google/wiki40b huggingface dataset:
Āzenes iela

Ielas raksturojums

Āzenes iela ir 470 metrus gara vietējas nozīmes iela Ķīpsalas apkaimes dienvidu daļā. Tā sākas krustojumā ar Zunda krastmalu, iepretīm Zundam, un virzās austrumu virzienā kā asfaltēts ceļš. Ielas sākumdaļā nepāra numuru pusē atrodas iepirkšanās centrs „Olimpia”, pāra numuru pusē - Rīgas Tehniskās universitātes Enerģētikas un elektrotehnikas fakultāte, RTU Studentu kopmītnes, kā arī viesnīca „Islande Hotel” (adrese Ķīpsalas iela 8), aiz kuras iela krustojas ar Ķīpsalas ielu. Atlikušajā ielas daļā nepāra numuru puse neapbūvēta, pāra numuru pusē - pirmskara laikā celta mazstāvu dzīvojamā ēka. Āzenes iela beidzas krustojumā ar Balasta dambi, iepretīm Daugavai.

Vēsture

1923. gadā Āzenes ielas nosaukumu piešķīra agrākajai Dagdenes ielai (Dagdener Strasse; 20. gadu sākumā minēta arī kā Dagdas iela), vācu okupācijas laikā nosaukums Dagdener Strasse. Iela likvidēta 1960.-1970. gadu mijā, izbūvējot jauno satiksmes maģistrāli - Krišjāņa Valdemāra ielas turpinājumu aiz Vanšu tilta. Āzenes ielas nosaukumu saglabāja 70. gados ierīkotai ielai gar RPI (tagad RTU) jaunceltajiem mācību un kopmītņu korpusiem. 80. gadu beigās bija ierosināts ielu nosaukt bijušā RPI rektora Aleksandra Veisa vārdā. 
Zunda krastā, gruntsgabalā ar agrāko adresi Āzenes iela 10, kopš 19., 20. gadsimtu mijas darbojās A. Augsburga (sākotnēji firmas "Augsburg & Sperling") kuģu būvētava, kurā būvēja un remontēja A. Augsburga firmas tvaikonīšus, kas uzturēja satiksmi pa Daugavu. 30. gadu beigās tur darbojās Valsts kuģu pārvaldes darbnīca.
Romans Kukumbergs

Spēlētāja karjera

2000.—01. gada sezonu uzbrucējs aizvadīja Slovākijas Ekstralīgas kluba Trenčīnas "Dukla" rindās, tādējādi sākot savu profesionāļa karjeru. Komandas sastāvā Kukumbergs aizvadīja vēl nākamās trīs sezonas, taču 2004.—05. gada sezonā spēlēja Krievijas Superlīgas kluba Ņižņekamskas "Neftekhimik" rindās.
2005.—06. gada sezonu Kukumbergs aizvadīja AHL vienībā Toronto "Marlies", taču tad pievienojās Bratislavas "Slovan" vienībai, kopā ar to izcīnot Slovākijas čempiona titulu. 2007.—08. gada sezonā hokejists atgriezās "Neftekhimik", taču tad vēl vienu sezonu aizvadīja "Slovan" sastāvā.
2009.—10. gada sezonu iesāka KHL klubā Toljati "Lada", taču noslēdza Kazaņas "Ak Bars" rindās, kopā ar klubu izcīnot Gagarina kausu. 2010.—11. gada sezonā spēlēja Čeļabinskas "Traktor" un Habarovskas "Amur" rindās, taču pēc sezonas beigām atgriezās Bratislavas "Slovan", 2012. gadā vēlreiz kļūstot par Slovākijas čempionu.
Spratlija salas

