google/wiki40b huggingface dataset:
Varņi

Vēsture

Viduslaikos kā Medenikes zemes centrs pazīstama ar Medininku vārdu (lietuviešu: Medininkai). Bijusi Žemaitijas bīskapijas rezidences pilsēta no 15. gadsimta, kad Konstances koncils lēma par tās izveidošanu, līdz 19. gadsimta vidum. Varņos 1595. gadā Žemaitijas bīskaps Merķelis Giedraitis (Merkelis Giedraitis, 1536—1609) un Mikolajs Daukša (Mikalojus Daukša, 1527—1613) publicēja katehismu — pirmo grāmatu lietuviski Lietuvas lielkņazistes teritorijā.
19. gadsimta vidū vietējā garīgajā seminārā mācījās Antans Baranausks.
Suņs Jans

Karjera

Piedalījies divās Olimpiskajās spēlēs (2008, 2012). 2008. gada Pekinā viņa augstākais sasniegums bija 1500 m brīvā stila distancē izcīnītā 8. vieta. 2012. gadā Londonā Jans bija viens no medaļām bagātākajiem peldētājiem. Izcīnīja zeltu 400 m un 1500 m brīvā stila distancēs, sudrabu 200 m brīvā stila distancē, savukārt Ķīnas komandas sastāvā izcīnīja bronzu 4x200 m brīvā stila distancē.
2009. gada Pasaules čempionātā garajā baseinā Romā viņš ierindojās trešajā vietā 1500 m brīvā stila distancē, savukārt 2011. gada Pasaules čempionātā garajā baseinā Šanhajā šajā distancē izcīnīja zeltu, tāpat kļuva par čempionu arī 800 m brīvajā stilā, sudrabu izcīnīja 400 m brīvajā stilā un Ķīnas komandas sastāvā izcīnīja bronzu 4x200 m brīvā stila distancē. 2013. gada Pasaules čempionātā izcīnīja trīs zelta medaļas (400 m, 800 m un 1500 m brīvā stila distances) un bronzu 4x200 m brīvā stila distancē Ķīnas komandas sastāvā. 2010. gada Āzijas spēlēs viņš svinēja uzvaru gan 1500 m brīvā stila distancē, gan Ķīnas komandas sastāvā 4x200 m brīvā stila distancē, tāpat izcīnīja sudrabu 200 m un 400 m brīvā stila distancēs.
Jans tika atzīts par Pacific Rim reģiona 2011. gada labāko peldētāju.
Samoa

Vēsture

Aptuveni līdz 1860. gadam valdīja cilšu vadoņi — Matai. No 1860. līdz 1889. gadam Matai valdnieki pakļāvās ASV, Lielbritānijas un Vācijas konsuliem, no 1889. līdz 1899. gadam šīs trīs valstis kopīgi pārvaldīja Samoa salas. No 1899. līdz 1914. gadam Rietumsamoa bija Vācijas kolonija, bet Austrumsamoa — ASV teritorija.
Pēc Pirmā pasaules kara sākšanās 1914. gadā Jaunzēlandes karaspēks ieņēma Rietumsamoa un tā pārvaldīja salas līdz 1962. gadam. 1953. gadā Jaunzēlande piedāvāja suverenitātes plānu, un tika nodibināta pirmā Izpildpadome. 1954. gadā konstitūcijas sanāksme pieņēma Jaunzēlandes piedāvāto neatkarības plānu. 1956. gadā tika izveidota jauna Izpildpadome, reorganizēta un paplašināta Likumdošanas asambleja. 1961. gadā Rietumsamoa iedzīvotāji pārliecinoši nobalsoja par neatkarību un 1962. gadā tā kļuva par neatkarīgu Samoa valsti.

