google/wiki40b huggingface dataset:
Komplekss skaitlis

Matemātikā kompleksos skaitļus iegūst, reālajiem skaitļiem pievienojot imagināro vienību i, kas apmierina vienādojumu i² = −1.
Jebkuru kompleksu skaitli var uzrakstīt vienā vienīgā veidā formā a + bi, kur a un b ir reāli skaitļi. Skaitļus a un b sauc attiecīgi par kompleksā skaitļa reālo un imagināro daļu.
Kompleksie skaitļi veido algebrisku struktūru, ko sauc par lauku, tāpēc tos var saskaitīt, atņemt, reizināt un dalīt tāpat kā reālos skaitļus. Atšķirībā no reālajiem skaitļiem, kompleksa skaitļa kvadrāts var būt negatīvs, piemēram, (3i)² = −9. Skaitļus ar šādu īpašību sauc par imagināriem.

Komplekso skaitļu formas

Kompleksos skaitļus ir iespējams pierakstīt vairākos veidos. Populārākās pieraksta formas ir algebriskā, trigonometriskā un eksponenciālā forma. Šo formu pamatā ir dažādas koordinātu sistēmas plaknē.

Komplekso skaitļu konstruēšana

Kompleksos skaitļus ir iespējams konstruēt vairākos veidos — zemāk ir aprakstītas trīs populārākās metodes. Neskatoties uz to, ka šīs metodes ir ļoti atšķirīgas, ar to palīdzību iegūtās konstrukcijas ir izomorfas jeb ne ar ko būtisku neatšķiras.

Reālu skaitļu pāri

Vispopulārākā komplekso skaitļu konstruēšanas metode ir izmantojot reālu skaitļu pārus. Šo metodi parasti lieto, lai formāli definētu kompleksos skaitļus (skatīt sadaļu Formāla definīcija).

Vēsture

Iespējams, ka pirmo reizi pie idejas par kvadrātsakni no negatīva skaitļa ir nonācis Aleksandrijas Hērons mūsu ēras 1. gadsimtā darbā "Stereometrija", kaut gan tajā laikā formāls negatīva skaitļa jēdziens vēl nebija ieviests.
Kompleksie skaitļi kļuva daudz populārāki 16. gadsimtā, kad Nikolo Tartaļja un Džerolāmo Kardāno ieguva formulas kubiskā un ceturtās pakāpes vienādojuma risināšanai. Zīmīgi, ka Tartaļjas iegūtajā kubiskā vienādojuma formulā nebija iespējams izvairīties no komplekso skaitļu parādīšanās pat tad, ja atrisinājums ir reāls. Tas neapšaubāmi norādīja uz komplekso skaitļu lielo nozīmi, taču vienlaicīgi arī sagādāja lielas galvassāpes tā laika matemātiķiem (tajā laikā pat uz negatīviem skaitļiem mēdza skatīties ar aizdomām). Sešpadsmitajā gadsimtā pat ievērojami matemātiķi mēdza apgalvot, ka kompleksie skaitļi neeksistē un dēvēja tos par "fiktīviem", "absurdiem" un "aplamiem". Patiesībā šādi apgalvojumi ir tikpat absurdi, kā, piemēram, apgalvojums, ka nepāra skaitļi neeksistē.
Neskatoties uz garo un grūto komplekso skaitļu vēsturi, mūsdienās to eksistence netiek apšaubīta un tie tiek plaši lietoti gan matemātikā, gan fizikā. Varētu pat teikt, ka mūsdienu matemātiķi un fiziķi kompleksos skaitļus uzskata par daudz dabīgākiem un "reālākiem" nekā reālie skaitļi.
Teodors Zeids

