Esene

Ģeogrāfija

Esene atrodas Rūras apgabala centrā, vairāk uz ziemeļiem no Rūras upes. Rūras upe starp pilsētas daļām Kupferdrēhu, Haizingenu, Fišlākenu un Verdenu veido tādu kā aizsprostu, kurā atrodas Baldeneizē ezers.
Vidējais augstums virs jūras līmeņa Esenē ir 116 m v.j.l. Augstākais paaugstinājums (202,5 m v.j.l.) atrodas Haidhauzenā, bet zemākais pazeminājums (26,5 m zjl.) atrodas Karnapā. Pilsētas garums ziemeļu - dienvidu virzienā sasniedz 21 kilometru, bet platums austrumu - rietumu virzienā sasniedz 17 kilometrus. Esenes pilsētas robežas garums sasniedz 87 kilometrus.

Klimats

Gada vidējā temperatūra Esenē ir 9, 6 °C. Gada vidējais nokrišņu daudzums sasniedz 829 milimetrus. Aukstākais gada mēnesis ir janvāris (1, 5 °C), bet siltākais gada mēnesis ir jūlijs (17, 5 °C). Lielākais nokrišņu daudzums ir vērojams augustā un, tas ir 90 milimetri.

Vēsture

Tā ir dibināta jau 845. gadā, tomēr uzplaukumu piedzīvojusi tikai XIX. gs, kad sākās dzelzs rūdas un akmeņogļu ieguve. Esene ir pazīstamākās vācu rūpnieku dinastijas Krupu dzimtā pilsēta. Pēc 2. pasaules kara pilsēta pamazām kļuvusi par ievērojamu modernās mākslas centru.

Pirmssākumi

Senākā liecība par cilvēku aktivitātēm mūsdienu Esenes teritorijā tika atrasta 1926. gadā, izbūvējot Reinas - Hernes kanālu Esenē - Fogelhaimā. Tas bija krama asmens ("Fogelhaimas asmens") un lauvas kauls no ledus laikmeta, aptuveni 280 000 līdz 250 000 gadu vecs. Pilsētā, veicot arheoloģiskos izrakumus, var atrast lietas no vidējā akmens laikmeta līdz jaunākajiem laikiem. 
Tomēr atradumi no vidējā akmens laikmeta nav daudz, tikai daži mikrolīti. Pateicoties intensīvai teritorijas izmantošanai iespēja šādus atradumus atrast ir niecīga. Tāpat arī jaunākā akmens laikmeta atradumi ir maz, tikai sākot ar 3000 gadu p.m.ē. var atrast dokumentus, daudz kapeņu vai nejaušus atradumus kā krama cirvjus. Svarīgākais šī perioda liecinieks ir 1937. gadā atrastais tā saucamā "Esenes - Kupferdrēhas akmens kārba" - mazs megalītu kaps no beidzamā jaunā akmens laikmeta, kas skaitās kā senākā uzbūvētā Esenes celtne.
Esene atradās vairāku ģermāņu cilšu apmešanās vietā , kuru apmetņu noteikšanas vieta ir sarežģīta.
Sākoties mūsu ērai pastāvēja jau Alteburga Esenes dienvidos, kuras atliekas 1920. un 1930. gados lielā mērā atraka. Flīburgu iespējams izmantoja līdz 8. gadsimtam. Uz austrumiem atrodas Herrenburga, kas radās 8. gadsimtā.

