google/wiki40b huggingface dataset:
Libānas ciedrs

Apraksts

Koki aug līdz 40m. augstumā. Jaunajiem kociņiem konusveidīga lapotne, kokiem pieaugot, tā izplešas platumā. Vecajiem kokiem lapotne iegūst lietussarga formu. Jaunie dzinumi kaili vai nedaudz pūkaini. Skujas tumši zaļas, līdz 4 cm. garas, cietas, četršķautnainas, sakārtotas pušķos pa 30-40 skujām. Čiekuri atsevišķi, gaiši-brūni, līdz 10 cm. garumā un 4 cm. diametrā, muciņveidīgi. Nogatavojas trešajā gadā. Sēklas 15-18 mm lielas, riekstveidīgas, čiekurā saglabā dīgtspēju līdz 20 gadiem. Sēklas nav ēdamas.
Aug lēnām, salīdzinot ar citām ciedru sugām, visvairāk mīl gaismu un panes aukstumu. Iztur aukstumu līdz -30°С. Sausumizturīgs, nav prasīgs pret augsnēm (aug arī kaļķainās augsnēs), bet cieš no pārmērīga mitruma. Ilgdzīvotājs. Daži koki ir jau 1500 — 2000 gadu veci.

Izmantošana un selekcija

Libānas ciedra koksne ir izturīga un viegla, samērā mīksta un aromātiska, bez sveķu ieslēgumiem. Pateicoties savām īpašībām koksne tiek lietota kuģubūvē un zemūdens konstrukcijām, celtniecībā, kā arī mēbeļu ražošanā.
Libānas ciedrs tiek arī plaši kultivēts un izmantots pilsētu apzaļumošanā. Eiropā to sāka kultivēt no 1683. gada. Ir selekcionētas vairākas koka šķirnes ('Beacon Hill', 'Glauca', 'Pendula', 'Nana', 'Sargentii' u.c.). Koki tiek stādīti individuāli vai grupās. Sēklas dīgst bez iepriekšējas sagatavošanas, tomēr stratifikācija no +3 līdz +5 °C 14 diennakšu laikā paātrina dīgšanu un paaugstina dīgtspēju.
Ilmārs Latkovskis

Biogrāfija

Izglītību ieguvis Latvijas Universitātes Vēstures un filozofijas fakultātes Filozofijas nodaļā.
Aktīvs Trešās atmodas dalībnieks. Profesionālo darbību uzsācis radio raidījumā "Mikrofons". Bijis vairāku "Mokrofona" dziesmu aptauju noslēguma koncertu scenāriju autors. Darbojies pagrīdes pretpadomju žurnālā "Auseklis" (1987—1988), pēc tam četrus gadus bija viens no vadošajiem žurnālistiem laikrakstā "Atmoda", avīzes "Nakts" galvenais redaktors. 
Bijis SIA "Hansa Media" valdes loceklis. I. Latkovskis vadījis LTV raidījumu "Viss notiek", ko pats arī bija izveidojis. Raidījumu pārtrauca vadīt 2011. gada augustā līdz ar kandidēšanu 11. Saeimas vēlēšanās. 2017. gadā kļuvis par Lasāla Kontemplācijas skolas (Šveice) sertificētu kontemplācijas/ meditācijas skolotāju.

Politiskā darbība

2011. gadā kandidēja Saeimas ārkārtas vēlēšanās no Nacionālās apvienības "Visu Latvijai!"—"Tēvzemei un Brīvībai/LNNK" saraksta Rīgas vēlēšanu apgabalā, nebūdams tās biedrs, un tika ievēlēts 11. Saeimā. Vēlāk tika iekļauts Cilvēktiesību un sabiedrisko lietu komisijas un Pilsonības likuma izpildes komisijās, kopš 2011. gada 21. oktobra ir Pilsonības likuma izpildes komisijas priekšsēdētājs.
2014. gadā ievēlēts arī 12. Saeimā no tā paša saraksta, joprojām nebūdams iestājies partijā. 2017. gada vasarā I. Latkovskis izstājās no Nacionālās apvienības Saeimas frakcijas. 13. Saeimas vēlēšanās nekandidēja.
Kalupes pagasts

Upes

Joņupe, Kalupe, Ūda, Viedzeleite.