Biogrāfija

1930. gadā ar zelta medaļu beidzis Jelgavas ģimnāziju. 1940. gadā tāpat ar zelta medaļu beidzis Latvijas Universitātes Filoloģijas un filozofijas fakultātes Vēstures nodaļu. Jau studiju gados Teodors Zeids sācis strādāt — sākumā Latvijas universitātes bibliotēkā, pēc tam no 1936. gada Latvijas materiālās kultūras institūtā, bet kopš 1937. gada arī pie profesora Arveda Švābes Latvijas konversācijas vārdnīcas redakcijā. Bijis latviešu studentu korporācijas Salgalia biedrs.
Pēc Otrā Pasaules kara kopš 1946. gada strādāja Latvijas PSR Zinātņu akadēmijas Vēstures institūtā - bijis tur sektora, bet vēlāk nodaļas vadītājs. Vienlaikus no 1944. gada līdz 1982. gadam bijis Latvijas Valsts universitātes docētājs. Pētījis feodālisma ģenēzi Latvijā un Latvijas feodālās vēstures perioda histiogrāfiju un avotus. 1951. gadā publicējis monogrāfiju «Feodālisms Livonijā», bet 1955. gadā aizstāvējis disertāciju vēstures zinātņu kandidāta iegūšanai. Arī grāmatu «Feodālā Rīga» (1978, Latvijas PSR Valsts prēmija 1982) un «Latvijas PSR vēsture» (1, 1986) līdzautors. Piedalījies Johana Kristofa Broces darba «Dažādu Vidzemes pieminekļu, skatu, monētu, ģerboņu u. c. krājums» (1, 1992) izdošanas sagatavošanā.
Teodors Zeids miris 1994.gada 28. jūnijā, Rīgā. Apbedīts Lāčupes kapos.
2018. gadā, publiskojot Latvijas PSR VDK aģentu kartotēku, noskaidrojies, ka tajā iekļauts arī Zeids.

Šahists

Jau no skolas gadiem aizrāvies arī ar šahu. 1930. gadā kļuvis par Jelgavas pilsētas šaha meistaru (čempionu). Četras reizes piedalījies Latvijas šaha čempionātu finālos. Pēckara gados bijis viens no Latvijas šaha dzīves atjaunotājiem.  1944. gadā piedalījies Latvijas un Igaunijas spēcīgāko šahistu turnīrā, bet 1947. gadā spēlējis Hermaņa Matisona memoriālā Rīgā. Lai gan šahā lielāki panākumi izpalikuši, tomēr atsevišķās partijās Teodors Zeids varējis sagādāt pārsteigumus jebkuram pretiniekam.
Patriks Štefans

Spēlētāja karjera

Profesionālā spēlētāja karjeru Štefans uzsāka 1996.—97. sezonā Čehijas Ekstralīgas kluba Prāgas "Sparta" sastāvā. Kluba rindās čehu uzbrucējs aizvadīja vēl pirmo 1997.—98. sezonas pusi, taču tad pārcēlās uz Ziemeļameriku, pievienojoties IHL klubam Longbīčas "Ice Dogs", tās sastāvā aizvadot arī 1998.—99. sezonu.
1999.—2000. sezonu Štefans aizvadīja NHL kluba Atlantas "Thrashers" rindās, 72 spēlēs atzīmējoties ar 25 punktiem. Veiksmīgākā uzbrucējam izrādījās 2003.—04. sezona, kurā viņš atzīmējās ar 40 rezultativitātes punktiem. 2004.—05. sezonas NHL lokauta laikā spēlēja SM līgas klubā Tamperes "Ilves", taču tad atgriezās Atlantā.
2006. gada vasarā Štefans tika aizmainīts uz Dalasas "Stars", tās sastāvā aizvadot nākamo sezonu, taču vasarā jaunu līgumu ar nevienu NHL klubu neparakstīja. Štefans pievienojās Šveices hokeja līgas klubam SC Bern, tā sastāvā aizvadot vien trīs spēles, pirms oktobrī paziņojot par savas profesionālās karjeras beigšanu.
Čehijas izlases rindās spēlējis 2006. gada Pasaules čempionātā, tajā izcīnot sudraba medaļu.
Kinnerets

Ģeogrāfija un ģeoloģija

Ezerā zem ūdens līmeņa ietek vairāki avoti, taču galvenā ieteka ir Jordānas upe, kas tek cauri ezeram uz dienvidiem, uz Nāves jūru. Ezers atrodas Jordānas rifta ielejā — tektoniskā lūzuma zonā. Ezera zonā notiek zemestrīces un pagātnē arī vulkāniskās aktivitātes.
Tā kā ezers atrodas dziļā ielejā un ap to ir kalni, uz ezera notiek spēcīgas vētras. Bībelē ir minēts stāsts par Jēzu, kas spējis apturēt šajā ezerā vētru. Bagāts ar zivīm.

