google/wiki40b huggingface dataset:
Kokarde

Kokarde (angļu: cockade) ir formas tērpa galvassegas atšķirības zīme.
Sākotnēji kokardes tika veidotas kā lentu rozetes nacionālās krāsās, politiskās piederības vai dzimtas krāsās. To valkāja kā pie militāra formastērpa, tā civilā apģērba. Sievietes šo zīmi mēdza piestiprināt ne tikai pie cepures, bet arī iestiprinātu matos.

Latvijas karaspēka vienības, Latvijas Armija

Pēc Latvijas Republikas proklamēšanas, 1919.gadā Latviešu karaspēka vienībām Kurzemē (daļēji Vidzemē) tika ieviestas cepuru kokardes - saulītes, kas vienlaikus bija Latvijas valsts pirmais ģerbonis. Kad 1921.gadā apstiprināja jauno ģerboni, saulīte palika kā Latvijas Armijas kokarde. Savukārt Latvijas karaflotes virsniekiem un virsnieku vietniekiem bija atšķirīgas, uz melna vilnas auduma, ar zeltītiem spirāldiegiem izšūtas kokardes. "Ziemeļnieku" komandieris pulkvedis Jorģis Zemitāns pašrocīgi uzzīmēja savu vienību kokardi - uz ovālas formas pamata horizontālas sarkani-balt-sarkanas strīpas. Tomēr ne visās Ziemeļlatvijas vienībās šādu kokardi pieņēma. Brīvības cīņām beidzoties, laika gaitā, saulīte kļuva smailāka (ovālākas kontūras), no Armijas kokardes tika izņemts burts L, atstājot trīs zvaigznes.

Nacionālie Bruņotie spēki

Atjaunojoties Latvijas valstiskumam, Aizsardzības spēkos atjaunoja Latvijas armijas simboliku, tajā skaitā kokardes - saulīti un ģerboni. Papildus parādes un laiviņcepurēm, klāt nākušas lauka formas cepures un beretes. Lauka formas cepurei (daļēji beretēm) tiek saglabāta saulīte, bet speciālas nozīmes vienībām (Izlūkdesanta bataljons, JS Speciālo uzdevumu vienība) pie beretes ir īpašas, šo vienību kokardes. Plašāk ieviešot bereti kā formas tērpa sastāvdaļu, dažādojās arī kokardes. Šobrīd katrai vienībai, kam formas tērpā paredzētas beretes, ir savas īpašas kokardes.
Elstra

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1248. gadā. 1383. gadā ieguva pilsētas tiesības.
Brankciems

Nosaukums

Braņķu ciema (vācu: Frankendorf) nosaukums radies no Klāva Franka vārda, kuram Livonijas ordeņa mestrs Volters fon Pletenbergs ap 1520. gadu izlēņoja zemi pie Lielupes netālu no Slokas, kur Jāņupīte tek, ar visiem krūmiem, birzēm, bišu kokiem, medus kārēm, zveju, medībām un putniem.

Vēsture

1783. gadā fon Brinkenam piederošo Branķu muižu kopā ar Slokas novadu atdalīja no Kurzemes un Zemgales hercogistes un pievienoja Krievijas impērijai. 1786. gadā muižu nopirka Rīgas ģildes eltermanis Rāve. 1816. gadā Branķu muiža piederēja baronesei Ungernai-Šternbergai. 1826. gada ciemā bija 102 iedzīvotāji. 1866. gadā izveidoja Braņķu-Pavasaru pagastu, kur vecākais bija Jēkabs Šteinbriks.
19. gadsimta beigās Brankciemā nodibināja Rīgas Šmita sabiedrības romancementa fabriku, kas izmantoja dolomītu no vietējām akmenslauztuvēm. Cementu ar liellaivām veda uz Rīgu, kur tajā laikā būvēja daudz jaunu namu.
1925. gadā pievienoja Slokas pilsētai. Sloku kopā ar Brankciemu 1959. gadā iekļāva Jūrmalas pilsētas sastāvā.
E-pasta vēstules formāts

E-pasta vēstules formāts nosaka standartu, kādā e-pasta vēstule jāsagatavo izsūtīšanai, un kādā tā jāsaņem. Mūsdienās izmantotais ARPA "interneta teksta ziņojumu" standarts (Standard for ARPA Internet Text Message) ir definēts RFC 822. Tam eksistē arī paplašinājumi MIME.

