google/wiki40b huggingface dataset:
Bārdzīlīte

Izplatība

Izplatīta visā Eiropā, izņemot pašus ziemeļus, tomēr areāls fragmentārs. Tāpat piemērotās vietās — niedrājos — sastopama arī Āzijas centrālajā daļā līdz pat Ķīnas austrumiem. Lielākoties nometnieki vai īsas distances migranti. Izdala trīs pasugas, kas ligzdošanas areālā pakāpeniski nomainās.

Latvijā

Latvijā bārdzīlīte ir samērā parasta ligzdojoša suga piemērotos plašos niedrājos. Pārsvarā nometniece, taču bargās ziemās daļa putnu iet bojā, un pēc šādām ziemām skaita atjaunošanās prasa vairākus gadus.
Bārdzīlīte ir visai nesena Latvijas putnu faunas suga. Pirmais šīs sugas novērojums ir veikts 1960. gadā jūras piekrastes niedrājā pie Kuivižiem, kad janvārī novērots ziemojošu putnu pāris. Līdz tam bārdzīlīte kā ligzdojoša suga bija konstatēta Lietuvā (no 1925. gada). Latvijā pirmais pierādītais ligzdošanas gadījums konstatēts 1972. gadā Papes ezera niedrājā un kopš šā laika ligzdojošo putnu skaits ir pieaudzis, zināmas vairākas šīs sugas atradnes. Bārdzīlīšu ligzdošanas areālam izplešoties uz ziemeļiem, tās apguvušas arī Igauniju un Krievijas Ļeņingradas apgabalu.

Izskats

Bārdzīlīte ir krāšņs putns, kas neatbilstoši sugas nosaukumam pēc izskata maz atgādina zīlīti. Ķermeņa garums 14—17 cm, svars 11—21 g. Tā ir nedaudz mazāka par lielo zīlīti, ar salīdzinoši garu asti un īsiem, noapaļotiem spārniem. Sugai raksturīgs dzimumu dimorfisms, abu apspalvojumā dominē gaiši, brūngani, oranži toņi, bet tēviņam raksturīga zilganpelēka galva ar labi pamanāmu melnu "bārdu" un oranžu knābi. Mātītes knābis ir pelēkbrūns. Jaunie putni dzeltenbrūni ar melnu joslu muguras lejasdaļā un astes malās.

Uzvedība un barība

Uzturas biezi saaugušos niedrājos, kas aug saldūdens vai viegli sāļu ūdenstilpju krastos. Vasarā barojas ar bezmugurkaulniekiem (galvenokārt ar kukaiņiem un to kāpuriem), ziemā ar niedru un citu augu sēklām, reizēm ar ogām. Bārdzīlīte ir vāja lidotāja, tādēļ vienmēr lido tikai nedaudz virs niedru galvām.

Ligzdošana

Bārdzīlītes ligzdo kolonijās biezi saaugušos niedrājos, veido monogāmus pārus. Sezonas laikā parasti ir vairāk kā viens perējums (2—4). Ligzdošanas sezona sākas aprīlī vai maijā. Ligzdu būvē abi vecāki, bet ligzdas iekšpusi izklāj tēviņš. Tai ir dziļa kausveida forma, būvēta no sausām niedru plēksnēm un purva augu lapām, no iekšpuses izklāta ar niedru ziediem un spalviņām, retāk ar dzīvnieku vilnu. Ļoti bieži ligzdu nosedz blakus augošo niedru vai citu augu lapu "jumts". Dējumā 3—11 olas (biežāk 4—8). Perē un par mazuļiem rūpējas abi vecāki, inkubācijas periods ilgst 10—14 dienas. Jaunie putni izlido 12—16 dienu vecumā. Bārdzīlītes dzīves ilgums var sasniegt 6 gadus.