Vēsture

Kinnereta apkaime senos laikos bija turīgs lauksaimnieciskais reģions ar plaukstošām pilsētām. Jozefs Flāvijs apraksta, ka ezerā notikusi intensīva zveja, te kopā bijušas 230 zvejas laivas.
Liela daļa Jēzus Kristus sludināšanas notika ap Kinnereta ezeru. Viņa laikā ezera piekraste bija blīvi apdzīvota, šeit notika rosīga tirdzniecība un zveja. Vairāki Jēzus apustuļi pirms pievēršanās kristietībai bija saistīti ar Kinneretu. Kalna sprediķis notika no paugura ezera krastā. Jēzus esot staigājis pa ezera virsmu, šeit nomierinājis vētru, pabarojis piecus tūkstošus cilvēku.
135. gadā notika otrā lielā jūdu sacelšanās pret romiešiem, kas tika apspiesta. Pēc tam romieši aizliedza ebrejiem atrasties Jeruzālemē un par ebreju kultūras centru kļuva Kinnereta ezera apkaime, jo sevišķi Tibērija.
Bizantijas impērijas laikā ezers kļuva par svētceļotāju gājienu galapunktu un ezera apkaimē attīstījās īsta tūrisma industrija ar noteiktiem pakalpojumu komplektiem, viesnīcu un ēstuvju ķēdēm.
Pēc tam, kad Bizantija zaudēja kontroli pār teritorijām ap ezeru, ezera nozīme samazinājās. Kinnereta ezers nokļuva Umajādu kalifāta un tam sekojošo musulmaņu impēriju kontrolē. Ezera apkaimes pilsētas pakāpeniski tika pamestas, izņemot Tibēriju. 1187. gadā Saladinam izdevās sakaut kristiešu armijas, lielā mērā pateicoties tieši faktam, ka viņš bija nogriezis kristiešiem ceļu pie šī saldūdens ezera.
1909. gadā pirmie ebreju ieceļotāji pie ezera nodibināja pirmo kibucu, kas ieceļotājiem mācīja lauksaimniecības zināšanas. Ezera apkaime kļuva par kibucu attīstības šūpuli un arī par cionisma ideoloģijas rašanās vietu.
1947. gadā visa ezera teritorija tika iekļauta jaunveidotajā ebreju valstī — Izraēlā. Jau 1948. gadā Sīrija ieņēma ezera ziemeļaustrumu piekrasti, taču 1967. gadā, okupējot Golānas augstienes, Izraēla atguva kontroli pār visu ezeru, taču Sīrija vēl šodien uzskata, ka šī ezera daļa ir Sīrijas teritorija.
1964. gadā sākās ezera ūdens piegāde Izraēlas lielajām pilsētām un tagad ezers ir viens no galvenajiem saldūdens avotiem Izraēlā, tas tiek piegādāts arī Jordānijai. Tas ir novedis pie ezera līmeņa pazemināšanās.
Mūsdienās nozīmīgākais ezera apkaimes iedzīvotāju ienākumu avots atkal ir tūrisms. Kinnereta ezera apkaimē atrodas kūrorti, uz kuriem atpūsties dodas Izraēlas iedzīvotāji un arī ārvalstu tūristi. Miljoniem cilvēku apmeklē ar kristietības vēsturi saistītos pieminekļus ezera apkaimē. Ezerā joprojām notiek zveja, ap to tiek audzēti augļi, jo sevišķi banāni.
Koraļļu pils

Vēsture

Koraļļu pili Edvards Liedskalniņš cēla apmēram no 1920. līdz 1940. gadam Floridasitijā kā veltījumu dzimtenē palikušajai līgavai Hermīnei Lūsis. Pats Liedskaniņš sauca līgavu par Mīļoto Sešpadsmit (Sweet Sixteen) bet amerikāņiem līgavas vārds bija Agnese Scuffs. Akmeņu pārvietošanai Liedskalniņš izmantoja pašdarinātas sviras un vinčas.
No 1937. līdz 1939. gadam Liedskalniņš pārveda akmeņus uz jaunu vietu 16 km attālumā, netālu no Houmstedas. Pēc Liedskalniņa nāves 1951. gadā Koraļļu pils kļuva par tūrisma objektu. 1984. gadā tā tika iekļauta ASV Nacionālajā vēsturisko vietu reģistrā.
1986. gadā amerikāņu rokmūziķis Billijs Aidols iedvesmojoties no Koraļļu pils apmeklējuma un stāsta par Liedskalniņa līgavu, uzrakstīja dziesmu Sweet Sixteen, kuras videoklips filmēts pilī.
Jānis Ozoliņš (neiroķirurgs)