ARPA interneta teksta ziņojumu standarts

Pirmais standarts publicēts 1982. gada 13. augustā RFC 822 kā "Standard for the Format of ARPA Internet Text Messages". 2001. gada aprīlī publicēts papildinātais un precizētais dokuments "Internet Message Format" (RFC 2822).
E-pasta vēstule sastāv no divām daļām: galvenes un vēstules ķermeņa. Starp tām jābūt tukšai rindai (CRLF). Vēstule var būt arī bez ķermeņa, bet galvenei jābūt obligāti.

Galvene

Galvene (header) sastāv no laukiem (fields), kas ir veidoti no 7 bitu simboliem. Katrs lauks sastāv no nosaukuma (field-name) un vērtības (field-body), kuri atdalīti ar kolu (":"). Lauks var būt vairākās rindās, bet starp tam nedrīkst būt tukšu rindu. Tukša rinda ir galvenes beigu pazīme un vēstules ķermeņa sākums.
Lauki var būt vairāki, bet vēstulē jābūt vismaz "Date", "From" un "To" vai "cc". Parasti galvenē ir vēl papildu lauki. Lauku secība nav stingri noteikta.

Izveides datums

Laukā Date norāda vēstules izveidošanas (nosūtīšanas) datumu. Tas ir īpašā standartā ar sūtītāja laika joslas norādi attiecībā pret Grīnvičas laiku. Piem., Date: Thu, 15 Feb 2007 11:27:17 +0200

Vēstules ķermenis

Vēstules ķermenim (body) jāsastāv no ASCII (ANSI X3.4 — 7 bitu) simbolu rindām. Rindu maksimālais garums ir 998 simboli, bet ieteicamais — 78 simboli, izņemot CRLF. Simboli CR un LF tekstā var būt tikai abi kopā kā CRLF, nedrīkst parādīties atsevišķi.
Vēstules ķermenis no galvenes ir atdalīts ar tukšu rindu.
Lielziedu vīgrieze

Apraksts

Lielziedu vīgrieze ir daudzgadīgs, līdz 1 m gars lakstaugs. Saknes ar gumveidīgiem paresninājumiem. Stublājs stāvs un kails. Lapas ar 10-30 pāriem sīku, sēdošu plūksnu. Lapiņu mala smailzobaina. Piezemes lapas ar kātu, stublāja lapas sīkākas, sēdošas. Ziedi vairogveidīgā skarā stublāja galotnē. Skaras zari stāvi. Ziedi balti, lielāki nekā Parastās vīgriezes. Zied jūnijā, jūlijā.

Biotipi

Raksturīga suga sausās pļavās.

Izplatība

Tā ir plaši izplatīta Eiropā, Āzijā. Aug arī dažviet Ziemeļāfrikā un ieviesta Ziemeļamerikā. Diezgan bieži sastopama visā Latvijas teritorijā.
Valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Bauskas novadā

Šajā lapā apkopoti valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Bauskas novadā.
 Kultūras pieminekļu karte
Šis saraksts tiek veidots no Vikidatiem, to periodiski atjaunina bots.
Litenes pagasts

Upes

Apkārtupe, Dzirla, Gludupīte, Kaugurupīte, Lekšupe, Mugurupe, Pededze, Sita.

Ezeri

Kalnis, Kauguru ezers.

Vēsture

Litenes pagasts izveidots 1866. gadā. 1935. gadā tā platība bija 149,8 km². 1945. gadā pagasta teritorijā izveidoja Litenes un Priednieku ciema padomes. 1954. gadā Litenes ciemam pievienoja Priednieku ciemu, 1960. gadā - daļu Vecgulbenes ciema. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā pagasts kā administratīva teritorija tika iekļauts Gulbenes novadā.

