google/wiki40b huggingface dataset:
WASP-3b

WASP-3b ir citplanēta, kas riņķo ap zvaigzni WASP-3 Liras zvaigznājā 223 pc attālumā no Zemes. Planētas vidējais attālums no zvaigznes ir tikai 0,0317 AU un gads uz tās ilgst tikai 44,324 stundas. Mazā attāluma no centrālās zvaigznes dēļ uz planētas ir pārāk karsts, lai tur būtu dzīvībai komfortabli apstākļi. Ja Zeme riņķotu pa to pašu orbītu, pa kuru riņķo WASP-3b, tad uz tās būtu 1811 °C liels karstums — pietiekami, lai izkausētu tēraudu.
Planēta sver 2,06 reizes vairāk par Jupiteru un tās rādiuss ir 1,454 reizes lielāks nekā Jupiteram, līdz ar to tā ir klasificējama kā karstais jupiters. Lielā masa un rādiuss ir pierādījums tam, ka tā ir Jupitera tipa planēta. Gravitācija uz tās 2,465 reizes pārsniedz Zemes pievilkšanas spēku.
Planētu atklāja 2007. gada 31. oktobrī.
Titi

Trenera karjera

Trenera karjeru sāka 1990. gadā klubā Grêmio Atlético Guarany. Vēlāk vadīja dažādus Brazīlijas klubus. 2001. gadā, vadot Portualegri "Grêmio", kļuva par Brazīlijas kausa ieguvēju un Riugrandi du Sulas štata čempionu. Karjeras laikā divreiz strādāja arī Apvienotajos Arābu Emirātos. 2008. gadā ar SC Internacional izcīnīja uzvaru otrajā nozīmīgākajā Dienvidamerikas klubu turnīrā Copa Sudamericana.
2010. gadā kļuva par Corinthians galveno treneri. Ar šo klubu 2012. gadā kļuva par prestižākā Dienvidamerikas klubu turnīra Copa Libertadores uzvarētāju, kā arī uzvarēja FIFA Klubu Pasaules kausā, divreiz (2011. un 2015. gadā) kļuva par Brazīlijas čempionu un vienreiz uzvarēja Sanpaulu štata čempionātā.
2016. gada jūnijā tika iecelts par Brazīlijas futbola izlases galveno treneri.
Brūnie ibisi

Kopīgās īpašības

Visām brūno ibisu ģints sugām ir tumšs apspalvojums, garas kājas un kakls, garš, izliekts knābis ar smailu galu. Ārēji brūnie ibisi atgādina gārņus, un tiem ir daudz kopīgu īpašību. Tomēr lidojumā ibisiem kakls ir izstiepts. 
Brūnie ibisi parasti barojas seklās ūdenstilpnēs, ar knābi iztaustot dūņas un dubļus, uzlasot arī no ūdens virsmas dažādus ūdens kukaiņus, moluskus un vardes. Tie barojas arī uz sauszemes, ķerot, piemēram, ķirzakas, scinkus un tārpus. Brūnie ibisi ligzdo kolonijās, kas jauktas ar citiem ūdensputniem. Ligzdai ir sekla bļodas forma, būvēta no žagariem, zāles un niedrēm. Tā parasti atrodas kokā tuvu krasta līnijai, tomēr ligzda var atrasties arī uz klints vai starp akmeņiem. Dējumā parasti ir 2—4 olas. Viena un tā pati ligzda tiek izmantota vairākus gadus.
Universālis

Universālis (no latīņu: universalis — kopējs) ir slēgtas virsbūves tips vieglajiem automobiļiem (kravas pasažieru). Universālis ir īpaša sedana variācija ar palielinātu bagāžas nodalījumu un papildus atveramām durvīm automobiļa mugurdaļā.
Kārlis fon Meks