Biogrāfija

1956. gadā Jānis Ozoliņš pabeidza Rīgas 1. vidusskolu. 1963. gadā viņš absolvēja Rīgas Medicīnas institūtu (tagad — Rīgas Stradiņa universitāte) vispārējās ārstniecības specialitātē, bet divus gadus vēlāk — šo pašu augstskolu, iegūstot kvalifikāciju neiroloģijas. 1969. gadā viņš pabeidza Burdenko Neiroķirurģijas institūta Maskavā ordinatūru, bet 1972. gadā — Ļeņingradas Neiroķirurģijas institūta ordinatūru neiroonkoloģijā.
J. Ozoliņš ir bijis neiroķirurģijas pasniedzējs, privātdocents, kā arī Neiroķirurģijas klīnikas "Gaiļezers" vadītājs. Rīgas Stradiņa universitātes Neiroķirurģijas katedras dibinātājs un vadītājs. Viņš ir mācījis daudzus no šobrīdējiem Latvijas neiroķirurgiem.
Jānis Ozoliņš bija Tautas partijas biedrs. No tās saraksta kandidējis 7. Saeimas vēlēšanās, taču sākotnēji nav ievēlēts. 2000. gadā uz dažiem mēnešiem kļuva par deputātu, aizvietojot Māri Vītolu, kas bija uz laiku nolicis mandātu ministra pienākumu pildīšanas dēļ. 2001. gadā notikušajās Rīgas domes vēlēšanās ievēlēts par domes deputātu, amatā bija līdz 2005. gadam. Pēc tam kandidēja arī 2005. gada Rīgas domes vēlēšanās, taču netika ievēlēts.
Jānis Ozoliņš nomira 2008. gada 31. augustā. Viņš tika izvadīts no Rīgas krematorijas Lielās zāles 4. septembrī.

Privātā dzīve

Jānis Ozoliņš bija atraitnis. Apbalvots ar Triju Zvaigžņu ordeni. Brīvajā laikā nodarbojies ar medībām.
Terminoloģija

Terminoloģija kā zinātnes nozare

Kā zinātnes nozare terminoloģija ir saistīta ar tulkošanu un tādēļ bieži tiek pasniegta universitātēs un tulkotāju skolās. Lieliem tulkošanas uzņēmumiem bieži vien ir terminoloģijas nodaļa vai arī tie lūdz tulkotājiem veikt terminoloģijas pētījumus.
Imigrācija