Apdzīvotās vietas

Apdzīvotās vietas: Atpūtas, Aurova, Fabrikas, Kordona, Lešķi, Litene, Silava, Silenieki, Skujenieki, Zāģernieki.
Asus Eee Pad Transformer Infinity

Asus Eee Pad Transformer Infinity ir ar Android operētājsistēmu aprīkots planšetdators, ko ir izstrādājis uzņēmums Asus. Tas ir pirmais planšetdators, kas ir aprīkots ar 10,1 collu ekrānu Full HD izšķirstpējā (1920×1200). Asus Eee Pad Transformer Infinity ir Asus Eee Pad trešās paaudzes modelis, planšetdatoru modeļu Asus Eee Pad Transformer un Asus Eee Pad Transformer Prime pēctecis.
Planšetdatoram būs divi modeļi: standarta Wi-Fi modelis ar 1,6 GHz četrkodolu procesoru un LTE modelis, kam papildus būs pieejams vēl 4G sakaru tīkls, bet kam būs 1,5 GHz divkodolu procesors.
Asus Eee Pad Transformer Infinity ASV tiks izdots 2012. gada 16. jūlijā. 4G planšetdatora versija (LTE) tiks izdota vēlāk.
Mīkaels Sāmuelsons

Karjera

M. Sāmuelsons karjeru uzsāka Zviedrijas klubā Södertälje SK 1994. gadā kā juniors. Vēl Zviedrijā ir pārstāvējis IK Nyköping, Frölunda HC un Brynäs IF. 1998. gada NHL draftā viņu Sanhosē "Sharks" izraudzījās ar kopējo 145. kārtas numuru. Nacionālajā hokeja līgā M. Sāmuelsons debitēja 2000.—2001. gada sezonā. Pēc spēlēšanas "Sharks", Ņujorkas "Rangers", Pitsburgas "Penguins" un Floridas "Panthers" sastāvos viņš 2004.—2005. gada lokauta dēļ atgriezās Eiropā. Pēc lokauta beigām zviedru hokejists parakstīja līgumu ar Detroitas "Red Wings", kluba sastāvā 2008. gadā izcīnīja Stenlija kausu. Pēc četrām Detroitā pavadītām sezonām viņš 2009. gada jūlijā pārgāja uz Vankūveras "Canucks", taču vēlāk spēlēja arī Floridas "Panthers" sastāvā.
2012. gada vasarā uzbrucējs atgriezās Detroitās, "Red Wings" rindās aizvadot nākamās divas sezonas. 2014. gadā Sāmuelsons atgriezās Zviedrijā, savu pēdējo profesionālo sezonu aizvadot Djurgårdens IF rindās.
Zviedrijas izlases sastāvā ir izcīnījis uzvaru 2006. gada ziemas olimpiskajās spēlēs un 2006. gada Pasaules čempionātā hokejā. Pateicoties uzvarai Stenlija kausā, Pasaules čempionātā un Olimpiskajās spēlēs viņš ir viens no Triju zelta kluba biedriem.
Tu un es (filma)

Sižets

Galvenās filmā apskatītās tēmas ir uzticība, iejūtība un mīlestība.
12. decembris

12. decembris ir gada 346. diena pēc Gregora kalendāra (347. garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 19 dienas.
Dāvids Rudzītis

