Kurzemes literatūras un mākslas biedrība

Kurzemes literatūras un mākslas biedrība (Kurländische Gesellschaft für Literatur und Kunst, 1817-1939) bija pirmā šāda veida biedrība Baltijas provincēs ar mērķi "iepazīstināt sabiedrību ar ikdienai derīgiem izgudrojumiem un atklājumiem un cīnīties pret kaitīgiem aizspriedumiem". 1818. gadā biedrība nodibināja Kurzemes Provinces muzeju. 2015. gada 21. aprīlī plānots izdot īpaši veltītu pastmarku par godu biedrības dibināšanas 200. gadadienai.

Biedrības dibināšana

Pirmo reizi domu par tādas biedrības radīšanu Kurzemē izteica dzejnieks Ulrihs Heinrihs Gustavs fon Šlippenbahs (Schlippenbach). Ar viņam raksturīgo dedzīgo aizrautību viņš ķērās pie šīs idejas īstenošanas — izstrādāja projektu, kādai pēc viņa domām vajadzētu būt šai organizācijai, un iepazīstināja ar to vairākas ievērojamas personības Jelgavā. Nedaudz uzlabotā veidā šo projektu kā Kurzemes literatūras un mākslas biedrības dibināšanas aktu 1815. gada 23. novembrī parakstīja astoņi vīri, kas uzskatāmi par biedrības dibinātājiem: Heinrihs fon Ofenbergs (Offenberg), Ulrihs fon Šlipenbahs, grāfs Mihaels Plāters-Zībergs (Plater-Sieberg), Aleksandrs fon Mēdems (Medem), Frīdrihs fon Vettbergs (Wettberg), Johans Frīdrihs fon Reke (Recke), Georgs Frīdrihs fon Felkerzāms (Foelkersam) un Kārlis Vilhelms Krūze (Cruse).
1817. gada 7. aprīlī notika biedrības dibināšanas sēde, kurā uzņēma 127 biedrus no Baltijas provincēm, no Krievijas impērijas centrālajiem rajoniem un Vācijas. Ziņa par šādas biedrības nodibināšanu un uzaicinājums tajā iestāties tika uzņemta ar prieku ne tikai Kurzemē, bet arī Vidzemē un Igaunijā, daudzi sekoja šim uzaicinājumam, jo toreiz un vēl ilgāku laiku tā bija vienīgā zinātniskā biedrība Baltijā. Par pirmo sekretāru tika ievēlēts profesors K. V. Krūze, bet visai drīz viņu nomainīja profesors G. M. fon Paukers (Pauker).

Organizācijas mērķis

Organizācijas mērķis statūtos raksturots sekojoši:
„Biedrībai jākalpo par vienojošo posmu visiem tiem, kas vēlas būt lietas kursā par literatūras un mākslas sasniegumiem un paši kalpot šo sasniegumu kaldināšanai. Biedrība vēlas arī literatūras un mākslas draugiem Kurzemē atvieglot iepazīšanos ar mākslas darbiem, kas šajās jomās radīti ārzemēs, kā arī iepazīstināt ar sasniegumiem Krievijas impērijā. Visbeidzot, tā centīsies iepazīstināt sabiedrību ar ikdienai derīgiem izgudrojumiem un atklājumiem un cīnīsies pret kaitīgiem aizspriedumiem”.

Vadība

Organizācijas darbu vadīja padome, kas sastāvēja no astoņiem cilvēkiem; divi no tiem ieņēma īpašus amatus —- kolekciju pārzinis un pastāvīgais sekretārs. Pēdējais veica visus naudas darījumus, kārtoja korespondenci un vienlaicīgi padomē un biedrības sēdēs pildīja arī prezidenta pienākumus, jo pirmos 50 gadus biedrībā speciāla prezidenta posteņa nebija; to nolēma izveidot tikai 1865. gada maijā. Prezidents uzņēmās padomes darba un sēžu vadību, kā arī biedrības pārstāvēšanu sabiedrībā, bet sekretāra uzdevums palika naudas lietu kārtošana un korespondence.