Ezeri

Baltezers, Lielais Kalupes ezers, Mazais Kalupes ezers, Seiļu ezers.

Vēsture

Kalupes pagasts (līdz 1925. gadam Kolupes pagasts) izveidots 1866. gadā to atdalot no Līksnas pagasta. Pagasta platība 1935. gadā bija 199,9 km². 1945. gadā pagastā izveidoja Kalupes, Līvbēržu, Rožkalnu, Stradiņu un Stūrīšu ciema padomes. 1954. gadā Kalupes ciemam pievienoja Stūrīšu ciemu, 1959. gadā daļu Osagala ciema, 1977. gadā - daļu Dubnas ciema. 1990. gadā ciemu pārdēvēja par pagastu. 2009. gadā pagasts kā administratīva teritorija iekļauts Daugavpils novadā.

Iedzīvotāji

Iedzīvotāju skaits: 1624. No tiem 58% ir latvieši, 31% krievi, 4% čigāni, 4% poļi .

Apdzīvotās vietas

Apdzīvotās vietas: Aizupīši, Andrijova, Baltači, Baltmuiža, Barovka, Bībelišķi, Bisteri, Grancova, Grustiņi, Ivbuļi, Kalupe, Kapčinieki, Kuklišķi, Kusiņi, Ķeiši, Krivāni, Krutaruča, Miglāni, Morkonišķi, Peršaki, Plonišķi, Pudāni, Ratnieki, Rasnači, Ruži, Silagols, Sleiži, Somukokts, Stūrīši, Ūda.
Deformācija

Deformācija (no latīņu: deformatio — izkropļošana) ir ķermeņa formas vai izmēru maiņa ārēju spēku iedarbībā. Izšķir šāda veida deformācijas: stiepe, spiede, liece, vērpe un bīde. Piemēram, stāvot uz dēļa laipas, tā no svara ieliecas. Arī liecot lineālu, stiepjot gumijas auklu un spiežot plastilīna gabaliņu, notiek šo priekšmetu deformēšanās.
Deformācijas iedala divās lielās grupās — elastīgās un plastiskās deformācijās.

Elastīga deformācija

Elastīga deformācija ir deformācijas veids, kad ķermenis pēc kāda cita ķermeņa vai spēka iedarbības beigām atgūst savu sākotnējo formu. Piemēram, plastmasas lineāls, kas tiek nedaudz saliekts. Beidzot liekt, lineāls atkal iztaisnojas un iegūst savu sākotnējo izskatu. Gandrīz visi cieti ķermeņi ir elastīgi deformējami pie minimāla spēka pielietošanas.

Plastiska deformācija

Plastiska jeb neatgriezeniskā deformācija notiek tad, kad ķermenis pēc iedarbības beigām neieņem sākotnējo formu. Piemēram, mīcot plastilīnu, tas neatgūst sākotnējo formu. Ievērojami izstiepjot atsperi, tā vairs neatgriežas sākuma stāvoklī.
Bertolds Englišs

Biogrāfija

Piedzimis Hocenplocas ciemā Čehijas Silēzijā (tagad Osoblahas ciems Bruntālas apriņķī Morāvijas-Silēzijas apgabalā Čehijā). Visu mūžu strādājis par tirdzniecības aģentu. 19. gadsimta beigās bijis viens no Austroungārijas vadošajiem šahistiem. 1879. gadā Leipcigā uzvarējis 1. Vācijas šaha savienības kongresā, apsteidzot Lūisu Paulsenu, un dalījis pirmo vietu Vīsbādenes šaha turnīrā ar Džozefu Blekbērnu un Ādolfu Švarcu. 1885. gadā Hamburgā dalījis otro vietu kopā ar Maksu Veisu un Zīgbertu Tarrašu; 1890. gadā zaudējis mačā Emanuelam Laskeram ar 1:4, bet 1896. gadā zaudējis Harijam Pilsberijam ar 0:5. Starptautiskajos šaha turnīros savstarpējās partijas ieguvis neizšķirtu bilanci arVilhelmu Steinicu (+1, -1, =4), un 1878. gada Parīzes šaha turnīrā uzvarējis Ādolfu Andersenu.
Novgorodas kņazi

