Laima (zīmols)

Vēsture

1870. gadā vācu rūpnieks Teodors Rigerts (Theodor Riegert) Rīgā, Zaļajā ielā 2 nodibināja pirmo šokolādes un kafijas fabriku Latvijā, kuru nosauca savā vārdā. Uzņēmuma produkti kļuva par vienu no lielākajiem un atpazīstamākajiem saldumu ražotājiem Baltijā un visā Krievijas impērijā. Kara laikā fabrika bija spiesta pārtraukt savu darbību uz vairākiem gadiem. Sākot ar 1922. gadu fabrika nomāta uz 10 gadiem akciju sabiedrībai. Fabrika izgatavoja galvenokārt kakao pulveri, kakao sviestu un dažādu šķirņu galda šokolādes. 1934. gadā Rīgas centrā uz lielā pilsētas pulksteņa Teodors Rigerts izvietoja sava uzņēmuma reklāmu, kas vēlāk kļuva par populāru satikšanās vietu un tika iesaukts par Laimas pulksteni.
Pieprasījums pēc saldumiem Rīgā pieauga, un laika gaitā par nopietnāko konkurentu kļuva 1881. gadā Rīgā, Sporta ielā 2 Ludmilas Gēgingeres dibinātā konservu un konfekšu fabrika AS "L. W. Goegginger". Uzņēmumā ražoja konfektes, šokolādes, biskvītus un augļu, dārzeņu, zivju, gaļas konservus. Savukārt 1910. gadā latviešu uzņēmējs Vilhelms Ķuze Rīgā, Avotu ielā 16 atvēra savu šokolādes darbnīciņu, maiznīcu - konditoreju, un ar nelieliem pārtraukumiem turpināja to paplašināt. 1935. gadā tā kļuva par AS "Ķuze" ar miljoniem latu apgrozījumu un popularitāti, kas sasniedza "Laimas" līmeni.
1921. gadā ebreju uzņēmējs Iļja Hromčenko (Elija Levins) Rīgā, Karlīnes ielā 22/24 (tagad Miera ielā) atvēra specializētu konfekšu fabriku "Maķedonija", kas ražoja šokolādi. Tolaik tas bija sīkuzņēmums ar četriem darbiniekiem, kas izmantoja roku darbu. Tās gada apgrozījums bija 30 tūkstoši latu. 1925. gada sākumā fabrikas dibinātāji un akcionāri izveidoja jaunu uzņēmumu AS "Laima", kas pārņēma visus "Maķedonijas" patentus. 8. janvārī finanšu ministrs apstiprināja tās statūtus. Vārds "Laima" kļuvis par sinonīmu konfektēm, tortēm, šokolādei, vafelēm. "Laima" strauji auga, paplašināja darbību, un 1930. gadā šeit jau strādāja 500 darbinieki. 1933. gadā Hromčenko emigrēja uz Palestīnu un uzņēmumu pārdeva. To iegādājās Latvijas Kredītbanka un 1937. gadā apvienoja ar AS "Th. Riegert" uzņēmumu vienotā AS "Laima". Tai tika nodotas labākās mašīnas un labākie darbinieki no likvidētiem uzņēmumiem AS "Th. Riegert" un AS "E. Mežits". Tā AS "Laima" kļuva par lielāko saldumu ražotāju Latvijā, kur strādāja jau ar 790 darbiniekiem. Savai produkcijai izmantoja tikai Latvijā ražotu cukuru.
Sevišķi strauji produkcijas izlaide pieauga, kad 1938. gadā uzcēla modernu un plašu, ar augstu tehnoloģiju apgādātu ražotni Miera ielā 22. Pilsētās un laukos produkcijas pārdošanu nodrošināja virkne veikalu. Augstas kvalitātes šokolāde, konfektes, marmelāde, cepumi, kakao tika izgatavots ar modernām ārzemju iekārtām. Neraugoties uz konkurenci, starp 29 saldumu fabrikām "Laima" bija neapšaubāms līderis – tai piederēja 39% no Latvijas saldumu tirgus un 79% no to eksporta. Tirdzniecības apjoms sasniedza 4-5 miljonus latu. Kopumā "Laimas" sistēmā strādāja ap 1000 cilvēkiem. Līdz Otrajam pasaules karam "Laimas" produkti lielos daudzumos nonāca Francijā, Lielbritānijā, Šveicē, Nīderlandē, Norvēģijā, ASV, Kanādā, Dienvidāfrikā, Ēģiptē, Marokā, Libānā, Britu Palestīnā, Bermudu salās un Indijā. Karš Eiropā 1939. gadā nopietni kaitēja fabrikas darbībai; eksports apstājās, savukārt vietējā tirgū strauji cēlās cenas – to izraisīja arī 10% Rīgas un Latvijas iedzīvotāju izbraukšana. Vācu okupācijas laikā AS "Laima" sāka ražot arī kara laikā augsti pieprasītu preci - miežu kafiju, ievārījumus, žāvētu raugu.