Saimniecība

Samoa saimniecība lielā mērā ir atkarīga no ārzemēs dzīvojošo iedzīvotāju kapitālieguldījumiem un atbalsta, 2014. gadā šie emigrantu naudas pārvedumi veidoja 17,6% no IKP.
Superintendents

Superintendents (latīņu: superintendens — "pārraugs") jeb superintendants, ir baznīcas augstākās administratīvās varas nesēja nosaukums, kas ir vārda bīskaps (grieķu: ἐπίσκοπος, episkopos) latinizēta forma. Mūsdienās superintendenta nosaukums tiek lietots Vācijas un Austrijas luterāņu un metodistu baznīcās.
Vēsturiski superintendenta un ģenerālsuperintendenta nosaukums tika lietots arī Latvijas un Igaunijas teritorijā.

Vēsture

Pirmo Rīgas superintendentu ievēlēja tūlīt pēc Reformācijas 1532. gadā. Livonijas ordeņa ieceltais superintendents Stefans Bīlavs (Bülau) kļuva par 1562. gadā izveidoto Kurzemes un Zemgales hercogistu superintendentu.
1575. gadā hercogs Magnuss iecēla Johanu Šteinu par Piltenes superintendentu, pēc Piltenes apgabala pievienošanas Kurzemes hercogistei to kādu laiku dēvēja par Piltenes senioru (1642-1721).
1622. gadā Zviedrijas karalis Gustavs Ādolfs iecēla Hermani Samsonu par pirmo Vidzemes superintendentu.
Pēc Latvijas evaņģēliski luteriskās baznīcas (LELB) dibināšanas 1922. gadā Vidzemes ģenerālsuperintendenta funkcijas pārņēma LELB bīskaps, no 1932. gada arhibīskaps.
Līgums ar Kursas ķēniņu Lamekinu

Līgums ar Kursas ķēniņu Lamekinu ir Vatikāna arhīvos saglabājies 1230. gada 28. decembrī noslēgts Romas pāvesta Gregora IX pārstāvja Balduīna līgums ar kuršu ķēniņu Lamekinu, kas liecina par pāvesta kūrijas tā laika nodomu dibināt Kurzemē tieši Romai padotu Kursas bīskapiju un atbrīvot Lamekinam padotās zemes no pakļautības Dānijas un Zviedrijas karaļvalstīm. 1231. gada 17. janvārī līdzīgs līgums tika noslēgts arī ar citu kuršu ciemu vecākajiem Bandavas un Vanemas zemēs.

Līguma nozīme

Līgumā bija paredzēta katoļu priesteru pieņemšana ķēniņa Lamekina zemēs, kuršu pakļaušanās un nodevu maksāšana vēlāk ieceļamajam Kurzemes bīskapam un apsolīta brīvība no Dānijas un Zviedrijas, kamēr viņi neatkrīt no kristīgās ticības. Pēc līguma ķēniņa Lamekina zemes kuršiem bija jāpiedalās visos aizsardzības un uzbrukuma karos pret pagāniem un visās lietās jāklausa vicelegātam Balduīnam.
Domājams, ka līgums ar ķēniņu Lamekinu bija spēkā līdz kuršu sacelšanās laikam pēc Saules kaujas 1236.-1242. gadā gadā, kad tika padzīts 1234. gadā ieceltais Kurzemes bīskaps Engelberts.
Zvīņrāpuļi

