google/wiki40b huggingface dataset:
Oļegs Pavlovs

Dzīvesgājums

Dzimis 1931. gadā Valkas apriņķa Jaunlaicenes pagastā telefonista Nikolaja Pavlova un viņa sievas Irēnas, dzimušas Slaucītājas, ģimenē. Viņa vectēvs bija Majora pirmās pakāpes pamatskolas pārzinis Jānis Slaucītājs, mātes brāļi zinātnieki Sergejs Slaucītājs un Leonīds Slaucītājs. Bērnībā dzīvoja vectēva mājās „Saulgožos”.
Pēc Otrā pasaules kara mācījās Cēsu Skolotāju institūtā (1945—1951) un 1951. gadā sāka strādāt par Apes vidusskolas skolotāju. No 1951. gada līdz 1954. gadam izgāja obligāto militāro dienestu Padomju armijā. No 1954. gada līdz 1961. gadam bija Cēsu rajona Kultūras nama direktors, līdztekus mācījās A. Kalniņa Cēsu mūzikas vidusskolas kordiriģentu nodaļā. Studēja latviešu valodu un literatūru LVU Vēstures un filoloģijas fakultātē (1958—1962), pēc tam studēja LVU filozofijas aspirantūrā (1968—1971).
No 1971. gada līdz 1973. gadam bija Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas pasniedzējs, no 1973. gada līdz 1990. gadam Jāzepa Vītola Latvijas Mūzikas akadēmijas katedras vadītājs un docents.
Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas bija Latvijas Universitātes Skolvadības katedras docents (1990—1993), Latvijas Nacionālā aizsardzības akadēmijas profesors (1993—2003), Rīgas Pedagoģijas un izglītības vadības akadēmijas Vispārējās pegadoģijas katedras docents (1999—2010) un RPIVA Pedagoģijas zinātniskā institūta pētnieks (2007—2010).
Valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Ozolnieku novadā

Šajā lapā apkopoti valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Ozolnieku novadā.
 Kultūras pieminekļu karte
Šis saraksts tiek veidots no Vikidatiem, to periodiski atjaunina bots.
Kalkulators

Kalkulators (latīņu: calculator, no calculare — 'rēķināt') ir mazgabarīta elektroniska ierīce aritmētisku darbību izpildei ar tastatūru ievadītiem skaitļiem. Rezultātus un starprezultātus kalkulators izvada, izmantojot gaismas diožu vai šķidro kristālu indikatorus. Kalkulatorus darbina baterijas vai saules baterijas. Pēdējā laikā kalkulatorus ražo komplektā ar mazgabarīta printeriem un atmiņas moduļiem, kuros iekļautas dažādas specializētas programmas.
Kalkulatoru priekšteči ir dažādas mehāniskas skaitļošanas ierīces un aritmometri.
Pirms elektronisko kalkulatoru parādīšanās par kalkulatoru sauca cilvēku, kas veica aprēķinus.
Mārcis Liors Skadmanis

Profesionālā darbība

Mārcis ieguva Biznesa augstskolas "Turība" tiesību zinātnes bakalaura grādu 2008.gadā un maģistra grādu 2009.gadā. 2017.gadā viņš ieguva Oksfordas Universitātes diplomu Sociālā uzņēmējdarbībā.
No 2008.gada - 2011.gadam viņš strādāja Latvijas un Lielbritānijas advokātu birojos, praktizējoties starptautiskajās uzņēmējdarbības un Lielbritānijas tiesībās. Savukārt, uzņēmējdarbības pieredzi ieguva Izraēlas un Dānijas uzņēmumos. 2010. gada 13. oktobrī viņš līdzdibināja Latvijas-Lielbritānijas Tirdzniecības kameru.
No 2013. gada līdz šai dienai Mārcis ir Izraēlas uzņēmuma "Silver Net Financial Systems" valdes loceklis, kas ir viens no galvenajiem Informācijas tehnoloģijas uzņēmumiem finanšu pārvaldīšanas programmatūras izstrādē Izraēlā. 2017.gadā Mārcis tika uzaicināts kļūt par Omānas Al Busaidi karaliskās ģimenes locekļa padomdevēju uzņēmējdarbības un inovācijas jautājumos Londonā.