Dzīvesgājums

Dzimis 1821. gada 5. jūlijā Slampes muižas (vācu: Schlampen) īpašnieka un Rīgas muitas darbinieka Oto Ādama fon Meka un viņa sievas Vilhelmīnes, dzimušas Hafferbergas, ģimenē. 1844. gadā absolvēja Sanktpēterburgas ceļu institūtu. Strādāja par ceļu inženieri. 1860. gadā pameta valsts darbu un pievērsās dzelzceļu būvei. Piedalījās Maskavas — Kolomnas, Kolomnas — Rjazaņas, Kurskas — Kijevas un citu dzelzceļu būvniecībā, tā rezultātā iegūdams tiem laikiem milzīgu kapitālu. Pēc Kārļa nāves trīs no viņa dēliem turpināja darboties dzelzceļa biznesā.
Kārļa fon Meka atraitne Nadežda fon Meka ir iegājusi mūzikas vēsturē kā viena no lielākajām Pētera Čaikovska morālajām un finansiālajām atbalstītājām. Viņa finansiāli atbalstīja arī Nikolaju Rubinšteinu, bet Klods Debisī kādu laiku bija viņas un Kārļa meitu mūzikas skolotājs.
Letonika

Letonika (latīņu: Letonia — ‘Latvija’) ir zinātnes nozaru kopums, kas pēta Latviju, tās vēsturi, kultūru, latviešus, latviešu valodu. Tāpat ar terminu ‘letonika’ var tikt apzīmēta jebkāda veida literatūra par Latviju, tās izdošanas vieta netiek ņemta vērā.
Maršrutēšanas protokols

Algoritmu tipi

Pēc darbības principa un algoritma maršrutēšanas protokolus iedala distance-vector un posma stāvokļa (link-state) protokolos.
2014. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanas Latvijā

Norise

Kandidātu sarakstu iesniegšana Eiropas Parlamenta vēlēšanām notika no 5. marta līdz 20. martam. Vēlēšanām tika reģistrēti 14 kandidātu saraksti, kuros kopā bija  pieteikti 170 deputātu kandidāti. Tiesības piedalīties vēlēšanās bija visiem balsstiesīgajiem Latvijas pilsoņiem, kā arī citu Eiropas Savienības dalībvalstu pilsoņiem. Vēlētāju uzskaitei izmantoja vēlētāju reģistru, kur katrs vēlētājs bija reģistrēts noteiktā vēlēšanu iecirknī atbilstoši reģistrētajai dzīvesvietai. Eiropas Parlamenta vēlēšanās Latvija bija viens vēlēšanu apgabals.
Aleksandrs Ažusins

Šaha kompozīcija

Kopš 1968. gada publicējis vairāk nekā 530 uzdevumus, galvenokārt pašmatus.
No 2013. gada Starptautiskais lielmeistars šaha kompozīcijā. 1. pasaules čempionātā ieguvis bronzas medaļu pašmatu žanrā. Ieguvis 76,67 FIDE albumu punktus.
2007. gadā ieguvis arī lielmeistara titulu šaha kompozīciju risināšanā.
Ceļā

Sižets

Filmas galvenie varoņi Sals Paradaizs (Sems Railijs) un Dīns Moriartijs (Garets Hedlunds) ir tipiski bītu paaudzes pārstāvji. 
Pēc tēva nāves Sals Paradaizs meklē savu turpmāko dzīves ceļu. Viņš būtu ieinteresēts kļūt par rakstnieku, taču, nespējot atrast tematu, viņš lielāko tiesu laika pavada ar draugiem bāros, klausīdamies džezu. Drīz viņš iepazīstas ar Dīnu Moriartiju un tā 16 gadus veco sievu Mērilovu (Kristena Stjuarta). Sals un Dīns smēķē marihuānu, apmeklē džeza nakstklubus, izmanto ikvienu iespēju. Dīns ar kādu draugu Karlo (Toms Stēridžs) sarunā doties uz Denveru. Vēlāk Sals arī izlemj viņiem pievienoties un dodas ceļojumā pa ASV ar gadījuma transportu. Tālākie viņu kopējie ceļojumi saistās ar uzdzīvi, alkoholu un narkotikām, centienos izdzīvot dzīves jēgu, kā arī tās bezjēdzību. Ceļojumu papildina arī sievietes, kuru lomas tēlo Kristena Stjuarta, Kirstena Dansta, Eimija Adamsa, Elizabete Mosa un Alise Braga.
Laukskolas apmetne