Sistemātikas diskusijas

Zvīņrāpuļu kārtas klasifikācija ir joprojām neatrisināta un zinātnieki nav pieņēmuši vienotu sistemātiku. Pastāv vairākas alternatīvas sistemātikas, kurām visām informācijas avotos ir samērā grūti izsekot. Pēdējo gadu ģenētiskie pētījumi un atklājumi ir "sagriezuši ar kājām gaisā" klasifikācijas, kas kalpojušas gadiem ilgi. Klasiskajā sistemātikā zvīņrāpuļi iedalījās 3 apakškārtās: amfisbēni (Amphisbaenia), čūskas (Serpentes) un ķirzakas (Lacertilia). Jaunākajās sistemātikās šis iedalījums vairs netiek lietots un zinātnieki samērā vienprātīgi ir likvidējuši ķirzaku apakškārtu, iesakot vārdu ķirzakas lietot tikai, lai apzīmētu zvīņrāpuļu grupu, kuras nav čūskas un amfisbēni, un neizmantot kā taksonomisko vienību.
Vairākās alternatīvās sistemātikās zvīņrāpuļi pamatā iedalās 2 apakškārtās — iguānveidīgo apakškārtā (Iguania) un cietmēles rāpuļu apakškārtā (Scleroglossa). Atšķirīgi viedokļi dažādām zinātnieku grupām ir par cietmēles rāpuļu iedalījumu infrakārtās. Tomēr šāds iedalījums nespēj atrisināt un sakārtot visas savstarpējās sakarības, kādas ir atklātas ģenētiskajos pētījumos, tādēļ pēdējos gados arī šo apakškārtu iedalījumu vairs nelieto, piedāvājot dažādas alternatīvas taksonomiskās vienības. Zemāk seko daži piemēri zvīņrāpuļu jaunākajām sistemātikām:
Papuasijas lorikets

Izskats

Papuasijas lori ķermeņa garums ir 25 cm, svars 90—115 grami.
Apspalvojums pamatā sarkans tumši zaļš. Raibo ietērpu papildina melnie, dažādu nokrāsu zilie un dzeltenie toņi. Knābis oranži sarkans.

Ligzdošana

Perējumā parasti 2 olas. Perēšanas ilgums 26—27 dienas. Putnēni apspalvojas pēc 8—9 nedēļām.

Barība

Pārtiek no nektāra, ziediem, augļiem, ogām, sēkliņām, iespējams, arī nelieliem kukaiņiem un to kāpuriem.
Metjū Barzals

Spēlētāja karjera

No 2013. līdz 2016. gadam Barzals spēlēja Sietlas "Thunderbirds" komandā Rietumu hokeja līgas čempionātā. 2016. gadā sāka spēlēt Ņujorkas "Islanders". 2017.—18. gada sezonā kā līgas labākais debitants ieguva Kaldera balvu.
Roberts Erharts

Biogrāfija

Roberts Erharts piedzima Rīgā 1874. gada 9. jūnijā (pēc vecā stila — 28. maijā). Pusotru gadu mācījies Rīgas Politehniskajā institūtā, pēc tam mācījies Drēzdenē, Minhenē, Berlīnē. Absolvējis Tībingenes universitāti. Ieguvis doktora grādu valsts zinībās.
Pēc Krievijas Valsts domes deputāta Ervina Morica nāves 1907. gada decembrī ievēlēts viņa vietā Rīgas 1. vēlēšanu apgabalā. Pārstāvējis partiju "17. oktobra savienība" jeb oktobristus. Bijis vairāku komisiju loceklis. 4. sasaukuma domē nav ievēlēts. Pēc Latvijas Republikas proklamēšanas bija Latvijas Pagaidu valdības finanšu ministrs no 1919. gada jūlija līdz 1920. gada martam.
1939. gadā atteicies no Latvijas pilsonības un repatriējies uz Vāciju. Miris 1941. gada 10. janvārī Berlīnē. Apglabāts Tēgeles pareizticīgo kapos.
Ipiķu pagasts

Daba

Pagasta teritorija ietilpst Ziemeļvidzemes biosfēras rezervātā.

Upes

Melderīšupīte
Cauri pagastam tek Ramata un Sapraša.

Vēsture

1919. gada oktobra sarunās par militārās palīdzības sniegšanu pret Bermonta armijas uzbrukumu Rīgai Igaunijas valdība ierosināja Ipiķu pagasta ziemeļu daļas iekļaušanu Igaunijas teritorijā, kam Latvijas valdība nepiekrita. Pēc Latvijas—Igaunijas robežas līguma parakstīšanas pagasts palika Latvijas teritorijā.
1935. gadā Valmieras apriņķa Ipiķu pagasta platība bija 54 km² un tajā dzīvoja 832 iedzīvotāji. 
1945. gadā pagastā izveidoja Ipiķu un Mežgaļu ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Ipiķu ciems ietilpis Rūjienas (1949-1959) un Valmieras (1959—2009) rajonos. Ipiķu ciemam 1951. gadā pievienoja likvidēto Mežgaļu ciemu, 1971. gadā - Ramatas ciema kolhoza «Rosme» teritoriju. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Ipiķu pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Rūjienas novadā.