Filantropija

2018. gadā ASV reitingu aģentūra „PeopleMaven” ierindoja Mārci starp starptautiskā topa “Filantropi jaunāki par 40” (angliski: Philanthropists under 40) 2018  reitingu sarakstā, kuru sarakstā ir ierindotas tādas pazīstamas personas kā kanādiešu dziedātāja Avrila Laviņa (Avril Lavigne), brazīliešu modele un kinoaktrise Žizele Bundhena (Gisele Bündchen) u.c.
Mārcis starptautiskā sabiedrībā ir pazīstams ar tā atbalstu nevalstisko organizāciju sektoram, piemēram, Pakistānas NVO vides stiprināšanā. 
2018. gadā Mārcis parakstīja Taidžunas (angliski: Taichung) “GNP” deklarāciju pēc Taidžunas pilsētas (Taivāna, Ķīnas Republika) domes vadības ielūguma. NVO (nevalstisko organizāciju) sektors ir viens no Taidžunas svarīgākajiem attīstības sektoriem. Taidžunas pilsētas domes vadība pateicās Mārcim par viņa ieguldījumu starptautiskā NVO sektora attīstībā.

Sabiedriskā darbība

2007. gadā Mārcis saņēma Latvijas integrācijas fonda balvu "Par ieguldījumu vienādu iespēju sabiedrības veicināšanā", kļūstot par jaunāko apbalvoto personu "Sabiedrības Vienotības balvas" vēsturē. Balva tika piešķirta par Skadmaņa sabiedrisko projektu "Rīgas geto — mājas pēc 60 gadiem", projektu Mārcis realizēja kopā ar Holokausta pētnieci Tamāru Zitceri. Projekts guva starptautisku rezonansi, uzdrīkstoties atvērt Latvijas vēstures dažādi interpretēto laika posmu, vienlaicīgi pierādot, ka izglītošanās iespējām nav robežu. 2015. gadā Skadmaņa pēcvārds tika iekļauts Frīdas Mihelsones (Angļu: Frida Michelson) biogrāfiskajā liecību grāmatā "Es izdzīvoju Rumbulā".

Piemiņa

2013. gada decembrī Latvijas Valsts prezidents Andris Bērziņš ielūdza Mārci un viņa jaunāko māsu Andu Skadmani tikties Melngalvju namā, lai saņemtu atļauju izmantot Dainas Skadmanes "Vēja egles" skici valsts prezidenta Ziemassvētku apsveikumu kartītē. Valsts prezidenta Andra Bērziņa apsveikums Ziemassvētkos tika izsūtīts citu valstu vadītājiem un Latvijas sabiedrotajiem. Papildus Mārcis uzpasēja, lai Rīgas dome un citas saistītās iestādes izvietotu "Vēja egli" Rīgā, Kronvalda parkā. 2018. gada janvārī Rietumu bankā tika rīkota Dainas Skadmanes piemiņu izstāde "Ceļojums Dainas Skadmanes mākslas pasaulē".
4z. autobusu maršruts (Rīga)

Maršruts

Virzienā Abrenes iela — Zolitūde autobusi kursē pa šādām ielām: Abrenes iela, Dzirnavu iela, Satekles iela, Marijas iela, 13. janvāra iela, 11. novembra krastmala, Akmens tilts, Uzvaras bulvāris, Bāriņu iela, Nometņu iela, Lapu iela, Melnsila iela, Vīlipa iela, Dzirciema iela, Jūrmalas gatve, Anniņmuižas bulvāris, Kleistu iela, Kurzemes prospekts, Zolitūdes iela, Gramzdas iela, Anniņmuižas iela un Rostokas iela.
Virzienā Zolitūde — Abrenes iela autobusi kursē pa šādām ielām: Rostokas iela, Anniņmuižas iela, Gramzdas iela, Zolitūdes iela, Kurzemes prospekts, Kleistu iela, Anniņmuižas bulvāris, Jūrmalas gatve, Dzirciema iela, Vīlipa iela, Melnsila iela, Lapu iela, Nometņu iela, Bāriņu iela, Uzvaras bulvāris, Akmens tilts, 11. novembra krastmala, 13. janvāra iela, Marijas iela, Satekles iela, Dzirnavu iela, Abrenes iela un Skrindu iela.
Vitālijs Rubenis