Vēsture

Arhipelāgs bijis iezīmēts jau Juaņu dinastijas laika kartēs kā 千里長沙 (Qianli Changsha 
— ‘Tūkstoš li plašas smiltis’). Arī vēlākās Minu un Cjiņu impērijas uzskatīja Spratlija salas par savas valsts daļu. Paralēli tam arī Vjetnamas valdnieki uzskatīja arhipelāgu par savu teritoriju. Salas bija neapdzīvotas un tajās netika veikta tikpat kā nekāda saimnieciskā darbība, tāpēc pretējās puses ilgstoši bija neziņā par konkurentu iebildumiem.
19. gadsimtā salas vairākkārt apmeklēja eiropiešu kuģotāji, kas deva salām un rifiem mūsdienās lietotos "neitrālos" nosaukumus. Viena no tiem, britu vaļu mednieku kuģa kapteiņa Ričarda Spratlija (Richard Spratly), vārdā nosaukts pats arhipelāgs.
1933. gadā Francija kā Franču Indoķīnas pārvaldītāja pasludināja savas tiesības uz Spratlija salām. Tā ieņēma vairākas salas, ieskaitot lielāko arhipelāgā Taipinas salu, un divās salās uzbūvēja meteostacijas. 1935. gadā Ķīnas Republikas valdība arī pasludināja salas par savu īpašumu. Otrā pasaules kara sākumā Japāna okupēja vairākas salas un izmantoja tās par zemūdeņu bāzi.
Pēc kara beigām Ķīnas Republikas flote pārņēma arhipelāgu savā kontrolē un uz lielākās Taipinas salas (nosaukta karakuģa vārdā) ierīkoja bāzi. Ķīnas Republika (Taivānas) flote pameta salas 1950. gadā pēc Ķīnas pilsoņu kara, bet atgriezās 1956. gadā.
1956. gada 15. maijā Filipīnu Jūras institūta direktors Tomass Kloma (Tomas Cloma) izsludināja «Proklamāciju Visai Pasaulei», kurā pasludināja daļu no arhipelāga 64 976 kvadrātjūdžu platība par savu īpašumu kā Kalajaanu (Brīvības zemi) un sevi nozīmēja par Augstākās Padomes priekšsēdētāju.
Šī Filipīnu akcija iniciēja aktīvāku darbību strīdos iesaistītajām pusēm, lai uzturētu savas pretenzijas uz arhipelāgu. Ķīnas Republikas, Ķīnas Tautas Republikas un Vjetnamas Republikas (Dienvidvjetnamas) valdības atkārtoti apstiprināja arhipelāgu kā savu īpašume, bet Vjetnamas Demokrātiskā Republika (Ziemeļvjetnama) atzina savas sabiedrotās Ķīnas Tautas Republikas pretenzijas uz Spratlija un Paraselu salām par likumīgām.
1976. gadā pēc Vjetnamas kara beigām un vienotās Vjetnamas Sociālistiskās Republikas izveidošanās tā atjaunoja savas pretenzijas uz Spratlija salām. 1978. gadā Filipīnas un 1979. gadā Malaizija nosprauda savas teritoriālās pretenzijas arhipelāgā. 1980. gados abas Ķīnas, Vjetnama, Filipīnas un Malaizija sāka intensīvu salu ieņemšanu un savu garnizonu izvietošanu tajās, kas vairākkārt ir novedis pie bruņotiem incidentiem.
Viļaka

Pilsētbūvniecība un arhitektūra

Pilsēta izveidojusies un attīstījusies pie ezera. Kādreiz te krustcelēs bijis Krapāna traktieris. Pie ceļa, kas ved uz Žīguriem, izveidojies viens no jaunākajiem pilsētas rajoniem, kur uzceltas Līvānos ražotās saliekamās mājas.
UNESCO Pasaules mantojuma vietas Alžīrijā

Sarakstā apkopotas tās vietas Alžīrijā, kas iekļautas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. UNESCO sarakstā no Alžīrijas ir iekļautas 7 vietas (6 kultūras objekti un 1 jaukts objekts), savukārt 6 vietas ir iekļautas kandidātu sarakstā. Alžīrija Pasaules mantojuma konvenciju ratificējusi 1974. gada 24. jūnijā.
Panzerkampfwagen I Ausf. C (VK601)

Vēsture

1942. gada rudenī uzņēmuma Krauss-Maffei izgatavoja pavisam jaunu tanku tipu VK601, jeb Panzerkampfwagen I Ausf.C, kas konstruktīvi ļoti stipri atšķīrās no pārējās Panzerkampfwagen I tanku sērijas. Tas bija paredzēts izmantošanai izlūkošanas misijās. Pavisam tika izgatavoti 40 tanki.