Latvijas galējais ziemeļu punkts

Ipiķu pagasta ziemeļos uz Igaunijas robežas atrodas Latvijas galējais ziemeļu punkts (58°05' N). Netālu, pie bijušā Ipiķu robežkontroles punkta, to simboliski iezīmē akmens zīme "Baltās naktis". Akmenī iegravētas šī punkta koordinātas.

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas ir Ipiķi (pagasta centrs), Ipiķu skola, Ķirbēni.

Transports

Ipiķu pagastā nav augstākas nozīmes ceļu par vietējiem autoceļiem. Cauri pagastam gāja 1896. gadā uzbūvētā šaursliežu dzelzceļa līnija Valka—Rūjiena—Pērnava, kuras posmu 1981. gadā pārveidoja par platsliežu dzelzceļa Rīga - Ipiķi - Pērnava daļu. Ipiķu pagastā bija divas stacijas - Ipiķi un Ķirbeļi, dzelzceļa līnija slēgta 1997. gadā.
Lenijs Ābrahamsons

Biogrāfija

Studējis filozofiju Trinitijas koledžā, iesācis studijas Stenforda Universitātē, bet tās nepabeidzis, jo atgriezies dzimtenē un uzsācis darboties kā reklāmas klipu režisors. Viens no viņa pirmajiem darbiem ir Carlsberg alus reklāmu sērija. Ābrahamsona pirmā režisētā filma ir komedija Adam & Paul, kurā stāstīts par diviem narkomāniem. 2007. gadā viņš režisēja filmu Garage par vientuļu degvielas uzpildes stacijas darbinieku. Abas šīs filmas saņēma Īrijas Kino un televīzijas akadēmijas IFTA balvu. 2012. gadā par filmu What Richard Did viņš ieguva trešo IFTA balvu.
2014. gadā Sandensas kinofestivālā notika pirmizrāde viņa filmai "Frenks", kurā galvenās lomas atveido Donals Glīsons, Megija Džilenhola un Maikls Fasbenders. Par 2015. gadā ekranizēto Emmas Donohju romānu, filmu Room, Leniju Ābrahamsonu pirmo reizi nominēja Amerikas Kinoakadēmijas balvai.
Plēsīgie somaiņi

Izplatība un sugu attīstība

Plēsīgo somaiņu sugas mājo Austrālijā, Tasmanijā, Jaungvinejā un citās nelielās, tuvējās saliņās. Pleistocēnā Austrālija ar sauszemes tiltiem bija savienota gan ar Tasmaniju, gan Jaungvineju, tādējādi sauszemes dzīvnieki brīvi pārvietojās starp šīm teritorijām.
Austrālijā vecākās zināmās plēsīgo somaiņu fosilijas atrastas Kvīnslendā, un tās ir vismaz 55 miljonus gadu vecas, saglabājoties no paleocēna. Tomēr lielākā daļa fosiliju ir saglabājušās no miocēna laika, un tās ir apmēram 23—16 miljonus gadu vecas. Šajā laikā Austrālijā valdīja silts tropu klimats un attīstījās daudzas un dažādas lietus mežu biomai raksturīgas sugas. Pirms 15 miljoniem gadu klimats kļuva vēsāks un sausāks, strauji attīstoties plēsīgo somaiņu sugu dažādībai. Līdz mūsdienām ir izdzīvojuši tikai neliela auguma plēsīgie somaiņi, lielajiem plēsējiem izzūdot līdz ar cilvēka parādīšanos kontinentā, apmēram pirms 50 000 gadiem.

