12. gada sezonu Lindstrems uzsāka NHL klubā Kolorādo "Avalanche", taču pēc 16 aizvadītām spēlēm atgriezās AIK sastāvā. 2012.—13. un 2013.—14. gada sezonās Lindstrems kopā ar AIK kļuva par Zviedrijas čempionu. 2014. gadā Lindstrems ieguva gan līgas vērtīgākā, gan labākā spēlētāja balvas.
2014.—15. gada sezonu hokejists vēlreiz uzsāka NHL, šoreiz Sentluisas "Blues" rindās. Sezonas vidū Lindstrems tika aizmainīts uz Toronto "Maple Leafs", taču īsi pēc sezonas beigām noslēdza līgumu ar KHL klubu Sanktpēterburgas SKA. Gadu vēlāk atgriezās AIK sastāvā. 2014., 2017. un 2018. gadā tika atzīts par līgas vērtīgāko spēlētāju.
Māris Purgailis

Dzīvesgājums

Dzimis 1947. gadā Rīgā. 1971. gadā beidzis LVU ekonomiskās kibernētikas specialitātē, strādājis par LVU pasniedzēju. 
1991. gadā ievēlēts par Rīgas pilsētas padomes deputātu, no 1994. gada Rīgas domes deputāts, finansu komitejas priekšsēdētājs,  Rīgas domes priekšsēdētājs (1994—1997). Līdztekus darbam Rīgas domē M. Purgailis ir bijis valdes loceklis Rīgas Brīvostā, padomes loceklis Latvijas Nacionālajā operā, padomes priekšsēdētājs a/s Rīgas Slimokasē.
2000. gada oktobrī izstājās no Tautas partijas un pārgāja uz partiju Latvijas ceļš. 2006. gadā kandidēja 9. Saeimas vēlēšanās no LPP/LC, taču ievēlēts netika. 
Ieguvis apbalvojumus bridža čempionātos gan Latvijā, gan Igaunijā, Lietuvā, Somijā, Bulgārijā, Portugālē.
Šūnas kodols

Šūnas kodols (latīņu: nucleus vai nuculeus) ir eikariotu šūnas organoīds, kurš satur ģenētisko informāciju (DNS). Baktērijām un zilaļģēm nav šūnas kodola, bet tām kodolviela atrodas citoplazmā. Kodolviela ir arī vīrusos. Šūnas kodola lielums parasti ir no 2 līdz 10 μm.
Cilvēka organismā, tāpat kā citu zīdītāju organismā, katrai šūnai, izņemot eritrocītus, ir kodols. Var būt divkodolu vai pat daudzkodolu šūnas. Divkodola šūnas parasti ir, piemēram, aknās, nierēs. Kodola forma bieži vien atgādina šūnas formu: apaļā šūnā kodols ir apaļš, vārpstveida šūnā — garenisks. Vēl ir ovālas, nūjiņveida, diegveida, pakavveida, segmetveida veida šūnu kodoli. Monocītu kodolam ir šķēlumi, bet neitrofilu kodols ir segmentēts.
Kodolam ir noteicoša nozīme šūnas dzīvības norisēs, jo tajā atrodas hromosomas, kurās ieslēgta organisma galvenā iedzimtības informācija. Līdz ar to no kodola ir atkarīga šūnas olbaltumvielu sintēze, un tieši olbaltumvielas nodrošina visas šūnas funkcijas.
Kodolā ir viens vai vairāki kodoliņi (latīņu: nucleolus) — tajos notiek ribosomu veidošanās. Kodolu no citoplazmas norobežo kodola apvalks. Vēl šūnas kodolā ir hromatīns un hromatīna tīkls. Pārējo šūnas kodola tilpumu aizņem kodola sula.
Hromosomas sastāv no DNS un olbaltumvielām (histoniem). Kodolā notiek DNS dubultošanās (replikācija), tāpēc ģenētiskā informācija mitozē pārdalās uz meitšūnām kvalitatīvi un kvantitatīvi vienāda. Šūnas olbaltumu sintēzes programma no DNS tiek pārnesta uz informācijas RNS (iRNS). RNS (iRNS, kā arī tRNS un rRNS — transporta un ribosomu RNS) sintēze arī notiek šūnas kodolā.
Komandkapteinis