Trīsdesmitgadu karš

Trīsdesmitgadu karā savā starpā karoja protestanti un katoļi. Tā laika abate Marija Klāra fon Špaura, Flauma un Valīra 1623. gadā atveda spāņu katoļus uz Eseni un iestājās pret reformāciju - pret pilsētas protestantiem. 1624. gadā tiek izdots Rekatolizācijas likums, kas ļauj kontrolēt kā un cik bieži pilsētas iedzīvotāji apmeklē baznīcas. Pilsēta, nevis katoļu klosteris, ir atbildīga par armijas pāēdināšanu un izmitināšanu. 1628. gadā Esenes iedzīvotāji par šo likumu sūdzējās Reiha kamertiesai.
1629. gadā holandieši ieņēma pilsētu. Abate Marija Klāra fon Špaura, Flauma un Valīra aizbēga, līdzi paņemot baznīcas dārgumus, uz katolisko Ķelni. 1631. gada vasarā kāda Bavārijas garnizona sastāvā, kuru vadīja Gotfrīds Heinrihs cu Papenhaims, viņa atgriežas atpakaļ, bet jau 1631. gada septembrī atkal aizbēga. Marija Klāra nomira 1644. gadā Ķelnē.
Kopsummā Trīsdesmitgadu kara laikā Esenes iedzīvotāji smagi cieta, bieži notika aresti, cilvēku izsūtīšana un iesaukšana karadienestā.
Arī pēc Vestfālenes miera līguma armijas daļas vēl ilgi uzturējās Esenē. Pēdejās armijas daļas Eseni pameta 1650. gada 9. septembrī.

Industrializācija

Esenē lielu ieguldījumu deva Krupu ģimene. Krupu ģimene kopš 16. gadsimta dzīvo Esenē un ieņem dažādus amatus. 1811.gadā Frīdrihs Krups dibināja tēraudlietuvi, kas daudzus gadus pilsētas iedzīvotājiem deva darbu un maizi, kaut gan sākumā saimniekošana labi nevedās. Pieprasījums pēc strādniekiem palielināja vairākkārtīgi Esenes pilsētas iedzīvotāju skaitu. Krupu ģimenes ēra beidzās ar Arndta fon Bolena un Halbaha atlaišanu.
1892. gadā Rūpnieks Frīdrihs Grillo Esenē nodibināja teātri un operu. Teātris ir būvēts, pilsētas centrā, neoklasicisma stilā un 1892. gada 16. septembrī Gotholda Epraima Lēzinga izrādes "Minna no Barnhelmas" pavadībā ticis atklāts. Mūsdienās arī eksistē "Grillo teātris".

Jaunākie laiki

2. Pasaules karā Esene dēļ savas ieroču rūpniecības bija būtisks militārais mērķis. Tādēļ lielākā daļa pilsētas tika nopostīta. Pēc 1970. gada smagā rūpniecība sāka samazināties un Esenē, pārmaiņu rezultātā, strauji attīstījās pakalpojumu sektors. 1972. gadā Esene kļuva par "Universitātes pilsētu". 2006. gadā Esene, kopā ar Rūras apgabalu, uzvarēja konkursā "Eiropas kultūras galvaspilsēta" un 2010. gadā ir kļuvusi par vienu no vairākām Eiropas kultūras galvaspilsētām.

Nosaukuma izcelsme

Pilsētas nosaukums ir mainījies regulāri gadsimtu gaitā. Sākumā tā pieminēta kā Astnide (senāk: Astnithi), bet nosaukums ir mainījies uz Astnidum, Astanidum, Asbidi, Asnid, Assinde, Asnida, Assindia, Essendia, Esnede, Essende, Essendu līdz mūsdienu Essen". Pilsētas nosaukums varētu būt cēlies no pelnu platības vai no austrumu zonas. Nepareizi ir uzskatīt ka nosaukums cēlies no vācu vārda Esse, kas ir vārdu spēle no 19. gadsimta, tādēļ arī šo vārdu mēdz pieskaitīt pie nosaukuma rašanās vēstures.

Vēstures apvienības

Ļoti daudziem Esenes iedzīvotājiem kā hobijs vai goda lieta ir pētīt savas pilsētas un tās mikrorajonu vēsturi. Lielākā daļa no viņiem ir iesaisatījušies organizācijā "Arbeitsgemeinschaft Essener Geschichtsinitiativen".
1880. gadā dibinātā apvienība "Historische Verein für Stadt und Stift Essen e.V." ir viena no vecākajām vēstures apvienībām Vācijā.