Darbības veids

Galvenās darba formas bija regulāras ikmēneša sapulces, kurās tika apspriesti biedrības aktuālie jautājumi un nolasīti vairāki ziņojumi vai referāti par dažādām zinātniskām tēmām. Gada kopsapulcēs sekretārs sniedza iepriekšējā gada darba atskaiti, informēja par kases stāvokli, jaunuzņemtajiem biedriem un goda biedriem, saņemtajiem dāvinājumiem utt. Neiztrūkstoši arī šajās sēdēs bija zinātniskie referāti — plašāki un tematiski nozīmīgāki nekā ikmēneša sanāksmēs. Sēžu protokoli, referātu un ziņojumu teksti tika publicēti.

Kurzemes literatūras un mākslas biedrības bibliotēkas krājuma veidošana

Nodibinoties Kurzemes provinces muzejam, kas kalpoja par pamatu Kurzemes literatūras un mākslas biedrības zinātniskajām un kultūras aktivitātēm, 1818. gadā izveidoja bibliotēku. Bibliotēkas pirmsākumā bija 69 dažādu privātpersonu dāvināti iespieddarbi, galvenokārt publicējumi par Baltiju vācu, igauņu, latviešu un krievu valodā. Savā dzīves laikā vairāki biedrības biedri kā dāvinājumu Kurzemes literatūras un mākslas biedrības bibliotēkai nodeva savus publicētos zinātniskos darbus, mācību grāmatas, kā arī apjomīgas privātās bibliotēkas. 1818. gada augustā bibliotēka no kambarkunga Teodora fon der Ropa (Ropp, 1823-1915) saņēma 534 grāmatu un 5265 vācu un franču avīžu dāvinājumu. 1820. gadā bibliotēkā bija ap 1500 sējumiem. Bibliotēka saņēma dāvinājumus arī no Elīzes fon der Rekes, Krievijas ārlietu ministra grāfa Kārļa Neselrodes (Nesselrode, 1780-1862), mācītāja Kārļa Frīdriha Vatsona, ģenerālsuperintendenta Kārļa Gotloba Zontāga un citām ievērojamām personām. Visdāsnākais dāvinājums tika saņemts no Kurzemes provinces muzeja dibinātāja un pirmā direktora – Johana Frīdriha fon Rekes (Recke, 1764-1846) – 4000 iespieddarbu. 1840. gadā bibliotēkas krājums bija papildinājies līdz 5000 grāmatu un 4000 brošūru. Bibliotēkas krājumu papildināja izdevumi no zinātnes un sadarbības centriem Krievijā, Baltijā un Eiropas valstīm. Pirmā pasaules kara beigās krājums sasniedza 40000 sējumu lielu skaitu. Krājuma sadalījums pēc satura: latviešu oriģinālliteratūra un tulkotā literatūra, periodiskie izdevumi, grāmatas par Baltijas un Kurzemes vēsturi, Krievijas vēsturi un ģeogrāfiju un Eiropas vēsturi. Līdz mūsdienām izdevumos ir saglabājušies 2 veidu zīmogi : E MVSEO CVRON apaļā laukā un EX BIBLIOTH. SOC. LITER. CURON, kas liecina par izdevumu atrašanos 1818. gadā dibinātajā Kurzemes provinces muzeja un tā bibliotēkas īpašumā. Līdz ar biedrības likvidēšanu un vācbaltu izceļošanu 1939.-1940. gadā, liela daļa bibliotēkas tika izvesta ārpus Latvijas vai gāja zudumā. Dokumentālas liecības par Kurzemes literatūras un mākslas biedrības bibliotēkas zāles plānu, bibliotēkas tematisko kārtojumu, bibliotēkas dienasgrāmata par laika periodu no 1840. līdz 1846.gadam un katalogs, sākot no 1840.gada, atrodas Latvijas Valsts vēstures arhīvā.
Bibliotēkas krājuma pārraudzības, sistematizācijas un kārtošanas pienākumus uzticēja biedrības biedriem - bibliotekāriem, kuri paralēli veica atbildīgus pienākumus biedrības labā.