google/wiki40b huggingface dataset:
Ocelots

Izskats

Ocelots ir lielākais no visiem Dienvidamerikas kaķiem. Tā ķermeņa garums, galvu ieskaitot, ir 55—101,5 cm, papildus astes garums 27—45 cm, svars 6,6—18,6 kg.
Tam ir mīksts, zīdains un īss matojums, noapaļotas ausis un relatīvi lielas priekšķepas. Kažoka krāsa var būt dažāda, no gaiši zeltaini brūnas līdz tumši sarkanbrūnai vai pelēkbrūnai. Uz gaišākā pamata izceļas melni vai tumši brūni, rozetes veida vai pildīti plankumi. Rozetes iekšienē matojums ir tumšāk ruds nekā pārējā kažoka pamatkrāsa. Dažiem indivīdiem plankumi var saplūst kopā, veidojot neregulāras formas garensvītras, īpaši bieži to var redzēt uz muguras. Pavēdere un pakakle ir gaišākas nekā mugura. Uz melno ausu aizmugurējās plaknes ocelotam ir koši balti laukumi. Uz katra vaiga un pieres tam ir divas melnas svītras. Aste ir samērā gara, un uz tās bieži plankumu vietā veidojas melni gredzeni.

Uzvedība

Ocelots pamatā ir nakts dzīvnieks un ļoti teritoriāls. Tas bezbailīgi aizstāv savu teritoriju, un šādas cīņas reizēm beidzas ar nāvi. Lai paziņotu par ieņemtu teritoriju, ocelots to iezīmē ar urīnu un fekālijām. Lai arī tas ir vientuļnieks un parasti satiekas tikai, lai pārotos, reizēm var novērot viena dzimuma ocelotus kopīgi atpūšamies koku zaros. Atpūtai tas piemeklē lapotnes segtu, ēnainu vietu. Tēviņa teritorija ir 3,5—46 km² liela, mātītes teritorija ir mazāka — 0,8 līdz 15 km². Teritorijas nemēdz savstarpēji pārklāties.

Barošanās

Ocelots parasti medī maza izmēra dzīvniekus. Tie var būt dažādi mazi zīdītāji, piemēram, dažādi grauzēji, truši un oposumi. Tas medī arī ķirzakas, bruņurupuči, vardes, krabji, putni un zivis.  Visi upuri parasti ir daudz mazāki par pašu ocelotu, lielākie ir truši, bruņneši, mērkaķi un oposumi. Medījumu tas atrod, izmantojot ožu, bet ocelotam ir arī ļoti laba redze gan dienā, gan naktī. Tas ļoti labi peld, rāpjas kokos, bet lielāko daļu sava medījuma tos nomedī uz zemes.

Reprodukcija

Ocelots pārojas vienu reizi gadā, lai gan mātīte sapārojas atkārtoti, ja mazuļi iet bojā. Pārošanās var notikt jebkurā gada periodā. Pēc sapārošanās, pāris šķiras un mazuļus audzina tikai mātīte. Tā piemeklē vietu migai, kas var būt kāda ala klinšainā apvidū, koka dobums vai ērkšķainu krūmu un koku biežņa. Grūsnības periods ilgst 79—82 dienas. Parasti piedzimst viens akls un plānām pūkām klāts kaķēns. Retos gadījumos ir 2 vai 3 kaķēni. Salīdzinot ar citiem maza auguma kaķiem, ocelota kaķēni aug lēnām. Piedzimstot tie sver 250 g, acis tiem atveras pēc 15—18 dienām. Migu tie sāk pamest 3 mēnešu vecumā, bet paliek kopā ar savu māti līdz 2 gadu vecumam. Tad tie atdalās no ģimenes un nodibina savu teritoriju. Nebrīvē ocelots var sasniegt 20 gadu vecumu.
Restaurācija

Restaurācija ir arhitektūras, mākslas, vēstures, arheoloģisku pieminekļu, kas laika gaitā mainījušies vai sabojāti, atjaunošana sākotnējā izskatā. Objekta restaurācija ir tā atjaunošana tā pilnīgā skaidrībā, vai vismaz priekšstatā par tā pirmējo stāvokli. Restaurācijas metodes pilnībā balstās uz cieņu pret oriģinālajiem materiāliem, arheoloģiskajām liecībām, oriģinālā projekta un autentiskiem dokumentiem.