Novgorodas kņazu saraksts (862–1480) ietver sevī visu Novgorodas kņazu uzskaitījumu no teiksmainā vikingu ķēniņa Rurika līdz Maskavas lielkņazam Ivanam III, kas iznīcināja Novgorodas republikas neatkarību un pievienoja to Maskavijas lielkņazistei.
Ingrijas kara laikā zviedri Jakoba Delagardija vadībā 1611. gadā ieņēma Novgorodas kremli un uz neilgu laiku atjaunoja Novgorodas lielkņazisti Zviedrijas protektorātā, bet 1617. gada martā to atkal pakļāva Krievijas caristei pēc Stolbovas miera līguma parakstīšanas.

Novgorodas kņaza nozīme

Novgorodas kņazs bija Lielās Novgorodas galvenais amatvīrs. Pēc tam, kad Novgorodas varjagu kņazs Oļegs (Helgi) 9. gadsimta beigās ieņēma Kijevu, viņa pēcnācēji automātiski iecēla savus dēlus par Novgorodas kņaziem. Sākot ar 11. gadsimta beigām Novgorodas kņazi vairs netika iecelti, bet gan tos uz īsu pilnvaru laiku ievēlēja Novgorodas veče. Viņu funkcijas tika sašaurinātas līdz karavadoņa pienākumiem. Situācija atkal mainījās 14. gadsimtā, kad Zelta Ordas hanu vietvalži Vladimiras lielkņazi, kas parasti vienlaicīgi bija Tveras vai Maskavas kņazi, automātiski tika iecelti arī par Novgorodas kņaziem.
Zudušais simbols

Sižets

Romāna darbība norisinās Vašingtonā 12 stundu laikā un centrējas uz brīvmūrniecību.
Roberta Lengdona mentors, 33. pakāpes masons Pīters Solomons, kas vada Smitsona institūtu, viņu uzaicinājis nolasīt lekciju Kapitolija Nacionālajā Skulptūru zālē. Vēl Solomons palūdz Lengdonam, lai viņš atnes nelielo sainīti, ko viņš uzticējis glabāšanā Lengdonam dažus gadus agrāk. Kad Lengdons ierodas Kapitolijā, viņš dzird kliedzienus, kas nāk no rotondas. Pirms tam viņam zvanīja kāds cilvēks, kā viņš pats nodomāja, no Solomona biroja. Atskrējis uz kliedzienu vietu, viņš atrod nocirstu labo roku, kas novietota uz koka pamatnes, tieši zāles vidū. Rokai uz katra pirksta ir tetovējums, un Lengdons to atpazīst kā simbolisko "Mistēriju roku", kura, visticamāk, norāda tieši uz fresku "Vašingtonas apoteoze", kas atrodas Kapitolija kupola iekšējā daļā. Pamanot Pītera gredzenu uz viena no šīs rokas pirkstiem, Lengdons saprot, ka šī ir viņa drauga roka, un no jau saņemtā paziņojuma viņš saprot, ka nolaupītājs grib, lai viņš atrastu divas piramīdas, kuras, kā tic brīvmūrnieki, ir paslēptas kaut kur zem zemes Vašingtonā, un atšifrētu Nozaudēto Vārdu, nepieciešamu nolaupītāja ieceres realizēšanai.
Alfreda Hauznere

Biogrāfija

Dzimusi Karintijā, bet 1938. gadā kopā ar vecākiem pārvākusies uz Vīni, kur nodzīvojusi visu savu mūžu. Ar šahu nopietni sākusi nodarboties pēc Otrā pasaules kara. Divas reizes uzvarējusi Austrijas sieviešu šaha čempionātos (1953, 1976). Daudzu starptautisko sieviešu šaha turnīru dalībniece. Vīnes šaha kluba Sz Favoriten Wien biedre. Pārstāvējusi Austrijas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījusies 8 reizes (1957, 1966, 1972-1976, 1980-1984). Individuālajā vērtējumā izcīnījusi bronzas (1974) medaļu. Sekmīgi piedalījusies arī senioru šaha turnīros. 1987. gadā Bavārijas pilsētā Bādsvērishofenē izcīnījusi bronzas medaļu Pasaules čempionātā seniorēm S60 vecuma grupā.
Labākā dokumentālā īsfilma (Amerikas Kinoakadēmijas balva)