Aizsardzība

Sugas izplatības areāls ir plašs un tā nav būtiski apdraudēta. Potenciāli bīstama varētu būt mitrāju nosusināšana ligzdošanas areālā.
XO FM

Vēsture

2013. gada 30. aprīlī Radio 101 izsolē nopirka Krievijas pilsonis, Latvijas pastāvīgais iedzīvotājs Vitālijs Ņikitenko. Radio 101 pārtrauca raidīt 14. maijā, kad to atstāja ētera personības Toms Grēviņš, Egons Reiters un Artis Volfs. 10. jūnijā Radio 101 frekvencēs sāka skanēt Radio Open 101 ar jaunu komandu. 
2013. gada augustā tika lemts pa radio nosaukuma maiņu uz 1. Biznesa radio (1 business radio). No tā paša gada septembra radio sāka skanēt pilnīgi jaunā formātā.
Projekts paredzēja lielāko daļu ētera laika aizpildīt ar uzņēmējiem nepieciešamu informāciju, dialogiem un konsultācijām. Tika pieaicināti speciālisti no Uzņēmumu reģistra, Valsts ieņēmumu dienesta un citām institūcijām. Dienas gaitā skanēja gan "Biržas ziņas", gan informācija par investoriem un pat biznesa psiholoģija.business radio strādāja tādas sabiedrībā pazīstamas personības kā Egils Zariņš, Āris Jansons un Uldis Štokmanis.
Klausītāju skaita samazināšanās dēļ 2017. gada 1. novembri business radio tika slēgts. Tika izmainīta radio koncepcija, pārtopot no biznesa radio uz mūzikas radio. 2017. gada 18. novembrī business radio frekvencēs sāka raidīt radio XO FM.
Bogomilisms

Bogomilisms (bulgāru: Богомилство) bija 10. gadsimtā Bulgārijas Pirmajā valstī radies duālistisks reliģisks novirziens, kas pastāvēja līdz 15. gadsimtam. Cieši saistīts ar patarēnu, kataru, valdensu un albiģiešu kustību. Atzīts par ķecerību un vairāku kristiešu konfesiju vajāts.
Bogomili aicināja atgriezties pie tā, ko viņi uzskatīja par agro kristietību, un neatzina baznīcas hierarhiju. Rituālos neizmantoja krustu, parasti rituālus veica brīvā dabā. Uzskatīja materiālo pasauli par Velna radītu. Kustība ietekmējusies no maniheisma un paulikānisma. Būtiski ietekmējusi neatkarīgo Bosnijas baznīcu.
Bogomilismu esot radījis bulgāru mūks Bogomils 10. gadsimtā. Mācība izplatījās visā Eiropā. Bogomilu raksti gandrīz nav saglabājušies, jo gandrīz visi iznīcināti. Valdensu baznīca saglabājusies līdz mūsdienām dažās Alpu ielejās.
Hromskābe

Izmantošana

Hromskābes šķīdumus lieto elektrolītiskajai metālu hromēšanai un metāliskā hroma iegūšanai.
Fransisku Elsons

Karjera

Trenēties basketbolā F. Elsons sācis Nīderlandē. Pēc tam pārcēlies uz ASV, kur studējis augstskolā un spēlējis basketbolu Kalifornijas Universitātes komandā.
1999. gada NBA draftā viņu Denveras "Nuggets" izraudzījās ar kopējo 41. kārtas numuru otrajā kārtā. Tomēr nākamās četras sezonas pēc drafta F. Elsons spēlēja Eiropā: Spānijā, kur 2011. gadā ar FC Barcelona kļuva par ACB līgas čempionu.
Kopš 2003. gada spēlē NBA. Šajā laikā sešu komandu sastāvā viņš ir aizvadījis vairāk par 400 spēlēm, vidēji spēlē gūstot 3,7 punktus (ar augstu precizitāti metienos no spēles — 48%) un savācot 3,5 bumbas zem groziem. Lai arī savas NBA karjeras laikā F. Elsons nav bijis starp pārstāvēto komandu līderiem, tomēr viņš ir kļuvis par NBA čempionu, ko paveica 2007. gadā kopā ar Sanantonio "Spurs". Vēl NBA ir spēlējis Filadelfijas "76ers" sastāvā, kas 2012. gadā ar spēlētāju bija noslēgusi līgumu uz 10 dienām, lai aizstātu savainotos garos spēlētājus. Kopš 2013. gada pārstāv Irānas Superlīgas klubu Teherānas "Mahram".
F. Elsons ir Nīderlandes izlases kapteinis, tomēr arī divu NBA spēlētāju iekļaušana sastāvā (arī Dens Gadzuričs) līdz šim nav ļāvusi komandai kvalificēties kādam no Eiropas čempionātu finālturnīriem.
Jans Zamoiskis