Biogrāfija

Rubenis dzimis 1914. gada 26. februārī (13. februārī pēc vecā stila) Maskavā. 1934. gadā pabeidzis tehnikumu, līdz 1941. gadam strādājis par agronomu. No 1947. līdz 1948. gadam bijis LK(b)P Daugavpils apriņķa komitejas otrais sekretārs. 1952. gadā tika iecelts par LPSR MP priekšsēdētāja vietnieku kolhozu lietās. 1954. gadā paaugstināts par PSRS sagādes ministra vietnieku Latvijas PSR.
1961. gadā kļuvis par LPSR TKP/MP priekšsēdētāja vietnieku, bet 1962. gada 23. aprīlī kļuva par Latvijas PSR Ministru padomes priekšsēdētāju. 1970. gada 5. maijā šo amatu pametis, lai kļūtu par Latvijas PSR Augstākās Padomes Prezidija priekšsēdētāju. 1974. gadā jūlijā kļuva par PSRS Augstākās padomes Tautību padomes priekšsēdētāju, amatā bijis līdz 1984. gada 11. aprīlim.
Kopš 1966. gada PSKP CK locekļa kandidāts. Ieguvis 3 Ļeņina ordeņus. Miris 1994. gada 2. janvārī. Apglabāts Trojekurovas kapsētā Maskavā.
Svēti, Dievs, šo zemi dzimto

Svēti, Dievs, šo zemi dzimto ir Jāzepa Vītola kora dziesma ar Luda Bērziņa dzejoļa vārdiem, kas atskaņota Devītajos latvju vispārējos dziesmu svētkos 1938. gadā.

Dziesmas raksturojums

Dziesma komponēta 1920. gadā Baumaņu Kārļa pieminekļa atklāšanas svinībām kā "Tautas himnas autora piemiņai", vēlāk kļuva pazīstama ar nosaukumu "Svētī, Dievs, šo zemi dzimto". 
Kā īpašai reizei veidotā himniskā darbā, tajā gan nesaklausām dziļāku mūzisku inspirāciju, taču citādi tā uzrakstīta veikli un arī koriski skanīga. Mūs var pārsteigt arī šīs dziesmas vienkāršās, gandrīz viscaur diatoniskās harmonijas, kurās dominē skaidrs do mažors, ko tikai vietumis nomaina pāra novirzieni pirmās radniecības toņkārtās.
Tāpat formā "Svētī, Dievs, šo zemi dzimto" ir visai vienkāršs darbs, kā pamatā ir ritmiski zīmīgs, markants motīvs, un tieši šis dzīvais ritmiskais pamattonis ir tas, kas uztur klausītāju interesi no sākuma taktīm līdz pat pēdējai kadencai.
Uroleucon eumadiae

Bezspārnu dzīvdzemdējošās mātītes

Uroleucon eumadiae ir spilgti zaļas. Laboratoriski attīrītiem īpatņiem galva pelēcīga, ūsu I un II segmenti ir tumši, pārējā ūsu daļa (izņemot III segmenta bazālo daļu) ir gandrīz melna. Rostrums ir līdzīgā krāsā kā I un II ūsu segmenti, tikai apikālais rostruma segments ir brūns vai gandrīz melns. Torakss ir pelēcīgs. Kājas gūžas segments (latīņu: coxa) un trohanters ir pelēcīgi, atliekošā daļa tumši brūna; tibija ir dūmu krāsā, kas pakāpeniski kļūst tumšāka virzienā uz distālo virsotni; tarsi līdzīgā krāsā kā tibijas galotne un ūsu flagellums. Vēders ir pelēcīgs ar brūnu peritrēmu. Dorsums ir ar skaidri redzamiem sklerītiem, kur uz pamatnēm ir spalviņas, kas ir no tumši pelēcīgas krāsas līdz caurspīdīgai. Sifunkuli (latīņu: siphunculi) galvenokārt ir nedaudz pelēcīgi ar tumšākiem galiem; dažiem īpatņiem sifunkuli ir gaiši brūni, virzienā uz galotni kļūstot aizvien tumšāk brūni vai pilnībā tumši brūni. Kauda un anālā plātne ir pelēcīgi tumši un ģenitālā plātne ir vairāk pelēka.
Galva ir gluda; ar attīstītām ūsu caurulītēm, caurulītes ir diverģējošas, aptuveni tikpat garas kā divas trešdaļas no I ūsu segmenta garuma; vidējā priekšējā caurulīte ir maza. Galvas spalviņu galotnes nav skaidras. I ūsu segments ir gluds; bāli zvīņains uz II segmenta, III segments bez zvīņām zonā apkārt sekundārajam rinārijam; IV segments vāji zvīņains uz pamatnes; V un VI segmenti ir izteiktāk zvīņaini nekā IV segmenta pamatne.