Kinoakadēmijas balva "Labākā dokumentālā īsfilma" jeb "Oskara" balva labākajai dokumentālajai īsfilmai tiek pasniegta katru gadu kopš 1941. gada.
Braila raksts

Braila raksts ir rakstības metode, kuru izmanto, lai akli cilvēki vai cilvēki ar vāju redzi varētu lasīt un rakstīt. To ieviesis francūzis Luijs Brails 1821. gadā. Cilvēki lasa tekstu, taustot izciļņus grāmatas lappusē.
Luijs Brails bija kurpnieka dēls, kurš triju gadu vecumā zaudēja redzi acu iekaisuma rezultātā pēc tam, kad tēva darbnīcā netīšām sev iedūra ar īlenu. Drīzumā iekaisums skāra arī Luija otru aci, padarot viņu aklu.
15 gadu vecumā viņš radīja Braila rakstu, iedvesmojoties no karavīra Čārlza Barbjē (fr. Charles Barbier), kurš viņam parādīja rakstu, ko tā laika karavīri izmantoja, lai lasītu ziņojumus tumsā - "nakts raksts". Izveidojot savu rakstu, Luijs ņēma vērā "nakts raksta" trūkumus, samazināja rakstu zīmju skaitu līdz sešām, palielināja rakstu zīmes.
Transparency International

Darbība

TI ir organizācija ar 100 nacionālajām nodaļām pasaulē. Iesākumā tā dibināta kā bezpeļņas organizācija, kas kļuvusi par starptautisku nevalstisku organizāciju. Kopš 1995. gada TI izdod gadskārtēju Korupcijas uztveres indeksu. Bez šī indeksa tiek publicēti arī citi gadskārtēji pētījumi, piemēram, Globālais korupcijas barometrs, Kukuļdošanas indekss un citi. TI nenodarbojas ar atsevišķu korupcijas lietu izpēti. Tā sadarbojas ar citām pilsoniskajām organizācijām, uzņēmumiem un valsts iestādēm, lai varētu norādīt uz riskiem un atsevišķiem korupcijas gadījumiem. TI mērķis ir cīnīties pret korupciju caur sadarbību nevis būt partizāniem.
Kā lielāko organizācijas sasniegumu var nosaukt to, ka korupcijas problēmām ir pievērsta daudz lielāka uzmanība. Starptautiskās institūcijas, piemēram, Pasaules banka un Starptautiskais valūtas fonds tagad korupciju uzskata par šķērsli projektu finansējuma saņemšanai, kas līdz deviņdesmitajiem gadiem nebija būtiski šķērslis. TI bija nozīmīga loma Apvienoto Nāciju Organizācijas konvencijas Pret korupciju pieņemšanā un arī Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācijas Pretkukuļošanas konvencijas pieņemšanā. Ikgadējais Korupcijas uztveres indekss, kuru publicē TI, ir viens no plašāk izmantotajiem rādītājiem, lai noskaidrotu valstī pastāvošas korupcijas līmeni. Indekss tiek veidots ar analītiķu un pētnieku līdzdalību visā pasaulē.
Agrārā reforma

Agrārā reforma ir zemes īpašuma sistēmas pārveidošana, kas visbiežāk tiek veikta plašā mērogā izsniedzot valsts zemi vai zemi, ko pirms tam ir atsavinājusi valsts, tās iedzīvotāju privātīpašumā. Agrārā reforma norisinājās pārejot no feodālisma uz kapitālisma sabiedrību.
Agrārās reformas vairākās Eiropas valstīs, piemēram, Anglijā un Francijā, tika īstenotas 17.—19. gadsimtā. Lielākajā daļā Eiropas, tai skaitā arī Latvijā, agrārās reformas gan notika vien 20. gadsimta sākumā.
Dignājas pilskalns