Laukskolas apmetne ir senākā zināmā cilvēku apmešanās vieta Latvijas teritorijā, tagadējā Salaspils novada teritorijā, Daugavas labajā krastā. Bet, pašlaik senākais cilvēku veidotais priekšmets Austrumbaltijā — Lingbi cirvis, atrasts pie Zaņas pietekas Mellupītes.
Apmetņu kompleksā ietilpst vēlā paleolīta iedzīvotāju apmetne no 9.—8. gadu tūkstoša p.m.ē., seno baltu cilšu apmetne (1. gadu tūkstoša sākums m.ē.) un divas līvu apmetnes no 10.—13. gs. m.ē. Pretējā Daugavas pusē atrodas viens no senākajiem un lielākajiem pilskalniem Latvijā — Daugmales pilskalns. Pašlaik Laukskolas apmetne atrodas zem ūdens, kas tika appludināta HES celtniecības laikā.

Arheoloģiskie izrakumi

Arheoloģiskā izpēte veikta 1967.—1975. gadā Annas Zariņas vadībā. Līvu ciemos atklātas iedziļinātas un virszemes celtnes un dažādas senlietas — māla trauki, bronzas un sudraba rotas, stikla krelles, darbarīki, šķēpi, cirvji un zobeni. Kapulaukā pirmie izrakumi veikti no 1936.—1937. gada, kuru laikā izpētīti 600 ugunskapi un skeletkapi.

Arheoloģijas piemineklis

Valsts nozīmes arheoloģijas piemineklis.
Kalvene (stacija)

Vēsture

Kalvenes stacija tika atvērta 1929. gada 25. septembrī, reizē ar dzelzceļa līnijas Jelgava—Liepāja atklāšanu. Mūsdienu tipveida stacijas ēka uzbūvēta 1932. gadā. Līdz 2001. gadam šeit apstājās dīzeļvilciens Rīga—Liepāja. Pēc šī vilciena atcelšanas pasažieru apgrozība stacijā nenotiek. Stacija darbojas kā starpstacija, tajā notiek vilcienu izmainīšanās. Pasažieru dīzeļvilcieni nepietur kopš 2001. gada 15. augusta.
Cilvēku misija uz Marsu

Cilvēku misija uz Marsu ir aktuāls temats mūsdienu zinātnes un zinātniskās fantastikas darbos ar galveno ieceri nogādāt pirmos astronautus uz Marsa virsmas. Šāda veida apcerējumi un plāni ir pastāvējuši jau kopš 19. gadsimta, kas sevī galvenokārt ietver piedāvājumus nosēsties uz Marsa, kolonizēt to un, iespējams, arī veikt planētas terraformēšanu, lai tādējādi laika gaitā tā būtu pēc iespējas vairāk pielāgota cilvēku bioloģiskajām vajadzībām.
Mūsdienās vienus no plašāk pazīstamajiem projektiem, kam ir iecere nogādāt pirmos cilvēkus uz Marsu, šobrīd realizē Nacionālās aeronautikas un kosmosa administrācija (NASA) un ASV privātais kosmisko aparātu un transportu pakalpojumu uzņēmums SpaceX. Lai gan NASA ir atzinusi, ka tā nebūs spējīga nogādāt pirmos astronautus uz Marsu ātrāk par 2030. gadiem, SpaceX jau neskaitāmas reizes ir paziņojuši, ka tā to centīsies izdarīt krietni ātrāk. Tomēr SpaceX centieni un solījumi zinātnieku vidū tiek vērtēti krietni skeptiskāk.

Kinogrāfija

Viena no ievērojamākajām kinofilmām, kas pēdējo gadu laikā ir balstīta uz notikumiem, kas sevī ietver ideju par potenciālu cilvēku misiju uz Marsu, ir angļu kinorežisora Ridlija Skota zinātniskās fantastikas filma "Marsietis" (The Martian), kurā galveno lomu atveido amerikāņu aktieris Mets Deimons un kas tika izlaista 2015. gadā. Amerikāņu astronautikas inženieris Roberts Zubrins (Robert Zubrin) ir norādījis, ka, lai gan tajā ir sastopamas dažas neprecizitātes, filma ir ļoti labi mācējusi atspoguļot realitāti un šķēršļus, ar ko astronautiem būtu jātiek galā, ja tie pa īstam atrastos uz Marsa virsmas.
Tāpat 2016. gadā tika izlaists amerikāņu televīzijas kanāla National Geographic daudzsēriju dokumentālais un zinātniskās fantastikas seriāls "Marss" (Mars), kurā samērā detalizēti tika atveidota pirmo astronautu nosēšanās un dzīvošana uz Marsa virsmas.
Molotova līnija

