google/wiki40b huggingface dataset:
2015. gada Eiropas čempionāts basketbolā

Turnīra formāts

Turnīra pirmajā posmā — pirmajā kārtā — visas 24 izlases sadalītas četrās grupās pa sešām izlasēm katrā. Pirmajā kārtā tika aizvadīts viena apļa turnīrs, pēc kura izslēgšanas spēlēm kvalificējās katras grupas četras labākās izlases, savukārt pēdējās divas vietas ieņēmušās izlases beidza dalību turnīrā.
Izslēgšanas spēlēs bija četras kārtas: astotdaļfināli, ceturtdaļfināli, pusfināli un fināli. Astotdaļfinālu zaudētāji beidza dalību turnīrā. Ceturtdaļfinālu zaudētāju savā starpā noskaidroja 5.—8. vietas sadalījumu (5.—7. vieta kvalificējas Olimpisko spēļu kvalifikācijas turnīram), savukārt ceturtdaļfinālu uzvarētāji turpināja cīņu par čempiontitulu.

Latvijas izlase

Latvijas izlase finālturnīram kvalificējās, uzvarot kvalifikācijas otrās kārtas F grupā. Tika gūta uzvara visās sešās kvalifikācijas turnīra spēlēs. Finālturnīrā Latvija ir viena no grupu turnīra rīkotājām. Grupu turnīrā ar trim uzvarām piecās spēlēs tika ieņemta 2. vieta grupā, tādējādi izlase kvalificējās izslēgšanas spēlēm Vilnēvā d'Askā, Francijā. Uzvarot Slovēnijas izlasi astotdaļfinālā un sasniedzot ceturtdaļfinālu, Latvijas izlase otro reizi pēc neatkarības atgūšanas iekļuva Eiropas čempionāta labāko 8 komandu skaitā.

Grupu izloze

Grupu izloze notika 2014. gada 8. decembrī Parīzē, Francijā.
Jānis Elsbergs

Biogrāfija

J. Elsberga vecāki ir dzejniece Vizma Belševica un vijolnieks, tulkotājs Zigurds Elsbergs. Viņa vecākais brālis bija dzejnieks Klāvs Elsbergs. J. Elsbergs mācījās Rīgas 49. vidusskolā, absolvējot to 1987. gadā, vēlāk studēja Latvijas Universitātes Svešvalodu fakultātē.
1993. gadā īslaicīgi darbojās žurnālos "Rakstnieka Vārds” un "Vārds", bija žurnāla "Luna" redaktors (1997-2000). No 1996. līdz 2000. gadam vadīja Rīgas Jauno literātu apvienību. Darbojās kā literārais konsultants gan Jauno autoru seminārā, gan jauniešu literārajā nometnē „Aicinājums”, gan preses izdevumu redakcijās.
Tulkojis latviešu valodā Viljama Šekspīra, Artura Millera, Pola Klodela un citu autoru lugas Latvijas teātriem. Atdzejojis mūsdienu amerikāņu dzejnieku (Čārlza Simiča, Gregorija Korso, Garija Snaidera) darbus un arī Volta Vitmena dzeju. Tulkojis Čārlza Bukovska dzeju un prozu. Viens no Kurta Vonnegūta darbu tulkotājiem latviešu valodā ("Zilbārdis", "Līķu Pēteris", "Galapagu salas", "Fokuss Pokuss", "Ietupinātais", "Laikatrīce"). Grāmatās iznākuši arī vairāki citi amerikāņu un britu autoru romāni.
Sastādījis gan V. Belševicas un K. Elsberga, gan arī citu autoru darbu izlases: Ievas Rozes "Reabilitācija. Zaļie sapņi" (1994), "Pilnais mērs" (2000), Olafa Stumbra dzejas izlase "Rokāde" (2001). Piedalījies Gata Krūmiņa grāmatas "Skārda blūzs" (2000) veidošanā.
Jāņa Elsberga izlases izdotas zviedru un ukraiņu valodā, viņa dzeja tulkota un publicēta arī angļu, lietuviešu, krievu un turku valodā.
Rakstījis dziesmu tekstus Intaram Busulim un citiem izpildītājiem, kā arī libretu Kārļa Lāča mūzikliem "Pūt, vējiņi!", "Jevgeņijs Oņegins" un "Žanna d'Arka".
Jelgavas 5. vidusskola