Politika

Esenes pilsētas pārvaldīšana iesākās jau ordeņa laikos. kopš 1335. gada no pilsētas rātes vidus tiek izraudzīti divi birģermeistari, viens no viņiem vienlaikus ir rentmeistars. Kopš 14. gadsimta pilsētas rāte palielināja savu nozīmi. Jebkurā brīdī Esene varēja pieprasīt Reiha brīvību, kuru tik un tā vēlāk būtu jāatdod. Pilsētas rāti vēlēja katru gadu. No 1602. gada, pilsētas rātes pieņemtās jaunās kūrkārtības dēļ, 11 kūrkungi netieši ievēlēja ģilžu un iestāžu pārstāvjus. Pie 14 pilsētas rātes locekļiem piederēja divi birģermeistari un viens rentmeistars. 1804. gadā prūšu valsts rāti nomainīja pret maģistrātu. 1807. gadā tika ieviesta lielhercogu - bergiešu, vēlāk prūšu municipālā pārvalde. 1856. gadā pēc pilsētu kārtības noteikumu apstiprināšanas Esenē bija birģermeistars un pilsētas rāte. Birģermeistars vēlāk ieguva oberbirģermeistara titulu.
Nacionālsociālistu valdīšanas laikos oberbirģermeistaru iecēla NSDAP partija. Pēc Otrā Pasaules kara britu okupācijas karaspēka militārā valdība iecēla jaunu oberbirģermeistaru un 1946. gadā izveidoja pilsētas konstitūciju pēc britu parauga. Pēc tam tauta ievēlēja "Pilētas rāti", kuras locekļus mēdza saukt par pilētas domniekiem. Sākumā rāte no sava vidus ievēlēja oberbirģermeistaru kā priekšsēdi un pilsētas reprezentatoru, kas skaitījās goda amats. Pēc tam no 1946. gada rāte sāka vēlēt arī oberštatsdirektoru kā pilšetas pārvaldes vadītāju. 1999. gadā dubultā pilsētas pārvaldes sistēma tika atcelta. Kopš tā laika pastāv tikai oberbirģermeistara amats. Viņš ir rātes priekšsēdētājs, pilsētas pārvaldes vadītājs un pilsētas reprezentators. Šādu oberbirģermeistaru pirmo reizi tauta tieši ievēlēja 1999. gadā.

Pilsētas ģerbonis

Esenes ģerbonis sastāv no diviem vairogiem (t.s. alianses ģerbonis jeb kopā liktais ģerbonis): zem firsta kroņa divi atsevišķi vairogi, kas sākotnēji bijuši atsevišķi ģerboņi. Vēsturiski t.s. alianses ģerboņi lietoti tur, kur vienlaikus bijusi divu līdzvērtīgu zemes kungu valdīšana.
"Labajā pusē: melns divgalvains ērglis zelta vairogā, tam galvā ir trīskāršs kronis. Kreisajā pusē: pa kreisi pavērsts zelta bruņinieku zobens zilā vairogā. Virs abiem vairogiem trīskāršais kronis ar divām pērļu rindām uz zelta stīpas, pa vidu ir trīs zaļi un divi sarkani akmeņi (Esenes firstu kronis).
Ģerboņa simboliskā nozīme: Priekšējajā šiltē zeltā redzamais melnais, divgalvainais ērglis ir Vācijas divgalvainais ērglis, tam nav tikai scepteris un valstsābols. Tas simbolizē pilsētas Reiha neatliekamību (Reichsunmittelbarkeit). Aizmugurējā šiltē redzamais zeltainais bruņinieku zobens simbolizē pilsētas svētību, Kosmasu un Dāmianu, kuri esot ar ceremoniālo zobenu nogalināti. Firsta kronis, simbolizē Esenes firstus kā pilsētas vēsturiskos zizerenus.
Šo ģerboni izstrādāja Berlīnes mākslinieks Emīls Doeplers, neskatoties uz dažu Esenes heraldiķu nosodījumu, to tomēr atļāva lietot kā Esenes ģerboni. Tiem, kas izbrauc no dzelzceļa stacijas centra virzienā paveras skats uz šī ģerboņa labāku versiju (korektaka uzbūve), jo tas atrodas uz turpat esošās viesnīcas Handelshof jumta. Ģerbonī ir redzamas savienotas šiltes un kronis mūra vietā.
Heraldika par kopā savienotajām ģerboņa daļām:
"Savienots zelts ar zilo krāsu, priekšā divgalvains melns divgalvains ērglis ar paceltiem spārniem, blakus uz kreiso pusi vērsts zeltains bruņinieku zobens. Virs vairogiem atrodas vierzinnige zeltains mūra kronis.
Ģerbonī ir iekļautas pašreizējās pilsētas krāsas: dzeltens un zils.