Dzīvesgājums

Dzimis 1542. gada 19. martā Skokovkā (Skokówka), netālu no viņa izveidotās Zamoscas pilsētas, Polijas valstvīra Staņislava Zamoiska un viņa sievas Annas, dzimušas Herburtas, ģimenē. Studēja Sorbonas un Padujas universitātēs, 1563. gadā pildīja tās rektora pienākumus. Pēc atgriešanās dzimtenē kļuva par karaļa Sigismunda II Augusta sekretāru. 1563. gadā uzrakstīja traktātu "Par Romas Senātu" (De Senatu Romano), kurā ieteica piemērot Romas impērijas satversmes principus Polijas-Lietuvas kopvalstij. Pēc karaļa nāves 1572. gadā viņš mēģināja panākt karaļa vēlēšanu noteikumu izmaiņas un sarakstīja traktātu Modus electionis. Atbalstīja Stefana Batorija ievēlēšanu par Polijas karali, kopā ar viņu vadīja Polijas-Lietuvas kopvalsts politiku Livonijas kara laikā. 1586.-1588. gadā vadīja cīņu pret Svētās Romas impērijas erchercoga Maksimiliāna Habsburga ievēlēšanu par Polijas-Lietuvas valdnieku. Kad par karali tika ievēlēts Sigismunds III, Zamioskis pretojās viņa mēģinājumiem veidot absolūto monarhiju.
Poļu—zviedru kara (1600—1629) sākumā komandēja Polijas-Lietuvas armiju Vidzemē, 1601. gada decembrī aplenca un ieņēma Valmieras pili, 1602. gada maijā Vīlandes pili un Veisenšteinas (Paides) pili. Pēc veselības pasliktināšanās aizbrauca uz saviem Zamoscas īpašumiem, kur mira no triekas 1605. gada 3. jūnijā.
Kalves zeme

Kalves zeme (latīņu: terra, que Calue dicitur), vai Kalvene (rakstos: Calve, Calre vai Calven) bija sēļu zeme līdz 13. gadsimta vidum, kad to iekļāva Livonijas ordeņa valsts teritorijā. 
Rietumos tā robežojās ar Medeni (sēliski - "mežu zemi"), ziemeļos ar Sēleni, bet austrumos ar Alekteni. Uz dienvidiem atradas Nalsenes robežzemes (Pelone un Maleisine).

Vēsture

Pirmo reizi vēsturiskajos rakstos Kalve pieminēta sakarā ar to, ka Jersikas ķēniņa Visvalža meita otrreiz apprecējusies ar Johanu no Bardevišas (Johannes de Bardewisch), kas adoptēja viņas pirmā vīra Konrāda dēlu un laikā starp 1224. un 1257. gadu kļuva par Ikšķiles un Kalves piļu īpašnieku un Rīgas arhibīskapa Alberta II vasali . Tas netieši norāda uz Kalves zemes agrāko pakļautību Jersikas ķēniņam.
1251. gada 3. februārī Romas pāvesta kūrija pieņēma lēmumu likvidēt Zemgales bīskapiju un tās teritoriju pievienot Rīgas bīskapijai, tomēr Livonijas ordenis panāca, ka 1254. gada 23. maijā Romas pāvests Inocents IV sevišķi apstiprināja Livonijas ordeņa tiesības uz Alektenes, Kalves, Sēlenes, Medenes un Nīcgales pilīm un ciemiem. 
Sēlijas dalīšanas laikā pretenzijas uz Kalves pilsnovadu pieteica arī Rīgas domkapituls, kas tikai 1256. gada vasarā atteicās no savām prasībām.
Pēdējo reizi Kalves zeme pieminēta 1493. gadā kādā Livonijas ordeņa mestra Freitāga no Loringhofes  izdotā dokumentā par ordeņa vasaļu tiesībām uz zemi rietumos no Kalves (Calven) - starp Zalves, Susējas un Mēmeles upēm.