Pielietojums

Tanki tika izmantoti arī desanta vienībās. Vajadzības gadījumos tos pārvadāja ar transporta planieri Me.321 vai lidmašīnu Me.323. Divi no izgatavotajiem tankiem tika izmēģināti 1943. gadā Austrumu frontē, citi atradās rezerves daļu bruņojumā un kaujās praktiski nepiedalījās.
2004. gada Pasaules čempionāts šosejas riteņbraukšanā

2004. gada Pasaules čempionāts šosejas riteņbraukšanā notika Veronā, Itālijā, no 27. septembra līdz 3. oktobrim. Čempionāts sastāvēja no grupas un individuālā brauciena vīriešiem, sievietēm, vīriešiem līdz 23 gadu vecumam, jauniešiem un jaunietēm. Tas bija 71. Pasaules čempionāts.
Britu Austrālijas un Jaunzēlandes Antarktiskā izpētes ekspedīcija

Britu Austrālijas un Jaunzēlandes Antarktiskā izpētes ekspedīcija (angļu: The British Australian (and) New Zealand Antarctic Research Expedition), plašāk zināma ar akronīmu BANZARE (British Australian and New Zealand Antarctic Research Expedition), bija Antarktīdas izpētes ekspedīcija, ko rīkoja no 1929. līdz 1931. gadam. Ekspedīcija iekļāva divus ceļojumus, ko organizēja un finansēja Apvienotā Karaliste, Austrālija un Jaunzēlande.
Ekspedīcijas vadītājs bija Daglass Mosons, par kuģi tika izmantota Roberta Skota barka Discovery. Ekspedīcijas laikā tika nokartēta liela daļa Antarktīdas piekrastes, atklātas Princeses Elizabetes Zeme un Maka Robertsona Zeme, kā arī pasludinātas par Apvienotās Karalistes īpašumu plašas teritorijas, kas mūsdienās zināmas kā Austrālijas Antarktiskā Teritorija.
Ekspedīcijas rezultāti no 137. līdz 1975. gadam tika publicēti 13 sējumos par ģeoloģiju, okeanogrāfiju, meteoroloģiju, magnētismu, zooloģiju un botāniku.
Par godu ekspedīcijai nosaukts BANZARE krasts Vilksa Zemē.
Kapa

Kapa (Κ, κ; grieķu: κάππα) - grieķu alfabēta 10. burts. Grieķu alfabēta skaitļu pieraksta sistēmā, tam ir nozīme 20. Cēlies no feniķiešu burta  — kafs. No burta "kapa" cēlies latīņu alfabēta burts K un kirilicas alfabēta K.
Laikmetu griežos

Sižets

17. gadsimta beigas Vidzemē. Uzzinājis par sava muižas pārvaldnieka patvaļībām, jaunais barons fon Brimmers pamet mācības Vācijā, lai atgrieztos muižā aizstāvēt savus zemniekus. Ar barona piekrišanu zemnieki izrēķinās ar pārvaldnieku. Tomēr pēc tam barons tiek arestēts un muižu nodod citam.
Fenantrēns

Medicīnā

Fenantrēns ir pamats morfīnam, kas ir ķīmiski psihoaktīvo vielu klasē, kas sastāv no opioīdu pretsāpju līdzekļiem, klepus slāpētājiem, halucinogēniem u.c.