Restaurācijas teorijas vēsture

Līdz 18. gadsimta mākslas darbus pielaboja, tikai lai būtu skaisti un atbilstu saimnieka gaumei. Turklāt to darīja mākslinieki, kas nemaz nešauboties droši gleznoja pāri, ja ienāca prātā to darīt. Tā 4. Milānas koncils lika atjaunot dievišķos tēlus, bet ja tie pārāk sabojāti - sadedzināt. Ar gleznu pārgleznošanu nodarbojās tādi ievērojami mākslinieki kā J. Gosārts, K. Poloči, Gocolli un citi.
Situācija mainās ap 17. gadsimta vidu. Liela loma Zviedrijas pieminekļu aizsardzības likumam: 1666. gadā nosaka, ka visi pieminekļi, kas atrodas uz karaļa zemes ir īpašā viņa aizsardzībā, bet 1686. g. lēmumā par baznīcu senmantu saglabāšanu nosaka, ka jāuzskaita visas lietas, kas noderētu kā atmiņa no seniem laikiem un aizliedz brīvi rīkoties ar kulta priekšmetiem. 17. gs. tiek izgudrots arī pirmais tehniskais paņēmiens restaurācijā — gleznu dublēšana, 1660. gadā to veica Karls la Morlē.

Restaurācijas principi

Veicot restaurācijas darbus jāievēro vairāki pamatpricipi: pirms darba uzsākšanas obligāti ir jāveic pieminekļa izpēte un jābūt tā raksturojumam, kas obligāti jāiegrāmato. Esošās vēsturiskās liecības nedrīkst izpostīt, nedrīkst tās falsificēt vai arī radīt no jauna, attālinoties no tās patiesā izskata. Kvalitatīvā restaurācijā jebkāda iejaukšanās ir vajadzīga pēc iespējas mazāk, turklāt jebkāda iejaukšanās balstās uz stingru cieņu pret estētisko, vēsturisko un psiholoģisko godprātību pret kultūras mantojumu. Visas metodes un materiāli, ko izmanto, obligāti jādokumentē.
Patiešām labu restaurācijas darbu secība būtu šāda: sagatavošanas darbi (iepazīšanās ar objektu, izmeklēšana un vēsturisko atskaišu sistematizācija, darbs ar literatūras vēsturi,darbs ar arhīvu materiāliem un to novērtējums, ikonogrāfisko materiālu pielāgošanas un sistematizācija,darbu sastādīšana vēsturiskās uzziņas analoģiju un to raksturojuma pielāgošana), pieminekļa natūrā izpēte (arhitektūras uzmērījumi, arhitektūras- arheoloģijas uzmērījumi: skices uzmetums, mēru veikšana, iegūto mēru rasējums, arhitektūras — arheoloģiskie pētījumi arhitektūras piemineklim, pamatnes izskata darbi pie arhitektūras - arheoloģijas pētījumiem: attīrīšana, noteikumu realizēšana un attīrīšanas fiksācija,zondāžas izrakumi), fotofiksācija izmeklēšanas laikā, dokumentu sastādīšana (projekta uzdevumi, mērķi u.c ), restaurācijas īstenošana dzīvē, fiksācija un restauratora pieredzes apkopojums.
Restaurācijas darbu kontroli Latvijā veic Valsts Kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. To regulē likumdošana: 2003. gada 26. augustā Ministru kabineta noteikumi Nr.474 "Noteikumi par kultūras pieminekļu uzskaiti, aizsardzību, izmantošanu, restaurāciju, valsts pirmpirkuma tiesībām un vidi degradējoša objekta statusa piešķiršanu".
Trijkājis (ieroča sastāvdaļa)