Kopīgās īpašības

Plēsīgajiem somaiņiem raksturīgs, ka abi dzimumi izskatās vienādi, tikai tēviņi ir nedaudz lielāki nekā mātītes. Mazākais šajā grupā ir garastainais peļsomainis (Planigale ingrami), kura ķermeņa garums var būt tikai 55 mm, svars 4,2 g. Lielākais plēsīgo somaiņu kārtā bija, nu jau 1936. gadā izmirušais, Tasmanijas vilks (Thylacinus cynocephalus). Tā ķermeņa garums, asti neskaitot, bija 100—130 cm, astes garums 50—65 cm, augstums skaustā apmēram 60 cm, svars 20—30 kg. No mūsdienās dzīvojošām sugām lielākais ir Tasmanijas velns (Sarcophilus harrisii), kura ķermeņa garums ir 52—80 cm, svars līdz 12 kg. Apmēram tikpat liels ir arī plankumainais caunsomainis (Dasyurus maculatus), kura ķermeņa garums ir 38—76 cm, svars 7 kg. Kopumā lielākā daļa plēsīgo somaiņu veido grupu, kuras mazākās sugas ir apmēram peles lielumā, bet lielākās kaķa lielumā, atbilstoši sverot apmēram 15—2000 g.

Bioloģija

Plēsīgie somaiņi ir aktīvi krēslā un nakts laikā. Lielākā daļa sugu ir vienpatņi un vienas sugas pārstāvji tiekas tikai pārošanās laikā. Tie dzīvo alās un būvē migas, kuras izmanto mazuļu paslēpšanai, kad tie ir atstājuši mātes somu. Tā kā plēsīgie somaiņi nesvīst, karstā laikā tie sevi laiza, tādējādi atvēsinoties.  Pārošanās laikā vissekmīgākie ir lielāka auguma tēviņi, tādēļ, audzinot mazuļus, mātes īpaši rūpējas par jaunajiem tēviņiem, lai tie izaugtu pēc iespējas lielāki. Kad mātīte arvien retāk iegriežas mazuļu migā, lai tos zīdītu, tēviņi pamet migu, bet jaunās mātītes visu mūžu paliek mātes teritorijā.
Veneras dzimšana (Bugro)

Vēsture

"Veneras dzimšana" tika radīta 1879. gada Parīzes Salona izstādei. To apbalvoja ar Grand Prix de Rome balvu un Francijas valsts to iegādājās Luksemburgas muzejam. Glezna šobrīd atrodas Orsē muzeja pastāvīgajā kolekcijā Parīzē.

Apraksts

Gleznas centrā gliemenes čaulā stāv kaila Venera, to velk delfīns, viens no viņas simboliem. Noraudzīties Venēras ierašanos ieradušies piecpadsmit eņģeļi, ieskaitot Kupidonu un Psīhi, kā arī vairākas nimfas un kentruri. Vairums tēlu skatās uz viņu, bet divi kentauri pūš gliemežvākos, signalizējot par viņas ierašanos.
Venera tiek uzskatīta par sievišķīgā skaistuma un formas iemiesojumu un šīs iezīmes parādās gleznā. Viņas galva ir sagāzta uz vienu pusi un viņas sejas izteiksme rāda, ka viņa ir mierīga un apmierināta ar savu kailumu. Viņa paceļ rokas, izliecot savus gurnus, augšstilbu un brūnos matus elegantā "S" formas contrapposto, uzsverot sava ķermeņa līnijas.
Veneras modele bija Marija Žeoržīne, Linjes princese. 1861. gadā viņai bija īsas brīvdienas Parīzē kopā ar mīļoto. Abi kopā viņi bija modeļi Bugro gleznās "Psīhes nolaupīšana" un "Flora un Zefīrs". Pie "Veneras dzimšanas" un citām skicēm viņš strādāja vēlāk, izmantojot uzņemtās pāra fotogrāfijas. Daži no Bugro citiem darbiem, kā La Nuit, arī ir gleznoti pēc viņas līdzības. Mariju gleznoja arī Leons Bona un fotografēja Antuāns Samuels Adams-Salomons.
Veneras figūra tika palielināta no Bugro darba Nymphaeum, kas pabeigts gadu iepriekš — 1878. gadā. Nimfa ir nedaudz tievāka un viņas krūtis ir pilnīgākas un apaļākas. Veneras contrapposto ir izteiktāks un viņas mati ir garāki un gaišāki kā nimfai, bet tie izkārtoti gandrīz identiski.