Iegūšana

Fenantrēnu iegūst no akmeņogļu darvas. Akmeņogļu pirolīzes produkts kopā ar darvas ūdeni veido koksēšanā radušos gaistošu vielu kondensātus. Akmeņogļu darvu destilē, no frakcijām izdala atsevišķas vielas — benzolu, fenolu, naftalīnu, antracēnu, pirēnu u.c.; to skaitā iegūst arī fenantrēnu.
Fenantrēns ir arī kreozota sastāvā, un Eiropas Ķīmisko vielu aģentūras Riska novērtēšanas komitejas atzinumā novērtējuši to kā noturīgu, bioakumulatīvu un toksisku.
Fenantrēnu var iegūt arī fotoķīmiski no dažiem savienojumiem, kam aromātiskās grupas ir saistītas ar divkāršo saiti (C=C).

Atrašanās dabā

Ravatīts ir dabisks minerāls, kas sastāv no fenantrēna. Tas ir konstatēts nelielos daudzumos dažās ogļu apakšzemes degšanas vietās. Ravatīts pieder pie nelielās organisko minerālu grupas.
Herreys

Pēc uzvaras Eirovīzijā

Herreys turpināja ierakstīt dziesmas un ceļot pa visu Eiropu, uzstājoties ar saviem lielākajiem hītiem, bet netika uzrakstīti hīti, kas sasniegtu tādu pašu līmeni Eiropas valstu dziesmu topos, kāds tika sasniegts, kad grupa uzvarēja Eirovīzijas dziesmu konkursā. Viņi bija pirmais Eiropas «boyband's» pirms grupas popularitātes uzplaukuma dažus gadus vēlāk. Herrey's bija vislabāk pārdotākā popgrupa Zviedrijā 80. gados, grupa guva milzīgus panākumus Zviedrijas tūrisma jomā, veicot vairāk nekā 300 šovu. Herrey's bija arī pirmā rietumu grupa, kas tika aicināta koncertu tūrē aiz dzelzs priekškara, grupa vairākkārt uzstājās Padomju Savienībā un arī piedalījās šovos ar lielo Krievijas zvaigzni Allu Pugačovu. Luiss Herijs 1987. gadā nolēma doties svētceļojumā, kas bija viņam nepieciešams, lai kalpotu svētajā misijā Pēdējo Jēzus Kristus Svēto Dienu Baznīcai, un ar savu brāļu atļauju aizbrauca uz diviem gadiem, kas veicināja grupas sabrukumu.
Trīs brāļi apvienojās, lai nodziedātu "Diggi-Loo Diggi-Ley" vienā no Zviedrijas Melodifestivalen dziesmu festivāla pusfināla starpbrīžiem. Brāļi arī piedalījās Eirovīzijas dziesmu konkursa 50 gadu jubilejas koncertā Congratulations, 2005. gadā Kopenhāgenā, Dānijā.
2006.gada februārī Ričards Herijs izdeva savu pirmo solo albumu Jag e Kung.
Cepure

Cepure ir daļa no apģērba, kuru izmanto galvas nosegšanai. Cepures valkā, lai pasargātu galvu no nokrišņiem, ceremoniālu un reliģisku iemeslu dēļ, drošības pēc un arī kā modes aksesuāru. Vēsturiski cepure norādīja arī sociālo stāvokli sabiedrībā.
Tērbatas vaivadija

Iekarošana un likvidācija

1600. - 1601. gadā zviedriem izdevās iekarot Tērbatas vaivadiju. Tomēr Lietuvas lielhetmanis Jans Karols Hodkevičs ātri atkaroja zaudētās zemes un 1602. gada sākumā zviedru rokās bija palicis vienīgi Tērbatas cietoksnis, kas padevās pēc aplenkuma. 1604. gadā Polijas-Lietuvas karaspēks uzvarēja divās lielās kaujās Zviedru Igaunijā, netālu no Paides. Karš Tērbatas vaivadijā atsākās 1617. gada sākumā, pēc tam, kad Zviedrija bija noslēgusi izdevīgo Stolbovas miera līgumu ar Krieviju. 1620.-1622. gados Polijas-Lietuvas karaspēks cieta smagas sakāves pie Rīgas un Zemgalē. Ar 1622. gada novembra Jelgavas pamiera noteikumiem ūnija atteicās no zviedru iekarotajām Livonijas zemēm, tomēr Tērbatas cietoksnis padevās zviedriem tikai 1625. gada 26. augustā. Oficiāli Polijas-Lietuvas ūnija no Tērbatas vaivadijas teritorijas atteicās ar Olivas miera līguma parakstīšanas 1660. gadā.