Raksturojums

Trijkāji parasti tiek ražoti, lai balstītu konkrētu ieroci, izmantojot tapskrūvi, kas fiziski savieno ieroci ar trijkāja kājām. Tie ir izgatavoti galvenokārt no alumīnija un nerūsošā tērauda. Trijkāji dod iespēju balstītam ierocim veidot horizontāla un vertikāla tēmējuma leņķi pār plašu apšaudāmo lauku ar nolūku nospiest to. Šāda veida nolūkam īpaši laba ieroča kontrole nav vajadzīga. Tomēr daži trijkāji ir ar divām piestiprināšanas vietām: tapskrūves balsta, stiprinājuma pie līdzsvara punkta un horizontālā un vertikālā tēmējuma leņķa mehānisma, kas uzstādīts ieroča aizmugurē. Šis mehānisms nodrošina stabilitāti un labu kontroli pār ierobežoto apšaudāmo lauku. Ja ir šis mehānisms, apšaudāmais lauks ir ierobežots 6 grādos horizontālā leņķa un 25 grādos vertikālā. Mehānisms var tikt noņemts, lai atļautu ložmetējniekam apšaudīt daudz plašāku lauku — apmēram 120 grādus horizontāla leņķa un 60 grādus vertikāla. Ir divi trijkāju veidi.

Vieglie trijkāji

Vieglie trijkāji (≈2.27 kg) ir izstrādāti vieglākiem ieročiem, tādiem kā vieglie ložmetēji un mērenie ložmetēji, un daži automātiskie granātmetēji. Tie nav noslēpjami, bet tie ir vieglāki un ērtāk pārvietojami kā smagie trijkāji. Lietojot šāda tipa ieročus uz vieglajiem trijkājiem, atsitiena kompensēšana ir ekvivalenta 4 punktiem.

Smagie trijkāji

Smagie trijkāji (≈8.26 kg) ir izstrādāti smagajiem ieročiem, tādiem kā automātiskajiem granātmetējiem un smagajiem ložmetējiem. Smagie trijkāji nav noslēpjami, bet lietojot šāda veida ieročus uz šiem trijkājiem, atsitiena kompensēšana ir ekvivalenta 6 punktiem.
Ja tiek lietots horizontālā un vertikālā tēmējuma leņķa mehānisms (≈1.36 kg) uz jebkura no šiem trijkājiem, atsitiena kompensēšana ir ekvivalenta 8 punktiem.

Lietošana

Trijkāji prasa divas komplicētas darbības, lai to uzstādītu. Tas jālieto no sēdošas vai guļošas pozīcijas. Ja tiek lietots horizontālā un vertikālā tēmējuma leņķa mehānisms, uzstādīšana var prasīt ļoti ilgu laiku un necik pirms tam noteiktai sakauto zonai. Laiks, kas vajadzīgs šī mehānisma uzstādīšanai, ir atkarīgs no situācijas. Tam ir vajadzīga liela uzmanība. Otra sarežģīta darbība vajadzīga, lai to noņemtu.
Vseslavs Bračislavičs