Teritorija

Tiek uzskatīts, ka dokumentā minētais Kalves pilsnovads (no vārda "kalve" - "pakalns") atradies Augšzemes augstienes Sēlijas paugurvalnī uz dienvidiem no Sēlenes zemes. 
Pēc Indriķa Šterna uzskata Kalves zemes teritoriju mūsdienās daļēji aizņem Jēkabpils novads, Viesītes novads, Neretas novads un Aknīstes novads, bet tā dienvidu daļa iesniedzas mūsdienu Lietuvas teritorijā (Rokišķu rajons). 
Vienīgais pilskalns ar līdzīgu nosaukumu - Kaupres pilskalns atrodas Jēkabpils novada Ābeļu pagastā Ābeļu salā Daugavā.
Vilis Biļķins Kalves pili identificēja Lašu pagastā.
Jāns Kaplinskis

Biogrāfija

Jāns Kaplinskis ir Polijas ebreja un igaunietes dēls. Viņa tēvs, filologs Ježi Kaplinskis (Jerzy Kaplinsky) pēc Igaunijas pievienošanas PSRS tika arestēts 1941. gadā un mira izsūtījumā 1943. gada beigās. Māte Nora Kaplinska (Nora Kaplinski) bija franču literatūras tulkotāja. Jāns uzauga Tartu un vasaras pavadīja pie radiniekiem Veru apkārtnē. Studēja Tartu Universitātē, 1966. gadā iegūstot diplomu romāņu filoloģijā. Ietekmējās no Tartu semiotiķiem, austrumu filozofijas, pirmām kārtām — budisma, kurā viņa skolotājs bija izcilais teologs, filozofs, filologs un dzejnieks Uku Māzings (1909-1985). 
Bija iniciators "40 vēstulei" — četrdesmit igauņu inteliģentu apelācijai pret rusifikācijas politiku Igaunijas PSR, kā arī viens no tās parakstītājiem.

Daiļrade un atzinība

Tulkojis no ķīniešu valodas ("Daodedzin") un Eiropas valodām - angļu, franču, spāņu, zviedru. Viņa dzejoļi un esejas tulkotas angļu, franču, holandiešu, zviedru, norvēģu, somu, islandiešu, ebreju, ungāru, latviešu, lietuviešu, čehu, bulgāru, japāņu un citās valodās. 2001. gadā starptautiskajā rakstnieku saietā "Vilenica" Slovēnijā ieguvis balvu Nagrada Vilenica. Maksa Žakoba balvas laureāts (2003). Četriem Jāna Kaplinska dzejoļiem 1998. gadā sarakstījis mūziku Harisons Bērtvistls (Harrison Birtwistle). 2014. gadā Kaplinskis izdeva pirmo dzejoļu krājumu krievu valodā, par šo grāmatu saņemot Krievijas balvu. 2017. gadā tika izdota otra grāmata krieviski  — "Vēgenera smaids" (Улыбка Вегенера).
2016. gadā Jāns Kaplinskis saņēma Eiropas Literatūras balvu.