Galvenās pilis

Tērbata, Vanavastselīna, Peltsamā, Kirumpē.
Johans Baptists Allgaiers

Biogrāfija

Piedzimis Virtembergas hercogistē. Viņa tēvs strādājis vietējā klosterī par pārvaldnieku un nodarbojies ar bagātu vecāku bērnu audzināšanu. Jaunais Johans ieguvis katolisku izglītību un ticis nosūtīts uz Poliju, lai turpinātu garīgo apmācību. Tomēr Polijā Allgaiers iemācījies spēlēt šahu un sācis daudz laika veltīt šai spēlei. Napoleona karu laikā devies uz Vīni, kur 1798. gadā pievienojies Austrijas armijai. Arī Vīnē viņš daudz nodarbojies ar šahu. 1780. gada beigās uzvarējis svarīgā mačā, kas ļāvis nopelnīt prāvu summu un labākā pilsētas šahista slavu. Ticis uzņemts arī Austrijas imperatora Franča II galmā, kur apmācījis šaha spēlei imperatora radiniekus. Tā kā bijis armijā, tad kārtējās Austriju un Francijas kampaņas laikā strādājis lauka hospitālī. 1809. gadā saslimis ar astmu. Vēlāk ticis pārcelts uz Prāgu, kur bijis hospitāļa grāmatvedis. 1816. gadā atgriezies Vīnē un veselības stāvokļa dēļ atstājis dienestu. No Austrijas imperatora saņēmis nelielu pensiju. Līdz mūža galam daudz spēlējis šahu Vīnes kafejnīcās, lielākoties uz sīkām naudas summām. Šaha vēsturē tiek minēts kā viens no iespējamajiem Napoleona Bonaparta pretiniekiem, kad 1809. gadā Šēnbrunnas pilī Francijas imperators spēlējis šahu ar šaha automātu, kurā iekšā sēdējis cilvēks.
1795. un 1796. gados Vīnē izdevis divos sējumos savu grāmatu "Jauna teorētiski - praktiska šaha spēles pamācība" (Neue theoretisch-praktische Anweisung zum Schachspiel), kuru uzskata par pirmo šaha mācību grāmatu vācu valodā. Grāmata piedzīvoja septiņus atkārtotus izdevumus, no kuriem pēdējais iznāca pēc autora nāves 1843. gadā. Savā grāmatā Allgaiers parādījis labas toreizējās šaha literatūras zināšanas, kā arī devis vērtīgu ieguldījumu dažādu atklātņu teorijas pirmsākumos. Viņa grāmatā pirmo reizi ir pieminēta atklātne 1. e4 Zf6, kuru vēlāk nosauca par Aļehina aizsardzību.
Etnas iela (Rīga)

Vēsture

Nosaukta par godu metālfabrikai „Etna”, kas atradās blakus uz Brīvības ielas. Etnas iela ir sastopama Rīgas ielu sarakstos no 1930. gada ar savu tagadējo nosaukumu, kas laika gaitā netika mainīts.
Viktors Bļinovs

Spēlētāja karjera

Profesionālā spēlētāja karjeru Bļinovs uzsāka 1996. gadā, kad sāka spēlēt Rīgas "Pārdaugava" rindās Latvijas hokeja līgā. 2000. gadā Viktors pievienojās Liepājas "Metalurgam", tā sastāvā aizvadot nākamās četras sezonas. No 2004. līdz 2006. gadam Bļinovs spēlēja Somijā, taču kopš tā laika ir pamatā spēlējis dažādos Baltkrievijas Ekstralīgas klubos. 2008.—09. gada sezonā Bļinovs aizvadīja arī 24 spēles Kontinentālās hokeja līgas kluba Rīgas "Dinamo" sastāvā.
Turpmākās sezonas aizvadīja dažādos Baltkrievijas Ekstralīgas klubos, 2011. gadā HK Liepājas Metalurgs sastāvā kļuva par Latvijas čempionu. 2012.—13. gada sezonu aizvadīja HK Ozolnieki/Monarhs sastāvā, bet pēc sezonas beigām noslēdza karjeru.
Latvijas hokeja izlases rindās spēlējis 2002., 2006. un 2008. gada Pasaules čempionātos, kā arī vairākos junioru un jauniešu Pasaules čempionātos.
Bauskas pagasts