Mediji

Esenē atrodas radiostacijas Westdeutsche Rundfunk (WDR) studija. Tajā tiek producēti un demonstrēti reģionālie raidījumi centrālajam Rūras apgabalam. Abus divus laikrakstus - Westdeutsche Allgemeine Zeitung (WAZ) un Neue Ruhr Zeitung (NRZ) izdod koncerns WAZ. Nēdēļas nogalē bezmaksas iznāk Esenes bīskapijas izdotais laikraksts Ruhr Wort, tāpat arī vietējie laikraksti Werdener Nachrichten un Borbecker Nachrichten. Borbecker Nachrichten bija viens no lielākajiem vietējajiem laikrakstiem Vācijā un jau dažus gadus, tāpat kā Werdener Nachrichten, pieder WAZ koncernam.
Esenē darbojas vietējā radiostacija 102.2 Radio Essen, kuras studija atrodas Esenes pilsētas centrā Liepu alejā. Caur stiklotajiem logiem gājēji no ielas var redzēt studiju. Vakarā pa Radio Essen frekvenci tiek pārraidīts raidījums no Esenes radiocentrāles. Esenes vecpilsētā atrodas Esenes iedzīvotāju sabiedriskā televīzija - Offene Kanal Essen. Televīzijas kanāla Offene Kanal Essen valde tika apstiprināta 2009. gada 1. janvārī, jo Ziemeļreinas - Vestfālenes mediju komisija nolēma sabiedriskos televīzijas kanālus vairs līdzšinējā veidā nefinansēt.

Veselības aprūpe

Paralēli Universitātes klīnikai Esenē vēl atrodas 12 citas slimnīcas ar gandrīz 6000 gultasvietām. Pie tām pieder Alfrīda Krupa slimnīca ar savām divām klīnikām Rītenšaidā un Stīlē (agrākā Lutera slimnīca), Elizabetes slimnīca Hūtropā un Boholdā, Esenes centra klīnikas (Hujsēna fonda atbalsts un nabadzīgo slimnīca), Katrīnas klīnikas Esenes ziemeļrietumos (Philppusstift Borbekā, Svetā Vincensa slimnīca Štopenbergā un Marijas slimnīca Vecesenē), Esenes dienvidu klīnikas (Katrīnas slimnīca, Svētā Jozefa slimnīca un Evaņģēliskā slimnīca Verdenā), Rūras klīnika Heidhauzenā un Svētā Jozefa slimnīca Kupferdrēhā, kura kopā ar Svētās Elizabetes slimnīcu Hatingenē veido Katrīnas slimnīcas Rūras pussalu. Universitātes slimnīca un Elizabetes slimnīca ir arī kā bērnu slimnīcas. Betesda slimnīca Borbekā 2006. gadā tika slēgta, bet pārējās strādāja aptuveni 1000 ārstu, kā arī ap 350 zobārstu.