Ar imigrāciju saprot cilvēku ieceļošanu no vienas valsts citā valstī ar mērķi apmesties tajā uz dzīvi. Atšķirībā no tūrista, ceļotāja vai dienesta komandējuma, imigrants ir persona, kas vēlas valstī, kurā tas ir ieradies, apmesties uz pastāvīgu dzīvi.
Pastāv dažādi cilvēku migrācijas cēloņi. Tie varbūt politiski, ekonomiski, personīgie, dabas katastrofas imigrantu izcelsmes valstīs u.c. Vairuma imigrācijas plūsmu pamatā ir imigrantu ekonomiskie apsvērumi, parasti - augstāks darba algas un dzīves līmenis salīdzinājumā ar izcelsmes valsti. Taču ne mazums ir pretēju piemēru, kad cilvēki ar visai pieticīgiem dzīves apstākļiem no valsts ar augstu dzīves līmeni pārceļas uz pastāvīgu dzīvi valstīs ar zemāku dzīves līmeni. Tā, piemēram, pensionāri no Vācijas nereti apmetas Spānijā, kur dzīves dārdzība ir salīdzinoši zemāka nekā Vācijā. Zināma nozīme ir arī dienvidu klimatam.
Imigrācija var būt legāla un nelegāla. Tā, Eiropas Savienībā cilvēku pārcelšanās uz dzīvi starp vairuma valstīm ir legāla, lai gan pastāv virkne ierobežojumu attiecībā uz jaunajām dalībvalstīm, kuras pievienojās ES 2004. gadā. Taču liels imigrantu skaits daudzās valstīs ieceļo nelegāli. Piemēram, liela daļa iebraucēju no Meksikas un citām Latīņamerikas valstīm ASV ir nelegāli imigranti. Tas pats sakāms par daudziem ieceļotājiem ES valstīs no Ziemeļāfrikas.
Latvijā joprojām turpinās diskusijas par ieceļotājiem no bijušās PSRS 1940.-1990. gadu laikā, kad Latvija lielāko daļu šī laika posma bija okupēta un anektēta PSRS. Saskaņā ar Latvijas Republikas normatīvajiem aktiem, ieceļotāji no PSRS šajā laika posmā uzskatāmi par nelegāliem imigrantiem, jo viņi nav lūguši attiecīgo Latvijas iestāžu ieceļošanas atļaujas.
Saskaņā ar citu viedokli, šie imigranti bija legāli, jo minētajā laika posmā Latvijas teritorijā faktiski spēkā bija PSRS normatīvie akti, kas viņiem šādas atļaujas neliedza. Taču šī viedokļa oponenti atsaucas uz starptautiskajām tiesībām, tai skaitā Hāgas, kā arī vēlākās Ceturtās Ženēvas konvencijas (GCIV) normām, kas aizliedz okupētajās teritorijās ievest cilvēkus no okupējošās vai kādas trešās valsts teritorijas.
Morfoloģija (bioloģija)

Morfoloģija ir bioloģijas nozare, kas pēta un apraksta gan dzīvo organismu un to daļu ārējo uzbūvi (formu, krāsu, atšķirības u.c.), tā arī organismu iekšējo uzbūvi. Tā dalās ārējā morfoloģijā jeb eidonomijā un iekšējā morfoloģijā jeb anatomijā. No fizioloģijas morfoloģija atšķiras ar to, ka pēdējā pēta galvenokārt organismu funkcionēšanu.
Faktiski morfoloģijas jēdzienu pirmais ieviesa vācu dzejnieks un dabaszinātnieks Johans Volfgangs fon Gēte, nosakot to kā "mācību par organisko ķermeņu formu, tās veidošanos un pārveidošanos".
Tiek lietots arī termins "vispārīgā morfoloģija", kas norāda uz organismu zināmajām un galvenajām atšķirībām jeb taksonu morfoloģiju. Vispārīgās morfoloģijas organisma apraksts varētu iekļaut sevī, piemēram, tā formu, pamatkrāsas, toņus u.t.t., bet ne sīkās detaļas.
Lielākā taksonu daļa atšķiras no citiem taksoniem ar morfoloģiskajām īpašībām. Parasti tuvu radniecīgākiem taksoniem ir daudz mazāk atšķirību, nekā attāliem radiniekiem, bet ir arī izņēmumi. Morfoloģijas nedrošais pamats ir tāds, lai balstīties vienīgi uz tās pētījumu rezultātiem, ka, analizējot divu grupu DNS sastāvu, var izrādīties, ka tās abas pieder vienai sugai. Vai arī otrādi, reizēm radniecīgi nesaistīti taksoni var kļūt ārēji līdzīgi konverģentās evolūcijas vai pat mīmikrijas dēļ.
Sieksātes pagasts

Vēsture

Dibināts pēc muižu pagastu likvidēšanas sakarā ar 1866. gada pagastu pašvaldību likuma pieņemšanu.
1945. gada 10. septembrī pagastā izveidoja Sieksātes ciemu, ko gan 1947. gada 18. novembrī likvidēja, bet 1949. gada 31. decembrī, līdz ar pagasta likvidēšanu, atjaunoja, ciemu iekļaujot Skrundas rajonā. Mūsdienās Sieksātes pagasta teritorija iekļauta Skrundas novada Rudbāržu pagastā.
Kongo pāvs