Komandkapteinis ir vecākā virsnieka militāra dienesta pakāpe daudzu valstu jūras spēkos. Tā ir ekvivalenta pulkvežleitnanta pakāpei sauszemes un gaisa spēkos. Šī dienesta pakāpe seko komandleitnanta pakāpei, un pēc tās ir jūras kapteinis.
Saskaņā ar NATO Standartizācijas līgumu (STANAG 2116), šai pakapēi ir NATO OF-4 kods. 
Citās valstīs komandkapteiņa pakāpes nosaukumi ir: komanders, komandors, komandorkapteinis, fregates kapteinis, komandants. Krievijas, PSRS analogs ir 2. ranga kapteinis (капитан 2-го ранга),
Latvijas Jūras spēkos komandkapteiņa dienesta pakāpi piešķir komandleitnantam ar augstāko izglītību, pēc piecu gadu nodienēšanas komandleitnanta pakāpē, ja viņš ir beidzis vecākā štāba virsnieka kursu.
Augusts Brigmanis

Biogrāfija

Dzimis 1952. gadā. 1970. gadā absolvēja Jelgavas 4. vidusskolu, studēja Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas Lauksaimniecības ekonomikas fakultātē, 1975. gadā ieguva agronoma ekonomista specialitāti,  strādāja padomju saimniecībā "Pūre".
Bijis precējies ar augstskolas pasniedzēju un vēlāko politiķi (arī Saeimas deputāti no "Jaunā laika") Baibu Brigmani, trīs bērnu tēvs. Šobrīd viņa dzīvesbiedre ir Elita Brigmane, kas bijusi nodarbināta Saeimā gan kā A. Brigmaņa, gan viņa frakcijas biedru palīdze, kandidējusi Rīgas domes vēlēšanās.
A. Brigmanim pieder zemnieku saimniecība "Priedule", kas atrodas Pūres pagastā.

Politiskā darbība

Padomju laikā bijis Komunistiskās partijas biedrs un funkcionārs, Saldus rajona komitejas pirmais sekretārs no 1985. līdz 1987. gadam.
1990. gada aprīlī bija viens no Latvijas Neatkarīgās Komunistiskās partijas veidotājiem. Kandidēja Augstākās Padomes vēlēšanās kā neatkarīgs kandidāts Ezeres vēlēšanu apgabalā, bet netika ievēlēts (no šī vēlēšanu apgabala ievēlēja Arvīdu Ulmi).
1999. gadā A. Brigmanis bija toreizējā zemkopības ministra Aigara Kalvīša padomnieks. 2000. gadā ievēlēts par Latvijas Zemnieku savienības priekšsēdētāju, šo amatu ieņem joprojām. Kā otrais numurs no LZS saraksta kandidēja 2001. gada Rīgas domes vēlēšanās, tomēr netika ievēlēts.
8. Saeimas vēlēšanās Zemgales vēlēšanu apgabalā ievēlēts 8. Saeimā no Zaļo un Zemnieku savienības un kopš tā laika ir parlamenta deputāts. Kļuva par ZZS Saeimas frakcijas vadītāju, un šo amatu ieņēma arī 9. un 10. Saeimā. 9. Saeimā ievēlēts Kurzemes vēlēšanu apgabalā, bet 10. Saeimā ievēlēts atkal Zemgalē. No Zaļo un Zemnieku savienības Zemgales vēlēšanu apgabalā ticis ievēlēts arī 11. Saeimā, bet 2014. gadā ievēlēts arī 12. Saeimā.
2018. gada rudenī kandidēja 13. Saeimas vēlēšanās no Zaļo un Zemnieku savienības, taču netika ievēlēts. 2019. gada aprīlī Latvijas Zemnieku savienības vadību no A. Brigmaņa pārņēma Armands Krauze.
Klifords Saimaks