Dzīvdzemdējošās spārnainās mātītes

Attīrītas dzīvdzemdējošās spārnainās mātītes atšķiras no bezspārnu mātītēm ar pelēcīgi brūnu galvu un toraksu. Vēders ir pelēcīgs, izņemot gaiši brūnus marginālus sklerītus.

Ekoloģija

Uroleucon eumadiae attīstās un barojas uz Madia chilensis un Madia sativa. Dzīvo kolonijās uz ziedkopas un stumbra, kā arī uz lipīgās pieziedlapas ziedošiem augiem.
UNESCO Pasaules mantojuma objekts

UNESCO Pasaules mantojuma objekts ir noteikta vieta (piemēram, mežs, kalns, baznīca, pilsēta), kas nominēts un oficiāli iekļauts Pasaules mantojuma sarakstā, kuru administrē Apvienoto Nāciju Izglītības, zinātnes un kultūras organizācijas (UNESCO) Pasaules mantojuma komiteja. Pasaules mantojuma komitejā tiek iekļauti 21 valsts pārstāvji, kurus uz noteiktu laiku ievēl Konvencijas dalībvalstu Ģenerālajā asamblejā.
Pasaules mantojuma programmas mērķis ir apkopot informāciju un aizsargāt vietas, kam ir īpaši liela kultūras vai dabas vērtība kopējā cilvēces mantojumā. Noteiktos apstākļos mantojumā iekļautie objekti var iegūt finansiālu atbalstu no Pasaules mantojuma fonda.
Pasaules mantojuma programma izveidojās līdz ar Konvenciju par pasaules kultūras un dabas mantojuma aizsardzību, kas tika pieņemta UNESCO Ģenerālajā konferencē 1972. gadā. Konvenciju ratificējušas vairāk kā 180 valstis. Latvija konvenciju ratificēja 1997. gada 17. februārī.
2006. gadā Pasaules mantojuma sarakstā bija iekļauti 830 objekti, tai skaitā 644 kultūras objekti, 162 dabas objekti un 24 jaukti objekti. Šie objekti atrodas 138 valstīs. Katram no objektiem tiek piešķirts noteikts numurs, taču tā kā jauniekļautie objekti nereti iekļauj jau agrāk sarakstā iekļautos objektus, numerācija jau pārsniedz skaitli 1200, kaut gan patiesais objektu skaits ir mazāks. Latviju šajā sarakstā pārstāv Rīgas vēsturiskais centrs un starptautiskais piemineklis — Strūves ģeodēziskais loks.
Katrs no Pasaules mantojuma objektiem ir tās valsts īpašums, kurā šis objekts atrodas, taču tiek pieņamts, ka visas starptautiskās sabiedrības interesēs ir šo objektu saglabāt.