Politiskā darbība

No 1990. līdz 1992. gadam viņš piedalījās Igaunijas Kongresa darbā.
No 1992. līdz 1995. gadam bija Igaunijas parlamenta loceklis. Kopš 2004. gada ir Igaunijas Sociāldemokrātiskās partijas biedrs.
Zigfrīds Anna Meierovics (filma)

Sižets

Filmas pamatā ir stāsts par Zigfrīdu Anna Meierovicu, pirmo Latvijas valsts ārlietu ministru, kā arī laiku, kurā tika izveidota Latvijas valsts.
EF Education First Pro Cycling

Pretdopinga programma

Kad komanda sāka startēt UCI kontinentālajās sacensībās, tā uzsāka dalību Agency for Cycling Ethics organizācijas programmā, lai cīnītos ar dopinga lietošanu. Programmas dalībnieki tiek atkārtoti pārbaudīti, lai izveidotu bioloģisko pasi, stabilu dažādu rādītāju profilu. Nākamie testi pārbauda, vai šie rādītāji nav mainījušies. Ja tā ir noticis, braucējs ir vai nu slims, vai arī var būt lietojis veiktspēju uzlabojošas vielas. Ja ir pamanīta kāda izmaiņa, braucējs nedrīkst piedalīties sacensībās, līdz rādītāji nav atgriezušies pie normas.

Latvijas sportisti

2016.—2017. gada sezonās komandu pārstāvēja Latvijas riteņbraucējs Toms Skujiņš.
Južmaš

Vēsture

1944. gadā Dņepropetrovskā (tagad Dņipro) sāka celt kravas automašīnu būves rūpnīcu. 1951. gadā tika nolemts nepabeigto būvi pārprofilēt ballistisko raķešu R-1, R-2 un R-5M izgatavošanai. Sākotnēji tam bija dots nosaukums «Rūpnīca № 586».
1954. gadā Mihails Jangeļs izveidoja konstruktoru biroju, kuru nosauca par «Īpašo konstruktoru biroju 586» (OKB-586). Tajā izstrādāja jaunas starpkontinentālās ballistiskās raķetes, kosmiskās nesējraķetes un kosmiskos aparātus.
1966. gadā OKB-586 tika pārdēvēts par «Konstruktoru birojs Južnoje» un rūpnīca par «Južnij mašinostroitelnij zavod» (Южный машиностроительный завод).
Ukrainai atgūstot neatkarību, 1990. gadu sākumā ražošanas apjomi būtiski samazinājās, ballistisko raķešu ražošana tika pārtraukta. Uzņēmums daļēji pārgāja uz civilās produkcijas ražošanu. Tika turpināta nesējraķetes Zenit-2 ražošana. Leonīds Kučma, kurš bija uzņēmuma vadītājs līdz 1992. gadam, kļuva par Ukrainas premjerministru un vēlāk par prezidentu.
Dāma (šahs)

Dāmas vērtība

Parasti pieņem, ka dāmas vērtība ir mazliet lielāka par torņa un vieglās figūras, t.i. zirdziņa vai laidņa, vērtību, bet mazliet mazāka par divu torņu vērtību. Atklātās pozīcijās dāmas spēks (un vērtība) pieaug.
Stīvens Talents