Dzīvesgājums

Dzimis 1881. gada 30. novembrī Cēsu-Pils pagasta Poliešu mājās kalpa ģimenē. Mācījās Veismaņu pagasta skolā, tad Āraišu draudzes skolā un Priekuļu ministrijas skolā, bet vecāku mazturības dēļ mācības pārtrauca. Strādāja par Katlakalna pagasta rakstveža palīgu (1898-1901), pēc tam dažādos amatos pašvaldību iestādēs un Vidzemes guberņas valdē Rīgā.
Pirmā pasaules kara laikā pārzināja pārtikas apgādes darbvedību.
Pēc Februāra revolūcijas viņu iecēla par Vidzemes guberņas komisāra kancelejas direktoru un Pārtikas valdes locekli. 
1918. gada 17.-19. janvāra Latvijas Pagaidu Nacionālās padomes (LPNP) otrajā sesijā Pēterpilī viņu ievēlēja par LPNP sekretāru.
1918. gada novembrī D. Rudzītis kļuva par jaunizveidotās Pagaidu valdības kancelejas pārvaldnieku. D. Rudzītis protokolēja pirmo pagaidu valdības sēdi 1918. gada 26. novembrī.
Ar Latvijas pagaidu valdības 1919. gada 11. aprīlī lēmumu Pagaidu valdības kanceleju pārdēvēja par Valsts kanceleju un D. Rudzīti apstiprināja par Valsts kancelejas direktoru.
Saskaņā ar Valsts un Ministru prezidenta 1938. gada 15. novembrī paziņojumu D. Rudzīti uzaicināja kļūt par Ministru kabineta locekli, vienlaikus turpinot pildīt Valsts kancelejas direktora pienākumus.
Ministru kabineta locekļa un Valsts kancelejas direktora pienākumus D. Rudzītis pildīja līdz savai nāvei 1939. gada 14. augustā Roterdamā. Apglabāts Rīgas Meža kapos.

Apbalvojumi

Apbalvots ar II un III pakāpes Triju Zvaigžņu ordeni, kā arī saņēmis vairākus ārvalstu apbalvojumus.
Starptautiskā basketbola federācija

Starptautiskā basketbola federācija (franču: Fédération Internationale de Basketball), plašāk pazīstama pēc akronīma FIBA, ir galvenā par basketbolu atbildīgā organizācija pasaulē.
FIBA tika dibināta 1932. gadā Ženēvā kā Starptautiskā basketbola amatieru federācija. Organizāciju dibināja astoņas valstis: Argentīna, Čehoslovākija, Grieķija, Itālija, Latvija, Portugāle, Rumānija un Šveice. Divus gadus pēc dibināšanas to oficiāli atzina arī Starptautiskā Olimpiskā komiteja. 1989. gadā, kad FIBA atļāva savos turnīros piedalīties profesionāļiem, piemēram, NBA basketbolistiem, organizācija nomainīja savu nosaukumu uz tagadējo.
Kopš 1950. gada FIBA rīko Pasaules čempionātu vīriešiem, bet kopš 1953. gada - čempionātu sievietēm. Abi šie turnīri tiek rīkoti reizi četros gados. Šobrīd FIBA locekles ir 213 nacionālās federācijas, kas ir sadalītas 5 kontinentālajās zonās: Amerikā, Āfrikā, Āzijā, Eiropā un Okeānijā.
FIBA nosaka starptautiskos basketbola noteikumus, nosaka ekipējuma specifiku, regulē spēlētāju pārejas starp dažādu valstu klubiem, kā arī kontrolē starptautisko basketbola tiesnešu darbību.
Toms Auniņš

Biogrāfija

Dzimis Dobelē. Mācījies Dobeles bērnu mūzikas skolā, kora klasē. Dejojis Edmunda Veizāna Modes deju studijā. 2006.gadā absolvējis Rīgas 3.vidusskolu.
2011. gadā absolvējis Latvijas Kultūras akadēmiju, Māras Ķimeles vadībā iegūstot specialitāti dramatiskā teātra režisors.
Darbojies tādos teātros kā "Dirty Deal Teatro", Ģertrūdes ielas teātris, teātris Austrumu robeža, Valmieras drāmas teātris, Dramaturgu teātris, Jaunais Rīgas teātris, Dailes teātris un Nacionālais teātris.
Kur palika tēvi?

