Larrousse

Lola šasija (1987—1991)

Larrousse pasūtīja Lola kompānijai formulas šasiju un rezultāts bija LC87, kuru bija projektējuši Ēriks Brodlijs un Ralfs Belamī. Šasija tika aprīkota ar Cosworth DFZ V8 dzinēju.
1987. gada sezonu komanda sāka ar vienu formulu, kuru pilotēja francūzis Filips Alio, bet Janniks Dalmā pievienojās komandai sezonas izskaņā ar otru formulu. Komandai bija noslēgts 3 gadu sadarbības līgums ar Lola kompāniju, kā arī noslēgts līgums ar bijušo Zakspeed komandas tehnisko darbinieku Krisu Mērfiju, kurš palīdzētu šasijas konstruēšanā. Tika noslēgts līgums ar Lamborghini par V12 dzinēju piegādi 1989. gadam.
1988. gada septembrī komandai pievienojās franču inženieris Žerārs Dikarūžs, bet 1989. gada pavasarī no komandas aizgāja Didjē Kalmels, kuram bija radušās problēmas ar likumu.
1989. gadā komandā palika F.Alio, bet J.Dalmā, kurš bija saslimis ar leģionāru slimību tika atbrīvots pēc Kanādas Grand Prix un viņa vietu ieņēma debitants Ēriks Bernārs, bet vēlāk no Tyrell komandas aizgājušais Mikele Alboreto. Gada beigās 50% no komandas akcijām tika pārdotas japāņu uzņēmumam Espo Corporation un kā pilots tika nolīgts Aguri Suzuki, kura komandas biedrs būtu Ēriks Bernārs. Tajā pašā laikā komanda devās uz jaunu bāzes vietu. No Antonī, uz vietu netālu no Pola Rikāra trases.
1990. gads bija komandas labākā sezona Formulā 1, jo A. Suzuki izcīnīja goda pjedestālu Japānas Grand Prix, bet komanda 6. vietu konstruktoru kausa ieskaitē. Pēc tam komandas lietas sāka virzīties ne tā kā to komanda vēlējās. Lamborghini lauza līgumu par dzinēju piegādi, jo izvēlējās sadarboties ar Ligier komandu. FIA atņēma komandai izcīnītos punktus, jo komanda savu formulu šasijas bija uzrādījusi kā pašas ražotas, taču tās izgatavoja Lola kompānija Lielbritānijā. Kaut gan komanda oficiāli zaudēja visus 1990. gadā izcīnītos punktus, tomēr komanda paturēja naudu par izcīnītajām vietām čempionātā un tai nevajadzētu piedalīties priekškvalifikācijas sesijās nākamajā sezonā.
1991. gadā komanda noslēdza līgumu ar dzinēju piegādātāju Hart, taču japāņu kompānija Espo pameta komandu un komandai sākās finansiālas grūtības. Neskatoties uz grūto finansiālo situāciju komandai izdevās radīt relatīvi ātru formulu, kura stabili cīnījās ar Formula 1 vidusmēra komandām, ja vien neradās tehniskas problēmas vai piloti nepieļāva kļūdas. Sezonas pirmajā sacīkstēs Fīniksas ielu trasē, A. Suzuki izcīnīja 6. vietu, taču turpmāk sezonas gaitā nefinišēja ne reizi. Līdzīga sezonas gaita izvērtās arī komandas otram pilotam E. Bernāram, kurš arī tikai vienu reizi izcīnīja punktus – 6.vieta Meksikas Grand Prix. Sezonas pēdējā posmā E. Bernārs piedzīvoja smagu avāriju Japānas Grand Prix, kurā guva smagu kājas lūzumu. Pēc šīs avārijas viņš sacīkstēs atgriezās 1994. gadā Ligier komandas sastāvā. Beļģis Bertrāns Gašo aizstāja savainoto pilotu sezonas pēdējā posmā Austrālijas Grand Prix.
Sezonas beigās komandas situācija vēl vairāk pasliktinājās. Apvienošanās sarunas ar AGS komandu izjuka un komandu pameta Hart un Lola kompānijas, par kuru pakalpojumiem komanda nebija norēķinājusies.

Venturi šasija (1992)

1991. gada rudenī Žerārs Larouse parakstīja līgumu ar Robinu Hērdu, kurš kļuva par komandas F1 šasijas konstruktoru. 65% no komandas ieguva Venturi auto kompānija. Tika parakstīts jauns dzinēju piegādes līgums ar Lamborghini un par pilotiem tika nolīgti Bertrāns Gašo un Ukijo Katajama. Vienīgais punkts sezonā tika izcīnīts Monako Grand Prix, kurā B. Gašo finišēja 6. vietā. Tāpat abi komandas biedri divas reizes sezonas gaitā izraisīja savstarpējas sadursmes – Kanādas Grand Prix un Japānas Grand Prix.
1992. gada septembrī Venturi pārdeva savas akcijas Comstock kompānijai, kuras īpašnieks bija vācietis Rainers Valdorfs. Valdorfs, kura īstais vārds bija Klauss Valcs, bija izsludināts meklēšanā vairākās Eiropas valstīs, saistībā ar četru cilvēku slepkavībām. Pēc aizbēgšanas no Francijas viņš tika nogalināts kādā Vācijas viesnīcā pēc 9 stundu apšaudes ar policiju.

Larrousse šasija (1993—1994)

1994. gadā notika komandas reorganizācija. Nespējot noslēgt līgumu ar Peugeot par dzinēju piegādi, tika noslēgts līgums ar Ford. Par sponsoru kļuva milzīgā Danone kompānija, dēļ kuras komanda startēja ar diviem dažādiem formulas krāsojumiem: Tourtel krāsās valstīs, kurās bija aizliegta alkohola reklāma, bet sarkanajās un baltajās Kronenbourg krāsās citur. Filips Alio tika nomainīts ar Olivjē Beretu, bet Ēriks Komā saglabāja savu vietu no iepriekšējās sezonas. Visu sezonu komandai bija problēmas ar formulas izturību. E. Komā izcīnīja komandas vienīgos punktus, tas notika Klusā okeāna Grand Prix un Vācijas Grand Prix. O. Beretas labākais rezultāts bija 7. vieta Vācijā.
Tiklīdz komandai radās problēmas ar naudu, tā nolīga maksātspējīgākus pilotus, bijušos komandas veterānus F. Alio un J. Dalmā, kā arī debitantus Hideki Nodu un Žanu Denī Deletrā.

Komandas sabrukums

Formulu 1995. gadam projektēja Robins Hērds, taču tā netika pabeigta, jo komandai pietrūka finanšu līdzekļi. Komandas pieteikumā 1995. gadam, kā pilots bija norādīts Ēriks Komā. Divas nedēļas pirms jaunās sezonas sākuma tika paziņots, ka komanda nav saņēmusi finansiālo palīdzību no Francijas valdības. Komanda nolēma izlaist pirmos sezonas posmus, kuri norisinājās Brazīlijā un Argentīnā. Ford kompānija atteicās piegādāt dzinējus bez priekšapmaksas. Petronas sponsornauda bija atkarīga no tā vai komanda piedalīsies sacīkstēs. Pirms Sanmarīno Grand Prix, tika paziņots, ka komanda atsauc savu dalību no čempionāta un, ka plāno atgriezties 1996. gadā, taču tas nenotika.

Sportkāru sacensības

Pēc dalības izbeigšanas Formula 1, komanda piedalījās GT sacīkstēs, taču panākumus neguva.