Izglītības programmas

Pamatizglītības mazākumtautību programma (21011121), Vispārējās vidējās izglītības vispārizglītojošā virziena mazākumtautību programma (31011021), Vispārējās vidējās izglītības matemātikas, dabaszinību un tehnikas virziena mazākumtautību programma (31013021), Speciālās pamatizglītības mazākumtautību programma izglītojamajiem ar mācīšanās traucējumiem (21015621), Mazākumtautību vispārējās pirmskolas izglītības programma (01011121).

Vēsture

Skola dibināta 1972. gadā blokmāju apbūves mikrorajonā Jelgavas rietumu daļā. No 1992. līdz 1998. gadam no skolas bija atdalītas sākumskolas klases. 2001. gadā nodibināja skolas teātra studiju „Kaija”. 2001. un 2006. gadā notika renovācijas darbi un tika izveidoti skolas simboli.
2011. gadā notika renovācijas darbi skolas aktu zālē.
2019. gadā Jelgavas 5. vidusskolai nolēma pievienot likvidējamās Jelgavas 2. pamatskolas klases.
Kalnabeitu ūdenskritums

Kalnabeitu ūdenskritums, arī Kalnabeitu avotu daudzpakāpju ūdenskritums, ir kaskādes veida ūdenskritums, kas atrodas Siguldas pagastā, Lorupes labajā krastā 1 km augšpus dzelzceļa caurtekai. Kalnabeitu avoti šajā vietā ir izgulsnējuši avotkaļķus, kas radījuši vairākas līdz pat 0,5 m augstas kāples. Avoti iztek no kraujas augšienē izbūvētas betona notekas un tek pa 8—9 m augstu nogāzi, veidojot ūdenskritumu. Vieta atrodas privātīpašumu tuvumā un ir daļēji ierobežota piekļuve, kā arī ūdenskrituma apkārtne tiek piesārņota ar atkritumiem. Šis tiek uzskatīts par vienu no piecdesmit Latvijas augstākajiem ūdenskritumiem.
Lielā zivs

Sižets

Pirms savas nāves tēvs, neticams fantazētājs un stāstu izdomātājs Edvards Blūms, lai pārliecinātu savu dēlu, pragmatisko klerku Viljamu, stāsta viņa sievai savu dzīves un mīlestības stāstu. Stāstu, kas ļoti līdzinās pasakai, ka tai grūti noticēt. Stāstu, kurā ir vilkači, milži, ļaunie un labie burvji, Siāmas dvīņi un šķirti mīlnieki.
Un tikai pēc tēva nāves, kad uz bērēm ierodas visi viņa draugi, Viljams pārliecinās, ka pēdējais tēva stāsts, ir vistīrākā patiesība.
Žešova