Dzīvesgājums

Dzimis 1884. gada 20. oktobrī Londonā. Mācījās Herovas skolā Londonā un studēja Oksfordas universitātes Baliola koledžā (Balliol College). Pēc studiju beigām no 1909. gada strādāja kā valsts ierēdnis Britu Tirdzniecības palātā (Board of Trade).
Pirmajā Pasaules kara sākumā Talents dienēja Īru gvardē, bet pēc ievainošanas viņu pārcēla darbā uz britu Munīcijas ministriju, 1916. gadā uz Pārtikas ministriju. Pēc Kompjeņas pamiera noslēgšanas 1918. gadā Tālentu nozīmēja par britu palīdzības misijas vadītāju Polijā. 1919. gada februārī viņu iecēla par Lielbritānijas komisāru Baltijas valstīs, kur viņš pārstāvēja britu valdības intereses. Saskaņā ar Strazdumuižas pamiera līguma noteikumiem 1919. gada 3.-14. jūlijā līdz jauna Latvijas Ministru kabineta sastādīšanai Antantes militārās komisijas vadītāju Stīvenu Talentu iecēla par Rīgas civilgubernatoru.
Pēc brīvības cīņu beigām viņu uzaicināja būt par vidutāju starpvalstu sarunās par Latvijas-Igaunijas robežas nospraušanu. 1920. gada 22. martā tika parakstīta šķīrējtiesas konvencija, kas sadalīja Valkas pilsētu divās daļās, kaut arī Igaunijas valdība pieprasīja pilsētu iekļaut savas valsts teritorijā. Tāpat pēc Latgales atbrīvošanas cīņu beigām 1920. gada martā Talents bija kā vidutājs Latvijas-Krievijas robežas nospraušanas sarunās.
1920. gada 6. augustā — 6. septembrī S. Talents pārstāvēja Britu impērijas intereses Baltijas valstu Bulduru konferencē, kas nolēma izveidot Baltijas savienību jeb Baltijas Antanti.
Pēc atgriešanās Anglijā Talents bija  sekretārs Britu impērijas Mārketinga palātā (Empire Marketing Board), kas popularizēja britu filmas pasaulē (1926-1933). 1932. gadā viņu uzņēma dižciltībā iecēla par Britu impērijas bruņinieku. Vēlāk Talents vadīja publisko attiecību nodaļu BBC. Otrā pasaules kara laikā strādāja Informācijas ministrijā, pēc kara beigām 1948. gadā viņš dibināja un vadīja Publisko attiecību institūtu.
Miris 1958. gada 11. septembrī.
Sirils Kippings

Šaha kompozīcija

Kippings bija viens no Starptautiskās problēmistu savienības dibinātājiem un pēc Birgfelda nāves tās prezidents no 1939. līdz 1965. gadam. Viņš bija šaha žurnālists — žurnālu Chess Amateur (1922—1929) un Problemist (1931—1964) redaktors un vairāku šaha kompozīcijai veltītu grāmatu autors.
No 1907. gada sastādījis apmēram 6000 uzdevumus, galvenokārt stratēģiskā virziena tiešā mata divvilčus un trīsvilčus. Viņš bija no 1957. gada starptautiskais tiesnesis  un no 1959. gada starptautiskais meistars šaha kompozīcijā.
Bezmiegs (filma)

Sižets

Viņa klusi atnāk naktī. Viņu sauc Bezmiegs. Viņš nevarēs aizmigt, kamēr viņa netiks pabarota. Viņa vēlas to pienu, kurš atrodas starp sapni un īstenību.
Makreļu dzimta

Izskats

Makreļu dzimtas zivis var būt dažādos lielumos. Mazākā ir salu makrele (Rastrelliger faughni), kuras ķermenis ir apmēram 20 cm garš. Lielākā ir zilā tunzivs (Thunnus thynnus), kuras ķermeņa garums var sasniegt 4,58 m. Visām sugām ir raksturīgi slaidi, vārpstveida ķermeņi. Tām ir konsuveidīgas galvas ar smailu purnu, lielas mutes un asi, spēcīgi zobi. Arī mēle var būt asa, klāta ar zobiem. Tām ir divas muguras spuras, no kurām priekšējā, aso staru spura parasti ir īsa un labi nodalīta no aizmugurējās (otrās) spuras. Makreļu sugām ir rinda ar sīkām spuriņām (5—10) aiz otrās muguras spuras un anālās spuras. Astes spurai ir divas, labi nodalītas daļas ar spēcīgiem astes spuras stariem. Astes pamatne ir izteikti sašaurināta un slaida. Ķermeni sedz vidēji lielas vai maza izmēra zvīņas, dažām sugām aiz galvas un ap krūšu spurām ir lielas, biezas zvīņas.