Pilskalna apraksts

Dignājas pilskalns atrodas iepretī Jersikas pilskalnam, un pēc dažu speciālistu vērtējuma līdz 10. gadsimtam bija nozīmīgāka par Jersikas pili. Tomēr vēlāk Jersikas nozīme pieauga un Dignājas pils kļuva par Jersikas priekšpili. Pēc Franča Baloža domām Dignāja bijusi Jersikas valsts Daugavas kreisā krasta novada centrs. Elvīra Šnore izteica hipotēzi, ka Dignāja atradās 13. gadsimta sākuma dokumentos minētā Bebernines novada sastāvā.
Dignājas pilskalns ierīkots lielāka kalna dienvidu daļā. Kalns orientēts DR—ZA virzienā un ziemeļu pusē ir tikai 3—5 m augsts, tāpēc tā nogāžu malas ir mākslīgi pastāvinātas. Pretējā pusē kalns ir 13—15 m augsts. Pilskalna iegarenais, izlīdzinātais plakums ir 80 m garš un 25—35 m plats. Kalns lielā mērā ir sapostīts ar Pirmā Pasaules kara tranšejām un bedrēm. Pilskalna ziemeļaustrumu pakājē ir plašs terasveidīgs laukums, kurā tika konstatēts kultūrslānis. Tā, domājams, varētu būt Dignājas pils priekšpils teritorija. Pēc Elvīras Šnores izrakumu rezultātiem kultūrslāņa biezums pieaug gar pilskalna plakuma malām, kur var sasniegt 2,5 m biezumu. Apmetnē kultūrslānis sniedzas 0,6 m dziļumā.

Arheoloģiskie izrakumi

Pirmo reizi par pilskalnu literatūrā pieminēja Augusts Bīlenšteins 1892. gadā. Dignājas pilskalna aprakstu un uzmērījumus 1926. gadā publicēja Ernests Brastiņš. 1939. gadā Elvīras Šnores vadībā pilskalnā tika veikti arheoloģiskie izrakumi, kuru rezultāti tajā pat gadā tika apkopoti plašā rakstā. Šajos arheoloģiskajos izrakumos pilskalnā tika iegūtas ap 700 senlietu. Agrākās tiek datētas ar 1. gadu tūkstoti pr.Kr. Iegūtie atradumi pārstāv agro, vidējo un vēlo dzelzs laikmetus. Vēlākie atradumi attiecas uz 13. gadsimta sākumu. Pēc Elvīras Šnores domām Dignājas pili bija apdzīvojuši latgaļi. Analizējot atrasto keramiku, Jānis Graudonis uzskata, ka visintensīvāk Dignājas pils bijusi apdzīvota 1. gadu tūkstoša pr.Kr. otrajā pusē.
Andreja Vaska vadībā 1989. un 1990. gados tika pētīta apmetne pilskalna dienvidu pakājē 898 m² platībā. Šeit kultūrslānis bija 0,6—0,9 m biezs. Šajā apmetnes daļā pēc izpētes rezultātiem apdzīvotības sākumu var datēt ar 6.—7. gadsimtu, bet panīkums sācies ar 11. gadsimtu. Par to liecina tas, ka apmetnē iegūts maz ripas keramikas lausku. Arī pēc Andreja Vaska domām Dignājas apmetnē apsīkums iesākās izvirzoties Jersikai.
Tabores pagasts

Upes

Daugava, Logovka, Marjanovka, Tabore, Molčanovka. Pagasta teritorijas daļa 530 ha platībā iekļaujas dabas parkā "Daugavas loki".

Ezeri

Adamovas dīķis.

Vēsture

1889. gadā Kurzemes guberņas Ilūkstes apriņķa Aizlauces draudzes novadā izveidoja Skrudalienas pagastu (Skrudalina), apvienojot 7 muižu pagastus. Skrudalienas pagasta platība bija 107,45 km² un tajā dzīvoja 3335 iedzīvotāji. Pēc 1920. gada zemes reformas Skrudalienes pagasta Bruņas muiža (Brunnen) tika sadalīta 44 vienībās 670 ha kopplatībā, Elkšņu muiža (Ellern) 29 vienībās 528 ha kopplatībā, Liellašu muiža (Groß-Lassen) 26 vienībās 394 ha kopplatībā, Tābaras muiža (Tabor) 21 vienībās 360 ha kopplatībā, Māres muiža (Marienhof) 25 vienībās 290 ha kopplatībā, Šteinfeldes muiža 6 vienībās 149 ha kopplatībā. Grīvas pareizticīgo draudzes zemi sadalīja 6 vienībās 147 ha kopplatībā, bet Skrudalienes ciemu 61 vienībā 53 ha platībā.
1945. gadā Ilūkstes apriņķa Skrudalienas pagastā izveidoja Tabores ciema padomi. Tabores ciems ietilpis Grīvas (1949-1955), Ilūkstes (1955-1956) un Daugavpils (1956-1990) rajonos. 1954. gadā Tabores ciemam pievienoja likvidēto Adamovas ciemu, bet 1980. gadā daļu pagasta teritorijas pievienoja Daugavpils pilsētai. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Tabores pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Daugavpils novadā.

