google/wiki40b huggingface dataset:
Vecvācu skola

Vecvācu skola (vācu: Altdeutsche Schule) ir novirziens šaha kompozīcijā, kuras šaha uzdevumi raksturojas, pirmkārt, ar risinājuma grūtumu, kombinācijas sarežģītību un skaistumu, ekonomisku uzbūvi.

Vēsture

Vecvācu skolas mākslinieciskos principus 19. gadsimta otrajā pusē izveidoja vairāku nāciju šaha problēmisti. Tomēr visi teorētiķi pieturās pie šī ierastā nosaukuma, ar to pasvītrojot vecākā vācu šaha žurnāla Deutsche Schachzeitung lielo ieguldījumu šīs šaha kompozīcijas skolas izveidošanā un attīstībā. Pusgadsimta garumā žurnāla kompozīcijas nodaļa bija šīs skolas galvenā propagandas un popularizācijas tribīne.
Par skolas pamatlicēju uzskata austriešu problēmistu Konrādu Baieru. 19. gadsimta 70.—80. gados to tālāk attīstīja vācu problēmisti Johanness Kocs, Kārlis Kokelkorns, Filips fon Klets, bet 1884. gadā izdotajā grāmatā "Das Schachproblem und dessen kunstgerechte Darstelllung" (Šaha uzdevums un tā mākslinieciskais attēlojums) galīgi formulēja austriešu problēmists Johans Bergers.
19.gadsimta beigās Vācijā tika organizēta starptautisku konkursu virkne. Pēc vācu problēmista A. Baiersdorfera iniciatīvas, tajos obligāti bija jāizsludina tēma: trīsvilči ar pareiziem matiem. Aktīvi šādu trīsvilču sastādīšanā iesaistījās Vīnes problēmisti: K. Erlins, M. Feigls, O. Nemo, S. Golds un citi. Šo problēmistu aktīva aizraušanās ar pareiziem matiem radīja jaunu stilu, kas vecvācu skolu tuvināja čehu skolai. Dažviet šis novirziens tiek dēvēts par Vīnes skolu. Šim stilam pieslējās arī virkne citu valstu problēmistu, piemēram, E. Pradiņa (Francija), J. Jespersens (Dānija) un V. Marins (Spānija).
20. gadsimta sākumā vecvācu skolas radošā aktivitāte apsīka. Mainījās Koca un Kokelhorna uzskati, viņi sāka atbalstīt jaunu virzienu, kas ieguva "jaunvācu skola" nosaukumu.

Vecvācu skolas principi

Vecvācu skolas uzdevuma fināls vienmēr ir negaidīta, skaista kombinācija. Tās apveids rūpīgi nomaskēts un kļūst manāms tikai pēc obligātas priekšspēles, kuras sākums bieži vien ir acīmredzams, bet tālākā spēle kļūst arvien sarežģītāka, pie tam ar upuru un kluso gājienu pielietojumu. Tās dod melnajiem iespēju aktīvi aizsargāties. Spraigā spēle noved pie idejas kulminācijas — spoža, skaista fināla. Fināla pozīcijā uz galdiņa paliek tikai tās figūrās, kas tieši iesaistītas mata pozīcijas veidošanā.
Frics Tots