Molotova līnija ir nosaukums pēc Ribentropa-Molotova pakta noslēgšanas no 1940. līdz 1941. gadam daļēji izbūvētai nocietinājumu līnijai gar paktā nosprausto PSRS rietumu robežu okupētajā Lietuvā, Baltkrievijā, Polijā un Ukrainā. Līniju veidoja nocietinātie rajoni (krievu: укрепрайон) ar betona bunkuriem un ložmetēju dzotiem, tāpat kā pirms Otrā pasaules kara izbūvētajā Staļina līnijā.
Tā sastāvēja no Telšu, Šauļu, Kauņas un Alītas nocietinātajiem rajoniem Lietuvā, Grodņas un Brestas nocietinātajiem rajoniem Baltkrievijā, Osovecas (Osowiec), Zambrovas (Zambrów) un Pšemislas nocietinātajiem rajoniem Polijā un Koveļas, Volīnijas Vladimiras, Kamjankas-Buzkas, Ravas-Ruskas nocietinātajiem rajoniem Ukrainā. Gar Ungārijas un Rumānijas robežu jauni nocietinātie rajoni netika izveidoti.

Vēsture

Pēc Polijas kampaņas 1939. gadā un Baltijas valstu okupācijas 1940. gadā tika pieņemts lēmums pamest Staļina līniju, lai izveidotu tā saukto Molotova līniju anektētajā Baltijā un Polijā. 
1941. gada vācu iebrukuma brīdī jaunā līnija nebija pabeigta un Staļina līnija bija pārsvarā pamesta un neremontēta. Neviena no šīm līnijām nebija izmantojama aizsardzībai pret operāciju "Barbarosa".
Lietuvas un Latvijas (Telšu un Šauļu nocietināto rajonu ietvaros gar galvenajiem ceļiem un dzelzceļiem arī Latvijas teritorijā bija uzbūvēti vairāki dzoti) teritorijā līdz 1941. gada 22. jūnijam bija pabeigta 101 dzelzsbetona bunkura izbūve, tomēr tie nespēja ilgstoši aizkavēt Vērmahta uzbrukumu.
Herberts Gubiņš

Dzīvesgājums

Dzimis 1914. gada 17. novembrī Rīgā. 1932. gadā absolvēja Rīgas pilsētas 1. ģimnāziju, uzsāka studijas LU Arhitektūras fakultātē, Bija studentu korporācijas Selonija biedrs. Līdztekus spēlēja basketbolu sporta biedrības "Gongs" komandā, 1936. gadā pārgāja uz US basketbola komandu. Latvijas basketbola izlases sastāvā aizvadīja 4 spēles. Pirmais Eiropas čempions 1935. gadā, spēlēja valstsvienības sastāvā arī 2. Eiropas basketbola meistarsacīkstēs 1937. gadā. H. Gubiņa otrs sporta veids bija burāšana, it sevišķi burāšana ar ledusjahtām. 1936. gadā Angerburgā Vācijā viņš uzvarēja starptautiskās ledusjahtu burāšanas sacensībās 15 m² monotipa jahtu klasē.
Arhitektūru Latvijas Universitātē H. Gubiņš studēja līdz pat 1941. gada janvārim, kad Otrā pasaules kara sākumā kopā ar ģimeni izceļoja uz Vāciju. Tur viņu mobilizēja, un līdz pat kara beigām viņš bija tulks vācu armijā. Kara beigās viņš nonāca Kurzemes cietoksnī, kur 1945. gadā nokļuva Sarkanās armijas gūstā. 1950. gadā viņu kā Vācijas pilsoni atbrīvoja no gūstekņu nometnes un ļāva izbraukt uz Rietumvāciju, kur viņš turpināja arhitektūras studijas un strādāja savā profesijā. 1952. gadā viņš pārcēlās uz dzīvi Kanādā, kur sākumā strādāja par arhitektu, bet vēlāk kādā būvfirmā, kas cēla daudzstāvu biroju un dzīvokļu ēkas; šajā firmā viņš ar laiku kļuva par viceprezidentu. Toronto YMCA klubā H. Gubiņš turpinājis arī spēlēt basketbolu.
Miris 1980. gada 21. februārī Toronto, pēc kremēšanas urna ar viņa pīšļiem novietota Toronto Mount Pleasant kapsētas mauzolejā.
3. autobusu maršruts (Jūrmala)