Sižets

Bērni, kuri 1941. gadā tika aizvesti uz Sibīriju, nav redzējuši savus tēvus. Brauciena dalībnieki 70 gadus domāja, ka vēlas nokļūt tur, no kurienes viņu tēvi neatgriezās.
Aglonas iela (Rīga)

Ielas raksturojums

Iela sākas krustojumā ar Prūšu ielu un turpinās dienvidaustrumu virzienā. Tad seko pārrāvums pie krustojuma ar Izvaltas ielu. Pēc pārrāvuma iela turpinās tai pašā virzienā cauri daudzdzīvokļu māju rajonam līdz pārrāvumam krustojumā ar Bultu ielu. Pēc pārrāvuma tā turpinās un beidzas krustojumā ar Aviācijas ielu.
SanDisk

Vēsture

SanDisk dibināja 1988. gadā, tās dibinātāji bija Dr. Eli Harari, Sandžejs Mehrotra un Džeks Juans, energoneatkarīga atmiņas tehnoloģijas eksperti.
SanDisk līdzdibinātājs Eli Harari izstrādāja Floating Gate EEPROM, kas pierādīja pusvadītāju-bāzētu datu uzglabāšanu kā praktisku, uzticamu un izturīgu. Šis panākums lika pamatus zibatmiņas tirgum, kas ievērojami ietekmēja patēriņa elektronikas industriju, ļaujot jaunus produktus dažādās kategorijās. Jau sākumā, SanDisk (agrāk pazīstams kā SunDisk) konstatēja, ka digitālajām kamerām būs nepieciešama izņemama zibatmiņas datu uzglabāšanai, un datori spētu kļūt vēl mobilāki un vieglāki un tie pieprasītu līdzīgu uzglabāšanas tehnoloģiju.
Dr. Harari piedāvāja izņemamo zibatmiņas tehnoloģiju Kodak, lai to iekļautu to kamerās 1988. gadā. Kodak piedāvāja finansēt tās izstrādi pie nosacījuma, ka SanDisk piedāvā trīs gadu ekskluzīvu līgumu priekš “digital film” zem Kodak zīmola. Dr. Harari nepieņēma piedāvājumu, jo viņš vēlējās konkurenci tirgū lai iedrošinātu izaugsmi zibatmiņas tirgū un iespēju veidot SanDisk zīmolu. Mūsdienās, SanDisk produkti tiek pārdoti vairāk nekā 100 valstīs visā pasaulē.
2015. gada oktobrī Western Digital piekrita iegādāties SanDisk Corp par 19 miljardiem dolāru. Izvirzīto pārņemšanas piedāvājumu 2016. gada 20. janvārī apstiprināja Competition Commission of Singapore (CCS) un 2016. gada 10. maijā apstiprināja Ministry of Commerce of China (MOFCOM).
2016. gada 12. maijā Western Digital Corporation paziņoja, ka tās pilnībā piederošais meitasuzņēmums Western Digital Technologies, Inc. pabeidza SanDisk Corporation pārņemšanu.

Apraksts

SanDisk ražo atmiņas produktus lietotus datu centros un iekļautus viedtālruņos, planšetdatoros un datoros. SanDisk klientu produkti ir pieejami 300 000 mazumtirdzniecības veikalos un vairāk nekā 100 valstīs.
SanDisk vada Sandžejs Mehrotra, līdzdibinātājs, prezidents un izpilddirektors. Fortune 500 un S&P 500 kompānija ir bāzēta Silīcija ielejā un tai ir biroji, dizaina izstrādes centri, pārbaudes un rūpnīcas, kā arī NAND zibatmiņas rūpnīcas visā pasaulē. Uzņēmumam ir ražošanas kompleksi Ķīnā, Japānā un Malaizijā. SanDisk ir pārdošana, operācijas, izpēte un izstrāde, kā arī administrācija Amerikas Savienotajās Valstīs, Ķīnā, Francijā, Vācijā, Indijā, Īrijā, Izraēlā, Japānā, Dienvidkorejā, Krievijā, Skotijā, Singapūrā, Spānijā, Zviedrijā, Taivānā un Apvienotajos Arābu Emirātos. Vairāk nekā puse uzņēmuma produktu tiek pārdoti ārpus ASV.
Uzņēmumam ir vairāk nekā 8600 darbinieki visā pasaulē. 2015. gada jūnijā tā tirgus kapitalizācija bija pāri 13,3 miljardiem ASV dolāru.

Biznesa fokuss

Uzņēmums reklamē zibatmiņas produktus tieši uzņēmumiem, oriģināla aprīkojuma ražotājiem (OEM), vairumtirdzniecības uzņēmumiem, sistēmu integrētājiem un patērētājiem.