Biogrāfija

Dzimis Vācijas impērijā, Pforcheimā (Bādene). Pēc Pforcheimas humanitārās ģimnāzijas pabeigšanas 1911. gada iestājies Minhenes Tehniskajā universitātē. 1913. gadā pārgājis studēt uz Karlsrūes Tehnisko universitāti. 1914. gadā Tots kā brīvprātīgais iestājas dienestā armijā, lai piedalītos Pirmajā pasaules karā. Piedalījies karadarbībā Rietumu frontē 14. lauku artilērijas pulka rindās. 1916. gadā pārgājis uz kara aviāciju, kur bijis novērotājs un vēlāk komandējis atsevišķu lidotāju nodaļu. Par izrādīto varonību apbalvots ar Dzelzs krustu un ieguvis virsnieka dienesta pakāpi.
Pēc dienesta atgriezies Minhenes Tehniskajā universitātē, lai jau 1920. gadā nobeigtu studijas. Pēc tam vadījis būvniecības darbus lielos Vācijas uzņēmumos. No 1928. līdz 1933. gadam Tots bija kādas ielu būves sabiedrības vadītājs Minhenē.
1922. gada 5. janvārī Tots pievienojās NSDAP. Aktīvi darbojies arī SA, kur jau 1931. gadā ieguvis oberfīrera (pulkveža) dienesta pakāpi un strādājis Ernsta Rēma štābā. Šajā pašā gadā Tots Minhenes Tehniskajā universitātē ieguva doktora grādu ar darbu, kas bija veltīts ceļu būvniecībai.
Pēc nacistu nākšanas pie varas 1933. gadā Totu iecēla par vācu ceļu būves ģenerālinspektoru un galvenās tehnikas pārvaldes priekšnieku NSDAP reiha vadībā. Viņa vadībā norisinājās autobāņu būvniecība nacionālsociālistu valdīšanas periodā.
1938. gadā iecelts par ģenerālpilnvaroto būvniecības ekonomikas jautājumos. Šajā pašā gadā nodibina Organizāciju "Todt" (OT), kurā apvieno valsts, privātos uzņēmumus un Reichsarbeitsdienst (Valsts Darba dienestu) lielu būvniecības projektu realizācijai. Tajā Tots pārraudzīja nocietinājumu būvniecību — Rietumu valnis un vēlāk Atlantijas valnis. Tāpat OT atjaunoja infrastruktūru okupētajās valstīs. Vēlākajā posmā organizācijā tika nodarbināti arī karagūstekņi un okupēto teritoriju civiliedzīvotāji.
No 1940. gada bruņojuma un munīcijas reihsministrs, ieguvis gaisa spēku ģenerālmajora pakāpi. No 1941. gada arī ūdens un enerģijas apgādes ģenerālinspektors. Tots uzskatīja, ka karā ar PSRS nav iespējams sasniegts uzvaru, tomēr Ādolfs Hitlers noraidīja viņa idejas par nepieciešamību meklēt iespējas noslēgt mieru.
1942. gada 8. februārī pēc sanāksmes Hitlera mītnē Wolfsschanze lidmašīna, kurā Tots lidoja projām, eksplodēja un nogāzās netālu no Rastenburgas. Tots aviokatastrofā gāja bojā. Tas bija smags satricinājums Hitleram, kurš Totu uzskatīja par vienu no saviem tuvākajiem līdzgaitniekiem. Reihsministra mirstīgās atliekas tika pārvietotas uz Berlīni, kur vēlāk norisinājās plaša bēru ceremonija. Par viņa pēcteci reihsministra amatā kļuva Alberts Špērs. Pēc nāves Tots, kā pirmais šī apbalvojuma kavalieris, tika apbalvots ar Vācu ordeni.
Roberts Bauze

Dzīvesgājums

Dzimis 1895. gada 8. janvārī Raunas pagastā. 1910. gadā iestājās LSDSP, 1914. gadā viņu apcietināta un izsūtīja uz Narimu Tomskas apgabalā Sibīrijā. Pēc aizbēgšanas no trimdas vietas turpināja nelegāli darboties Jekaterinburgas un Samāras partijas organizācijās.
Pēc Oktobra revolūcijas atgriezās Latvijā, bija Iskolata loceklis, Latvijas Sociāldemokrātijas (LSD) Centrālkomitejas Krievijas biroja sekretārs (1918), LSD CK laikrakstu "Sociāldemokrāts" un "Cīņa" redaktors.
Padomju Latvijas armijas Revolucionārās kara padomes politnodaļas priekšnieks (1919).
Pēc evakuēšanās uz Krievijas SPFR 1921. gadā bija laikraksta "Krievijas cīņa" redaktors. No 1926. gada darbojās Pleskavas un Ļeņingradas partijas un padomju iestādēs. Līdz apcietināšanai bija Ļeņingradas apgabala radiokomitejas priekšsēdētājs.
Padomju Savienības Lielā terora laikā tā sauktās "Latviešu operācijas" ietvaros NKVD apcietināts 1937. gada 5. novembrī, pēc ilgstošām pratināšanām 1938. gada 17. janvārī notiesāts un nošauts 1938. gada 27. janvārī.
PSRS varas iestādes slēpa viņa nāves patiesos apstākļus un oficiāli tika apgalvots, ka R. Bauze miris Otrā pasaules kara laikā 1942. gada decembrī.
Makemakes pavadonis