Dzīvesgājums

Vseslavs Bračislavičs dzimis ap 1029. gadu Rurika dinastijas Polockas rusu kņaza Bračislava ģimenē. Viņa tēvs cīnījās par varu ar Novgorodas kņazu Jaroslavu, kuru atbalstīja viņa sievastēvs Zviedrijas karalis. Eimunda sāgā minēts, ka Vseslava tēvs ķēniņš Brjačislavs 1041. gadā noslēgtajā miera līgumā ar Jaroslavu vienojās par to, ka Brjačislavs kļuva par Kijevas vietvaldi, bet Jaroslavs paturēja virsvaru Gardarīkes galvaspilsētā Novgorodā. Savukārt par Polockas valdnieku kļuva bijušais norvēģu ķēniņš Eimunds.
Mazgadīgais Vseslavs kļuva par Polockas kņazu 1044. gadā, kad nomira viņa tēvs Brjačislavs, bet par Kijevas lielkņazu kļuva Jaroslavs. Lai uzsvērtu Polockas svarīgumu, 1055. gadā Vseslavs sāka celt Polockas Sv.Sofijas katedrāli. No senkrievu hronikām zināms, ka 1060. gadā kņazs Vseslavs piedalījās kopīgā krievu kņazu karagājienā pret torkiem. Pēc tam Vseslavs atsāka karot pret Novgorodas un Kijevas kņaziem, 1065. gadā aplenca Pleskavas pili, 1067. gadā kaujā pie Čerehas upes sakāva Novgorodas kņaza Mstislava Izjaslaviča karadraudzi, ieņēma Novgorodu un aizveda uz Polocku Sv. Sofijas katedrāles zvanus un ikonas. Tā paša gada 3. martā viņš cieta sakāvi pret trīs Jaroslava dēliem (Kijevas lielkņazu Izjaslavu, Čerņigovas kņazu Svjatoslavu un Perejaslavļas kņazu Vsevolodu) kaujā pie Nemigas upes un pēc trīs mēnešiem kopā ar diviem dēliem tika sagūstīts miera sarunu laikā un iemests Kijevas cietumā. 
1068. gada 15. septembrī Kijevas iedzīvotāji sacelšanās laikā atbrīvoja Vseslavu un iecēla par lielkņazu. Bijušais lielkņazs Izjaslavs aizbēga uz Poliju, kur savāca karaspēku un devās uz Kijevu. Vseslavs 1069. gadā bēga uz votu zemi, no kurienes devās karagajienā uz Novgorodu. 1071. gadā viņš atkal kļuva par Polockas kņazu un visu mūžu turpināja cīņu ar Jaroslava dēliem.
Vēl savas dzīves laikā Vseslavs sadalīja savus valdījumus sešas vai septinās dalienās saviem daudzajiem dēliem. Rogvolods (Boriss) kļuva par Polockas kņazu, Gļebs par Minskas kņazu, Svjatoslavs par Vitebskas kņazu, Dāvids par Izjaslavas kņazu, Rostislavs par Lukomļas vai Viļņas kņazu. Iespējams, ka Romāns kļuva par Izjaslavas vai Druckas kņazu. Lai paplašinātu savus valdījumus, Vseslava dēli 1106. gadā devās karagājienā uz Daugavas lejteces zemēm, ko bija pakļāvuši zemgaļi, tomēr tika pilnīgi sakauti.

Piemiņa

2007. gadā Polockā atklāja pieminekli Vseslavam Bračislavičam,
Anno

Vārda cilme

Pēc viena uzskata Anno bijis pirmais Turaidas priestera Teoderiha kristītais lībietis, kas pēc kristīšanās ieguvis Johana (Jāņa) vārdu. Pēc cita uzskata Anno ir sensakšu personvārds (Alvre 1984; Stoebke 1964), ko līvi pārņēmuši no vikingiem.
Latvijas Republikas Finanšu ministrija

Ministrijas ēkas vēsture

Finanšu ministrija atrodas tai īpaši būvētā ēkā Smilšu ielā 1 Vecrīgā. Jaunceltnes projektu konkursā 1936. gadā pirmo vietu ieguva arhitekts Aleksandrs Klinklāvs, kuram uzticēja projekta galīgo izstrādi un darbu vadīšanu. Būvdarbi ilga no 1937. līdz 1940. gadam un līdz Otrā pasaules kara sākumam tā arī netika pabeigti, lai gan daļējā lietošanā ēku nodeva 1940. gada 9. februārī.

Ministrijas funkcijas

Finanšu ministrijas funkcijas un uzdevumus nosaka tās nolikums. Ministrijas darbu vada arī valsts sekretārs. Valsts sekretāra galvenie uzdevumi ir nozares politikas un stratēģiju izstrādes organizēšana, nozares politikas īstenošana, iestādes administratīvā darba vadīšana un ministriju funkciju izpildes organizēšana. Ministrijas padotībā strādā Centrālā finanšu un līgumu aģentūra, Iepirkumu uzraudzības birojs, Izložu un azartspēļu uzraudzības inspekcija, Valsts kase, kā arī Valsts ieņēmumu dienests.
Limuzīns Jāņu nakts krāsā