Īpašības

Pateicoties saviem slaidajiem, plūdlīnijās veidotajiem ķermeņiem, makreļu sugas ir ļoti ātras. Dažas sugas, īpaši tunzivis ir daļēji endotermiskas - tās uzņem siltumu un to asinis ir salīdzinoši siltas, līdz ar to tās kļūst ļoti kustīgas un īpaši ātras. Otra adaptācija, kas nodrošina ātrumu, ir liels sarkano muskuļšķiedru apjoms, kas nodrošina spēju ilgstošai, enerģiskai aktivitātei. Visātrākās makreļu dzimtas zivis ir svītrainās makreles jeb vahu (Acanthocybium solandri) un dzeltenspuru tunzivis (Thunnus albacares). Abas sugas spēj sasniegt ātrumu 75 km/h. Makreļu dzimtas zivis ir plēsīgas un atkarībā no sugas barojas ar citu sugu zivīm, kalmāriem un vēžveidīgajiem.
Eduards Āboltiņš

Dzīves gājums

Dzimis Rozēnu pagastā lauksaimnieka ģimenē. Pirmā pasaules karā laikā tika iesaukts krievu armijā. Pēc telegrāfistu kursu beigšanas no 1915. gada līdz 1918. gadam dienēja telegrāfistu rotā. Pēc kara bija Rozēnu patērētāju biedrības biedrs, vēlāk tās priekšsēdētājs.
1944. gadā devās bēgļu gaitās uz Vāciju, bet 1948. gadā no turienes uz Maroku, pēc tam uz Kanādu.
Šiva

Šiva (sanskrits: शिव, "žēlīgais") ir viena no svarīgākajām hinduisma dievībām, kas iznīcina un pārvērš visu esošo jaunās formās. Veido trīsvienību ar diviem citiem dieviem, kas simbolizē radīšanas spēku - Brahma un uzturēšanas spēku - Višnu. Šivaisma novirziena sekotājiem Šiva ir Augstākās Būtnes visnozīmīgākā izpausme.

Citi apzīmējumi

Šiva ir pazīstams ar ļoti daudziem vārdiem, piemēram, svētajos rakstos jeb purānās minēti 1008 dažādi Šivas apzīmējumi, kas katrs simbolizē kādu tā īpašību. Visbiežāk lietoti vārdi Mahadeva ("Lieldievs"), Nataradža ("Dejotāju ķēniņš"), Bairava ("Briesmīgais"), Maheša ("Augstākais kungs"), Nilakanta ("Zilkakls"), Pašupati ("Visu būtņu kungs"), Rudra ("sirdīgais"), Šankara ("svētīgais") un Višvanat ("Visuma valdnieks").

Simboliskie attēli

Šivu parasti mēdz attēlot kā askētu ar baltu vai pelnu pelēku ādas krāsu, trim acīm un četrām rokām, kas tur trejdeksni, šaujamo loku, virvi, bungas. Šivas mistiskais simbols ir vīriešu dzimumloceklis lingam.
Šivas mitoloģiskais dzīvnieks ir vērsis Nandi, uz kura viņš pārvietojas.
Bieži viņš tiek attēlots kā Nataradža ("Dejotāju ķēniņš") dejotāja pozā uz nezināšanas dēmona Apasmara tēla. Tādējādi tiek parādīts, ka Šiva dejojot sagrauj nezināšanas un ignorances principu un rada Visumu no jauna. Reizēm dejotāja daudzējādos spēkus simbolizē astoņas vai vēl vairākas rokas. Viena roka ir sargātāja pozā mudra, otra žēlastības pozā, bet cotas rokas var turēt bungas vai uguni kā iznīcināšanas simbolu.

Sievišķā izpausme

Šivas vara šakti izpaužas arī caur sievišķo dievību, kas ir dzīvības radītāja un iznīcinātaja. Tā nostādīta viņam blakus kā viņa sieva Kālī jeb Pārvatī vai Durgā, apvienojot sevī daudzas senākas mātišķās dievības jeb mātes. Tas kults ir bijis asiņains un saistīts ar orģijām, kuru laikā ziedoti arī cilvēki.