Makemakes pavadonis MK 2 ir pundurplanētas Makemakes dabiskais pavadonis.

Vēsture

Makemakes pavadonis atklāts 2016. gada aprīlī, tam dots pagaidu apzīmējums S/2015 (136472) 1 jeb MK 2.
Valērija Koblova

Biogrāfija

Dzimusi un dzīvo Maskavas apgabala pilsētā Jegorjevskā. Beigusi Maskavas apgabala Valsts sociāli humanitāro  institūtu.

Sporta karjera

Ar cīņas sportu Valērija sāka nodarboties 2004. gadā. Viņas pirmais treneris bija Oļegs Černovs. Kopš 2007.gada viņa uzvarēja vairākos Krievijas kadetu un junioru čempionātos. No 2007. līdz 2011. gadam viņa piedalījās piecās starptautiskās sacensībās junioru līmenī un katrs čempionātā ieguva medaļu. Viņas labākais rezultāts bija  2009.gadā Zreņaninā (Serbija) iegūtais čempiones tituls "kadetiem" svara kategorijā līdz 60 kg. 
2011. gadā Valērija  pirmo reizi kļuva par Krievijas čempioni elites cīkstoņiem svara kategorijā līdz 59 kg. Pēc tam viņa startēja pasaules čempionātā Stambulā, bet tur guva tikai vienu  uzvaru pār Irinu Petrovu no Latvijas. Nākamajā cīņā pret Sonu Ahmedli no Azerbaidžānas  Valērija zaudēja un ieguva tikai 9.vietu.
2012. gada sezonai Koblova gatavojās startēt svara kategorijā līdz 55 kg, jo svara kategorija līdz 59 kg nebija olimpiskā. 2012. gada maijā Krievija piedalījās Pasaules kausa sacensībās Tokijā. Šeit viņa radīja sensāciju, uzvarot divkārtējo olimpisko čempioni un daudzkārtējo pasaules čempioni, japānieti Saori Jošidu. Valērija piedalījās arī 2012. gada Londonas Olimpiskajās spēlēs. Viņa guva trīs uzvaras, tai skaitā pār zviedrieti Sofiju Matsoni, un pusfinālā  tikās ar Saori Jošidu, kura šoreiz nedeva viņai nekādu iespēju. Gandarījuma cīņā viņa cīnījās pret bijušo pasaules čempioni Azerbaidžānas  cīkstoni Jūliju Ratkeviču, kurai cīņu zaudēja un palika bez medaļas.
Veiksmīgs Koblovai bija 2013. gads, jo togad viņa trešo reizi ieguva Krievijas čempiones titulu svara klasē līdz 55 kg. Jūlijā viņa uzvarēja Kazaņas Universiādē. Pasaules čempionātā Budapeštā viņa vispirms uzvarēja Marianu Esanu no Moldovas, bet pēc tam zaudēja Saori Jošidai. Savukārt abās gandarījumā kārtās viņa guva pārliecinošas uzvaras. Cīņā par bronzu uzvarēja Irinu Husjaku un ieguva bronzas medaļu.
2014. gada aprīlī viņa Eiropas čempionātā Vantā jaunajā svaru kategorijā līdz 58 kg ar uzvarām pār Irinu Petrovu {Latvija}, Luizi Nīmešu (Vācija), Petru Olli (Somija) un Irinu Netrebu (Azerbaidžāna) izcīnīja čempiones titulu.
2016. gada vasaras olimpiādē ieguva sudraba medaļu (finālā zaudēja japānietei Kaori Ičo).
2017. gada pasaules čempionātā ieguva ceļgala traumu un 2018. gada sezonu izlaida.