Maršruts

Muižas iela — Ganību iela autobusi kursē pa šādām ielām: Muižas iela, Brīvības prospekts, Vienības prospekts, Rīgas iela, Miera iela, Rīgas iela, Promenādes iela, Ķemeru iela, Emīlijas iela, Pētera iela, Ķemeru iela, Turaidas iela, Palienes iela, Jāņa Pliekšāna iela, Rīgas iela, Miera iela, Dzintaru pārvads, Meža prospekts, Lienes iela, Jomas iela, Zigfrīda Meierovica prospekts, Dubultu prospekts, Strēlnieku prospekts, Slokas iela, Piekrastes iela, Mežmalas iela, Jūrkalnes iela, Ventspils šoseja, Satiksmes iela, Skolas iela, Nometņu iela, Mazā Nometņu iela, Talsu šoseja.
Ganību iela — Muižas iela autobusi kursē pa šādām ielām: Talsu šoseja, Skolas iela, Satiksmes iela, Ventspils šoseja, Jūrkalnes iela, Mežmalas iela, Piekrastes iela, Slokas iela, Strēlnieku prospekts, Dubultu prospekts, Zigfrīda Meierovica prospekts, Jomas iela, Lienes iela, Meža prospekts, Dzintaru pārvads, Rīgas iela, Jāņa Pliekšāna iela, Palienes iela, Turaidas iela, Emīlijas iela, Ķemeru iela, Promenādes iela, Rīgas iela, Viestura iela, Vienības prospekts, Jelgavas iela, Muižas iela.
Barbadosas jenots

Klasifikācija

Pētnieks Edvards Goldmans 1950. gadā sistematizēja Barbadosas jenotu kā patstāvīgu sugu, to nosaucot par Procyon gloveralleni. Tomēr 2000.
gados zinātnieki, veicot morfoloģiskās un ģenētiskās analīzes, secināja, ka Barbadosas jenots ir parastā jenota pasuga. Jenots salā tika ievests tikai pirms dažiem gadsimtiem. Tas ir tuvu radniecīgs Bahamu jenotam un Gvadelupas jenotam. Kopš 2005. gada tas tiek sistematizēts kā parastā jenota (Procyon lotor) pasuga Procyon lotor gloveralleni.

Izskats un īpašības

Salīdzinot ar kontinenta parasto jenotu, Barbadosas jenots ir maza auguma, kas apliecina hipotēzi, ka salās un citās ierobežotās teritorijās, dzīvnieki kļūst augumā mazāki. Ārēji tas atgādina Bahamu jenotu, tam ir smalks un īss galvaskauss. Tā kažoks ir tumši pelēks ar nelielu brūnu nokrāsu uz kakla un pleciem. Pavēderē aug gandrīz tika pavilna, kuru sedz daži akotmati. Toties, salīdzinot ar Bahamu jenotu, tā "melnā maska" uz acīm ir vienlaidus, bez pārtraukuma.
Vamsuta

Ģimene

Vamsuta bija Masasoita vecākais dēls un Metakometa brālis. Viņš bija precējies ar Veetamoo. Vārdu "Aleksandrs" viņam piešķīra angļu kolonisti 1656. g.