Vēsture

Dibināts pēc muižu pagastu likvidēšanas sakarā ar 1866. gada pagastu pašvaldību likuma pieņemšanu. 1945. gada 21. novembrī pagastā izveidoja Bauskas un Strautnieku ciema padomes. Pagastu likvidēja 1949. gada 31. decembrī, ciemus iekļaujot Bauskas rajonā. Mūsdienās Bauskas pagasta teritorija iekļauta Bauskas novada Codes, Ceraukstes un Īslīces pagastos, Rundāles novada Rundāles pagastā, kā arī nelielas teritorijas iekļautas Bauskas pilsētā.
Losandželosa

Vēsture

Pirms eiropiešu ierašanās apvidu apdzīvoja tongvas cilts indiāņi. 1542. gadā spāņu uzdevumā apvidu apmeklēja portugālis Huans Rodrigess Kabriljo (Juan Rodríguez Cabrillo).
1771. gadā Hunipero Serra (Junípero Serra) nodibināja San Gabriel Arcángel apmetni mūsdienu Montebello pilsētā. 1781. gada 4. septembrī 46 spāņu ieceļotāji apmetās mūsdienu Losandželosas vietā, nosaucot pilsētiņu par El Pueblo de Nuestra Señora la Reina de los Angeles del Río de Porciúncula. Pilsētu dibināja Felipe de Neve. 1820. gadā pilsētiņā bija 650 iedzīvotāji. 1821. gadā Losandželosa tika iekļauta Meksikas sastāvā pēc Meksikas neatkarības kara.
ASV-Meksikas kara (1846—1848) rezultātā Losandželosa un pārējā Kalifornija nonāca ASV kontrolē, bet 1848. gadā sākās Kalifornijas zelta drudzis, kas pilnībā pārvērta apkārtni. 1850. gadā Losandželosa ieguva pilsētas tiesības.
1876. gadā pilsētā ienāca dzelzceļš. 1892. gadā apkārtnē tika atklāta nafta un 1923. gadā Losandželosā ieguva ceturtdaļu visas pasaules naftas.
20. gadsimta 20. gados pilsētā sāka attīstīties kino rūpniecība.
Otrā pasaules kara laikā pilsētas japāņu iedzīvotāji tika internēti uz speciālām nometnēm.
1969. un 1992. gadā pilsētā notika rasistiski motivēti ielu nemieri, bet 1994. gadā — zemestrīce.

Sports

Losandželosā ir bāzēti vairāki Ziemeļamerikas profesionālo sporta līgu klubi: Losandželosas "Dodgers" (MBL; beisbols), Losandželosas "Kings" (NHL; hokejs), Losandželosas "Clippers" (NBA; basketbols), Losandželosas "Lakers" (NBA; basketbols), Losandželosas "Sparks" (WNBA; basketbols). Losandželosa ir lielākā ASV pilsēta, kurā nav NFL līgas kluba.
Divas pilsētā bāzētas universitātes sacenšas NCAA pirmajā divīzijā: Dienvidkalifornijas "Trojans" un Kalifornijas universitātes Losandželosā "Bruins".
20. gadsimtā Losandželosā bija bāzēti divi NFL klubi: "Rams" un "Raiders". Abas komandas pilsētu atstāja 1995. gadā — "Rams" pārvācās uz Sentluisu un "Raiders" — Oklendu. Laika gaitā ir bijuši vairāki mēģinājumi Losandželosā dibināt jaunu NFL klubu.