Privātā dzīve

2012. gada 5. oktobrī apprecējusies ar ķirurgu traumatologu Dmitriju Koblovu.
Pankūkdancis

"Pankūkdancis", arī "Pankūkas" un "Granskvērs" (lietuviešu: Gransveras; Transveras), ir lietuviešu tautas deja, kas ir kļuvusi par populāru danci arī Latvijā kopš 1980. gadiem, kad to sāka aktīvi izpildīt etnogrāfisko deju pasākumos. Uz danču "Pankūkas", "Cūkas driķos" un "Skroderis" pamata tika veidota Jāņa Purviņa deja "Līgo danči", kas 2014. gadā tika izpildīta "Rīga — 2014. gada Eiropas kultūras galvaspilsēta" deju uzvedumā "Lec, saulīte" Rīgā, Mežaparka estrādē.
Iespējams, deja ir ASV Grand Square Dance variācija, kurai līdzīgi atvasinājumi gan mūzikā, gan izpildījumā ir sastopami daudzviet Eiropā. Pastāv divas versijas par dejas nokļūšanu Baltijā. Viena versija, ka to 1980. gadu sākumā uz Lietuvu atvedusi kāda Latīņamerikas deju grupa, bet otra, ka lietuviešu studentus 1978. gadā ar "Granskvēru" iepazīstinājusi čehu studentu kantrī deju grupa.
Providus

Darbība

PROVIDUS palīdz Latvijas politikā pieņemt labākus lēmumus, kalpo par sanitāru sliktiem lēmumiem un veicina sabiedrības līdzdalību dažādās formās. 
2017.-2019. gadā PROVIDUS pievērš īpašu uzmanību migrācijas jautājumiem, politisko partiju un pārvaldes stiprināšanai, cīņai pret korupciju, kā arī populisma draudiem, kas met ēnu pār atvērtās sabiedrības uzplaukumu.
PROVIDUS galvenās darba metodes ir pētniecība, rīcībpolitikas un tiesību aktu analīze, rekomendāciju un atzinumu sniegšana, politikas īstenošanas novērošana (monitorings), politikas priekšlikumu izstrāde, kā arī diskusiju un izglītojošu pasākumu rīkošana.
Providus komandā ir 5 pastāvīgie darbinieki, kā arī 5 asociētie pētnieki. Biedrības direktore ir Iveta Kažoka.

Finansējuma avoti

PROVIDUS projektu finansētāji ir Eiropas Komisija, Atvērtās sabiedrības fonds Eiropā, Frīdriha Eberta fonds, Konrāda Adenauera fonds, Sabiedrības integrācijas fonds, Teterevu fonds u.c.
Jakovs Faks

Karjera

Biatlonā sācis trenēties 2001. gadā. Pasaules kausa posmos piedalās kopš 2006.—2007. gada sezonas. 2009. gadā J. Faks negaidīti izcīnīja bronzas medaļu Pasaules čempionātā Phjončhjanā 20 km klasiskā biatlona distancē. Savās pirmajās ziemas olimpiskajās spēlēs 2010. gadā Vankūverā viņš bija Horvātijas delegācijas karognesējs atklāšanas ceremonijā un izcīnīja trešo vietu biatlona 10 km sprinta distancē.
2010. gada jūlijā parādījās informācija, ka J. Faks turpmāk pārstāvēs Slovēniju, jo tās sastāvā ir labākas treniņu iespējas, kā arī iespēja piedalīties stafešu sacensībās. Kopš 2010. gada 24. novembra J. Faks ir Slovēnijas pilsonis un pārstāv Slovēnijas izlasi. 2011. gada Pasaules čempionātu Hantimansijskā viņš izlaida Pasaules kausa posmā apsaldēta rādītājpirksta dēļ. Toties 2012. gada Pasaules čempionātā Rūpoldingā jau pirmajā distancē — jauktajā stafetē — J. Faks kopā ar Slovēnijas izlasi izcīnīja sudraba medaļas. 20 km individuālajā distancē Rūpoldingā viņš izcīnīja savu pirmo zelta medaļu karjerā. Nākamā gada Pasaules čempionātā Nove Mesto, Čehijā, izcīnīja bronzas medaļu sprintā. 2015. gadā Kontiolahti kļuva par pasaules čempionu masu startā.
2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Phjončhanā ieguva sudraba medaļu 20 km individuālajā distancē.
Kepler-4b