Apbalvojumi un atpazīstamība

2014. gadā SanDisk līdzdibinātājs Dr. Eli Harari saņēma National Medal of Technology and Innovation no ASV prezidenta Baraka Obama par viņa jaunievedumiem un devumu zibatmiņas datu uzglabāšanas risinājumos.
2012. gadā, Enough Project ievietoja SanDisk, kā trešo augstāko no 24 klientu elektroierīču kompānijām par "progresu ar konflikta minerāliem".
Anatolijas cietoksnis

Anatolijas cietoksnis (turku: Anadoluhisarı) ir cietoksnis Stambulā, Turcijā, Bosfora šauruma Anatolijas (Āzijas) pusē un tā vārdā nosaukts arī ap to esošais kvartāls. Cietokšņa celtniecība sākās 1393. gadā un tas tika pabeigts 1394. gadā pēc Osmaņu impērijas sultāna Bajezida I Pērkona pavēles, lai sagatavotos Konstantinopoles (tag. Stambula) 1395. gada aplenkumam.
Anatolijas cietokšņa celtne aizņem 7.000 m² un tā atrodas Bosfora šaurākajā (660 m) vietā, netālu no Gēksu līča (turku: Göksu, agrākais grieķu nosaukums: Aretos). Netālu uz ziemeļiem no cietokšņa atrodas Sultāna Mehmeda Iekarotāja tilts, kas ir viens no diviem Bosforu šķērsojošiem tiltiem. Otru cietoksni — Rumēlijas cietoksni uzbūvēja (1451—1452) Bosfora otrā, Eiropas pusē tieši pretī šim cietoksnim sultāns Mehmeds II, lai pilnībā kontrolētu jūras satiksmi pa šaurumu, kas bija ārkārtēji nozīmīga Bizantijas sabiedroto dženoviešu kolonijai Galatā, kuriem bija kolonijas arī Melnās jūras krastos — Kaffā, Sinopā un Amasrā.
Anatolijas cietoksni būvēja kā pārraudzības fortu. Tam ir 25 m augsts taisnstūra formas galvenais tornis, kuru ieskauj neregulāra piecstūra formas sienas ar sargtorņiem katrā stūrī. Cietoksnī ir iebūvēta neliela mesdžida (mošeja). Sākotnēji to sauca par Güzelce Hisarı. Vēlāk sultāns Mehmeds II cietoksnim apkārt uzbūvēja 2 m biezas sienas ar trīs sargtorņiem, kā arī dažas ēkas un noliktavu. Pēc vēlāk veiktajām vairākām pārbūvēm cietoksnim nav saglabājies tā sākotnējais izskats un pēc Konstantinopoles krišanas tas kalpoja kā militārais cietums.
No 1991. līdz 1993. g. objektu atjaunoja Turcijas Kultūras ministrija un mūsdienās mazais forts ir redzams apbūvēts ar vairākām senām koka ēkām. Neskatoties uz to, ka Anatolijas cietoksnis ir muzejs un kultūrvēstures piemineklis, tas nav atvērts publikai.
Anakondas plāns

"Anakondas plāns" (angļu: Anaconda plan), satīriski pazīstama arī kā t.s. "Skota lielā čūska" (Scott's great snake), bija nosaukums ASV armijas komandiera Vinfīlda Skota izstrādātajai kara stratēģijai kā ilgtermiņā Amerikas pilsoņu karā (1861—1865) gūt uzvaru pret Amerikas Valstu Konfederācijas spēkiem Dienvidu štatu teritorijās.
Plāns tika izstrādāts 1861. gadā, Amerikas pilsoņu kara sākumposmā, un paredzēja ar ASV flotes atbalstu īstenot visu Dienvidu štatu galveno ostu blokādi, kā arī paralēli veikt militāru ofensīvu lejup gar Misisipi upi, lai tādējādi sašķeltu Konfederācijas teritoriju divās daļās. Šādā veidā, pēc Vinfīlda Skota domām, Savienībai līdzīgi kā žņaudzējčūskai pakāpeniski izdotos "nožņaugt" Konfederācijas militāro rūpniecību un ekonomiku, līdz tā būtu spiesta padoties.
Lai gan plāns bija labi izstrādāts un viegli saprotams, daudzi tā laika Savienības jeb Ziemeļu štatu ģenerāļi tam pretojās, jo uzskatīja, ka tas bija pārlieku pasīvs, kas prasītu ilglaicīgu pacietību un gaidīšanu. Tā vietā tika dota priekšroka daudz aktīvākai karadarbības stratēģijai, kas paredzēja vienā lielā militārā ofensīvā pēc iespējas ātrāk uzbrukt un ieņemt Konfederācijas galvaspilsētu Ričmondu, kas līdz ar to cerēja pielikt punktu visai karadarbībai daudz īsākā laika posmā.
25. oktobris