Gleznas augšā pa kreisi mākoņos ir ēna. Tā izskatās pēc mākslinieka silueta ar galvu, pleciem, roku un paceltu dūri, kurā saskatāma ota.
Velsas princis

Velsas princis (angl. Prince of Wales, vels. Tywysog Cymru) - troņmantnieka tituls Anglijas karalistē, bet pēc 1707. gada Apvienotajā karalistē.
Sākotnēji Velsas monarha tituls (burt. "tywysog" nozīmē "vadonis", "valdnieks"). 
Kā vēsta leģenda, XIII gs. beigās, kad karalis Edvards I, daļēji pakļāvis Velsu, sasaucis uz pārrunām velsiešu aristokrātus un piedāvājis pārtraukt karu, ja tie atzīs sevi par Anglijas troņa vasaļiem. Tie piekrituši ar noteikumu, ka par Velsas princi kļūs Velsas zemē dzimušais, kurš ne vārda neprot angliski (tai laikā, protams, franciski). Pēc vienošanās noslēgšanas Edvards I ienesis zālē savu tikko kā netālajā Karnarvonas pilī piedzimušo dēlu Edvardu, pasludinot to par Velsas princi: "a prince born in Wales, who did not speak a word of English".
Tituls netiek automātiski mantots, bet katru reizi to piešķir. Parasti titulu saņem monarha vecākais dēls, taču divas reizes tas ir piešķirts mazdēliem (nākamajiem Ričardam II un Džordžam III). Divas reizes pēc Velsas prinču nāves tituls piešķirts to jaunākajiem brāļiem (Henrijam VIII un Čarlzam I).
Bez tam Velsas princim pienākas Česteras grāfa tituls (Earl of Chester). Ja Velsas princis ir monarha dēls, tam pienākas vēl papildus Kornvelas hercoga tituls (Duke of Cornwall), Skotijas Rotsejas hercoga tituls (Duke of Rothesay) un virkne otršķirīgāku titulu.
28. autobusu maršruts (Rīga)

Maršruts

Jugla — Langstiņi kursē pa šādām ielām: Murjāņu iela, Silciema iela, Brīvības gatve, Berģu iela, Upesciema iela, Skolas iela (Upesciems) un Elenburgas iela (Langstiņi).
Langstiņi — Jugla  kursē pa šādām ielām: Elenburgas iela (Langstiņi), Skolas iela (Upesciems), Upesciema iela, Berģu iela, Brīvības gatve, Silciema iela un Murjāņu iela.
Aizteres pagasts

Vēsture

Dibināts pēc muižu pagastu likvidēšanas sakarā ar 1866. gada pagastu pašvaldību likuma pieņemšanu.
1945. gada 8. oktobrī pagastā izveidoja Aisteres ciemu, ko gan 1947. gada 18. novembrī likvidēja, bet 1949. gada 31. decembrī, līdz ar pagasta likvidēšanu, atjaunoja, ciemu iekļaujot Liepājas rajonā. Mūsdienās Aisteres pagasta teritorija iekļauta Durbes novada Tadaiķu pagastā.
Cauri pagastam veda 1900. gadā atklātā šaursliežu Liepājas—Aizputes dzelzceļa līnija ar staciju "Aistere", kas slēgta 1964. gadā.
2010. gada vasaras jaunatnes olimpiskās spēles

2010. gada Vasaras Jaunatnes olimpiskās spēles bija starptautisks sporta notikums, kas norisinājās Singapūrā no 2010. gada 14. augusta līdz 2010. gada 26. augusta
Dēvanāgarī