Pēc Otrā pasaules kara sākās pakāpeniska uzņēmumu atjaunošana. To nācās darīt teju no nulles, jo visas ražošanas iekārtas kara laikā bija izvestas uz Vāciju. 1940. gadā padomju vara nacionalizēja visus trīs šokolādes uzņēmumus un tika mainīti to nosaukumi - AS "Ķuze" kļuva par Konditorejas fabriku "17. jūnijs", kas specializējās cepumu un citu miltu konditorejas izstrādājumu izgatavošanā, Gēgingeres fabrika kļuva par Šokolādes un konfekšu fabriku "Uzvara", kas specializējās karameļu, zefīra un citu cukuroto izstrādājumu izgatavošanā un 80. gados atradās t. s. pirmrindnieku statusā. AS "Laima" kļuva par Konditorejas fabriku "Laima", kas specializējās šokolādes ražošanā un vienīgā šokolādes fabrika, kas saglabāja savu zīmolu. 1941. gadā Vilhelmu Ķuzi izsūtīja uz Gulaga nometni, kur viņš gāja bojā.
Lielākā daļa Latvijā ražoto saldumu padomju gados tika eksportēti uz citām Padomju Savienības republikām, kur tie bija ļoti iecienīti augstās kvalitātes un mākslinieciskā noformējuma dēļ. Plaši pazīstamas Latvijā un citās republikās kļuva "Laimas" šokolādes konfektes "Vāverīte", "Sarkanā magone", "Karakums", "Lācītis - ķepainītis", "Trifele", "Vēsma", "Serenāde", tāpat "Vētrasputns", "Rudzupuķe", konfektes "Asorti", šokolādes "Rigonda", "Lukss". Savukārt "Uzvara" lepojās ar karamelēm "Piparmētru", "Bārbele", "Teātra", "Starts", konfektēm kārbās "Putna piens", "Piena lāse", "Rīgas maisījums", "Esmeralda", zefīra izstrādājumiem. Bet populārākais "17. jūnija" produkts bija vēl 50. gados ražošanā ieviestie cepumi "Selga".
Kopš 60. gadu beigām "Laima" specializējusies konfekšu, šokolādes un šokolādes izstrādājumu ražošanā. 1986. gadā uzceltajā korpusā ar itāļu speciālistu līdzdalību uzstādīta itāļu firmas "Karle Montanari" šokolādes liešanas līnija un uz tās iesākta šokolādes ražošana. 1987. gadā turpinājās jaunu iekārtu uzstādīšana šokolādes masu izgatavošanas iecirknī.
Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas 1990. gadā pēc Latvijas neatkarības atgūšanas Konditorejas fabriku "17. jūniju" pārdēvēja par "Staburadzi". 1993. gadā "Laima" un 1994. gadā "Uzvara" tika privatizētas un no valsts uzņēmumiem atkal kļuva par privātām akciju sabiedrībām neskatoties uz ārzemju ražotāju konkurenci, saglabāja bagātās pirmskara tradīcijas un guva panākumus starptautiskajās izstādēs. Ražotajiem saldumiem garšas kvalitāte panākta, izmantojot dabiskas izejvielas – pienu un cukuru no pašmāju ražotājiem. 1998. gada janvārī AS "Laima" apvienojās ar AS "Uzvara" saglabājot divas tirdzniecības markas – "Laima" un "Uzvara", bet uzņēmuma nosaukums bija AS "Laima". Papildus citiem saldumiem, izgatavoja 60 veidu karameles – 46 tonnas katru dienu.
Situāciju sarežģīja Krievijas ekonomikas krīze un Baltijas brīvās tirdzniecības likums. Tika samazināti ražošanas apjomi eksportam uz Krieviju un ražošanas attīstību kavēja arī nesakārtotie jautājumi, kas saistīti ar cukura pārstrādi Latvijā. Ārzemju produkcija tika piedāvāta par daudz lētākām cenām nekā pašmāju, bet "Laimai" bija atbilstoši likumdošanai jāizmanto Latvijas dārgais cukurs. Neskatoties uz grūtībām, uzņēmums turpināja attīstīties un tika atvērtas jaunas ražotnes un modernizēts zefīra cehs. Astoņās stundās bija iespējams izgatavot divas tonnas parastā un glazētā zefīra ar ilgāku derīguma termiņu. "Laima" tajā laikā aizņēma 98% zefīra tirgus Latvijā.