Vēsture

Polijas karalis Kazimirs Lielais 1354.gadā piešķīra Žešovu (latīņu: Resovia) augstmanim un diplomātam Janam Pakoslavicam (Jan Pakosławic), kurš tādēļ mainīja savu uzvārdu uz Žešovskis (Rzeszowski) un valdīja pār pilsētiņu līdz 1583. gadam. Lielākā daļa iedzīvotāju nodarbojās ar tirdzniecību, gan pa sauszemi (pa Kijevas - Krakovas ceļu), gan pa upi līdz pat Gdaņskai. 16. gadsimtā pilsētiņa vairākkārt cieta ugunsgrēkos, karos, valahu un tatāru uzbrukumos. Periodu starp 1575.gadu un 1640.gadu uzskata par Žešovas uzplaukuma periodu. 1638. gadā pilsēta kļuva par augstmaņu Lubomirsku īpašumu. 16. gadsimtā beigās pilsēta sāka nīkuļot, jo, lai arī tā nesa lielus ienākumus no graudu tirdzniecības, Lubomirski visādi centās ierobežot Žešovas patstāvību. 1769. gada 13. augustā netālu no pilsētas notika liela kauja starp konfederātiem un Krievijas armiju.
1769.gadā Žešova tika iekļauta Austrijas impērijā un palika tās sastāvā 146 gadus. Tā kā pilsēta atradās dziļā perifērijā, netālu no Krievijas impērijas robežām, pilsētas attīstība vēl vairāk palēninājās. 1844. gadā Žešova atpirka no Ļubomirskiem tiesības uz pilsētu un kļuva par pašvaldību.
1918. gadā Žešova iekļāvās jaunizveidotajā Polijas valstī. Trīsdesmito gadu beigās pilsēta atkal uzplauka, jo bija izvēlēta par militārās rūpniecības centru. Piemēram, Žešovā tika izveidota lidmašīnu dzinēju rūpnīca. Šeit tika izvietots liels militārais garnizons. Otrā pasaules kara laikā pilsēta tika daļēji sagrauta, bet ebreju iedzīvotāji, kas starpkaru periodā bija puse no pilsētas iedzīvotājiem, tika iznīcināti. Pēc Otrā pasaules kara Žešova ieguva nozīmi kā Galīcijas rietumu centrs, jo vēsturiskā Galīcijas galvaspilsēta - Ļvova, iekļāvās Ukrainā. Sociālistiskās Polijas laikā pilsēta strauji industrializējās, šeit tika uzceltas vairākas lielas rūpnīcas.
Valmieras 5. vidusskola

Izglītības programmas

Pamatizglītības programma (kods 21011111), Vispārējās vidējās izglītības vispārizglītojošā virziena programma (31011011), Vispārējās vidējās izglītības matemātikas, dabaszinību un tehnikas virziena programma (31013011), Vispārējās vidējās izglītības profesionāli orientētā (policija) virziena programma (31014011), Speciālā pamatizglītības programma izglītojamiem ar mācīšanās traucējumiem (21015611),  Vispārējās vidējās izglītības profesionāli orientēta virziena programma/kultūrizglītība (31014011).

Skolas vēsture

1919. gadā Rīgas ielā 2 atvēra Valmieras pilsētas komercskolu (vecais skolas nams bija celts 1780. gadā), kuru 1929. gadā pārdēvēja par Valmieras Valsts komercskolu.
1938. gada 9. septembrīuzsāka jaunās skolas ēkas būvi (arhitekts Arnolds Nikolajs Čuibe), pabeigto ēku Raiņa ielā 3 iesvētīja 1939. gada 17. decembrī.
Pēc Latvijas okupācijas 1940. gada vasarāskolu pārdēvēja par Valmieras Valsts ekonomisko tehnikumu. Vācu okupācijas laikā 1942. gadā komercskolas telpās ierīkoja kara slimnīcu. Pēckarara gados Valmieras ekonomiskajā tehnikumā izglītoja grāmatvežus un tirdzniecības darbiniekus. 
1948. gadā to pārdēvēja par Valmieras Pedagoģisko skolu, bet 1958. gadā par Valmieras 3. vidusskolu, 1960. gadā par Valmieras 1. astoņgadīgo skolu, 1977. gadā par Valmieras 5. vidusskolu.
2001. gadā uzcēla jaunu korpusu mazo klašu skolēniem un pilnībā rekonstruēja sporta zāli.
29. janvāris

29. janvāris ir gada 29. diena pēc Gregora kalendāra. Līdz gada beigām ir atlikušas 336 dienas (337 garajā gadā).

Vārda dienas

Aivars, Valērijs
Jānis Kārkliņš (tautsaimnieks)