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas ir Tabore (pagasta centrs), Arhipiški, Budiški, Cibuļovka, Elerne, Elkšņi, Gorovatki, Kalaniški, Kalniški, Kovališki, Lasenberga, Māre, Medvecki, Osinovka, Prudiniški, Sadnieki, Saviški, Svikliški.
Kārlis Landers

Dzīves gājums

Dzimis Vērgales pagastā. Mācījās Liepājas pilsētas skolā. Pēc skolas beigšanas strādāja par skolotāja palīgu Tāšu pagasta skolā. Strādāja par korektoru laikrakstā "Ļibavskije Novosti".
No 1902. gada piedalījās Liepājas sociāldemokrātisko pulciņu darbībā. KSDSP biedrs no 1905. gada. Apmeklēja lekcijas Maskavas Universitātes Vēstures un filozofijas fakultātē, no kuras izstājās pēc trešā kursa. 1905. gada revolūcijas laikā piedalījās ielu cīņās Maskavā. No 1908. līdz 1909. gadam Maskavā izdeva Latvijas vēstures grāmatu (Latwijas wehsture : kultur-wehsturiski apzerejumi) trīs sējumos. Darbojās boļševiku partijas uzdevumos Latvijā, Maskavā, Sanktpēterbugā, Samarā, Ņižņijnovgorodā. Septiņas reizes arestēts.
Pēc Februāra revolūcijas bija KSDSP Minskas un Ziemeļrietumu apgabalu komiteju loceklis. Pēc Oktobra revolūcijas Rietumu apgabala (mūsdienu Lietuva un Baltkrievija) Tautas komisāru padomes priekšsēdētājs. Bija Viskrievijas Centrālās izpildkomitejas politbiroja loceklis, Krievijas Satversmes sapulces deputāts no Rietumu frontes un Minskas 9. vēlēšanu apgabala. No 1918. līdz 1919. gadam KPFSR Valsts kontroles Tautas komisārs. 1920. gadā bija VĀK īpašais pilnvarotais Donas apgabalā un Ziemeļkaukāzā. Organizēja un realizēja Sarkano teroru pret kazakiem. No 1922. līdz 1923. gadam — PSRS pilnvarotais darbam ar ārzemju organizācijām bada seku novēršanai. No 1923. līdz 1925. gadam — Ārējās tirdzniecības tautas komisariāta kolēģijas loceklis. No 1925. gada — personālais pensionārs. Nogalināts Lielā terora laikā.
Ostons Metjūss

Spēlētāja karjera

No 2013. līdz 2015. gadam Metjūss spēlēja ASV hokeja attīstības programmā, paralēli spēlējot arī USHL. Tā vietā, lai karjeru turpinātu Ziemeļamerikas vadošajās junioru līgās, Metjūss pēdējo sezonu pirms 2016. gada NHL drafta izlēma aizvadīt Eiropā. 2015.—16. gada sezonā viņš spēlēja Šveices hokeja līgas kluba Cīrihes "Lions" sastāvā. 36 spēlēs viņš atzīmējās ar 46 punktiem, tādējādi noslēdzot sezonu kā komandas otrais rezultatīvākais spēlētājs aiz zviedru uzbrucēja Roberta Nilsona. Pēc sezonas beigām draftā ar 1. numuru viņu izvēlējās Toronto "Maple Leafs".
Debijas spēli NHL Metjūss aizvadīja 2016. gada 12. oktobrī, kad sezonas atklāšanas spēlē Toronto "Maple Leafs" tikās ar Otavas "Senators". Lai gan "Maple Leafs" spēli zaudēja pagarinājumā ar 4—5, Metjūss guva visus četrus "Maple Leafs" vārtus. Viņš kļuva par pirmo NHL hokejistu, kas savā debijas spēlē atzīmējies ar četriem vārtu guvumiem. Sezonas noslēgumā ieguva līgas labākā debitanta balvu.
Mēness fāze