Kepler-4b sākotnēji pazīstama kā KOI 7.01 ir citplanēta, kas atrodas Pūķa zvaigznājā. Planēta riņķo ap Kepler-4 zvaigzni 0,046 AU attālumā. 1 gads uz planētas ilgst tikai 3,2 diennaktis. Kepler-4b ir masīva gāzu planēta, kas pēc masas un rādiusa līdzinās Neptūnam (vidējais blīvums 1,9 ± 0,4 g/cm³), bet tomēr tuvums zvaigznei to padara karstāku par jebkuru, no Saules sistēmas planētām. Nav izslēgts, ka tās atmosfēras augšējie slāņi iztvaiko kosmiskajā telpā. Planētas vecums tiek lēsts uz 4,5 ± 1,5 mljrd. gadu.
Kepler-4b ir viena no pirmajām piecām citplanētām, kas tika atklāta ar kosmisko teleskopu Kepler, izmantojot tranzīta metodi. Planētas atklāšana kopā ar četrām citām planētām tika paziņota Vašingtonā, 2010. gada 4. janvārī. Vēlāk atklājums tika apstiprināts arī Keka observatorijā, Havaju salās.
2017. gada Dubai Tour

4. posms

Posms laika apstākļu dēļ tika atcelts.
Dižā briežvabole

Apraksts

Garums: tēviņš no 45 līdz 82 mm, bet mātīte no 25 līdz 57 mm. Vaboles no dažādām vietām atšķiras viena no otras pēc garuma. Dokumentāli apstiprināts rekordgarums (ieskaitot "ragus") ir 95 mm.
Aleksandrs Fiers

Privātā dzīve

Precējies ar gruzīnu izcelsmes Francijas šaha lielmeistari Nino Maisuradzi.
Hors

Hors ir viens no ēģiptiešu dievu triādes, kurā ietilpst viņa māte Izīda un viņa tēvs Ozīriss. Šie dievi attēlo nāves un atdzimšanas ciklu.
Pēc sava ienaidnieka Seta uzvaras viņš kļuva par Ēģiptes valdnieku. Hora acs ir viens no Senās Ēģiptes svarīgākajiem simboliem.
Nazems Kadri

Spēlētāja karjera

Juniora vecumā Kadri spēlēja Ontario hokeja līgas klubu Kičeneras "Rangers" un Landonas "Knights" sastāvā. 2008. gadā "Rangers" sastāvā kļuva par līgas čempionu, taču divus gadus vēlāk "Knights" rindās spēlēja arī līgas Zvaigžņu spēlē. Lai gan jau 2009. gada NHL draftā uzbrucēju izvēlējās Toronto "Maple Leafs", pēc dalības tās pirmssezonas nometnē Kadri atgriezās "Knights" sastāvā. 2010. gada februārī Kadri tika izsaukts uz NHL, "Maple Leafs" rindās aizvadot debijas spēli NHL.
Arī 2010.—11. gada sezonas pirmssezonas nometnē Kadri neizcīnīja vietu "Maple Leafs" sastāvā, tiekot nosūtīts uz Amerikas hokeja līgas vienību Toronto "Marlies". Sezonas turpinājumā uzbrucējs NHL gan aizvadīja 21 spēli. Toronto "Maple Leafs" sastāvā uzbrucējam izdevās nostiprināties vien 2012.—13. gada sezonā. 2013.—14. gada sezonu Kadri noslēdza ar 50 rezultativitātes punktiem, tādējādi kļūdams par vienu no komandas rezultatīvākajiem spēlētājiem. 2017. gada janvārī guva savas NHL karjeras 100. vārtus.
2019. gada vasarā tika aizmainīts uz Kolorādo "Avalanche".
Klusā iela (Rīga)