Dzīve un literārā darbība

Saimaks dzimis Milvilā Viskonsinā. 1929. gadā viņš apprecēja Agnesi Kuhenberu, vēlāk viņiem bija divi bērni. Saimaks studēja Viskonsinas universitātē un vēlāk strādāja dažādos laikrakstos, īpaši daudz Minneapolis Star and Tribune, kurā darbojās no 1939. līdz 1976. gadam. Saimaks miris Mineapolisā.
Saimaks sāka rakstīt zinātnisko fantastiku 1931. gadā dažādiem lubu žurnāliem, taču 1933. g. to pārtrauca. Vienīgais viņa zinātniskās fantastikas darbs, kas publicēts laikaposmā starp 1933. g. un 1937. gadu, bija romāns "Radītājs" (The Creator, 1935).
Znātnisko fantastiku Saimaks atsāka rakstīt 1937. gadā, īpaši bieži publicēdamies žurnālā Astoundind Stories, ko tolaik bija iesācis vadīt Džons V. Kempbels. Saimaks bija viens no spilgtākajiem t.s. zinātniskās fantastikas zelta laikmeta (1938-1950) autoriem. Zināmākie Saimaka darbi tapuši sešdesmitajos un septiņdesmitajos gados, tad viņa darbu literārā kvalitāte samazinājās, lai gan viņš turpināja rakstīt zinātnisko fantastiku un vēlāk arī fantāzijas literatūru līdz pat astoņdesmitajiem gadiem.
Latviešu valodā izdots Saimaka romāns "Visa dzīvība zaļo" (All Flesh is Grass, 1965, tulk. Helma Lapiņa, 1969) un stāstu krājums "Naudas koks" (no krievu val. tulk. Solveiga Cepurniece, 1980). Vairāku autoru stāstu krājumā "Civilizācijas skatlogs" (1977) stāsts "Operācija "Skunkss"" (Operation Stinky, 1957).
Tiešais brīvsitiens

Tiešais brīvsitiens ir metode futbolā, kā atsākt spēli pēc soda. Atšķirībā no netiešā brīvsitiena, vārti var tikt gūti no tieša sitiena tai nepieskaroties citam spēlētājam. To piešķir komandai pret kuru pārkāpti kādi no noteiktajiem "soda" pārkāpumiem.
Templis

Templis (no latīņu: templum) jeb svētnīca ir celtne, kura paredzēta reliģiskām vai garīgām aktivitātēm, piemēram, lūgšanas vai upurēšana, vai līdzīgām ceremonijām.
Ropažu sporta centrs

Skolēnu interešu izglītība sportā Ropažu sporta zālē

Skolēnu interešu izglītības pulciņi pieejami bez maksas visiem Ropažu novadā deklarētajiem vai Ropažu novada mācību iestāžu audzēkņiem. Skolēniem jāizvēlas interesējošais sporta veids, jāiepazīstas ar treniņu laikiem, vecākiem jāaizpilda iesniegums un jānogādā to sporta veida grupas trenerim. Interešu izglītību sportā skolēniem (trenera atalgojumu, sporta zāles īri) sedz pašvaldība.
Mazā Nometņu iela (Jūrmala)

Satiksme

Pa Mazo Nometņu ielu kursē 3., 4. un 5. autobuss. Pirms tam pa ielu kursēja 8. autobuss.
Pēteris Baško

Dzīvesgājums

Dzimis 1901. gada 24. janvārī Jasmuižas pagastā. Strādāja par Rušonas pamatskolas skolotāju (1920-1923), līdztekus bija žurnāla "Reits" redaktors (1923-1924) un laikraksta "Latgalīts" līdzstrādnieks.
No 1926. gada strādāja par Abrenes un Jēkabpils apriņķu skolu inspektoru, Krāslavas valsts pamatskolas pārzini (1925-1927).
Pēc Latvijas okupācijas ievēlēts par Tautas Saeimas deputātu no Latgales vēlēšanu apgabala (1940).  
Miris 1969. gada 7. martā, apbedīts Raiņa kapos.
Johans III fon Šverīns

Dzīvesgājums

Dzimis Meklenburgas zemē, Ziemeļvācijā. Bijis Šverīnas kapitula domkungs un mantzinis.1294. gadā Rigas domkapituls viņu ievēlēja par Rīgas arhibīskapu.
Livonijas pilsoņu kara laikā starp Rīgas pilsētu un Livonijas ordeni viņš atbalstīja rīdziniekus un noslēdza plašu koalīciju ar citiem Livonijas bīskapiem un Lietuvas dižkunigaiti Vīteni, kuram uzvaras gadījumā esot apsolījis atdot Livonijas ordenim pakļautās zemes Zemgalē un bijušajā Jersikas valstī. 1298. gadā ordeņa brāļi viņu sagūstīja Turaidas pilī, bet Livonijas ordenis tika smagi sakauts kaujā pie Turaidas 1298. gadā, kurā krita arī ordeņa mestrs Brūno. 
1300. gadā viņš devās uz Romu, lai iesniegtu apsūdzības rakstu pret ordeni, kur pēkšņi nomira.