Dēvanāgarī (देवनागरी, SSTA:Devanāgarī) ir rakstības sistēma, kas tiek lietota tikai vai kopā ar citām rakstu sistēmām vairākās Indijas valodās, ieskaitot sanskritu, hindi, marathi, sindhi, bihāri, bhili, marvāri, konkāni, bhodžpuri, nepāli, Nepāl bhāsa Nepālā un dažreiz kašmiriešu un romāni valodā. Rakstīts un lasīts tiek no kreisās uz labo pusi, tāpat kā latviešu valodā.

Izcelsme

Dēvanāgarī raksts cēlies ap m.ē. 1200. gadu no Sidhamas raksta, pamazām nomainot agrāko, ļoti līdzīgo Šārada rakstu (kas turpināja tikt paralēli lietots Kašmīrā). Abi ir tieši pēcteči Guptas rakstam, kas savukārt cēlies no Brāhmī raksta, kas lietots jau 3.gs. p.m.ē.; Nāgarī raksts parādījās ap 8.gs. kā austrumu variants Guptas rakstam, līdztekus Šāradas rakstam, kas ir tā rietumu variants. Brāhmī raksta pēcteči veido brahmiešu saimi, iekļaujot alfabētus, kas tiek lietoti daudzās citās dienvidu un dienvidaustrumu Āzijas valodās.
Hush Hush

Videoklips

Dziesmas videoklips tika filmēts divas dienas , 5. un 6. maijā, par tā režisoru kļuva Ričs Lī. Videoklipā epizodiski parādās slavenību bloga īpašnieks Perezs Hiltons, kā arī deju grupas bijusī dalībniece Karmena Elektra. Pirmā videoklipa pirmizrāde notika Pussycat Dolls oficiālajā Youtube kanālā, 2009. gada 4. jūnijā, pēc nedēļas notika video pirmizrāde arī Apvienotajā Karalistē.
Pelmeņi

Pelmeņi ir neraudzētas mīklas izstrādājums ar pildījumu. Pagatavo no kviešu miltiem, pievienojot olu, sāli un garšvielas, plāni izveltnējot. Pildījumam izmanto gaļu (cūkgaļu, liellopa gaļu, aitas gaļu, vistu; nereti izmanto arī žāvētu gaļu, zivi, medījumus, retāk kartupeļus, kāpostus, augļus, sēnes u.c.); pildījumam jābūt ap 50% no izstrādājuma tilpuma. Uzglabā saldētā veidā. Pagatavo vārot ūdenī vai buljonā līdz uzpeldēšanai, turpinot vārīt 2—3 minūtes; nereti apcep vai nu pēc vārīšanas vai saldētus; var pagatavot arī tvaicējot. Pasniedz ar skābu krējumu, etiķi, sinepēm un/vai mārrutkiem, kečupu.
Pelmeņu nosaukums aizgūts no krievu valodas пельмени, kurā tas savukārt ienācis no komiešu valodas nosaukuma пельнянь — ‘maizes auss’.
Inese Andersone

Biogrāfija

Inese Andersone ir dzimusi 1981. gada 1. aprīlī, uzaugusi Teikā. Mācījās Rīgas Valsts 1. ģimnāzijā, skolas laikā iesaistoties skolēnu pašpārvaldē un organizējot pasākumus. Augstākā izglītība iegūta Rīgas Ekonomikas augstskolā — ekonomikas un biznesa administrācijas bakalaura grāds. Šobrīd Andersone augstskolā darbojas kā vieslektore un mentoru kluba mentore. Pēc augstākās izglītības iegūšanas pusotru gadu dzīvoja Zviedrijā. 2015. gadā dzimst meita Ronja.
2004. gadā izveidoja uzņēmumu «GatewayBaltic» (tagad «Gateway & Partners»), kas nodarbojas ar eksporta konsultāciju sniegšanu un ir viens no vadošajiem šāda tipa uzņēmumiem Baltijā. Kopš 2009. gada strādā kā konsultante firmā Innovation Norway. 2013. gadā kopā ar domubiedriem izveidoja kustību The Red Jackets, kas apbalvo izcilākos eksporta zīmolus, tostarp izdodot divas grāmatas.
2017. gadā kandidēja Rīgas domes vēlēšanās no partijas «Vienotība» saraksta. Tika ievēlēta kā otrā starp četriem «Vienotības» deputātiem, kopumā saņemot 16 820 balsis.
2018. gadā I. Andersone devās bērna kopšanas atvaļinājumā, bet viņas vietu Rīgas domē ieņēma Uģis Rotbergs.
Heinrihs Ādolfijs