Sabiedriskais transports

Pa ielu kursē 9. maršruta autobusi.
Silenes pagasts

Vēsture

Dibināts pēc muižu pagastu likvidēšanas sakarā ar 1866. gada pagastu pašvaldību likuma pieņemšanu. Pēc 1920. gada zemes reformas Kumbeles muiža (Kummeln, 960 ha) sadalīta 73 vienībās, Briģenes muiža (Brüggen, 956 ha) 60 vienībās, Belmontes muiža (Belmont, 674 ha) 36 vienībās, Šēnheides muiža (Schönheyden, 541 ha) 65 vienībās, Ezernijas muiža (Jezerne, 506 ha) 87 vienībās, Ilgas muiža (Ilgen, 492 ha) 53 vienībās, Jaunbornes muiža (Neu-Born, 361 ha) 26 vienībās, Riča (150 ha) 8 vienībās, Rozališķi un Sīķele (123 ha) 13 vienībās.
1945. gada 1. augustā pagastā izveidoja Ezernes, Kumbuļu un Silenes ciema padomes. Pagastu likvidēja 1949. gada 31. decembrī, ciemus iekļaujot Grīvas rajonā. Mūsdienās Silenes pagasta teritorija iekļauta Daugavpils novada Demenes, Skrudalienas un Salienas pagastos.
Mūžīgā filozofija

Mūžīgā filozofija (angļu: perennial philosophy, latīņu: philosophia perennis) ir metafiziska uzskatu sistēma, kas runā par cilvēci visos laikos un vietās vienojošu domas kopību un zināšanām par "dievišķo Realitāti". Jēdzienu "mūžīgā filozofija" pirmoreiz izmantoja itāļu teologs Agostino Steuko savā grāmatā "De perenni philosophia" 16.gs. vidū.
Zilupes katoļu baznīca

Vēsture

Uzceļot Raipolē jaunu mūra baznīcu, veco koka baznīcu pārveda uz Zilupi un uzcēla no jauna 1932. gadā Briģu prāvesta Voicika Cērciņa vadībā. Būvējot dievnamu, ēku pārveidoja un paplašināja, uzceļot divus torņus, uzbūvējot divas sakristejas, jo vecajā baznīcā to nebija. 1934. gada 1. jūlijā bīskaps Jāzeps Rancāns baznīcu konsekrēja Jēzus Sirds godam. 1937. gadā tika uzcelta arī plebānija.

Draudze

Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Rēzeknes-Aglonas diecēzē. Draudzi apkalpo prāvests Jānis Kupčs. Zilupes draudze nodibināta 1929. gadā. Draudzei ir trīs kapsētas — Zilupes Sila kapi, Savelinku kapi, Ziļu kapi.

Draudzes lielākie svētki

Draudzes lielākie svētki ir Vissvētākās Jaunavas Marijas parādīšanās Lurdā, Vissvētākās Jēzus Sirds svētki, Kristus Karaļa svētki.

Tehniska informācija

Zilupes baznīca ir koka trīsnavu celtne ar diviem torņiem, skārda jumtu un koka grīdu. Tā ir 21 metrus gara un 10,5 metrus plata. Torņu augstums ir 18 metri. Baznīcā ir kora telpas ar harmoniju.