Dievišķā ģimene

Kopā ar Šivu bieži attēlota arī viņa sieva Pārvatī un viņa dēls Ganēša.
Jaunākā Livonijas atskaņu hronika

Jaunākā atskaņu hronika, saukta arī par Rīmju hroniku (vācu: Die jüngere livländische Reimchronik) ir trešā senākā Livonijas hronika aiz Vecākās atskaņu hronikas un Livonijas Indriķa hronikas par notikumiem, kas vēsta par notikumiem Livonijas konfederācijas valstīs un kaimiņzemēs 1315.-1348. gadā.

Tapšana

Hronikas oriģināls ir uzrakstīts lejasvācu valodā un tās autors ir katoļu priesteris Bartolomejs Hēneke no Osnabrikas (Bartholomäus Hoeneke), kas bija Livonijas ordeņa kapelāns laikā, kad valdīja mestri Eberhards fon Monheims, Burhards fon Dreilēbens un Gosvins fon Hērike. Kā kapelāns viņš vienlaikus bija galma priesteris, rakstvedis un diplomāts. Domājams, ka hronika rakstīta kā vecākās atskaņu hronikas turpinājums, jo oriģināls esot atrasts vienā sējumā. 
Hēnekes rakstītais oriģināls nav saglabājies, bet to savā hronikā 1556.-1560. gadā prozā pārlika Livonijas ordeņa dienestā esošais Brēmenes domkapitula sekretārs J.Renners. Rennera rakstītā hronika tika atrasta tikai 1870. gadā Brēmenē, pēc kuras K.Hēlbaums rekonstruēja hronikas sākotnējo tekstu un izdeva to 1872. gadā.

Saturs

Hronika sākas ar 1315.-1317. gada lielo badu, kam vēlāk sekoja mēris. Otrajā daļā aprakstīts mestra Monheimas Eberharda valdīšanas laiks, it īpaši Rīgas pilsētas aplenkšana un ieņemšana 1330. gadā, lietuviešu 1330. gada uzbrukumu Piltenei, Dobeles (1335) un Tērvetes (1339) piļu ataunošanu, Upītes zemes iekarošanu un piešķiršanu ordeņa Kurzemes kapitulam 1338. gadā. Trešajā daļā ietverti notikumi mestra Dreilēbena valdīšanas laikā, sevišķi 1340.-1342. gada karus ar Pleskavas valsti un krievu iebrukumus Livonijas valstu teritorijā. Karošanas paņēmienus hronists raksturojis ar formulu “laupīja, slepkavoja, dedzināja”, piebilstot, ka krievi - iebrukuši Gaujienā - “nogrieza sievietēm krūtis un bāza tās vīriešiem mutē”. Ceturtā daļa satur ziņas par 1343.-1344. gada Harijas, Vīkas un Sāmsalas igauņu sacelšanos, ko hronists apraksta ar dienasgrāmatas pilnību. Piektajā daļā hronika sniedz faktus par 1345.-1348. gada kariem ar Lietuvu ordeņa mestra Hērikes vadībā un lietuviešu iebrukumiem Livonijas ordeņa kontrolētajā Latgalē un Rīgas arhibīskapijas teritorijā. Hronikā minēts, ka ordenim pakļautajiem latviešiem bija jāpiedalās visos ordeņa karos ar Lietuvas un Pleskavas zemēm.
Šaiba

Apraksts

Ledus pils "Boļšoj" celta 2014. gada ziemas olimpisko spēļu vajadzībām. Šeit norisinājās hokeja turnīrs.
Tuvumā atrodas vairāki olimpiskie objekti: kērlinga centrs "Ļedjanoj Kub", hokeja arēna "Boļšoj" u. c.
Ledus hallē ir 12 000 skatītāju vietas. Aptuvenās halles "Boļšoj" izmaksas sastāda 27 miljonus ASV dolāru

Arēnas izmantošana pēc Olimpiskajām spēlēm

Pēc 2014. gada ziemas olimpiskajām spēlēm halle tika nodota Krasnodaras novada rīcībā. Ēka tiek izmantota daudzos nolūkos.