Objekta nominācija

Katrai dalībvalstij ir jāveic savu nozīmīgāko kultūras un dabas objektu inventarizācija, sastādot sākotnējo sarakstu. Pasaules mantojuma sarakstam nevar pieteikt objektu, kurš nav bijis iekļauts sākotnējā sarakstā.
Katra valsts no sākotnējā saraksta nominācijai var piedāvāt atsevišķus objektus, par kuriem tiek sastādīts plašs nominācijas pamatojums un apraksts. Pamatojums tiek sastādīts ar Pasaules mantojuma centra palīdzību, jo tam jābūt pēc iespējas plašākam.
Nominēto objektu aprakstus neatkarīgi izvērtē. Pasaules mantojuma komiteja tiekas reizi gadā un vērtē, vai katru no nominētajiem objektiem iekļaut vai neiekļaut Pasaules mantojuma sarakstā, nereti lūdzot no dalībvalsts papildus informāciju.
Velke Meziržīči

Vēsture

Pilsēta rakstos pirmoreiz minēta 1236. gadā. Tā attīstījās ap gotikas stilā celto pili. Pilsētas tiesības no 1408. gada. Ilgu laiku apdzīvotā vieta atradās Habsburgu impērijas sastāvā. No 1919. gada — Čehoslovākijā. Līdz Otrajam pasaules karam pilsētā eksistēja ebreju kopiena. Kopš 1993. gada — Čehijā.

Ekonomika

Pie pilsētas atrodas dāņu kompānijas NKT Holding kabeļu rūpnīca.
Wild Detroit Gang

Vēsture

Grupu Wild Detroit Gang Jānis Drēģeris un Gunārs Cauņa dibināja 2014. gadā. Toreizējo grupas sastāvu veidoja Jānis Drēģeris, Gunārs Cauņa, Tatjana Nizjuļko un Matīss Uškāns. Sākotnēji grupa paredzēja izpildīt tikai pasaulslaveno grupu hītus. Taču neskatoties uz to, Jānis uzrakstīja pirmo singlu Real Love Blues, kurš bija atzīmējams kā oriģināldziesmu sākums.
2015. gadā grupa izdeva savu pirmo albumu ar nosaukumu “Origins”. Albuma vāciņa autors ir mākslinieks Eduards Pustovoitovs , albumā iekļauta dziesma “Eternal” , kas veltīta Jāņa Drēģera tēvam Aldim Drēģerim. Singlam “Real Love Blues” tika uzfilmēts videoklips , kura operators bija Ivars Utināns. Par grupas bundzinieku kļuva Vladimirs Andrejevs (Kaupo). Kopā ar leģendārās Latvijas grupas "Labvēlīgais Tips" biedru Normundu Jakušonoku uzstājās Latvijas mūzikas un mākslas festivālā Bildes .
2016. gads grupai bija nozīmīgs ar to, ka veiksmīgi sadarbojoties ar Latvijas leģendārās grupas "Līvi" ģitāristu Ainaru Virgu un Krāslavas novada domi, tika realizēts projekts kopējā koncerta iemūžināšanai DVD. Grupa koncertēja VirgaFest 2016, BeerFest 2016, Latvijas 1. rokkafejnīcā (atrodas Reiterna namā), Liepājas "Fontaine Palace", Daugavpils "Artilērijas Pagrabi" un citos dzīvās mūzikas festivālos un klubos. Par grupas bundzinieku kļuva Raitis Gulbis, taču gada otrajā pusē viņa vietu ieņēma Vjačeslavs Timoščuks. Grupas singls “Pagātnes vējā”  veiksmīgi iekļauts Muzikālās Bankas sarakstā un skanēja Latvijas Radio 2 stacijā. Ar singlu “Sun is down” grupa mēģināja iekļūt 2016. gada Eirovīzijas dziesmu konkursa Latvijas nacionālajā atlasē Supernova 2016.
2017. gadā festivālu organizatori grupu pakāpeniski sāka iekļaut kā headline grupu (Krāslavas pilsētas svētki 2017, Ludzā “Klaidoņu dienas 2017”). Grupa piedalījās LīviFest 2017 un uzstājās kopā ar Latvijas rokmūzikas grandiem. 
Pazīstamākās grupas dziesmas ir "Real Love Blues" un "Pagātnes vējā".  
2017.gada beigās grupa paziņoja par savas darbības apturēšanu un jau 2019.gada 27.jūlijā izsludināja koncertu Ludzā, Klaidoņu dienās 2019, kuras sastāvā solo ģitārista lomu ieņēma Ritvars Šreibers un basista lomu - Kristaps Ezeriņš.
Kārlis Irbe (1861—1934)