Izskats

Kongo pāvs ir liels uz zemes dzīvojšs putns, kuram ir līdzība gan ar Āzijā dzīvojošajiem pāviem, gan ar pērļvistām. Tādējādi, iespējams, ka tas ir savienojošā suga starp abām putnu grupām. Kongo pāvam ir raksturīgs dzimumu dimorfisms — tēviņi ir nedaudz lielāki un krāsaināki nekā mātītes. Tēviņa ķermeņa garums ir 64—70 cm, mātītes 60—63, tēviņa svars var sasniegt 1,5 kg, mātītes 1,2 kg. Salīdzinot ar Āzijas pāviem, Kongo pāvs ir mazāks, kā arī tā aste ir daudz īsāka (23–25 cm), un astei nav spalvu ar pāvacīm. Lai arī tas nav tik iespaidīgi krāšņs kā Āzijas pāvi, tēviņa apspalvojums uz krūtīm ir tumši zils ar metālisku, zaļi—violetu spīdumu, bet uz muguras tumši zaļš ar bronzas spīdumu, vēders melns. Uz kakla tam ir redzama neapspalvota, sarkana āda, uz galvas balts, vertikāli stāvošs cekuls, kura pēdējās spalvas ir melnas. Arī aste ir melna ar 14 astes spalvām, un spārni ir melni ar ziliem galiem, kājas pelēkas. Mātītes apspalvojums mazāk uzkrītošs: kastaņbrūnas krūtis, kakls, melns vēders, bet mugura zaļa ar metālisku spīdumu, spārnu lidspalvas brūnas, uz galvas īss, kastaņbrūns cekuliņš.

Uzvedība

Kongo pāvs ir tipisks lietus meža iemītnieks, vislabprātāk uzturas nelielu upīšu krastos, kur var atrast nelielus klajumiņus, brīvus no pameža, bet segtus ar lielo koku lapotnēm, vietas ar bagātīgu kritušo lapu klājumu. Sastopams zemienēs līdz 1200 metriem virs jūras līmeņa. Putns savvaļā ir ļoti kautrīgs un bailīgs, tādēļ grūti novērojams. Valda uzskats, ka Kongo pāvi dzīvo vai nu pa pāriem, vai nelielās ģimeņu grupās. Katrai grupai ir sava teritorija. Nebrīvē Kongo pāvu pāriem ir ilgstošas, ciešas attiecības. Bieži var novērot, kā pāris kopīgi sadziedās, iespējams, ka tādā veidā putni nostiprina savstarpējās attiecības.

Barība

Kongo pāvs ir visēdājs un barojas ar dažādiem bezmugurkaulniekiem, ūdens kukaiņus ieskaitot, augļiem, sēklām un citām augu daļām. Iecienīti kukaiņi ir termīti. Tikko izšķīlušies cālīši pamatā barojas ar kukaiņiem, līdz sasniedz vairāku nedēļu vecumu.

Ligzdošana

Savvaļā šai sugai nav veikti nopietni pētījumi un visi apraksti balstās uz putnu vērojumiem nebrīvē. Kongo pāvi veido ilgstošus monogāmus pārus. Riesta laikā tēviņš cenšas pievērst mātītes uzmanību, izslejot un vēdekļa veidā izplešot savu asti, līdzīgi kā to dara arī pārējie pāvi. Tēviņš paceļ un izpleš arī spārnus. Tas visur seko mātītei, grozās ap to un piedāvā tai atrasto barību. Ligzdošanas vieta ir vienkārša, zemē izskrāpēta, sekla iedobe. Dējumā ir 1—4 olas, perē tikai mātīte. Inkubācijas periods ilgst apmēram 28 dienas. Šajā periodā tēviņš uzturas mātītes tuvumā un to apsargā, kā arī apsargā dējumu, kamēr mātīte to uz īsu brīdi pametusi, lai barotos. Cālēni ir ligzdbēgļi un drīz pēc izšķilšanās seko vecākiem. Par putnēniem rūpējas pāris kopīgi, tos apsargājot, apsildot un palīdzot tiem atrast barību. Mātītes dzimumbriedumu sasniedz gada vecumā, tēviņi divos gados.
Skrejviļņa lampa

Skrejviļņa lampa - vakuuma elektroierīce (elektronu lampa) superaugstfrekvences (SAF) radioviļņu ģenerēšanai un pastiprināšanai.

Vēsture

Skrejviļņu lampu izgudroja austriešu arhitekts Rūdolfs Kompfners 1943. gadā. Par šīs ierīces radīšanu Kompfneram piešķīra fizikas doktora grādu.