25. oktobris ir gada 298. diena pēc Gregora kalendāra (299. garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 67 dienas.
X Latvijas Skolu jaunatnes dziesmu un deju svētki

Virsdiriģenti

Apvienoto koru virsdiriģenti bija K. Ādamsons, L. Celma, G. Ceplenieks, J. Erenštreits, E. Grāvītis, M. Klišāns, A. Platpers, R. Vanags, J. Ustinskovs, bet orķestru virsdiriģenti — H. Bārzdiņš, A. Celms, A. Muižnieks.
Moravski Krumlova

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1289. gadā. 1622 . gadā pilsēta kļuva par Lihtenšteinu dzimtas īpašumu. Ilgu laiku apdzīvotā vieta atradās Habsburgu impērijas sastāvā. No 1919. gada — Čehoslovākijā. Otrā pasaules kara gados Moravski Krumlova kā Sudetu apgabala daļa ietilpa Trešā reiha sastāvā. Kara beigās, 1945. gada 7. maijā, pilsēta cieta padomju aviācijas uzlidojumā. Pamatojoties uz Beneša dekrētiem, pēc kara pilsētas vācu iedzīvotāji tika padzīti. Kopš 1993. gada — Čehijā.
Silmalas pagasts

Upes

Leičupe, Liska, Mozgupe, Prezma, Šaloņa, Viertiukšne.

Ezeri

Baļucku ezers, Ciskodu ezers, Gluhoje, Jerzovas ezers, Losu ezers (Lošu ezers), Prezmas ezers, Sļepoje, Tarakanovkas ezers, Timseņš, Veduščeje.

Vēsture

Silmalas ciema padome izveidota 1954. gadā likvidēto Maltas rajona Maltas un Prezmas ciemu teritorijā. Kopš 1959. gada iekļauts Rēzeknes rajonā. 1975. gadā Silmalas ciemam pievienoja likvidēto Čulku ciemu, 1987. gadā — likvidētos Kruķu un Ružinas ciemus. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Silmalas pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Rēzeknes novadā.

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas ir Vecružina, Gornica, Kruki, Rogoviki, Štikāni, Tiskādi un Silmala.

Reliģija

Pagastā ir 4 vecticībnieku draudzes: Borisovkas, Štikānu, Paramonovkas un Tiskādu. Prezmā darbojas katoļu draudze, kurai pieder 1856. līdz 1859. gados celts dievnams, kas ir valsts nozīmes kultūras piemineklis. Dievnamam ir divi torņi un tas būvēts no ķieģeļiem un laukakmeņiem. Pagastā darbojas arī Tiskādu pareizticīgo baznīca.
Kaives Senču ozols

Raksturojums

Stumbra apkārtmērs ir 10,4 m, tas ir 18—19 m augsts, vainaga projekcija sasniedz 250 m², zari ir līdz 13,7 metriem gari. Laikā no 1974. līdz 2013. gadam ozola apkārtmērs pieaudzis par vienu metru no 9,35 m līdz 10,4 m.