Latvieši

Vairāk nekā 40 gadu (1950—1993) Losandželosā nodzīvoja latviešu rakstnieks un dzejnieks Anšlavs Eglītis. Losandželosā miris arī latviešu operdziedonis Ādolfs Kaktiņš (1885—1965).
Losandželosā dzimis politologs Nils Muižnieks (1964), Latvijas Republikas īpašo uzdevumu ministrs sabiedrības integrācijas lietās, Eiropas Padomes Cilvēktiesību komisārs (2012). No 1962. līdz 1980. gadam Kalifornijas universitātē Irvainā (UC Irvine) strādāja gleznotāja Vija Celmiņa.
J.M.K.E.

Vēsture

1980. gados Igaunijā parādījās ne tikai pankroks, bet arī smagais metāls, jaunais romantisms un jaunais vilnis. Neskatoties uz to, ka Igaunijā žanri parādījās vairākus gadus pēc tam, kad tas bija noticis pārējā pasaulē, Igaunija joprojām palika soli priekšā citām Padomju Savienības republikām. 
Grupa J.M.K.E. tika dibināta 1986. gada 18. janvārī, popularitāti ieguva 1987. gadā pēc uzstādīšanas Podoļskas rokfestivālā. Pašlaik grupai ir 9 studijas albumi. J.M.K.E. ir uzstājušies Baltijas valstīs, Skandināvijā, Centrāleiropā un Krievijā. Dalībnieku pašreizējais sastāvs nav mainījies kopš 2000. gada.
Zaļā obligācija

Zaļā obligācija (angļu: green bond) ir finanšu instruments, ko izmanto videi un klimatam draudzīgu projektu finansēšanai.

Vēsture

2007. gadā Eiropas Investīciju banka emitēja obligāciju, kas kļuva par pirmo fiksēto ienākumu produktu sociāli atbildīgu ieguldījumu vidū. Šī klimata atbildības izpratnes obligācija (angļu: Climate Awareness Bond) struktūra tika izmantota atjaunīgo resursu un enerģijas izmantošanas efektivitātes projektos. Pēcāk Pasaules Banka kļuva par pirmo pasaulē, kas 2008. gadā emitēja kā zaļo obligāciju marķētu obligāciju.

Apraksts

Zaļās obligācijas ir veidotas, lai veicinātu ilgtspēju un atbalstītu ar klimata pārmaiņām vai vidi saistītus projektus. Īpašs uzsvars tiek likts uz projektiem, kas vērsti uz enerģijas efektīvu izmantojumu, piesārņojuma novēršanu, ilgtspējīgu lauksaimniecību, zvejniecību un mežsaimniecību, ūdens un sauszemes ekosistēmu aizsardzību, ilgtspējīgu ūdens izmantojumu un videi draudzīgu tehnoloģiju atbalstu.
Zaļo obligāciju emisija nodrošina nodokļu atvieglojumus, kas padara to pievilcīgāku investoriem. Tas rada stimulu risināt svarīgus sociālus jautājumus, piemēram, klimata izmaiņas un atjaunīgos  resursus. Lai kvalificētos zaļās obligācijas statusam, bieži vien tiek veikta trešās puses pārbaude, piemēram, to veic Klimata obligāciju standartu padome, kas apliecina, ka obligācija finansēs projektus, kas rada ieguvumu videi.
Jugla (stacija)

Vēsture

1900. gadā tika izveidots izmaiņas punkts Jegel. 1919. gadā stacija pārdēvēta par Juglu.
Ruta Kardoso

Biogrāfija

1960. un 1970. gados bijusi vadošā Brazīlijas šahiste. Septiņas reizes uzvarējusi Brazīlijas sieviešu šaha čempionātos (1963, 1965, 1966, 1967, 1968, 1972, 1977). Trīs reizes uzvarējusi Dienvidamerikas sieviešu šaha čempionātos (1966, 1969, 1972). Par panākumiem turnīros FIDE 1970. gadā Kardoso piešķīra starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu.
Trīs reizes piedalījusies Pasaules šaha čempiones izcīņas cikla starpzonu turnīros, kuros 1971. gadā Ohridā dalījusi 16.-17. vietu, 1973. gadā Menorkā palikusi 17. vietā, bet 1979. gadā Riodežaneiro ieņēmusi 16. vietu.
Pārstāvējusi Brazīlijas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījusies 5 reizes (1972-1974, 1978-1982). Individuālajā vērtējumā izcīnījusi sudraba (1972) medaļu.
Bijusi precējusies ar šaha lielmeistaru Pālu Benko.
Kārlo Koskelo