Skrejviļņa lampas darbības princips

Skrejviļņa lampā augstfrekvences elektromagnētisko svārstību ģenerēšana un pastiprināšana notiek, elektromagnētiskajam vilnim, kas pārvietojas pa spirāli (skrejvilnim) mijiedarbojoties ar elektronu kūli. Atšķirībā no pretviļņa lampas, skrejvilnis un elektronu plūsma pārvietojas vienā virzienā.

Skrejviļņa lampu tipi

Ir divi skrejviļņa lampu tipi: lampas, kurās SAF svārstībās pāriet elektronu kinētiskā enerģija (magnētiskais lauks vērsts paralēli elektronu kūlim un fokusē to) un tādas lampas, kurās SAF svārstībās pāriet elektronu potenciālā enerģija (magnētiskais lauks perpendikulārs elektronu kūlim).

Skrejviļņa lampu pielietošana

Skrejviļņa lampas lieto dažādās augstfrekvences ierīcēs kā pastiprinātājus un ģeneratorus.
Wikinews

Wikinews ir viens no Wikimedia Foundation projektiem, kas ir balstīts uz wiki programmatūru. Tā ir tiešsaistes ziņu mājaslapa. Šajā projektā atšķirībā no citiem Wikimedia Foundation projektiem ir atļauti oriģināldarbi. Oficiāli projekts tika izveidots 2004. gada 8. novembrī.
Tongas administratīvais iedalījums

Tongas administratīvo iedalījumu veido 5 iecirkņi. Iecirkņi sīkāk iedalās 23 distriktos.
Pečoru rajons

Vēsture

Rajona robežās atrodas viens no senākajiem Krievijas cietokšņiem - Izborskas cietoksnis, kā arī pazīstamais Pečoru klosteris. Lielākā daļa rajona starp pasaules kariem atradās Igaunijas sastāvā, bet galējā dienvidu daļa - Kacēnu pagastā Latvijā. Rajona teritorijā dzīvo setu etniskā grupa. Teritorijas Lavru ciemā savulaik bija latviešu kolonija.
Jūlija Nikoliča

Klubu karjera

Jūlija ir Ļvovas kluba "Галичанка" sporta skolas audzēkne. Šajā klubā viņa spēlēja no 2001. līdz 2003. gadam. No 2003. gada viņa spēlēja ārzemēs un pārstāvēja klubus "РК Ѓорче Петров" (Maķedonija), "Üsküdar Belediyespor" (Turcija) и "Arvor 29" (Francija).
Bija Ukrainas, Maķedonijas un Francijas čempione. 2012/2013 gada sezonā spēlēja Krievijas komandas "Звезда" (Zveņigrada) sastāvā, pēc tam pārgāja uz ЖРК "Вардар". Karjeru pabeidza klubā. Nospēlējusi divas sezonas šajā klubā, Jūlija Nikoliča savu sportistes karjeru beidza.

Karjera Maķedonijas izlasē

Jūlija ir nospēlējusi 57 spēles Maķedonijas izlases sastāvā un iemetusi 187 vārstus; spēlēja 2008. gada Eiropas čempionātā un kopā ar komandu ieguva 7. vietu, iekļūstot vārtu guvēju TOP-10. Pēdējais viņas turnīrs izlasē notika 2012. gadā un tas bija Eiropas čempionāts.
Apollo 4

Lidojuma gaita

Apollo 4 tika palaists 1967. gada 9. novembrī 12:00:01 UTC ar nesējraķeti Saturn V no Kenedija kosmosa centra starta laukuma LC-39A. Ceturtā pakāpe S-IVB un komandmodulis tika ievadīts gandrīz apļveida orbītā ar augstumu 190 km. Tāda bija plānotā sākumorbīta nākotnes lidojumos uz Mēnesi. Pēc diviem apriņķojumiem S-IVB ievadīja kosmosa kuģi eliptiskā orbītā ar apogeju 17 218 km un perigeju 84,6 km zem Zemes virsmas. Šādai trajektorijai vajadzēja nodrošināt komandmoduļa ieiešanu Zemes atmosfērā lielā ātrumā, kā arī S-IVB sadegšanu atmosfērā. Neilgi pēc šī manevra tika atdalīts komandmodulis, kas iedarbināja servisa moduļa dzinēju un paaugstināja apogeju līdz 18 092 km un perigeju līdz −74 km. Pēc apogeja sasniegšanas uz 281 sekundi tika iedarbināts servisa moduļa dzinējs, izmainot orbītu uz hiperbolisku trajektoriju, palielinot atmosfērā ieiešanas ātrumu līdz 11,139 m/s (120 km augstumā) un lidojuma leņķi -6,93 grādi, simulējot atgriešanos no Mēness.
Komandmolulis nolaidās aptuveni 16 km no paredzētās vietas uz ziemeļrietumiem no Midveja salas Klusā okeāna ziemeļdaļā.
Protekcionisms