Dzīves gājums

Dzimis 1877. gada 21. septembrī Rembates pagasta lauksaimnieka Indriķa Kārkliņa un Mades (dzim. Krastiņas) ģimenē. Mācījies Lielvārdes draudzes skolā, pēc tam kā eksterns beidzis Jelgavas reālskolu. 1907. gadā pabeidzis Rīgas Politehniskā institūta Tirdzniecības fakultāti. Strādājis par skolotāju Suntažos, no 1908. līdz 1909. gadam - Jēkabpils tirdzniecības skolā, no 1909. līdz 1917. gadam - Jēkabpils tirdzniecības skolas pārzinis.
Pirmā pasaules kara laikā no 1916. līdz 1918. gadam Viskrievijas bēgļu palīdzības komitejas komerczinātņu kursu vadītājs.
Latvijas Tautas padomes loceklis (1918—1920). Pēc tam Latvijas Tirdzniecības un rūpniecības ministrijas Vispārīgā departamenta direktors. No 1919. gada Latvijas Universitātē, tās Tautsaimniecības un tiesību zinātņu fakultātes Tautsaimniecības nodaļas dibinātājs, docents, dekāns. 1936. gadā ieguvis ekonomikas doktora grādu, ievēlēts par profesoru. Kuģniecības sabiedrības "Katvaldis" direktors (1930—1940). Latvijas Tautsaimniecības biedrības priekšsēdētājs, Latvijas Akciju bankas valdes priekšsēdētājs, Tautsaimniecības kameras loceklis (1935—1940)
1944. gadā devies bēgļu gaitās uz Vāciju, tur organizējis un vadījis Baltijas Univesitātes Tautsaimniecības fakultāti Hamburgā un studiju centru Pinebergā (1946—1948). 1949. gadā izceļojis uz ASV. Dzīvojis un miris 1955. gada 22. jūnijā Olbani, 2004. gadā pārapbedīts Rīgas Meža kapos.
1930. gada FIFA Pasaules kauss

Turnīra gaita

Turnīrā piedalījās 13 komandas, kas tika sadalītas 4 grupās. 1 grupā bija 4 komandas, bet atlikušajās 3 grupās — pa 3 komandām. Katras grupas spēcīgākā komanda iekļuva pusfinālā. Šajā čempionātā piedalījās tikai 4 Eiropas komandas, kas izskaidrojams ar grūto un tālo ceļu līdz Urugvajai, savukārt Dienvidameriku pārstāvēja veselas 7 komandas.
1. grupā pārliecinoši uzvarēja Argentīna, kas uzvarēja visās 3 apakšgrupas spēlēs, 2. grupā Brazīliju un Bolīviju pieveica Dienvidslāvijas izlase, kas kā vienīgā no Eiropas komandām iekļuva pusfinālā. 3. grupā visus uzvarēja turnīra rīkotājvalsts Urugvajas pārstāvji, savukārt 4. grupā pretiniekiem nekādas cerības neatstāja ASV izlase.
Pusfinālos neradās nekādas šaubas par Dienvidamerikas komandu pārākumu: abas spēles noslēdzās ar rezultātu 6-1, Argentīnai sagraujot ASV izlasi, bet Urugvajai - dienvidslāvus. Šis bija vienīgais Pasaules kausa finālturnīrs, kurā nenotika spēle par 3. vietu.
Finālā tikās divu kaimiņvalstu Argentīnas un Urugvajas izlases. Pēc pirmā puslaika argentīnieši bija vadībā ar 2-1, taču Urugvaja spēja gūt 3 bezatbildes vārtus, spēlē uzvarot ar 4-2. Urugvajas izlase kļuva par pirmajiem Pasaules čempioniem futbolā un saņēma Žila Rimē kausu.
Dabasgāze

Dabasgāze ir no ogļūdeņražiem sastāvoša gāze, kas veidojusies un uzkrājusies Zemes garozā. Tās galvenā sastāvdaļa ir metāns un 0—20 % citi ogļūdeņraži. Dabasgāze ir viena no galvenajām tautsaimniecībā izmantojamām deggāzēm.
Vairums dabasgāzes ir veidojusies divos mehānismos: biogēnajā un termogēnajā. Biogēnajā procesā gāzi izdala mikroorganismi purvos, organismu atlieku sakopojumos, seklos nogulumos. Dziļāk Zemes dzīlēs pie augstākas temperatūras un spiediena gāze termogēnajā procesā veidojas no nogulumos esošām organismu atliekām.
Pirms dabasgāzi nogādā patērētājiem, to parasti attīra, atstājot pamatā tikai metānu. Metāns ir gāze bez smaržas un krāsas. Lai vieglāk būtu noteikt noplūdes, dabasgāzei pievieno odorantus, kuriem ir spēcīga smaka.
Dabasgāzei, salīdzinot ar citiem kurināmā veidiem, priekšrocība ir samērā zemā cena un tas, ka to sadedzinot, nerodas gandrīz nekādi izmeši. Tai sadegot, izdalās gandrīz tikai oglekļa dioksīds un tvana gāze. Dabasgāzes 1 m³ siltumspēja ir aptuveni 35 600 kJ.
Dabasgāzi plaši izmanto ķīmiskajā rūpniecībā. No metāna iegūst etilēnu un acetilēnu, kurus tālāk izmanto dažādu produktu ražošanai. Tāpat metānu izmanto ūdeņraža rūpnieciskai ieguvei.
Jēkabpils baptistu draudzes baznīca