Dokumenti

Rusova hronika:
"Gotfrīds, 21. Vācu ordeņa mestris, tapa ievēlēts kaŗa laikā ar Rīgas biskapu. No ārējiem ienaidniekiem tad bija pilnīgs miers, bet iekšējie kaŗi starp ordeni un biskapiem nevarēja tik drīzi beigties. Šā mestŗa laikā, kuŗš valdīja 8 gadus, par Rīgas virsbiskapu, 4. pēc skaita, bija Šverinas grāfs Jānis".
Etilēnglikols

Iegūšana

Etilēnglikolu iegūst no etilēna oksīda (C₂H₄O), reakcijā ar ūdeni:
C₂H₄O + H₂O → HOCH₂CH₂OH
Reakcija var notikt gan skābā, gan bāziskā vidē, vai arī neitrālā vidē paaugstinātā temperatūrā. Lielākais etilēnglikola iznākums ir vāji skābā vai neitrālā vidē lielā ūdens pārākumā. Nozīmīgākie blakusprodukti ir dažādi polietilēnglikola oligomēri, to daudzums palielinās, samazinot ūdens pārākumu (tāpēc, ka etilēna oksīds sāk reaģēt ar jau izveidojušos etilēnglikolu).

Izmantošana

Bezūdens etilēnglikols ir higroskopisks, tāpēc to lieto iespiedkrāsu, zīmoglaku un kosmētisko preparātu ražošanai. Etilēnglikolu izmanto laku, krāsu, sintētisko šķiedru (PET) un šķīdinātāju (celosolvu) ražošanai. Ļoti lielu daļu etilēnglikola lieto dzesēšanas šķidrumiem kā antifrīza piedevu, jo tam ir zemāka sasalšanas temperatūra un augstāka viršanas temperatūra kā ūdenim. Higroskopiskuma dēļ etilēnglikolu lieto dabasgāzes dehidratēšanai
Cēzars Amslers

Dzīves gājums

Dzimis 1881. gada 15. aprīlī Šincnahas draudzē (Schinznach), Ārgavas kantonā viesnīcnieka Johana Amslera ģimenē. Mācījās Ārgavas ģimnāzijā. Studēja tieslietas Cīrihes un Minhenes (1902-1904), tad medicīnu Ženēvas un Bāzeles universitātēs (1904-1910). Bija Bāzeles Universitātes Patoloģijas institūta asistents (1910-1912), 1911. gadā aizstāvēja medicīnas doktora grādu ar promocijas darbu "Klīnisks, bakterioloģisks un eksperimentāls pētījums par conjunctivitis cruposa". Papildinājās Frankfurtes-pie-Mainas, Minhenes un Jēnas universitātēs (1912-1915).
No 1915. gada strādāja par Vīnes Universitātes Farmakoloģijas institūta pētnieku (1915-1918), asistentu (1918-1921), privātdocentu (1921). 1921. gadā aizstāvēja habilitācijas darbu par sāpju fizioloģiju un tika uzaicināts kļūt par jaundibinātās Latvijas Universitātes farmakoloģijas profesoru. Bija LU Farmakoloģijas institūta izveidotājs un vadītājs Kronvalda bulvārī 9 Rīgā (1921-1940). Pēc Latvijas okupācijas un aneksijas C. Amslers 1940. gada 24. augustā tika atlaists no darba un atgriezās Šveicē, dzīvoja Enetbādenē (1940), Sanktgallenē (1947), Cīrihē (1952).
Viņa darbu LU Farmakoloģijas institūtā turpināja Pēteris Vegers (1904-1991).
Eiropas Padome

Eiropas Padome (angļu: Council of Europe) ir desmit Rietumeiropas valstu 1949. gadā dibinātā starpvalstu organizācija, kuras statūtos noteiktais mērķis ir "panākt lielāku vienotību starp tās locekļiem to ideālu un principu nodrošināšanai un īstenošanai, kuri veido šo valstu kopējo mantojumu un veicina to ekonomisko un sociālo progresu". Mūsdienās Eiropas Padomē ir 47 dalībvalstis (nav Baltkrievija, Kosova un Vatikāns). Oficiālās valodas — angļu un franču. Eiropas Padomes iestādes rezidē Strasbūrā.
Aleksandrs Zarhs

Šaha kompozīcija

A. Zarhs bija Latvijas 14. un 15. čempionāta uzvarētājs šaha kompozīcijā divvilču grupā.
Peterss (filma)

Sižets

Filma ir par vienu no Viskrievijas Ārkārtas komisijas jeb tā sauktās "čekas" izveidotājiem un vadītājiem Jēkabam Petersam un stāsta par Padomju Krievijas pirmajiem pastāvēšanas gadiem.
Tālie Austrumi