Mēness fāze jeb Mēness griezis ir izgaismotā Mēness daļa, vērojot to no Zemes. Izgaismotā Mēness daļa mainās, līdz ar to Rietumu kultūrā izšķir četras Mēness fāzes: pilnmēnesi, dilstošu mēnesi, jaunu mēnesi un augošu mēnesi. Vienas mēness fāzes ilgums ir mazliet vairāk par nedēļu (~7,4 dienas). Vienas fāzes ilgums ir aptuvens, jo tās garums nosaka Mēness atrašanās apogejā vai perigejā. Visas četras fāzes nomainās 29,53 dienās.
Širgisvalde-Kiršava

Vēsture

Pilsēta nodibināta 2011. gada, apvienojot Širgisvaldes pilsētu un Kiršavas un Krostavas ciemus. Širgisvalde rakstos pirmoreiz minēta 1346. gadā. Kad 1635. gadā pārējā Lauzicas teritorija iekļāvās Saksijā (pirms tam tā bija Bohēmijas daļa), Širgisvaldes piederība bija neskaidra līdz pat 1810. gadam, kad to anektēja Saksija. Galīgi pilsētas pievienošanās Saksijai juridiski tika noformēta 1845. gadā.
Novgorodas apgabals

Vēsture

Zeme ap Veļikijnovgorodu (Novgorodu) uzskatāma par vienu no Krievijas veidošanās centriem. Pilsēta, kas izvietojusies uz senā ceļa no varjagiem uz grieķiem, senajās hronikās ir vieta, kur 862. gadā, ierodoties Rurikam, tika dibināta Ruriku dinastija. Vēlāk Oļegs pārcēla rezidences pilsētu uz Kijevu, tomēr Novgoroda saglabājās kā viens no austrumslāvu centriem. Atšķirībā no pārējās Krievijas, kuras attīstība centrējās ap stiprāku vai vājāku līderu personām, ap Novgorodu izveidojās Novgorodas republika, kas līdzīgi kā Pleskava, attīstījās kā feodāla republika. Novgorodas zeme nekad netika pakļauta tiešam mongoļu iebrukumam. Nostiprinoties Maskavas lielkņazistei, 15. gadsimta beigās Novgorodas republiku pakļāva Ivans III, bet 1570. gadā Ivans IV sarīkoja Novgorodas slaktiņu, no kura pilsēta tā arī nekad neatkopās.
17. gadsimta Juku laikos pilsētu izpostīja zviedru karaspēks. 1727. gadā tika nodibināta atsevišķa Novgorodas guberņa. 1772. gadā guberņas dienvidu daļa tika iekļauta jaundibinātajā Pleskavas guberņā. No 1775. līdz 1796. gadam guberņas tika sauktas par vietniecībām. 1927. gadā gubernas tika likvidētas, bet Novgorodas guberņa tika iekļauta Ļeņingradas apgabalā. Otrā pasaules kara laikā Novgorodas apgabala teritorijas rietumdaļa, tostarp Novgoroda, nonāca Vācijas militārajā okupācijā. Apgabala teritorijā notika sīvas kaujas (piemēram, Demjanskas katlā), daudzas pilsētas, tai skaitā Novgoroda, tika smagi nopostītas. 1944. gadā tika nodibināts Novgorodas apgabals, bet Novgorodas pilsēta 1999. gadā pārsaukta vēsturiskajā vārdā par Viļikijnovgorodu (Lielā jeb Diženā Novgoroda).
Spāres muiža

Parks

Pie muižas kungu ēkas piekļaujas parks, kas izvietots nolaidenā nogāzē ar paplašinājumu virzienā prom no kungu ēkas. Tas ir terasēts renesanses stila parks ar trim paralēlām alejām un dīķu kaskāžu virkni, mūsdienās nolaists un izpostīts, taču šeit joprojām aug 17 svešzemju koku un krūmu sugu, to skaitā arī 4,2 metrus resns ozols un 3,5 metru apkārtmēra kļava. Parka jaunākā daļa veidota ar izteiktu simetrijas asi un vairākām skatu vietām uz ezeru, izplānotām laucēm.
Parka galā, pašā Spāres ezera krastā 1950. gados uzcēla brīvdabas estrādi. 2011. gadā estrādi atjaunoja, taču ekspluatācijā tā nav nodota un šobrīd lēnām grūst neizmantota.