Vēsture

Dievnama celtniecība iesākta draudzes mācītāja Jēkaba Dubelzara darbības laikā, 1929. gadā iepriekš nodegušā koka draudzes nama vietā un jau 1930. gada decembrī tā tiek pabeigta un notiek pirmais dievkalpojums. Padomju režīma laikā, 1969. gadā baznīcas ēkai Komunālā uzņēmuma kombināta strādnieki vardarbīgi noņem krustu un nojauc tornīti, kas tiek darīts ar Jēkabpils rajona un pilsētas vadības pavēli "Saskaņā ar Jēkabpils pilsētas rekonstrukcijas un Sarkanarmijas laukuma pārveidošanas plānu, izvirzās jautājums par Baptistu baznīcas pieskaņošanu kopējam arhitektoniskajam laukuma veidojumam. Sakarā ar to iespējami daži pārkārtojumi ārējā izskatā". Faktiski tas tika veikts vienas fotogrāfijas dēļ, kurā bija nofotografēts iepretim baznīcai laukumā atrodošais Josifa Staļina piemineklis tādā rakursā, ka izskatījās it kā viņš izstieptā rokā turētu baznīcas krustu. Tautas garīgās atmodas laikā, 1991. gadā mācītāja Gunāra Baumaņa laikā dievnams tiek atkal sakārtots, atjaunojot kā krustu, tā arī torni.

Draudze

Draudzes veidošanās saistīta ar Jēkabpils lielo ugunsgrēku 1880. gadā, pēc kura uz pilsētu tiek aicināti namdari no tuvākas un tālākas apkārtnes. Šeit ierodas arī namdari Fritsons un Lapkovskis ar savām ģimenēm no Jaunjelgavas. Viņu sievas Made un Anna jau ir iepriekš apmeklējušas baptistu draudzes sapulces, tāpēc arī Jēkabpilī aktīvi iesaistās sarunās par garīgajiem jautājumiem un kļūst par pirmajām baptistu draudzes māsām Jēkabpilī. Savukārt, P.Šausis un Jānis Saulītis ir pirmie brāļi baptistu draudzē šajā pilsētā. 1881. gada 17. jūnija (pēc vecā stila) agrā rītā Daugavā pie Trešās jeb Krusta salas norisinās pirmā Bībelīgā pagremde, kristījot jaunās ticības astoņus piekritējus, kuru pulciņš drīz vien palielinās un sāk saukties par baptistu draudzi. Jau pēc pāris gadiem sāk darbību svētdienas skola bērniem un draudzes koris. Par diakoniem tiek apstiprināti Jānis Brūveris un Jānis Saulītis. Draudzes telpas vairākkārt ir mainītas un atradušās Lielajā, Smilšu un Kalna ielās. 1909. gadā draudze nopērk tagadējo zemes gabalu ar koka namiņu, kurš nodeg Pirmā Pasaules kara laikā, un sāk tajā darboties. 1911. gadā notiek vairākas kristības Daugavā, pretim Dambja ielai.1920.-1921. gados draudze saņem no ASV ziedojumus, kuri tiek sadalīti draudzes trūkumcietēju starpā, bet telpas draudzes vajadzībām tiek izīrētas Dārza ielā. Lielu ieguldījumu draudzes dzīvē ir devis mācītājs Kārlis Lāceklis, kurš vēlākos gados kļūst par Latvijas Baptistu draudžu bīskapu, jo ir spējis 1930. gados apvienot Jēkabpils un Krustpils draudzi.
1996. gadā draudze sāk būvēt svētdienas skolas jauno ēku, kas vēlāk arī tiek uzbūvēta. 2003. gadā tika uzbūvēts arī Lūgšanu nams, kurā notiek dievkalpojumi baptistu krievu draudzei. Adrese: Brīvības iela 199. Nama arhitekte Milaida Druviņa. Pašlaik draudzē aktīvi darbojas koris, jauniešu pulciņš un svētdienas skola. Jēkabpils baptistu draudze neiesaistās jaunajos garīgajos strāvojumos un akcentē baptistu klasisko atziņu mācību.
Pungi