Tālie Austrumi ir nosacīts Austrumāzijas valstu un teritoriju kopīgais nosaukums.
Termins radies 19. gadsimtā Eiropā, kur Tālie Austrumi tika uzskatīti par "tālākajiem austrumiem" attiecībā pret Tuvajiem Austrumiem un Vidējiem Austrumiem. Tālajos Austrumos ietilpst Vjetnama, Honkonga, Indonēzija, Kambodža, Ķīnas Republika, Ķīna, Ziemeļkoreja, Dienvidkoreja, Krievijas Federācijas austrumdaļa, Singapūra, Taizeme, Filipīnas un Japāna.
Peloponesas glodene

Izskats

Lai arī Peloponesas glodenes vizuāli atgādina čūsku, tomēr tā ir ķirzaka, kurai nav kāju un ķermenis ir garš un slaids. No čūskām to atšķir vairākas iezīmes: tai ir acu plakstiņi (tādu nav čūskām), tai ir neliels ausu atvērums (tādu nav čūskām) un mēle ir platāka ar robiņu galā, nevis šķelta kā čūskai. Tai, salīdzinot ar Eiropā dzīvojošo glodeni, ir šaurāka galva un garāka aste, kas ir gandrīz puse no kopējā ķermeņa garuma.
Peloponesas glodenes ķermeņa augšpuse parasti ir kafijas brūna, bet apakšpuse un sāni ir melni vai tumši brūni. Abu toņu robeža gandrīz visā ķermeņa garumā (no purngala līdz astes galam) ir skaidri un asi izteikta. Izņēmums ir kakls (ķermeņa posms aiz galvas), kur krāsu robeža ir viļņveida. Pieaugušiem īpatņiem kakla vidusdaļā ļoti bieži ir īsa, tumša, pārtraukta līnija, apmēram 2—6 cm gara. 
Pieagušām glodenēm dzimumi atšķiras pēc krāsas un reizēm pēc lieluma. Jauniem īpatņiem atšķirt dzimumus praktiski ir neiespējami. Jaunām glodenēm ir koši, metāliski vizuļojoši raibumi, turklāt mugura var būt sudrabaina, zeltaina, vara un bronzas krāsā, bet sāni tumši brūni un melni. Uz galvas jauniem īpatņiem ir melns plankums, pie kura sākas melna muguras vidussvītra un kura beidzas pie astes gala.
Peloponesas glodenes aug līdz 50 cm garumam. Mātītes ir nedaudz lielākas nekā tēviņi.

Uzvedība

Uzturas mitrās mērenās joslas vietās: mežos (gan skujkoku, gan lapu koku), krūmājos, Vidusjūrai raksturīgajos augstu zālaugu krūmos, pļavās, ganībās, labības tīrumos, lauku dārzos, ceļmalu krūmos un upīšu krastos. Peloponesas glodene samērā daudz laika pavada zem zemes, un, izlienot virszemē, cenšas izvairīties no plašām, atklātām vietām. Labprāt uzturas sabirušu un trūdošu lapu kritalās, kurās mēdz ierakties, lai slēptos vai ieslīgtu ziemas miegā. Termoregulāciju glodene regulē uzturoties ciešā kontaktā ar atbilstoša siltuma virsmām. 
Ja glodenei draud briesmas, tā sasprindzina astes muskuļus, tādējādi atdalot asti no ķermeņa. Pēc atdalīšanās aste joprojām aktīvi lokās un svaidās apmēram 15 minūtes. Nomestās astes vietā izaug cita aste, bet nepilnīgi. Dzīves laikā glodene ik pa laikam maina savu ādu. Atšķirībā no čūskām āda mainās pa vairākiem posmiem (2—3).

Barība

Līdzīgi kā glodene, arī Peloponesas glodene barojas ar mīkstiem bezmugurkaulniekiem, piemēram, kailgliemežiem, jauniem gliemežiem un sliekām, nelielā daudzumā arī ar mīkstiem kukaiņiem un zirnekļiem. Upuris tiek noteikts, izmantojot redzi un ožu, smaržas daļiņas uztverot ar mēli, to šudot ārā un iekšā.

