Lūiss Kerols

Biogrāfija

Dzimis 1832. gada 27. janvārī mācītāja ģimenē Dārsberijas ciematā, Češīras grāfistē. Ģimenē bija 7 meitas un 4 dēli — Čārlzs bija vecākais dēls, bet jau trešais bērns. Kad Čārlzam bija 11 gadi, viņa tēvu pārcēla uz Ziemeļjorkšīru, Kroftu pie Tīsas. Tur viņi palika nākamos 25 gadus.
Agrā bērnībā Čārlzu mācīja mājās un bija apdāvināts bērns. 12 gadu vecumā viņš sāka apmeklēt nelielu privātskolu Ričmondas tuvumā un 1846. gadā pārcēlās uz Ragbijas skolu, kur, neskatoties uz nepatikšanām attiecībās ar citiem skolēniem un praktiskām dzīves grūtībām, akadēmiskajā ziņā bija izcils skolnieks.
Pieaugušais Čārlzs Dodžsons bija apmēram 180 cm garš, slaids, viņam bija brūni lokaini mati un zilas acis. Bērnībā pārciestās slimības dēļ viņš slikti dzirdēja ar kreiso ausi. Tomēr būtiski viņa dzīvi apgrūtināja stostīšanās, ko viņš sauca par savu "nedrošību". Stostīšanās nepameta viņu visu viņa dzīvi un tā parādās arī daudzos mītos, kas tika stāstīti par Lūisu Kerolu. Tā piemēram, cilvēki apgalvoja, ka viņš stostījās tikai pieaugušo sabiedrībā, savukārt bērnu klātbūtnē viņš runāja brīvi un tekoši. Tomēr šim apgalvojumam nav pamata, jo daudzi bērni no viņa paziņu loka atceras viņa stostīšanos, kamēr daudzi pieaugušie to nebija pamanījuši.
1851. gadā viņš sāka studēt Oksfordas Kristus baznīcas koledžā. Čārlzs Dodžsons bija apdāvināts students, lai arī reizēm lielu cerību un ambīciju periodi mijās ar koncentrācijas trūkuma periodiem. Šajā laikā viņš sāka publicēt dažus dzejoļus vietējā avīzē. Slinkuma dēļ viņš palaida garām svarīgu stipendiju, taču, pateicoties savām matemātiķa spējām, tika pieņemts par matemātikas pasniedzēju Kristus baznīcas koledžā. Šajā darbā viņš palika nākamos 26 gadus. Darbs nodrošināja labus ienākumus, taču šķita viņam garlaicīgs.
Viņa rakstnieka pseidonīms, Lūiss Kerols, pirmo reizi parādās 1856. gada dzejas publikācijā. Šis pseidonīms ir atvasināts no viņa īstā vārda: Lewis ir Lutwidge angliskotā forma no latīņu Ludovicus, un Caroll ir Charles angliskotā forma no latīņu Carolus.

Alise

1856. gadā Kristus baznīcas koledžā ieradās jaunais dekāns Hendrijs Lidels ar savu ģimeni, kura spēlēja būtisku lomu Dodžsona dzīvē un turpmākajos gados būtiski ietekmēja viņa rakstnieka karjeru. Čārlzs Dodžsons kļuva par tuvu dekāna sievas, Lorīnas, un viņu bērnu, īpaši trīs māsu, Lorīnas, Edītes un Alises draugu. Šī draudzība iedvesmoja viņu uzrakstīt bērnu grāmatu "Alises piedzīvojumi Brīnumzemē". Pirmā grāmata tika publicēta 1865. gadā. Grāmatas turpinājums, "Alise Aizspogulijā", sarakstīts vairāku nākamo gadu laikā un pirmoreiz publicēts 1871. gadā.

Vēlākā dzīve

Čārlzs Dodžsons savas dzīves otrajā pusē bija bagāts un slavens, lai arī tas būtiski neizmainīja viņa paradumus. Viņš bija ne tikai slavens daiļliteratūras autors, bet arī matemātisku rakstu autors un veiksmīgs fotogrāfs. Fotografēšanu viņš negaidīti pārtrauca 1880. gadā. Tas tiek saistīts ar viņa interesi par mazu meiteņu kailfoto un izplatīto viedokli, kas pieļauj, ka viņam bija pedofiliskas noslieces. Tie pētnieki, kas noraida pedofilijas hipotēzi, uzskata, ka Dodžsons interesējās par bērniem, jo viņu nepiesaistīja pieaugušo pasaule. Vienīgais viņa zināmais ārzemju ceļojums ir ceļojums uz Krieviju 1867. gadā, par kuru viņš raksta savā "Krievijas Žurnālā", kas pirmoreiz publicēts 1935.gadā. Viņš miris 1898. gada 14. janvārī savas māsas mājā Gilfordā no plaušu karsoņa. Apglabāts Gilfordā Mauntas kapos.