Biogrāfija

Kārlo Koskelo bija ļoti īsa cīkstoņa karjera, kuru pārtrauca Pirmais pasaules karš. 1912. gadā izcīnītais olimpiskā čempiona tituls ir vienīgais lielais starptautiskais tituls, ko nopelnījis Koskelo, un savas karjeras laikā viņš nekad nav ieguvis Somijas čempiona titulu. Pēc  pasaules kara, Somijas pilsoņu kara laikā Koskelo 1919. gadā emigrēja uz Amerikas Savienotajām Valstīm un apmetās Oregonas štata pilsētā Astorijā, kur kļuva par ievērojamu vietējo uzņēmēju.
Vilhelms Roberts fon Bulmerinks

Dzīvesgājums

Dzimis 1862. gada 30. novembrī Reņģes muižā bagātu Rīgas patriciešu ģimenē. Viņa radinieks bija Rīgas birģermeistars Johans Valentīns Bulmerinks (Bulmerincq, 1760–1827). Mācījās Cinkša privātskolā (Zincksche Schule) un Vidzemes guberņas ģimnāzijā Rīgā (1878-1882). Studēja tieslietas Tērbatas Universitātē (1882-1888), bija studentu korporācijas Curonia biedrs. Pēc studiju beigām dienēja Krievijas impērijas armijas Ulānu gvardes pulkā Varšavā (1888-1889).
Pēc atgriešanās Rīgā strādāja par juristu (1889-1891), pēc tam bija Rīgas pilsētas muižu pārvaldes sekretārs (1892-1907) un prezidents (1907-1911). Pēc Rīgas Politehniskā institūta profesora arhitekta Eduarda Kupfera projekta 1907. gadā viņam Mežaparkā uzcēla privātmāju villa v. Bulmerincq. 
Rīgas pilsētas galvas vietnieks (1912-1913) un pilsētas galva (1913-1915). 
Bulmerinks turpināja Georga Armitsteda aizsākto Rīgas attīstības plāna realizāciju. Viņa laikā iekrita Rīgai postošie Pirmā pasaules kara gadi. Karam sākoties Bulmerinks laikus parūpējās par pārtikas rezervju un kurināmā sagādi rīdziniekiem. It kā par atteikšanos pildīt Krievijas armijas vadības pavēli demontēt Pētera I pieminekli viņš 1915. gadā tika izsūtīts uz Irkutsku, bet formāli turpināja būt pilsētas galva, jo jauns netika ievēlēts līdz 1917. gada pašvaldību vēlēšanām. Pēc Februāra revolūcijas 1917. gadā viņam atļāva apmesties Somijas lielhercogistes pilsētā Kuopio, 1918. gada sākumā atgriezās Rīgā, bija Rīgas pilsētas pārstāvis Berlīnē.   
1918. gada novembrī tika ievēlēts par Baltijas hercogistes Reģentu padomes locekli. 
Latvijas brīvības cīņu laikā 1919. gadā emigrēja uz Vāciju, kur strādāja par redaktoru Štetīnas laikrakstos Baltische Verkehrszeitung, vēlāk OstseeHandel (1919-1944).    
Otrā pasaules kara beigās 1945. gadā devās bēgļu gaitās uz Holšteinu un Bavāriju. Miris veco ļaužu mītnē Ermreitā (Ermreuth) Bavārijā 1953. gada 21. augustā.
Labākā skaņa (Amerikas Kinoakadēmijas balva)

Kinoakadēmijas balva "Labākā skaņa" jeb "Oskara" balva par labāko skaņu tiek pasniegta katru gadu kopš 1930. gada.