Vēsture

Sākotnēji saukta Spārne, jeb Spārni. Muiža izveidota 16. gadsimtā. Pirmais tās īpašnieks bija Livonijas ordeņa kanclers Johs Višers (Vischer). 1738. gadā Elizabeti fon Fišeri apprec J. H. fon Brinkens (von den Brincken) un muiža nonāk Brinkenu dzimtas īpašumā.  No Brinkena dēla muižu nopērk Medzes muižas īpašnieks G. H. fon Rādens (von Rahden), bet no tā 1784. gadā — Pastendes muižas īpašnieks fon Hāns (von Hahn). 1790. gadā pārbūvēta: vienstāva baroka stilā ar klasicisma ietekmi veidota mūra celtne ar augstu cokolstāvu un ļoti interesantām divu laidumu kāpnēm, kuru margās iekalta monogramma BP. Lietots ļoti bagātīgs fasāžu dekors: rusti, logu apdare un dzegas. No 1813. līdz 1833. gadam muiža pieder Hāna pameitai N. Brunovai-Filipai (von Brunnow-Philips), pēc tam viņas māsai F. E. fon Rennei (von Rönne). 1841. gadā muižu nopirka Vandzenes kungs barons fon Heikings (von Hevking), taču 1860. gadā pārdeva baronam K. fon Grothusam (Grotthuß, Grotthuss). 1895.-1905. gados muiža piederēja grāfu Reiternu (von Reutern) dzimtai. 1905. gada revolūcijā izpostīta. 1905. gada rudenī muižu atpirka fon Grothusi, kas to restaurēja un dzīvoja tajā līdz pat vācbaltiešu piespiedu izceļošanai 1939. gadā (agrārreformas laikā 1925. gadā gan rekvizēja tikpat kā visu zemi, kas tika sadalīta 117 saimniecībās.)
Starpkaru periodā Spārne vispārējā vietvārdu latviskošanas vilnī tika pārdēvēta par Spāri.
1940. gadā te iekārtota Ģibuļu pagasta pamatskola (skolu zemnieku bērniem muižā tās īpašnieki fon Rādeni bija ierīkojuši jau ap 1760. gadu), ēkas iekštelpu plānojums pārbūvēts, interjers likvidēts. 1960. gados izbūvēts otrs stāvs ar logiem jumtā.
2012. gadā nepietiekama audzēkņu skaita dēļ pamatskola tika likvidēta, un ēku komplekss nodots Spāres tautas nama pārziņā, lai te veidotu daudzfunkcionālu kultūras, sporta, tūrisma un sabiedrisko centru. Te atrodas ciema bibliotēka (vienīgās pilnībā izremontētās telpas), kas iekļauta Latvijas Nacionālās bibliotēkas "Gaismas tīklā", daļu telpu izmanto kā naktsmītnes tūristiem, citās notiek vietēji kultūras pasākumi: audēju pulciņi, kora mēģinājumu telpa, dejotāju telpas utt. Uzņem mākslinieku un fotogrāfu plenērus, rīko sporta spēles. Visa Ģibuļu pagasta kultūras dzīve notiek Spāres muižas telpās.
Bodo fon Dēns

Dzīves gaitas

Bodo fon Dēns bija Rīgas Šaha biedrības biedrs. No 1934. gada 3. marta līdz 1939. gadam laikraksta Rigasche Rundschau šaha slejas redaktors. Vācbaltiešu izceļošanas laikā 1939. gada beigās aizbraucis no Latvijas.
Pēc kara dzīvojis Ķīlē. Piedalījies Ķīles šaha biedrības darbības atjaunošanā. Kolekcionējis ievērojamu šahistu biogrāfijas, fotogrāfijas un autogrāfus.

Šaha kompozīcija

Bodo fon Dēns sastādīja tiešā mata un pašmata uzdevumus.