Konstrukcija

Pungi tradicionāli tiek gatavots no izžāvēta pudeļveida ķirbja, atsevišķos gadījumos arī no koka. Estētiskos nolūkos ķirbja kakliņu bieži mēdz izgrebt. Ķirbja lejasdaļā ar bišu vasku piestiprinātas divas niedru vai bambusa caurulītes (jivala). Vienai no tām ir septiņi caurumiņi, šeit tiek spēlēta pamatmelodija. Otru caurulīti izmanto zemu, dūcošu burdona skaņu radīšanai.

Lietošana

Indijā mūzika bieži tiek izmantota reliģiskajos rituālos — mantrās. Pungi, iespējams, ir viens no daudzajiem veidiem šo mantru skaņu radīšanai.
Roberts Mugabe

Biogrāfija

Dzimis 1924. gada 21. februārī netālu no Harares (toreiz Solsberija), Zimbabvē (toreiz Dienvidrodēzija). Viņš guva katolisku audzināšanu, mācoties jezuītu skolās. Mugabe studēja dažādās Āfrikas universitātēs, kur iepazinās ar vairākiem nākamajiem Āfrikas antikoloniālisma kustības līderiem — Džūljusu Njereri, nākamo Tanzānijas prezidentu, Robertu Sabukvi, Panāfrikas kongresa dibinātāju, Kenetu Kaundi, nākamo Zambijas prezidentu. Pēc mācībām Mugabe strādāja par pasniedzēju Akrā.
1960. gadā kā pārliecināts marksists Mugabe atgriezās Dienvidrodēzijā un bija viens no ZAPU dibinātājiem. Tā kā ZAPU cīnījās pret balto mazākuma varu Rodēzijā, Iena Smita valdība to 1962. gadā aizliedza. Kad vēlāk tajā pašā gadā ZAPU sašķēlās divās organizācijās pēc etniskās piederības (ZAPU — matabelu kustība, un ZANU — šonu kustība), Mugabe pieslējās ZANU. 1980. gada vēlēšanas Rodēzijā Mugabe sagaidīja kā ZANU līderis. Pēc ZANU uzvaras šajās vēlēšanās, Mugabe kļuva par Zimbabves pirmo premjerministru. Drīz pēc tam izraisījās zemas intensitātes pilsoņu karš starp abām atbrīvošanās kustībām, saukts par Gukurahundi. Tas beidzās 1988. gadā ar vienotas partijas — ZANU-PF nodibināšanu, kas ir valdošā partija Zimbabvē arī pašlaik. 1987. gadā premjerministra amats tika likvidēts, un Mugabe kļuva par prezidentu. Viņš tika atkārtoti ievēlēts arī 1990., 1996. un visai pretrunīgi arī 2002. gadā.
2017. gada 14. novembrī Zimbabvē notika apvērsums un Mugabe nonāca mājas arestā. 19. novembrī viņš tika atcelts no ZANU-PF vadītāja amata un 21. novembrī, sākoties impīčmenta procedūrai, atkāpās no prezidenta amata.