Sižets

Mirtas tantei jau pāri astoņdesmit. Vīrs miris, dēli krituši karā. Dzīvo viena, apdarot darbus, cik spēka pietiek. Vienīgie, kas palīdz un uztur kontaktus, ir kaimiņi — kolhoza traktorists Jāzeps Gilučs un viņa kuplā ģimene vienmēr ir līdzās. Un tad vienā dienā viss mainās. Mirtas tantes rokās nejauši nokļūst loterijas biļete, kura izrādās laimīga, un tagad Mirtas tantes šķūnītī stāv tiem laikiem lepns auto — VAZ-2101, kura dokumentos ierakstīts: "cveta beloj noči", ko Mirtas tante latviski tulko kā "Jāņu nakts krāsā". Uzzinājuši par Mirtas tantes laimestu, ciemos sarodas radi un radu radi — visi priecīgi satikt tanti, visi gatavi palīdzēt, vēlēdamies būt ierakstīti testamentā kā mantinieki.
Tad sākas pietiekami ironisks stāsts par alkatību, divkosību, viltību, iemīlēšanos un visādiem ķīviņiem. Mirtas tante vairākkārtīgi pārraksta testamentu — kurš nu katrā brīdī liekas visvairāk pelnījis lielo mantojumu.

Restaurācija

"Limuzīns Jāņu nakts krāsā" bija pirmā filma, kas 2008. gadā tika pilnībā restaurēta. Tika atjaunoti visi attēla parametri, novērsti filmas mehāniskie un fotoķīmiskie defekti, kas bija radušies filmas glabāšanas laikā. Ilgstoši glabājot, filma zaudē savu sākotnējo krāsu, un restaurācijā tika atjaunota krāsu gamma saskaņā ar autora sākotnējo ieceri. Arī filmas skaņas pavadījums tika tīrīts un koriģēts, un filmas restaurācijas gala posmā sinhronizēts ar atjaunoto attēlu. Par pirmo restaurēto filmu "Limuzīns Jāņu nakts krāsā" kļuva tieši tādēļ, ka skatītāju aptaujā tā atzīta par visu laiku labāko latviešu filmu.
XVIII Vispārējie latviešu Dziesmu un Deju svētki

Padomju Latvijas (IX) Dziesmu un (VIII) Deju svētki, veltīti 40. gadadienai kopš padomju varas atjaunošanas Latvijā jeb XVIII Vispārējie latviešu Dziesmu svētki notika 1980. gada 5. – 13. jūlijā Rīgas Mežaparka Lielajā estrādē. Vienlaicīgi „Daugavas” stadionā notika Deju svētki.
Svētkus rīkoja Centrālā republikāniskā Dziesmu svētku komisija. Kopkorī bija 17 425 dziedātāji, apvienotajā pūtēju orķestrī ap 2000 muzikantu. Svētkos piedalījās arī profesionālie mūziķi, tautas mūzikas ansambļi, viesu kori un deju kolektīvi. Deju svētkos piedalījās ap 5000 dejotāju. Kopā bija ap 24 000 dalībnieku.
Virsdiriģenti bija Imants Cepītis, Ausma Derkēvica, Jānis Dūmiņš, Daumants Gailis, Gido Kokars, Imants Kokars, Pauls Kvelde, Haralds Mednis,  Edgars Račevskis. Goda virsdiriģenti Jānis Ozoliņš un Leonīds Vīgners.
Deju virsvadītāji: Aleksandrs Lembergs, Imants Magone, Vilis Ozols, Ingrīda Saulīte, Alfrēds Spura, Harijs Sūna, Osvalds Štrauss, Uldis Šteins, Uldis Žagata.
Augšdelma un galvas stumbrs

Augšdelma un galvas stumbrs (latīņu: truncus brachiocephalicus) ir artērija, kas atiet no aortas loka (arcus aortae) otrās ribas skrimšļa līmenī. Virzoties uz augšu un pa labi augšdelma un galvas stumbrs labā atslēgkaula un krūškaula locītavas (articulatio sternoclavicularis) līmenī sadalās divās gala zaros – labo kopējo miega artēriju un kreiso zematslēgkaula artēriju. Aiz augšdelma un galvas stumbra atrodas traheja un no priekšas – labā augšdelma un galvas vēna (vena brachiocephalica).
Brisele

Vēsture

979. gadā Lejaslotringas grāfs Kārlis tagadējā Briselē uzcēla cietoksni. 7. gadsimtā pilsēta kļuva par nozīmīgu pieturas punktu ceļā no Briges uz Ķelni.
1695. gadā pilsētu ieņēma un nopostīja Francijas karaļa Luija XIV karaspēks.
1830. gadā Briselē sākās Beļģijas revolūcija pret Nīderlandes varu un 1831. gadā pilsēta kļuva par neatkarīgās Beļģijas galvaspilsētu.
1940. gada 10. maijā Briseli bombardēja vācu aviācija.
Tīnūži