Dzīvesgājums

Kārlis Irbe dzimis Lielsatiķu “Sīļos” (tagad Brocēnu novada Gaiķu pagastā). Viņa tēvs bija rentnieks Kristaps Irbe, māte — Lavīze (dzim. Dišlere).
Skolojies Gaiķos, Aizputē un Saldū.
No 1881. līdz 1886. gadam studējis Tērbatas Universitātē. 1886. gada 3. decembrī Vecpiebalgā iepazinies ar vēlāko komponistu Emili Melngaili. Bijis aktīvs studentu korporācijas "Lettonia" biedrs. Pēc studijām prakses gadu kalpoja Smiltenes draudzē. Pēc tam uzsāk patstāvīgu kalpošanu, un tika ordinēts Maskavas vācu draudzē. Kad saņēma aicinājumu kalpot Dzērbenes — Drustu draudzē, pieņēma to, un tika apstiprināts 1888. gadā. 1902. gadā tika ievēlēts par Cēsu iecirkņa prāvestu. Politisku apsvērumu dēļ uz laiku tika atstādināts no kalpošanas. Starpposmā apceļoja Eiropu. 1905. gadā pieņēma piedāvājumu strādāt V. Maldoņa vadītajā meiteņu ģimnāzijā.
Pirmā Pasaules kara laikā uzturējās Krievijā un Ukrainā. 1915. gadā kalpoja kā mācītājs Harkovas latviešu (bēgļu) draudzē. 1917. gadā dibināja latviešu Pētera draudzi Maskavā. 1917. gadā uzsāka darbu pie latviešu luteriskās baznīcas izveides. Saņēma Krievijas Pagaidu valdības atļauju, un tika nozīmēts par pirmo konsistorijas prezidentu ar ģenerālsuperintendenta tiesībām.
1920. gadā Kārlis Irbe atgriezās Latvijā. Piedalījās luteriskās baznīcas satversmes izstrādē.
1922. gadā no 21. līdz 24. februārim notika luterāņu 2. Sinode. Šīs sinodes laikā K. Irbi ievēlēja par LELB pirmo bīskapu. Šī paša gada 16. jūlijā Kārli Irbi iesvētīja par bīskapu Zviedrijas arhibīskaps Nātans Sēderblūms.
Kārļa Irbes kalpošanas laikā tika atjaunota karos sapostītā luterāņu baznīca, izveidota un apstiprināta LELB Satversme un Agenda, izdota Dziesmu grāmata, sāka iznākt LELB Baznīcas kalendārs. Kārlis Irbe apbalvots ar Triju zvaigžņu un Zviedrijas Ziemeļu zvaigznes ordeni.
Nozīmīgākās problēmas K. Irbes kalpošanas laikā bija latviešu un vācbaltu luterāņu savstarpējā neiecietība un pretstāvēšana, Jēkaba baznīcas atdošana katoļiem un Doma baznīcas piederība. 
Irbe aktīvi bet nesekmīgi vērsās pret Doma baznīcas atņemšanu vācu draudzei. Pēdējā iemesla dēļ 1931. gada 10. novembrī K. Irbe sasauca Ārkārtas Sinodi un nolika pilnvaras.
Mūža pēdējos gadus pavadīja, aktīvi strādājot pie jaunatnes nozares un ārmisijas attīstīšanas, 1931. gadā viņa meita Anna Irbe sāka misijas darbu Britu Indijā.
Miris 1934. gada 23. martā pie sava rakstāmgalda.
Apglabāts Rīgas Meža kapos.
Eduards Andersons (jūrnieks)