Valdīšana un nāve

Vamsuta kļuva par sačemu pēc Masasoita nāves 1660. g. Reģionā samazinājās kažokādu tirdzniecībai, un Vamsuta palielināja cilts ietekmi, apejot Masačūsetsas varasiestādes un pārdodot zemi citām kolonijām. Kā suverēna cilts, vampanoagi bija pārliecināti ka ir tiesīgi īstenot no eiropiešiem neatkarīgu politiku. Kā rezultātā 1662. g. Vamsuta tika nodevīgi arestēts un stājās Plimutas tiesas priekšā. Aresta laikā viņš saslima un pēc atbrīvošanas ceļā uz mājām nomira.
Vamsutas nāves apstākļi ir neskaidri. Viņa brālis un jaunais cilts sačems Metakomets bija pārliecināts, ka angļi Vamsutu noindēja. Jebkurā gadījumā gan nelikumīgais virsaiša arests, gan viņa mīklainā nāve vampanoagu vidū izraisīja pamatotu sašutumu, un kļuva par vienu no iemesliem kas izraisīja Karaļa Filipa. Proporcionāli iedzīvotāju skaitam tas izvērtās par asiņaināko indiāņu un eiropiešu ieceļotāju konfliktu Savienoto Valstu vēsturē.
Kā netiešs pierādījums vampanoagu pārliecībai par cilts sačema noslepkavošanu kalpo kāds to dienu Plimutas tiesas pieraksts. Tajā ir minēts rēķins indes iegādei, lai "tiktu vaļā no kaitēkļa".
Krišjānis Dāvids Dzirne

Dzīvesgājums

Dzimis 1829. gada 3. martā Vecsalacā (vācu: Alt-Salis) skolotāja Dāvida Dzirnes un viņa sievas Līzes ģimenē. Viņa jaunākais brālis bija Frīdrihs Vilhelms Dzirne (1835-1872). Mācījās Cēsu apriņķa skolā un Valmieras skolotāju seminārā (1843–1846), strādāja par mājskolotāju Straupē (1848–1853). Studēja matemātiku un teoloģiju Tērbatas Universitātē (1853–1857), pēc tam bija luterāņu mācītāja kandidāts Trikātas draudzē (1857), diakons un latviešu draudzes mācītājs Tērbatas Jāņa baznīcā un skolotājs Tērbatas augstākajā meiteņu skolā (1858–1864). Apprecējās ar Jūliju Mariju Eteli (Julie Marie Oettel, 1842-1911), viņu laulībā piedzima dēls Jānis Dzirne (1861—1938?).
Tad pārcēlās uz Krieviju, kur bija luterāņu draudzes mācītājs Volgas vācu kolonijā Bērenfeldē (tagad Jagodnaja Poljana) Saratovas guberņā (1865–1873). Pēc brāļa nāves izlēma atgriezties dzimtenē, bija Jelgavas Jāņa baznīcas un cietuma mācītājs (1875–1877), pēc tam Raunas draudzes mācītājs (1877–1896).
Miris 1896. gada 24. februārī Raunā.
Eiritmija (alternatīvā medicīna)

Eiritmija (grieķu: eurhythmia - saskanīgums) ir enerģētiskās medicīnas ārstniecības veids - kustību aktīvā metode, kuru radīja, apvienojot kustību ar skaņas izdvešanu, izkliegšanu, izrunu, izdziedāšanu. Tās izveidotājs ir okultists un antropozofs Rūdolfs Šteiners.
Hipstokrātija

Vēsture

2014. gada vasarā Hipstokrātija digitāli izdeva 6 skaņdarbu garu debijas mazalbumu „Brīnumzeme”, bet 2014. gada beigās, atzīmējot dueta pastāvēšanas pirmo gadadienu, digitāli laida klajā vēl vienu mazalbumu — „XII”, kurā ietilpa 3 skaņdarbi. 2014. gada 5. decembrī klubā Nabaklab notika dueta pirmā publiskā uzstāšanās.
2015. gadā Melo Records izdeva dueta 10 skaņdarbu garu pilnmetrāžas albumu „Te nav Amerika”. Albuma atvēršanas koncerts notika 2015. gada 23. maijā klubā Nabaklab. Pēc tam duets devās koncertturnejā pa Latviju. 2015. gada 20. novembrī duets digitāli izdeva savu trešo četru skaņdarbu garo mazalbumu „Zemes izšķirtspējas sapņi”.
Zemgales artilērijas pulks

Zemgales artilērijas pulks bija viens no Latvijas armijas artilērijas pulkiem, pulka formēšana uzsākta 1920. gada janvārī, neilgi pēc Kurzemes atbrīvošanas no Bermonta karaspēka. Pulks atradās 4. Zemgales kājnieku divīzijas sastāvā. Par pulka dzimšanas dienu tiek uzskatīts 1920. gada 12. janvāris, kad kapteinis Voldemārs Šēnfelds, kuram bija uzdots izveidot pulku, parakstīja pirmo pavēli. Pulks bija dislocēts Daugavpils cietoksnī.

