Starptautiskā Sarkanā Krusta komiteja

Starptautiskā Sarkanā Krusta komiteja jeb SSKK (angļu: International Committee of the Red Cross; ICRC) ir neatkarīga un neitrāla starptautiska humānās palīdzības organizācija, kas izveidota, lai sniegtu palīdzību starpvalstu un valstu iekšējos bruņotos konfliktos cietušajiem. Dibināta 1863. gadā. SSKK saņēmusi Nobela Miera prēmiju 1917, 1944. un 1963. gadā.

Vēsture

Komiteju dibinājis šveiciešu uzņēmējs Anrī Dināns, Itālijas pilsētā Kastiljonē delle Stivjērē. 1859. gadā Dinānam nācās kļūt par liecinieku Francijas un Austrijas armiju sadursmei kaujā pie Solferino, kur viņu šokēja tas, ka pēc kaujas ievainotos vienkārši atstāja kaujas laukā noasiņot. Viņš uzsāka kampaņu visā Eiropā, lai principiāli mainītu attieksmi pret pretinieka karavīriem: tie pelnījuši tādu pašu apiešanos kā pašu karavīri. 1863. gadā pieci cienījami Ženēvas iedzīvotāji nodibināja komiteju, kurā Dināns kļuva par sekretāru. No tās turpmākajos gados izveidojās "Starptautiskā Sarkanā Krusta komiteja". 1864. gadā Šveices valdība sasauca starptautisku konferenci, kurā piedalījās 16 valstu delegācijas, lai izveidotu augstāka līmeņa rekomendācijas medicīnas palīdzības sniegšanai kara laukā. Puses, parakstījušas šo Pirmo Ženēvas Konvenciju, vienojās, ka slimnīcas, lauka hospitāļus, sanitāro transportu un medicīnas personālu konflikta laikā jāuzskata par neitrāliem; par mediķu struktūrvienību simbolu pieņēma sarkanu krustu.
Latvijas Sarkanā Krusta biedrība tika nodibināta 1918.gada 20.novembrī, uzsākot darbu tajā pašā dienā.

Darbība

SSKK ir ārkārtīgi liela pieredze un “kultūratmiņa”. Tās pārstāvji ir rūpējušies par miljoniem ieslodzīto divos Pasaules karos, snieguši tiem juridisku palīdzību, piegādājuši pastu un palīdzības sūtījumus. Tās aģentūra cilvēku meklēšanā ir palīdzējusi atkal satikties simtiem tūkstošu bēgļu ģimenēm. Tās delegāti kopš 1864. gada bijuši klāt visos lielākajos bruņotajos konfliktos, un SSKK speciālistu meistarība, iesaistot konfliktējošās puses pārrunu procesā, ir nepārspējama. SSKK darbības pamatprincips ir neatkarība un neitralitāte. Oficiāli tās pārstāvji distancējas kā no citām nevalstiskajām organizācijām, kuras darbojas šajā sfērā, tā arī no ANO. Piemēram, karadarbības laikā Bosnijā tie centās strikti norobežoties no ANO aģentūru darbības, atsakoties pavadīt ANO miera uzturēšanas spēku kolonnas, jo pretēja rīcība kompromitētu SSKK neitralitāti.
SSKK savā darbībā skrupulozi ievēro rakstīto likumu, ko dēvē par Ženēvas Konvencijām, ar visiem to pantiem un pantu punktiem. Šī turēšanās pie likuma burta disciplinē un precizē SSKK darbu, kaut arī citas humānās palīdzības organizācijas - piemēram, Ārsti bez robežām, - kritizē Starptautisko Sarkano Krustu par pārlieku piesardzību un likumbijīgo neitralitāti. Taču SSKK, turpinot sava dibinātāja uzsākto, turpina spēlēt centrālo lomu cīņā par karadarbības “civilizēšanu”, piemēram kampaņās pret aklumu izraisošo lāzera staru pielietošanu vai pret kājnieku mīnu izmantošanu.
Visai bieži SSKK darbinieki smagi cieš, strādājot karadarbības zonā. Piemēram, 1996. gadā Krievijā, Čečenijā, netālu no Groznijas uzbrucēji maskās ielauzās Starptautiskā Sarkanā Krusta hospitālī un, izmantojot pistoles ar klusinātājiem, nogalināja sešus aizmigušus SSKK darbiniekus. Taču SSKK turpina atteikties no bruņotas apsardzes savos hospitāļos un savu transporta kolonnu pavadīšanai.