Protekcionisms ir valsts ekonomiskā politika, kas vērsta uz iekšējā tirgus aizsardzību pret importu. To realizē ar nodokļiem, kvotām, subsīdijām un citām valstiskām regulēšanas metodēm, kas nostāda pašmāju ražotājus izdevīgākā stāvoklī par ārvalstu ražotājiem.
Protekcionisma aizstāvji iekšēja tirgus aizsardzību pamato ar vietējās ražošanas attīstīšanu un darbaspēka nodarbinātības veicināšanu. Šī politika ir pretrunā ar brīvo tirdzniecību, kurā valsts uztur minimālas barjeras ārējai tirdzniecībai. No šīs pozīcijas protekcionisms tiek kritizēts par uzņēmējdarbības brīvības ierobežošanu un patērētāju tiesību pārkāpšanu.
Sīļi

Izplatība

Visas sīļu sugas dzīvo Eirāzijas kontinentā vai tā salās: Eirāzijas sīlis ir sastopams visā kontinentā, Japānu ieskaitot, kā arī tas ir sastopams Ziemeļāfrikā; Amami sīlis ir endēma suga Japānas Amamiošima un Tokunošima  salās; bet Himalaju sīlis dzīvo Centrālāzijā.

Latvijā

Latvijā no sīļu ģints sastopama viena suga — sīlis (Garrulus glandarius), kurš ir parasts un izplatīts ligzdotājs un nometnieks. Tam novērojamas periodiskas rudens invāzijas.
Eiklīda algoritms

Eiklīda algoritms skaitļu teorijā ir efektīvs algoritms divu veselu skaitļu lielākā kopīgā dalītāja (LKD) atrašanai, kas balstīts uz dalīšanu ar atlikumu. Algoritms ir šāds: vispirms nepilni izdala lielāko skaitli ar mazāko un tad katrā nākamajā solī iepriekšējās darbības dalītāju dala ar iegūto atlikumu. LKD ir pēdējais iegūtais nenulles atlikums.
Ievērojami ir tas, ka algoritmam nav nepieciešams sadalīt skaitļus pirmreizinātājos, kā arī tas, ka šis ir viens no vecākajiem zināmajiem algoritmiem.
Katrīna Romanova

Dzīvesgājums

Dzimusi 1691. gadā Krievijas cara Ivana V un viņa sievas Praskovjas Saltikovas ģimenē. Māsas Marija (Мария Иоанновна, 1689.-1692.), Teodosija (Феодосия Иоанновна, 1690.-1691.) un Anna (Анна Иоанновна, 1693.-1740.).
1716. gadā viņu pēc Pētera I pavēles izprecināja Mēklenburgas-Šverīnes hercogam Karlam Leopoldam (1678.-1747.), taču jau 1722. gadā viņa atgriezās no Mēklenburgas Pēterburgā.
Viņas meita bija vēlākā Krievijas impērijas reģente Anna (vācu: Elisabeth Karoline Christine, Prinzessin von Mecklenburg-Schwerin, 1718.-1746.).
16. marts

16. marts ir gada 75. diena pēc Gregora kalendāra (76. diena garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 290 dienas.
Latvijas Mūzikas ierakstu gada balva 2010

2010. gada Latvijas Mūzikas ierakstu gada balvas tika pasniegtas 16 nominācijās 2011. gada 22. februārī.
Kotangenss

Par leņķa A kotangensu sauc taisnleņķa trijstūra piekatetes b attiecību pret pretkateti a.