Vēsture

Dabas pieminekļu pētnieks Guntis Eniņš apgalvo, ka Kaives ozols ir gandrīz 400 gadus vecs, nevis 800—1000 gadus, kā tas dažviet apgalvots, pamatojot to ar koka 3mm gadskārtu jeb vidējo 2,5 cm stumbra resnuma pieaugumu gadā. 1920. gada agrārajā reformā Kaives muižas zemi sadala 32 jaunsaimniecībās, no kurām zeme ar Kaives ozolu nokļūst J. Stromaņa īpašumā, kas savu jaunsaimniecību nosauc par Senčiem”, no kā arī ozols iegūst savu nosaukumu. 20. gadsimta 20. gados koka galotnē iespēris zibens, pēc kā ozolam saglabājies tikai viens lielāks zars. Pirmoreiz publicējums presē par šo ozolu parādījies 1924. gada 30. oktobrī žurnālā „Nedēļa”:
„Milzu ozols, saukts „Senču ozols”, atrodas Sēmes pagasta Kaives muižā, J. Stromaņa jaunsaimniecībā, 13 km no Tukuma, kalnainā apvidū. „Sencim” apkārt izmētātie atsevišķie lielie ozoli liecina, ka šeit reiz bijis ozolu mežs un, katrā ziņā, sena upuru vieta. Ozols 28 pēdas (8,5 m) apkārtmērā. Vidū tukšs, vienos sānos caurums, bet tas pamazām aizaug ciet. Ozols vēl pilnā zaļoksnībā. Pēc ļaužu nostāstiem, tuvējā Kaives muižā kādreiz bijis klosteris, kurš zviedru kara laikā izpostīts. Tajā laikā zem ozola saknēm paglabātas 3 muciņas zelta. Sakarā ar šie nostāstiem ap ozola saknēm nesen vēl redzēti rokamies „meklētāji”, bet saknes noaugušas cieti kā čuguna vāks.”
Eniņš gan noraida iespējamību, ka šāds dižozols būtu spējis izaugt mežā un muižnieka lauki būtu varējuši būt „sena upuru vieta”.
Tektonika

Tektonika ir ģeoloģijas nozare, kas izmanto plātņu tektonikas teoriju. Tā pēta Zemes uzbūves un tās ģeoloģiskās attīstības savstarpējās sakarības tektonisko kustību un deformāciju ietekmē un veido tektoniskās kartes. Tektonika skaidro kalnu grēdu un kratonu veidošanās procesus, tā prognozē vulkāna izvirdumus un zemestrīces, kā arī iespējamās naftas un dabasgāzes ieguves vietas.
Tektonikai ir vairākas apakšnozares, tai skaitā struktūrģeoloģija, tektonofizika, neotektonika.
Nematodes

Morfoloģija

Nematodēm ir gareniski izstiepts, veltenisks ķermenis bez segmentācijas. Garums no 80µm līdz 8m. Ķermeni klāj biezs kutikulas slānis, zem kura atrodas hipoderma. Gredzeniskā muskulatūra ir izzudusi, bet garenisko veido vairākas garas lentas. Asinsrites un elpošanas sistēmas nav. Nervu sistēmu veido rīkles nervu gredzens, no kura atiet gareniskas nervu stiegras. Maņu orgānus veido taustes skropstiņas vai kārpiņas. Dažām brīvi dzīvojošām formām ir primitīvi hemo un fotoreceptori. Gremošanas sistēma sākas no mutes dobuma (stoma) un rīkles (pharynx), tad pāriet barības vadā (oesophagus), tad priekšzarnā, vidus (mesodaeum) un galazarnā (proctodaeum), kas pēc tam ķermeņa aizmugurējās daļas vēderpusē pāriet anālajā atverē (anus). Izvadsistēmu veido dažādi ādas dziedzeri. Nematodes parasti ir šķirtdzimuma organismi. Mātītēm ir 2 pavedienveidīgas olnīcas, kas pāriet olvados un dzemdē. Sievišķā dzimumsistēma beidzas ar maksti. Tēviņa dzimumsistēma sastāv no sēklinieka, sēklvada un sēklas izsviedējkanāla, kas beidzas galazarnā, veidojot kloāku. Nematodes dēj olas, retāk ir dzīvdzemdētājas.