2000. gadā, lai izveidotu Latvijā un Eiropā konkurētspējīgu uzņēmumu, AS "Laima" apvienojās ar vienu no lielākajām konditorejas fabrikām AS "Staburadze", saglabājot tikai vienu tirdzniecības nosaukumu – "Laima". Apvienošanās rezultātā nomainījās uzņēmuma vadība, kā arī tālākā attīstības stratēģija. Uzņēmumi kļuva vēl spēcīgāki eksportā uz 16 valstīm un eksporta apjomi palielinājās par 30%. Pilnveidojot savu biznesu, 2001. gadā AS "Laima" iegādājās sekmīgi pastāvošu uzņēmumu, kas nodarbojās ar lietošanai gatavas pārtikas ražošanu SIA "EuroFood" par savu meitas uzņēmumu. 2002. gadā turpinājās uzņēmumu attīstība un ražošanas reorganizācija, kā rezultātā attaisnojās uzņēmumu apvienošanās un pirmo reizi pēc Krievijas krīzes tika apturēta tirdzniecības lejupslīde un palielināta peļņa. Tika izveidots meitas uzņēmums SIA "Saldumu tirdzniecība" – abu uzņēmumu firmas veikalu vienots, jaunas koncepcijas pašapkalpošanās veikalu mazumtirdzniecības tīkls.
2003. gadā pēc "Laimas" iniciatīvas tika nodibināts Latvijas un Uzbekistānas uzņēmuma "Huršida Bonu" kopuzņēmums Uzbekistānā "Laymauz", kas specializējās karameļu ražošanā un uzsākta ražotnes celtniecība. 2004. gadā tiek izveidota uzņēmuma pārstāvniecība Krievijā AS "Laima Russia". 2005. gada maijā tiek reorganizēts piederošais meitas uzņēmums SIA "Noi Baltija" – mainīts nosaukums uz SIA "Staburadzes konditoreja", kas izgatavo dažāda veida tortes un kūciņas, un ir arī pārmantojis "Staburadzes" logo. Tai bija arī viens no lielākajiem ātro uzkodu (sviestmaižu, picu un salātu) ražotājiem, plašāk pazīstams ar zīmolu "Pedro". 2005. gadā, svinot uzņēmuma 135. gadadienu, tika atvērta Šokolādes istaba. Lai stiprinātu AS "Laima" pozīcijas Baltijas valstu tirgū, 2008. gada nogalē tika nodibināta uzņēmumu vadības un attīstības kompānija SIA "NP Foods". "Laimas" produkciju Baltijas tirgū izplatīja uzņēmums SIA "NP Logistics". 2010. gada 3. septembrī režisora Kaspara Goba dokumentālā filma "Saldumu pilsēta" piedzīvoja pirmizrādi, kurā ir atspoguļota Latvijas saldumu ražotāju un "Laimas" vēsture kopš pirmsākumiem.
2014. gada 26. augustā Norvēģijas uzņēmums "Orkla" nopirka SIA "NP Foods", kurā ietilpst AS "Laima" un citi Latvijas uzņēmumi. 2015. gada 5. jūnijā paziņots, ka pieaugušās konkurences un kvalitātes standartu apstākļos "Laima" turpmāk šokolādi vairs neražos no pašu maltām kakao pupām, bet gan no iepirktas kakao masas. 2016. gada 10. februārī uzņēmumi AS "Laima", AS "Staburadze" un AS "Latfood" apvienoti ar SIA "Orkla Confectionery & Snacks Latvija". 2016. gada februārī zīmols "Laima" mainīja savu logotipu, iegūstot jaunu vizuālo identitāti. Par godu Latvijas simtgadei "Laima" 2018. gada pavasarī atsāks ražot savulaik iecienītās konfektes "Karakums" un "Talismans". Lēmums atsākt konfekšu ražošanu pieņēma projekta "Nostalģija" laikā, kad "Laima" aicināja balsot par vēsturiskajām konfektēm, kuras vēlētos redzēt atkal. 2018. gada pirmajā pusē Ādažos tiks celta "Laimas" jaunā ražotne, kuras platība būs aptuveni 6500 kvadrātmetri. Pēc "Laimas" pārcelšanas no ražotnes Miera ielā uz Ādažiem, uzņēmuma administrācija un "Laimas" šokolādes muzejs turpinās darbu vēsturiskajā "Laima" biroja ēkā.