Apsūdzības

Viens no vispretrunīgākajiem Mugabes veiktajiem pasākumiem Zimbabvē bija 2000. gadā realizētā zemes reforma, kas likvidēja daudzus balto zemes īpašumus bez kompensāciju izmaksām un saistījās ar tiešām represijām pret baltajiem fermeriem. Tas saasināja attiecības ar Lielbritāniju, kas galu galā noveda pie Zimbabves izstāšanās no Nāciju sadraudzības 2003. gada 8. decembrī. Mugabes režīms tika apsūdzēts cilvēktiesību pārkāpumos attiecībā pret politisko opozīciju, baltajiem fermeriem, matabelu minoritāti un homoseksuāļiem. Starptautiskie novērotāji liecināja, ka 2002.gada vēlēšanas nebija demokrātiskas un godīgas.
You Owe Me One

Dziesmas vēsture

Šī dziesma tika ierakstīta 1982. gada 3. maijā, nepabeigtā devītā studijas albuma (kļūdaini zināms arī kā Opus 10) pirmajā ierakstu sesijā. Singls tika ierakstīts kopā ar divām citām dziesmām — Just Like That un I Am the City, kas netika izdotas līdz pat 1990. gadiem (Just Like That tika izdots tikai daļēji — tikai kā fragments no Thank You For the Music dziesmu salikuma).

Dziesmas popularitāte

Līdz ar ABBA popularitātes norietu 1982. gadā, viņu beidzamie singli neieguva tādu popularitāti valstu dziesmu topos, kā grupas darbības vidusdaļā. You Owe Me One neieguva panākumus singlu topos. Pēc Bjērna un Benni aicinājuma dziesma netika iekļauta 2001. gada The Visitors atkalizdevumā. Par šīs rīcības iemeslu tiek uzskatīta dziesmas autoru nepatika pret You Owe Me One.
Pāvesta Franciska vizīte Baltijas valstīs

Lietuva

Lietuvā pāvests apmeklēja Viļņu un Kauņu.
Pāvests Francisks ieradās Lietuvas galvaspilsētas lidostā 22. septembrī, viņu sagaidīja Lietuvas prezidente Daļa Grībauskaite un citi politiskie un civilie pārstāvji. Vēlāk viņš teica runu Simona Daukanta laukumā pie prezidenta pils, kur atzīmēja, ka gan nacistu, gan padomju okupācijas šai valstī novājinājušas reliģisko toleranci un godināja okupāciju upuru piemiņu. Viņš arī aicināja uz vienotību starp valstī mītošajiem katoļiem, luterāņiem un pareizticīgajiem. Pāvests arī apmeklēja Viļņas Žēlsirdības Dievmātes sanktuāriju Aušras vārtu kapelā un noturēja tur aizlūgumu. 23. septembrī viņš apmeklēja Lietuvas otro lielāko pilsētu Kauņu. Vadot misi pilsētas Santakas parkā aptuveni 100 000 cilvēku auditorijai, pāvests godināja 1941.-1944. gadā nacistu okupācijas laikā cietušos ebrejus. Pāvests runāja par Lietuvas holokausta piemiņas dienu un nosodīja antisemītismu, kas veicinājis holokausta propagandu. Pāvests arī godināja lietuviešus, kuri tika deportēti uz Sibīrijas nometnēm vai spīdzināti un apspiesti piecās padomju okupācijas desmitgadēs. Vēlāk viņš atgriezās Viļņā, lai noturētu lūgšanu Viļņas geto holokausta memoriālā. Pēc tam pāvests apmeklēja Viļņas Okupācijas un brīvības cīņu muzeju, kas glabā priekšmetus un dokumentus, kuri detalizēti raksturo padomju okupācijas vēsturi Lietuvā. Šis muzejs atrodas ēkā, kas kādreiz kalpoja kā galvenā mītne padomju VDK vietējai nodaļai. Viņš arī teica runu laukumā pie ēkas, lai slavētu lietuviešus, kas cēlušies aizstāvēt savu ticību, un raksturoja valsti kā potenciālu "cerības bāku".