Vēsture

Par pirmo pulka komandieri dažas dienas pēc pirmās pavēles izdošanas kļuva Ādolfs Zemgalnieks, kurš turpināja pulka formēšanu, veidojot pulku pēc franču artilērijas pulku parauga. 
Par pulka kodolu kļuva X artilērijas divizions, kuru 1919. gada 20. decembrī tika uzdots saformēt kapteinim Marovskim. Divizionā ietilpa divas baterijas no artilērijas rezerves (8. un 10.), kuras komandēja attiecīgi virsleitnanti Harijs Lūsis un Jānis Geliņš.
Pirmos lielgabalus pulks ieguva 1919. gada 24. decembrī, kad tos ar kuģi atveda no Francijas uz Liepāju. Tika attransportēta arī munīcija, kā arī pulkā ieradās vairāki franču armijas virsnieki, kas iepazīstināja karavīrus ar lielgabala uzbūvi un darbību.
1920. gada 21. janvārī tika uzsākta XI un XII divizionu formēšana, tādējādi, nobeidzot pulka formēšanu, tajā atradās X, XI un XII divizioni. 
Sakarā ar karadarbības atslābumu, pulkam tika dots ilgāks laiks tā formēšanai un karavīru apmācībai. 1920. gada maija sākumā tas tika pārcelts uz Austrumu fronti pret lieliniekiem. Pulks iesaistījās aktīvā karadarbībā Drisas apriņķī, kā arī pabalstīja Polijas karaspēku un veica vairākus izlūkgājienus. Šajā frontē palika līdz pat Atbrīvošanas kara beigām, kad tika pārvietots uz Daugavpils cietoksni, kur arī atradās pulka dislokācijas vieta. Atbrīvošanas kara laikā sniedzis lielu atbalstu savas divīzijas kājnieku pulkiem.
1924. gada 18.oktobrī Zemgales pilsētu un apriņķu pašvaldības pulkam uzdāvināja sudraba taures.
Obtest

Vēsture

Grupa izveidojās 1992. gadā Viļņā, par savu lielāko iedvesmas avotu uzskatot tobrīd ļoti aktīvo Skandināvijas melnā metāla skatuvi, tādas grupas kā Enslaved, Mayhem, Darkthrone.
Turpmākajos gados Obtest skanējums izmainījās. Tajā aizvien vairāk tika izmantoti klasiskā smagā metāla elementi, dziesmu teksti tika veidoti, iedvesmojoties no Lietuvas senākās vēstures, mitoloģijas un cīņām ar vācu ordeni.
Sākotnēji Obtest izpildīja dziesmas angļu valodā, taču drīz vien pilnībā pārgāja uz lietuviešu valodu.
Līdz šim brīdim grupa ir izdevusi četrus studijas albumus.
Tatarstāna

Ģeogrāfija

Tatarstāna robežojas ar Kirovas apgabalu ziemeļos, Udmurtiju ziemeļos un ziemeļaustrumos, Baškīriju austrumos un dienvidaustrumos, Orenburgas apgabalu dienvidaustrumos, Samāras apgabalu dienvidos, Uļjanovskas apgabalu dienvidrietumos, Čuvašiju rietumos un Marijelu ziemeļrietumos.

Vēsture

Līdz 13.-14. gs. Tatarstānas teritorijā bija Volgas Bulgārija, pēc tam tās zemes ietilpa Zelta Ordas sastāvā. 1438. gadā izveidojās neatkarīga Kazaņas haniste. Pēc ilgstošiem krievu-tatāru kariem Krievijas cars Ivans IV 1552. gadā Kazaņas hanisti pievienoja Krievijai.
Krievijas valdība izraidīja islamticīgos Kazaņas iedzīvotājus un to vietā nometināja krievus un citu tautību pareizticīgos ieceļotājus,. Līdz pat Krievijas impērijas teritoriāli administratīvajai reformai tika lietots jēdziens Kazaņas cariste (Казанское царство).
Krievijas pilsoņu kara laikā 1918. gada septembrī Kazaņu ieņēma Sarkanā armijas vienības Pētera Slavena un Jāņa Judiņa vadībā. No 1920. līdz 1990. gadam Krievijas PFSR sastāvā pastāvēja Tatārijas APSR.
Rusi