Vēsture

Vēstures avotos ar nosaukumu Lindenberga (Lindenberg) minēti 1576. gadā. Zviedru Vidzemes laikā 1638. gadā tika izveidota muiža, kas 1648. gadā kļuva par Tīzenhauzenu īpašumu. No Tīzenhauzeniem arī, domājams, cēlies vietas latviskais nosaukums. 
20. gadsimta sākumā Tīnūžos bija kaļķu ceplis un ķieģeļnīca, ūdensdzirnavas, Līču krogs un alus darītava. 1920. un 1930. gados Tīnūžos darbojās lauksaimniecības biedrība "Jugla", "Tīnūžu piensaimnieku sabiedrība" un tvaika dziņas pienotava. Par lielāku apdzīvoto vietu Tīnūži izauga pēc Otrā pasaules kara. Pēc 2000. gada sākās  intensīva privātmāju celtniecība un pieauga iedzīvotāju skaits. 1989. gadā Tīnūžos bija 285 iedzīvotāji, 2000. gadā — 332, 2009. gadā — 850.
Reiha tautas apgaismības un propagandas ministrija

Reiha tautas apgaismības un propagandas ministrija (vācu: Reichsministerium für Volksaufklärung und Propaganda) bija ministrija, kura Trešajā reihā nodarbojās ar nacionālsociālistiskas ideoloģijas propagandēšanu un reizē atbildēja par kultūru, mākslu.
Nākot pie varas Ādolfa Hitlera ministru kabinetam 1933. gada 13. martā tika izveidota Reiha tautas apgaismības un propagandas ministrija, lai varētu konsolidēt NSDAP partijas ideoloģijas propagandas centienus ar jauno valsts stāvokli, kad nacisti bija ieguvuši varu, kura drīz vien kļuva neierobežota. Ministrijas vadīšana tika uzticēta Dr. Jozefam Gebelsam, kurš jau iepriekš, pirms nacistu nākšanas pie varas, atbildēja par partijas propagandu un vēlēšanu kampaņām. Ministrijas pārraudzībā tika nodoti plašsaziņas līdzekļi, kultūra un māksla. Pati ministrija atradās Berlīnes centrā, blakus Reihskancelejai.
Ministrijas galvenais uzdevums bija iedvest un propagandēt nacionālsociālistiskos uzskatus plašām masām. Šī mērķa sasniegšanai tika izmantoti laikraksti, publikācijas, plakāti un citi līdzekļi. Liela uzmanība tika veltīta jaunākajiem tehnikas sasniegumiem, kas ļāva uzrunāt plašas masas - radio un kino. Ministrija organizēja lētu radiouztvērēju ražošanu lielos apjomos, lai tie tautai būtu pieejami par lētu naudu. Arī kino tika veltīta liela uzmanība. Ministrijas pakļautībā tika filmētas dažādas filmas, kas bija veltītas dažādiem jautājumiem, tostarp antisemītisma un āriešu kulta propagandēšanai. Patiecoties ministrijai 1935. gadā pirmo reizi pasaulē tika uzsākta regulāra televīzijas pārraide.
Lielāku nozīmību ministrija ieguva pēc Otrā pasaules kara sākuma. Tā nebija tikai Trešā reiha iniciatīva veltīt lielus pūliņus propagandai. Arī ārzemēs tai tika veltīta nozīmīga vieta un tā kļuva arvien izsmalcinātāka un pārdomātāka. Otrā pasaules kara laikā parādījās psiholoģiskais karš, kurā propagandai bija nozīmīga loma. Reizē valstij ciešot zaudējumus bija nepieciešams novērst sakāvniecisko garu, rūpes un bažas. No 1933. līdz 1945. gadam ministriju vadīja Jozefs Gebelss, bet pēc viņa pašnāvības, šo amatu uzņēmās Verners Naumans, kurš gan ministriju vadīja tikai maija mēnesī 1945. gadā.
Šodien ēkā, kur kādreiz atradās Reiha tautas apgaismības un propagandas ministrija, atrodas Vācijas Darba ministrija.
Alfons Pastors