Latvija

24. septembrī pāvests Francisks ieradās Latvijas galvaspilsētas lidostā. Pēc ierašanās viņš tikās ar Latvijas prezidentu Raimondu Vējoni un abi divi devās uz prezidenta pili. Atzīmējot Latvijas neatkarības 100. gadadienu, pāvests nolika ziedus pie Brīvības pieminekļa. Rīgas Domā viņš pievienojās ekumeniskajai lūgšanai. Pēc tam viņš apmeklēja Rīgas Svētā Jēkaba katedrāli, kur izteica atzinību par ticības saglabāšanu abu okupāciju laikā. Viņš atkārtoja šo vēstījumu homīlijā Aglonas bazilikā, kas tiek uzskatīta par Latvijas nozīmīgāko katoļu svētnīcu, kā arī kritizēja izolacionismu.

Igaunija

25. septembrī pāvests Francisks pabeidza savu četru dienu ceļojumu pa Baltijas valstīm, apmeklējot Igauniju. Viņš ieradās Tallinas galvaspilsētas lidostā. Pāvests Francisks tikās ar Igaunijas prezidenti Kersti Kaljulaidu, un abi devās uz Kadriorgas pili, kur pāvests uzrunāja valsts amatpersonas, diplomātisko korpusu un sabiedrības pārstāvjus. Igaunijā viņš pirmoreiz atzina, ka seksuālās izmantošanas skandāli ir sabojājuši baznīcas reputāciju. Vinš tikās ar dažādu konfesiju jauniešiem Sv. Karola luterāņu baznīcā Tallinā.
Pirms aizlidošanas no Igaunijas pāvests rīkoja Svēto misi Tallinas Brīvības (Vabaduzes) laukumā, kurā piedalījās vairāk nekā 10 000 cilvēku.
Mālupes pagasts

Daba

Atrodas Austrumlatvijas zemienes Adzeles pacēlumā. Augstākā vieta atrodas pagasta dienvidaustrumu daļā (149,3 m vjl).

Upes

Pededze, Igrīve, Mālupe, Vērtupīte, Sita

Ezeri

Grundu ezers (48,9 ha)

Purvi

daļa no Silguldas purva (kopplatība - 851 ha), Ķikšu purvs (lielākā daļa), Lielais purvs (daļa), Grundu purvs

Vēsture

Pēc 1920. gada agrārās reformas Mālupes muižu 1131 ha platībā sadalīja 88 vienībās, bijušajā kungu mājā iekārtoja pagasta valdi. Ērmaņu muižu 314 ha platībā sadalīja 145 vienībās.
1935. gadā Valkas apriņķa Mālupes pagasta platība bija 174,53 km² un tajā dzīvoja 2481 iedzīvotājs. 
1945. gadā pagastā izveidoja Malienas un Mālupes ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Mālupes ciems ietilpis Alūksnes apriņķī (1946-1949) un Alūksnes (1949-1962; pēc 1967. gada) un Gulbenes (1962-1967) rajonos. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Mālupes pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Alūksnes novadā.

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas ir Mālupe (pagasta centrs), Alodzene, Sofikalns.
Lokarno starptautiskais kinofestivāls

Lokarno starptautiskais kinofestivāls (itāļu: Festival del film Locarno) ir ikgadējs starptautisks kinofestivāls, kas kopš 1946. gada katru augustu norisinās Lokarno, Šveicē. Festivālā izrādītās filmas sacenšas par galveno balvu - Zelta leopardu. Uzvarētāju izvēlas profesionāla žūrija.
Festivāls pievērš īpašu uzmanību jaunu talantu atklāšanai, tādēļ speciāla konkursa skate veltīta tiem autoriem, kuri vēl darbojas īsfilmu jomā. Programmā iekļauti gan starptautiski atpazīstamu, gan mazāk zināmu režisoru darbi – dokumentālās filmas un spēlfilmas, kā arī eksperimentāls kino, kurās vērojama abu žanru apvienošanās.
2006. gadā kinofestivāla konkursa skatē Cineastes du present (Mūsdienu filmu veidotāji) bija iekļauta latviešu režisores Lailas Pakalniņas filma "Ķīlnieks". 2008. gadā festivāla programmā tika iekļauta Pakaliņas spēles īsfilma "Akmeņi" un kopā ar Māri Maskalānu veidotā dokumentālā filma "Par dzimtenīti".