Vairošanās

Lai gan glodene nav teritoriāla, tomēr vairošanās sezonas laikā tēviņa uzvedība kļūst samērā agresīva. Lai noturētu mātīti uz vietas, tēviņš to ar zobiem satver aiz galvas vai kakla, ķermeņiem savijoties kopā. Pārošanās ilgst līdz 10 stundām. Peloponesas glodene ir oldzīvdzemdētāja (olas attīstās mātes ķermenī un piedzimst dzīvi mazuļi), tā pārojas reizi divos gados. Piedzimts 3—28 mazuļi, visbiežāk apmēram 12. Mazuļiem piedzimstot, tos joprojām ieskauj olas membrāna.
Slash

Bērnība

Seuls Hadsons piedzima 1965. gada 23. jūlijā Vesthamstīdā, Londonā, Anglijā  Slash afroamerikāņu māte, Ola Hadsone, strādāja kā Deivida Bovija, citu akteru un mūziķu tērpu dizainere, un viņa angļu tēvs, Entonijs Hadsons, bija mākslinieks, kurš izveidojis albumu vākus tādiem mūziķiem kā Nīls Jangs un Džonija Mičela.
Slash uzauga Stokā pie Trentas, Stefordšīrā. Kad viņam bija 11 gadu, viņi pārvācās uz Losandželosu. Viņa vecāki izšķīrās un viņš galvenokārt dzīvoja ar māti. Iesauku "Slash" viņam iedeva ģimenes draugs Sīmors Kasels, jo viņš "visu laiku steidzās, pārmetās no vienas lietas uz citu."
Neiznīcināmie 2

Sižets

"Neiznīcināmo" vienība, kas sastāv no līdera Bārnija Rosa, auksto ieroču eksperta Lī Kristmasa, cīņas mākslu meistara Īņa Jana, psihiski nelīdzsvarotā Gunāra Džensena, kaujas ieroču speciālista Heila Cēzara, sprāgstvielu eksperta Tola Rouda, kā arī jauniņā, snaipera Billija Timonsa ar iesauku "Mazulis", ierodas Nepālā kārtējās specoperācijas uzdevumā, izglābt ķīniešu uzņēmēju. Operācijas laikā izdodas atbrīvot Trenču, senu Bārnija paziņu un konkurentu, kurš tur bija ieradies ar tādu pašu uzdevumu. Pēc veiksmīgi paveiktā uzdevuma, komanda desantē Iņu Janu kopā ar uzņēmēju Ķīnā.
Atgriežoties Ņujorkā "Neiznīcināmie" kādā bārā atzīmē veiksmīgi paveikto operāciju. Billijs paziņo Bārnijam par savu lēmumu pamest komandu, lai vairāk laika varētu veltīt savai mīļotajai meitenei Sofijai, kam Bārnijs neiebilst. Vēlāk, pēc tikšanās ar CIP aģentu Čērču, Bārnijs ir spiests pieņemt viņa uzdevumu — iegūt koferi no seifa, kas atrodas kādā Albānijas teritorijā notriektā lidmašīnā. Pēc Čērča vēlmes Bārnija komandai pievienojas tehniskā eksperte Megija Čena.
Ierodoties norādītajā vietā un iegūstot nepieciešamo koferi, "Neiznīcināmie" nokļūst konkurējošās vienības gūstā, ko vada terorists Žans Vilēns un viņa "labā" roka Hektors, kas saņēmuši par ķīlnieku Billiju. Vilēns piedāvā apmainīt viņa dzīvību pret ieročiem un koferi, kam Bārnijs arī piekrīt. Neskatoties uz to, Vilēns nežēlīgi nogalina Billiju, un helikopterā dodas prom. Komanda apglabā nogalināto biedru, izlasot viņa meitenei adresēto vēstuli, un nolemj atriebties Vilēnam.
Paradokss

Paradokss ir absurda patiesība, kas balstās uz šķietami pareizām premisām un secinājuma, bet noved pie pretintuitīva un nepieņemama slēdziena. Ja paradokss ir atrisināms, to var izdarīt, atmetot kādu no premisām kā maldīgu vai atrodot kļūdu spriešanas procesā. Viens no pazīstamākajiem semantiskajiem paradoksiem ir "meļa paradokss", ko var izteikt kā "šis teikums ir nepatiess". Meļa paradokss, tāpat kā cits pazīstams piemērs, Rasela paradokss, balstās uz atsaukšanos uz sevi (self-reference).
Patskanis

Patskanis fonētikā ir skaņas veids, kura artikulācijā gaisa straumes ceļā nav būtisku šķēršļu, tātad, izrunas laikā gaiss plūst brīvi caur mutes dobumu. Latviešu valodā ir 12 patskaņi, bet 9 patskaņu burti, jo daži burti apzīmē vairākas skaņas. Patskaņus iedala īsajos (a, e (šaurais), e (platais), i, u, o) un garajos (ā, ē (šaurais), ē (platais), ī, ū, o) patskaņos.