Rusi (vācu: Rûßen, krievu: русы, fēru: rúsir vai rúsi, igauņu: rootsi, somu: ruotsi) ir sens apzīmējums varjagu karotāju ciltij, kas kopš 9. gadsimta dzīvoja vēlākās Krievzemes ziemeļrietumu daļā, kas vikingu hronikās  saukta par Gardarīki. Daudzās valodās no šīs cilts vārda ir atvasināts mūsdienu krievu un Krievijas (islandiešu: Rússland, angļu: Russia, ukraiņu: Росія, krievu: Россия) nosaukumi.
No senākā nosaukuma rūsi 14. gadsimtā atvasināts rutēņu, vēlāk rusīnu nosaukums.

Rusu cilts pirmdzimtene

"Varjagu teorija". Rusi bija varjagu cilts, kas no 7. gadsimtā no tagadējās Zviedrijas pārcēlusies uz Baltijas jūras austrumu krastu, sākotnēji apmetoties Grobiņā pie Liepājas. Ap 750. gadu rusu cilts pārcēlusies uz Ladogas ezera krastiem, no kurienes tie gar upēm izplatījušies pa visu mūsdienu Austrumeiropu, dibinot nocietinātus pilskalnus lielo upju krastos. Seno skandināvu sāgās šī zeme tika dēvēta par "Pilskalnu zemi" — Gardarīki jeb Garðaríki no vārda Garðr“ ("pilskalns"). No vārda „garðr“ ir cēlies arī krievu vārds „gorod“ (pilsēta).
"Rūsiņu teorija". Hipotēze balstās uz vārdu "rūši" un "prūši" fonētisko līdzību un "Prūšu zemes hronikas" (Chronicon Terrae Prussiae) vēstījumu: "Visbeidzot zemē ienāca prūši: tā ir viena tauta no Ripher kalniem, kas pretim pusnaktij stiepjas no kalniem, kur sākas Tanais ūdeņi. Viņi pierunāja savus vadoņus meklēt mītnes vietu, kur nav mūžīgais sniegs. Tad viņi devās ceļā un nonāca šajā zemē, kas bija viņiem kritusi. [Redzēdami] zemes auglību, svaigās ganības un ūdeņus, viņi arī nedevās tālāk, vienbalsīgi izvēlējās sev un saviem bērniem to par mītni un nosauca zemi savas tautas Poreussen vārdā. Tā viņa līdz pat šai dienai (izņemot vienu burtu) saucas par Prūsu. Tas ir droši, ka tāda ir šīs tautas izcelsme, un, ja kāds saka, ka tas ir izdomājums, tad to vislabāk apliecina tas, ka tautas, kas dzīvo pie tā sauktajiem Ripheos kalniem, lieto tādu pat valodu kādu lieto prūši."  
Ripeja kalnus pirmo reizi esot 7. gadsimtā p.m.ē. pieminējis sengrieķu dzejnieks Alkmāns kā tēlainu apzīmējumu sniegotiem kalniem pasaules ziemeļu malā (sengrieķu riphé — 'brāzmainais ziemeļvējš'). Šo nosaukumu kā apzīmējumu vieniem zināmajai pasaules ziemeļu daļai vēlāk lietojuši arī Plūtarhs, Ptolemajs un Jordāns, kas 6. gadsimtā tos lokalizēja Skitijā. Tātad 14. gadsimta sākumā rakstītajā hronikā Pēteris no Duisburgas ir balstījies uz senāku autoru rakstiem un par prūšu sākotnējo dzimteni dēvējis antīkās pasaules ziemeļu malu, kas varēja būt gan Skandināvijas, gan Urālu kalni, gan arī Karpatu kalni, kuros vēl mūsdienās mīt gucuļi jeb rusini.

Upju ceļu sistēma

Tirdzniecībai un sirojumiem rusi izmantoja jau pirms viņiem izveidoto upju ceļu sistēmu ("Ceļš no varjagiem uz grieķiem"), tomēr viņu dominēšanas laikā vairāk tika izmantots šī ceļa ziemeļu variants pa Ņevu-Lādogu-Volhovu-Lovati, nevis pa Daugavu kā iepriekšējos gadsimtos.