Biogrāfija

Dzimis Jasmuižas pagasta Pastoros. Katoļu garīdznieks — Daugavpils dekāns (no 1925), Svētā Krēsla galma prelāts, katoļu apdrošināšanas biedrības priekšsēdētājs. 2., 3. un 4. Saeimas deputāts no Latgales kristīgo zemnieku partijas. Bijis arī Valsts zemes bankas padomes loceklis. Pēc Ulmaņa apvērsuma atgriezies pie garīdznieka pienākumu pildīšanas. Padomju varas gados represēts. Miris 1968. gadā, apglabāts Miķeļa kapos Rīgā.
Meža avene

Biotops

No atsevišķiem eksemplāriem līdz blīvās, audzēs mežos, krūmājos, izcirtumos, ceļmalās un ūdenstilpju krastos. Straujas izplatības suga ar plašu pielāgošanās spēju.
Harijs Keins

Karjera

Keins karjeru sāka Tottenham Hotspur. Ticis izīrēts vairākiem klubiem: Leyton Orient, Millwall, Norwich City, Leicester City. 2014.—2015. gada sezonā ar 21 vārtiem bija otrais labākais vārtu guvējs Premjerlīgā. Viņš tika iekļauts sezonas simboliskajā izlasē un atzīts par sezonas labāko jauno futbolistu.
2015.—2016. gada sezonā ar 25 vārtiem bija labākais vārtu guvējs. 2016.—2017. gada sezonā ar 29 vārtiem bija labākais vārtu guvējs. Tika iekļauts sezonas simboliskajā izlasē.
Anglijas futbola izlasē debitēja 2015. gada 27. martā 2016. gada Eiropas čempionāta kvalifikācijas spēlē pret Lietuvu un jau savā pirmajā spēlē izlases rindās guva vārtus. Spēlējis 2016. gada Eiropas čempionātā. 2018. gada FIFA Pasaules kausa finālturnīrā guva sešus vārtus un kļuva par turnīra labāko vārtu guvēju.
Krišanas skaitlis

Krišanas skaitlis ir viens no kviešu, rudzu, miežu, tritikāles un citu graudaugu miltu un graudu galvenajiem kvalitātes rādītājiem, kas izpaužas kā tajos esošo amilolītisko fermentu (α-amilāzes un β-amilāzes) aktivitāte un cietes graudiņu kvalitāte. Jo krišanas skaitlis ir lielāks, jo graudu nobriešanas laikā cietes graudiņi ir izveidojušies lielāki un stabilāki, un to šķeļošo fermentu darbība ir mazāka. Ja krišanas skaitlis ir mazs, cietes graudiņi ir sīki, vismaz daļēji bojāti, un ir pastiprināta to šķeļošo fermentu darbība. Zema krišanas skaitļa cēlonis visbiežāk ir laikapstākļi labības novākšanas laikā. Pat ja nobriedušie graudi ir kaut nedaudz saslapināti, tie var sākt dīgt jau atrodoties vārpās, kas nozīmē, ka sākas tajos esošās cietes šķelšanās.
Dažādiem graudiem jau dabiski ir atšķirīga amilāžu aktivitāte un cietes graudiņu izturība pret fermentu iedarbību, piemēram, kviešu graudiem amilāze ir mazāk aktīva un cietes graudiņi noturīgāki, nekā rudzu graudos, tāpēc tiem mitrums nav tik bīstams.
1917. gada Balfūra deklarācija

1917. gada Balfūra deklarācija (datēta ar 1917. gada 2. novembri) bija formāls paziņojums par Lielbritānijas un Īrijas Apvienotās Karalistes valdības politisko attieksmi pret Osmaņu impērijas sadalīšanu pēc Pirmā Pasaules kara. Tajā toreizējais britu ārlietu ministrs Artūrs Balfūrs paziņoja baņķierim Valteram Rotšīldam, ka britu valdība atbalsta cionistu plānus par ebreju tautas nacionālās mītnes izveidi Palestīnā, ar noteikumu, ka nedrīkst tikt darīts nekas tāds, kas varētu apdraudēt tur esošo kopienu tiesības.
Henriks Kārlsons