Dzīvesgājums

Dzimis 1622. gadā Brīgā (Brieg), Silēzijā.
Ieceļojis Kurzemes un Zemgales hercogistē, 1650. gadā sāka strādāt Dobelē par luterāņu mācītāju, mācījies latviešu valodu pie Kristofora Fīrekera. Vēlāk vācu draudzes virsmācītājs Jelgavā no 1661. līdz 1686. gadam, kur bija arī Kurzemes un Zemgales superintendents.

Nozīme

Ādolfijs nodarbojās ar latviešu valodas pareizrakstības stabilizēšanu, sekojot Georga Manceļa aizsāktajām tradīcijām šajā jomā.
Viņš bija 17. gadsimta ievērojamākās un plašākās latviešu valodas gramatikas izdevējs. 1685. gadā Jelgavā tika izdots viņa "Pirmais mēģinājums īsai latviešu valodas mācībai" (Erster Versuch Einer kurtz-verfasseten Anleitung Zur Lettischen Sprache). Šis ilgu laiku bija latviešu rakstu valodas normu avots. Grāmatā tikušas apkopotas līdzšinējās atziņas un zināšanas, it īpaši Fīrekera.
Ādolfijs tāpat sastādīja latviešu valodā izdoto pirmo Kurzemes baznīcas rokasgrāmatu, kas 1685. gadā iznāca Jelgavā, tajā pašā gadā iznācis pārstrādātais latviski Mārtiņa Lutera mazais katehisms.
Miris 1686. gada 15. jūnijā Jelgavā.
Sinsinati

Kultūra

Sinsinati ievērības cienīgi objekti ir muzejs, kas atrodas vecajā dzelzceļa stacijā, divas uzņēmuma "Procter&Gamble" galvenās biroja ēkas, mūsdienīgu cietuma ēka, kas atrodas pilsētas centrā un nav iežogota, nav ārējas apsardzes un nav restes priekšā logiem, kā arī Sky Walk, kas ir slēgtā tipa gājēju zona, kas atrodas ēku otrajos stāvos savienojot vairākas ēkas. Vēl pilsētā ir vairāki grezni tilti pāri Ohai upei, kas savieno Sinsinati ar kaimiņpilsētu Kovingtonu, kas atrodas Kentuki štatā.

Izglītība

Sinsinati Universitāte dibināta 1819. gadā, un ir viena no vecākajām augstākajām mācību iestādēm uz austrumiem no Apalačiem. Universitāte apmāca apmēram 40 tūkstošus studentu vairāk nekā 200 specialitātēs. Vēl pilsēta atrodas Ksavjēra Universitāte (Xavier University) un Sinsinati štata koledža.

Sports

Vietējā beisbola komanda Sinsinati "Reds", spēlē augstākajā Beisbola līgā un nacionālajā līgā. Komandas vajadzībām ir uzcelts milzīgs beisbola stadions. Amerikāņu futbola komanda Sinsinati "Bengals" arī spēlē Nacionālajā Futbola līgā. Pilsētā ir arī hokeja arēna, kurā norisinās hokeja komandas Sinsinati "Cyclones" spēles.
Katru gadu Sinsinati norisinās viens no Masters 1000 sērijas tenisa turnīriem vīriešiem un sievietēm Sinsinati Masters.