Dzīvesgājums

Dzimis 1919. gada 22. oktobrī Ances pagastā. Kopš 1937. gada strādāja par matrozi uz tirdzniecības kuģiem. 1943. gada pavasarī beidza Krišjāņa Valdemāra vārdā nosaukto jūrskolu Rīgā un strādāja uz upes tvaikoņa "Rostoka" par mehāniķi.
Otrā pasaules kara laikā 1943. gada 5. novembrī, lai izvairītos no iesaukšanas latviešu leģionā, no Lielirbes ar zvejnieku laivu aizbēga uz Gotlandi. 1944. gada janvārī viņš ar Leonīda Siliņa starpniecību iesaistījās Latvijas Centrālās padomes organizētajā bēgļu laivu organizēšanā no Kurzemes piekrastes. Eduards Andersons piedalījās daudzos braucienos pāri Baltijas jūrai gan kā sakarnieks, gan kā matrozis.
1945. gada oktobrī viņu arestēja NKVD un 1946. gada 28. augustā Latvijas PSR Iekšlietu ministrijas Kara tribunāls piesprieda viņam nāves sodu.
Nošauts 1947. gadā.
Donavas—Tisas—Donavas kanāls

Donavas—Tisas—Donavas kanāls (serbu: Канал Дунав-Тиса-Дунав) ir kanālu sistēma Vojvodinā Serbijā netālu no Serbijas—Rumānijas robežas. Tas tiek izmantots plūdu kontrolei, meliorācijai, ūdens apgādei, notekūdeņu izsūknēšanai, navigācijai, tūrismam, makšķerēšanai un medībām. Kanālu sistēma ir nosaukta Tisas un Donavas — upju, kuras savieno kanāls — vārdā. Kanāla teritorijas kopējā platība ir aptuveni 12,700 km².
Kanālu sistēmas izveidei tika izrakti vairāki kanāli un arī atjaunoti vairāki senāki kanāli, kopumā izrokot 929 km. Pamata kanālu tīklā ir 51 konstrukcijas — 24 vārti, 16 slūžas, pieci drošības vārti, sešas sūkņu stacijas. Donavas—Tisas—Donavas kanālu sistēmā atrodas 14 kravas kuģu ostas un 180 tilti, no kuriem 84 tika uzcelti sistēmas veidošanas laikā — 62 brauktuvju, 19 dzelzceļa un 3 gājēju tilti. Viena no svarīgākajām struktūrām šajā sistēma ir Tisas dambis netālu no Novi Bečej, kas regulē ūdens režīmu pamata kanālu tīklā.
Brēverni

Brēverni (vācu: Brevern) ir vācbaltiešu dzimta, kas cēlusies no Zviedru Vidzemes un bija ierakstīta Vidzemes bruņniecības matrikulā (1721), Igaunijas bruņniecības matrikulā (1745) un Kurzemes bruņniecības matrikulā (1833). Dzimtas atzari izplatījās arī Krievijā un Vācijā.

Vēsture

Par dzimtas priekšteci uzskata 16. gadsimtā Silēzijas pilsētā Frankenšteinā dzīvojošo tirgotāju Johanu Brēferu (vācu: Johannes Brever, arī Breuer), kura dēls Johans 1578. gadā pārcēlās uz dzīvi Saksijā un kļuva par luterāņu mācītāju. Viņa mazdēls Johans Brēfers Trīsdesmitgadu kara laikā 1634. gadā pārcēlās uz Rīgu un kļuva par Rīgas akadēmiskās ģimnāzijas teoloģijas profesoru (1677) un Rīgas superintendentu (1690). Viņa dēls Hermanis fon Brēverns 1693. gadā kļuva par Zviedru Vidzemes Rīgas apriņķa zemes tiesas piesēdētāju un 1694. gadā tika iecelts dižciltīgo kārtā, pieņemot uzvārdu fon Brēverns. Pēc Vidzemes un Igaunijas kapitulācijas (1710) Lielā Ziemeļu kara laikā viņš 1711. gadā pārgāja Pētera I dienestā. Arī viņa dēls Kārlis Hermanis fon Brēverns Krievijas impērijas dienestā bija diplomāts un Krievijas impērijas Zinātņu akadēmijas prezidents (1740–1741), mūža nogalē ķeizarienes Elizabetes konferencministrs.
Krievijas impērijas armijas ģenerālis Pontuss Aleksandrs Ludvigs fon Brēverns 1852. gadā ieguva mantojamu grāfa fon Brēverna-Delagardija (Brevern-de la Gardie, Бреверн де Лагарди) titulu. Savukārt gan Kristofs Engelbrehts fon Brēverns 1827. gadā, gan arī viņa dēls Johans (Ivans) fon Brēverns 1858. gadā kļuva par Kurzemes gubernatoru. Šim Brēvernu dzimtas atzaram piederēja Žagares un Dricānu (Dritzan) muižas.
Pēc 1920. gada zemes reformas Brēverniem muižas atņēma un viņi pārcēlās uz dzīvi Vācijā. Mūsdienās Brēvernu dzimtas piederīgie ir nodibinājuši biedrību (Familienstiftung v. Brevern), kurā ir vairāk kā simts locekļu.
Grinhaina-Beierfelde