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Kārlsons uzsāka 2003.—04. gada sezonā, kad spēlēja Zviedrijas Division 1 kluba Botkyrka HC rindās. Nākamajā sezonā Kārlsons spēlēja jau otrajā spēcīgākajā Zviedrijas hokeja līgā - Allsvenskan, dažādos līgas klubos spēlējot līdz pat 2008.—09. gada sezonai.
2008.—09. gada sezonas gaitā Kārlsons debitēja Zviedrijas Elitsērijas kluba Södertälje SK sastāvā, taču nākamo sezonu aizvadīja jau Färjestad BK rindās.
2010. gada vasarā tika ziņots, ka Kārlsons panācis vienošanos ar KHL komandu Rīgas "Dinamo", taču hokejists pievienojās NHL vienībai Kalgari "Flames", nākamajā sezonā aizvadot 17 spēles kluba sastāvā. 2011.—12. gada sezonā Kārlsons "Flames" vārtus sargāja deviņās spēlēs.
2012.—13. gada sezonu Kārlsons aizvadīja AHL klubā Rokfordas "IceHogs". 2013. gada jūnija nogalē noslēdza līgumu ar Zviedrijas Elitsērijas klubu Šellefteo AIK, taču sezonas vidū pārcēlās uz KHL vienību Omskas "Avangard". Pēc sezonas beigām noslēdza līgumu ar KHL jaunpienācēju Helsinku "Jokerit", tās sastāvā aizvadot nākamās divas sezonas. Tad pievienojās Astanas "Baris".
Œ

Œ (œ) ir grafēma un ligatūra, ko veido burti "o" un "e". Viduslaiku un agrīnajā latīņu valodā burts tika izmantots, lai apzīmētu grieķu valodas divskani οι, un šādi tas tiek izmantots arī mūsdienu angļu un franču valodā. Franču valodā ligatūra tiek izmantota ne tikai no latīņu valodas aizgūtos vārdos, bet arī citos. "Œ" arī tiek izmantots sennorvēģu valodas mūsdienu ortogrāfijā, kā arī Starptautiskajā fonētiskajā alfabētā, lai apzīmētu zemi vidēju noapaļotu patskani. Angļu runoloģijā "œ" izmanto, lai translitētu rūnu rakstu zīmi odālu (), tāpēc šo burtu reizēm dēvē līdzīgi par otelu vai etelu (no ēðel — 'īpašums, senču mājas'). Mūsdienu britu angļu valodā bieži burta "œ" vietā tiek izmantots "o" un "e" atsevišķi, un ir tieksme izvairīties no ligatūras lietošanas, piemēram, vārdā diarrhoea (diarrhœa). Līdzīgi tiek darīts ar burtu Æ (æ).
Ciblas pagasts

Upes

Soltupeite

Vēsture

Līdz 1925. gadam pagasta nosaukums bija Eversmuižas pagasts. 1935. gadā tā platība bija 231,4 km². 1945. gadā pagastā izveidoja Ciblas, Franapoles, Istalsnas, Jasencu, Līdumnieku un Ozupienes ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. 1954. gadā Ciblas ciemam pievienoja Franapoles ciemu, 1975. gadā - Ozupienes ciemu, 1979. gadā - Istalsnas ciemu un daļu Brigu ciema. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2000. gadā Ciblas pagasts apvienojās ar Līdumnieku pagastu, izveidojot Ciblas novadu.
GJ 1214 b

GJ 1214 b ir citplanēta, kas riņķo ap zvaigzni GJ 1214, kas atrodas 40 gaismas gadu attālumā no Saules Čūskneša zvaigznājā. Planēta tika atklāta 2009. gada 16. decembrī. Tā tiek klasificēta kā "Superzeme", jo tā ir 2,68 reizes lielāka un 6,55 reizes smagāka par Zemi. Pētījumi liecina, ka uz GJ 1214 b planētas ir daudz vairāk ūdens un mazāk iežu nekā uz Zemes, kas tādējādi to padara par hipotētisku ūdens planētu. Tiek pieņemts, ka vidējā temperatūra uz planētas sasniedz 232 °C.