Vilnis Titāns

Biogrāfija

Vilnis Titāns dzimis Limbažos mežsarga ģimenē. Mācījies Viļķenes pamatskolā. Apmeklējis Latvijas Republikas arodbiedrību padomes Kultūras nama tēlniecības studiju (vad. L. Dzeguze) un LVMA vakara sagatavošanas kursus (1967). Beidzis Latvijas Mākslas akadēmijas Tēlniecības nodaļu (1974); diplomdarbs — "Cilvēks un kosmoss" (vad. E. Melderis). Carnikavas astoņgadīgās skolas zīmēšanas skolotājs (1974 — 1977), Mākslas muzeju un izstāžu apvienotā direkcijas (MMIAD), T. Zaļkalna memoriālā muzeja restaurators (1977 — 1981), Mākslas fonda (MF) Tēlniecības nama izstāžu zāles vadītājs (1981—1985). Izstādēs piedalās kopš 1977. gada. Mākslinieku savienības biedrs kopš 1983. gada. 
Strādājis stājtēlniecībā, memoriālajā un monumentālajā tēlniecībā, medaļu mākslā. Darbi izpildīti galvenokārt granītā, arī bronzā, kokā. Titāna tēlniecībai raksturīga konstruktīva stilistiskā ievirze. Daiļradi ietekmējusi arī tautas māksla un latvju raksti. Kompozīcijās izmantotas ģeometrizētas dabas formas, kas reizēm papildinātas ar tautas rakstiem. Darbiem dekorativitāti piešķir arī akmens virsmas kaluma faktūras, akmens un bronzas materiāla apvienojums. Nozīmīgākie darbi: "Tautasdziesma" (1978), "Austras koks" (1982), "Jumis", "Saules pulkstenis" (abi 1983), cikls "Ceļa stabiņi" (1985), triptihs "Leģenda par karu" (1987). 
Titāns darbojies Imanta Ziedoņa vadītajā dižkoku atbrīvotāju grupā (kopš 1977); Latvijas kultūrvēsturiskajās vietās un pie dižkokiem novietojis akmeņus ar iekaltām zīmēm un uzrakstiem, veidojis akmeņu krāvumus (K. Baronam veltītā vietvārdu zīme — Valpenes piramīda netālu no Dundagas. Aktīvi darbojies Kultūras Fonda Daugavas programmas realizēšanā (80. gadu 2. puse — 90. gadi). Tās ietvaros uzstādījis desmit granīta zīmes ("Robežkrogs" un "Dīriķupīte" Birzgalē, piemiņas akmens Daugavas plostniekiem Dunavā, visas 1991. g. u.c.). 
Projekta "Saules tilts pāri līcim" ietvaros veidojis koka zīmi "Zilā Saule" Kolkā, granīta "Uguns zīmi" Roņu salā un granīta zīmi "Baltā saule" Ainažos (visas 1996 — 1998). Pēc projekta "Latvija saules zīmē" uzstādījis četras granīta zīmes Latvijas tālākajos ģeogrāfiskajos punktos: "Austras koks" Pasienes pagastā, "Zaļais stars" Nīcas pagastā, "Baltās naktis" Ipiķu pagastā un "Saules puķe" Demenes pagastā (visas 1998 — 1999). Darinājis kapa pieminekļus (O. Rivaram — 1977, arhitektam M. Hristovam — 1985., abi Rīgā, Meža kapos, Neredzīgajam Indriķim Liepājas rajona Lažas pagasta kapos, 1988. u.c.) Veidojis pieminekli rakstniekam Sudrabu Edžum memoriālajā muzejā Siliņos Meņģelē (1986., arhitekts A. Vītols), komponistam, Latvijas himnas autoram Baumaņu Kārlim, ko atklāja 1988. gada 17. septembrī komponista dzimtajā vietā Viļķenes ciema "Indriķos", dzejniekam Fricim Bārdam Pociema Rumbiņos (1989), kā arī piemiņas zīmes brīvības cīnītājiem Cīravā (1989) un Rojā (1995). Izkalis K. Zemdegas pieminekli "Koklētājs" Talsos (1996. gadā pēc  1939. gada modeļa, kopā ar dēlu J. Titānu, arhitekts A. Lācis). Strādājis medaļu mākslā ("Arhitekts Andris Vītols", 1978; "Jānis Pauļuks", 1983), darinājis plaketes ("Tēlnieks Kārlis Baumanis", 1986). Veidojis dekoratīvo skulptūru — organiskās sintēzes molekulas modeli pie PSRS ZA Bioorganiskās ķīmijas institūta Maskavā (1984).
Personālizstādes Rīgā ("Krustceļā", 1992; 1998), Talsos (1996), Limbažos (1997). Piedalījies grupas izstādēs "Ceļā" (kopā ar dzejnieku J. Baltvilku, fotogrāfu G. Eniņu; kolhoza "Vaidava" prēmija, 1986), Rīgā, Vaidavā (abas 1985), Limbažos, Ventspilī (abas 1986); grupas izstāde Limbažos (1987, kopā ar A. Gulbi, , Z. Dz. Rapu, J. Rapu), Lēdurgā (1988, kopā ar J. Petraškeviču , S. Krastiņu), Kauņā (1989, kopā ar V. Mickeviču, J. A. Sīmani), Rīgā (1993, kopā ar J. Titānu un J. Titānu (1893 — 1952). Piedalījies starptautiskā tēlniecības simpozijā Plovdivā (1980, Bulgārijā), granīta tēlniecības simpozijā Rīgā (1986, "Raiņa motīvs", Tēlnieku parkā pie Mārupītes), starptautiskā koktēlnieku simpozijā "Rīga—Dzegužkalns" (1998, "Pilsētas saule"). Diploms tēlniecības kvadriennālē "Rīga—84" par parka skulptūru "Atklāsme" (1984). Viļķenē veidojis piemiņas zīmi represijās cietušajiem viļķeniešiem (atklāja pēc tēlnieka nāves 2006. gada 23. augustā pie Viļķenes kultūras nama)
Tēlnieks miris 2006. gada 10. jūnijā, apbedīts Skultē. Dēls Jānis Titāns — gleznotājs.