Vēsture

Pilsēta izveidota 2005. gadā, apvienojot Grinhainas pilsētu un Beierfeldes ciemu. Grinhainas pilsēta attīstījusies ap 1230. gadā dibināto Grinhainas klosteri (darbojies līdz reformācijai 1536. gadā).

Cilvēki

Grinhaina ir komponista Johana Šeina (Johann Schein, 1586-1630) dzimtā pilsēta.
FIDE starptautiskais meistars šaha kompozīcijā

FIDE starptautiskais meistars šaha kompozīcijā ir tituls, kuru Pasaules šaha kompozīcijas federācija piešķir šaha problēmistam, kuram FIDE albumos ir publicēti vismaz 25 šaha uzdevumi vai 15 etīdes.
PewDiePie

Dzīvesgājums

Studējis Šalmersas Tehnoloģiju universitātē. 2010. gadā (studiju laikā) reģistrējis YouTube lietotāja kontu PewDiePie. Nākamajā gadā pameta studijas, jo skola viņam šķita garlaicīga. Tā kā vecāki nevēlējās viņu atbalstīt, Šelbergs sāka strādāt hotdogu stendā, lai iegādātos datoru, kā arī ar Photoshop veidoja dažādus attēlus, ko, pārdodot internetā, nopelnīja naudu.  
2012. gadā viņa kanāla sekotāju skaits pārsniedza 1 miljonu. 2013. gada augustā viņš kļuva par YouTube lietotāju ar visvairāk sekotājiem, vadošo pozīciju zaudējis vienīgi uz īsu brīdi 2013. gada novembrī un decembrī. 2019. gada aprīlī PewDiePie kanālam bija vairāk nekā 94 miljoni sekotāju, kanāla videoklipi ir skatīti vairāk nekā 21 miljardu reižu, pašlaik atrodas 2. vietā pēc sekotāju skaita.
Žurnāls Time viņu nosauca par vienu no 2016. gada 100 ietekmīgākajiem cilvēkiem.
2015. gadā viņš izdeva grāmatu ar nosaukumu This Book Loves You ("Šī grāmata tevi mīl"), kurā ir dažādi sarkastiski domu graudi, par kuriem pasmieties. 2016. gadā Fēlikss izveidoja savu šovu YouTube Red ar nosaukumu Scare PewDiePie ("Nobiedē PewDiePie"). Šovā viņam ir jāiztur šausminoši notikumi, kas ir iedvesmoti no šausmu spēlēm. 
2016. gada beigās Fēlikss, sasniedzot 50 miljonu abonentu slieksni, ieguva rubīna Play pogu. Šī poga ir speciāli izveidota viņam, un uz tās ir attēlots kanāla logo (brofist). Par pogu ir izveidots videoklips viņa kanālā, kas ir viens no populārākajiem videoklipiem 2016. gadā. 2019. gada augustā viņa YouTube kanāls sasniedza 100 miljonu abonentu robežu.
Hainihene

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1276. gadā. Attīstījās kā tekstilrūpniecības centrs, līdz 1933. gadā no Frankenbergas uz Heiniheni tika pārcelts autobūves uzņēmums "Framo". Pēc Otrā pasaules kara uzņēmums tika nacionalizēts un līdz 1990. gadam ražoja mikroautobusus "Barkas".

Cilvēki

Hainihene ir tiesību zinātnieka Paula Johana Anselma fon Feierbaha (Paul Johann Anselm von Feuerbach, 1775-1833) un dzejnieka Kristiāna Firhtegota Gellerta (Christian Fürchtegott Gellert, 1715-1769) dzimtā pilsēta.