Interjers

Baznīcā ir trīs altāri. Galvenajā altārī ir ievietota Jēzus Sirds glezna, bet sānu altāros Svētā Antona un Jaunavas Marijas svētgleznas (mākslinieks Georgs Šēnbergs).
31. jūlijs

31. jūlijs ir gada 212. diena (213. garajā gadā) pēc Gregora kalendāra. Līdz gada beigām ir atlikušas 153 dienas.
Saulstaru klintis un ala

Saulstaru klintis un ala, arī Runtiņupes ala, Mežabrāļu ala ir smilšakmens atsegums ar tajā esošu alu, kas atrodas mežā, Runtiņupītes kreisajā krastā, aptuveni 0,5 km pirms tās ietekas Gaujā. Aizsargājams ģeoloģisks objekts.
Dabas piemineklis aplūkojams no Kubeseles lokveida dabas takas. Netālu no tā starp kokiem saskatāmi seno baltu (t.s. "Gaujas zemgaļu") un līvu uzkalniņkapi.

Nosaukums

Iezis savu nosaukumu ieguvis no tuvējām "Saulstariņu" mājām. Ar alu saistīti nostāsti par mežabrāļiem, kas ieža alā patvērušies pēc otrā pasaules kara. Pēc citām ziņām alā 1944. gadā slēpušies sarkanās armijas bandīti, tāpēc saukt par Mežabrāļu alu nebūtu pareizi.

Apraksts

Smilšakmes iezis stipri sadēdējis, kā arī tas ir kārtains, birstošs un vāji cementēts. Pēc 1990. gada mērījumiem alas garums ir 25 m, platums — 2,4 m, augstums — 2,8 m. Dziļumā ala sadalās divos šauros atzaros, tās dibenā 4 m augsts vertikāls "skurstenis". Runtiņupes alā ir bīstami uzturēties, jo alas griesti nobrūk, kas arī samazina alas augstumu.
Viljams Poloks

Biogrāfija

Beidzis Kliftonas koledžu Bristolē un Karalisko ķirurgu koledžu Dublinā. Pēc studiju beigšanas 1882. gadā atgriezies Anglijā un bijis praktizējošs ķirurgs.
Ar šahu nopietni sācis nodarboties studiju laikā Dublinā. 1882. gadā Dublinas laikraksts The Practical Farmer pirmo reizi publicējusi viņa šaha partijas un šaha kompozīcijas. 1885. gadā Londonā piedalījies Lielbritānijas šaha asociācijas kongresā, kurā ieguvis 4. vietu aiz Izidora Gunsberga un Henrija Bērda. 1886. gadā Londonas šaha kluba meistaru turnīrā bijis 5. vietā astoņu spēlētāju konkurencē aiz Džozefa Blekbērna, Henrija Bērda, Izidora Gunsberga un Džeimsa Meisona. Tajā pašā gadā Londonā notikušā Lielbritānijas šaha federācijas čempionātā ieņēmis 10. vietu, taču sagādājis zaudējumu turnīra uzvarētājam Džozefam Blekbērnam. 1886. gadā Notingemas starptautiskajā turnīrā finišējis 7. vietā aiz Eimosa Bērna, Emīla Šallopa, Izidora Gunsberga, Johannesa Cukertorta, Henrija Bērda un Žana Taubenhausa. 1887. gada Stemfordas šaha turnīrā dalījis 3.—5. vietu (uzvarējis Džozefs Henrijs Bleiks). 1887. gadā Londonā 3. Lielbritānijas šaha asociācijas kongresā palicis 5. vietā aiz Eimosa Bērna, Izidora Gunsberga, Džozefa Blekberna un Johannesa Cukertorta. 1888. gadā Brefordā 4. Lielbritānijas šaha asociācijas kongresā dalījis 9.-10. vietu, bet tā paša gada Londonas šaha turnīrā dalījis 5.—6. vietu (abos turnīros uzvarējis Izidors Gunsbergs).
1880. gadu vidū dzīvojis Īrijā. 1885. gadā Dublinā uzvarējis 1. Īrijas šaha čempionātā. 1886. gadā šaha turnīrā Belfāstā uzvarējis visās partijās, apsteidzot Džozefu Blekbērnu un Eimosu Bērnu.
1889. gadā devies uz ASV, lai Ņujorkā piedalītos 6. ASV šaha kongresā, kurā ierindojies 11. vietā (uzvarējuši Makss Veiss un Mihails Čigorins). ASV nolēmis kļūt par profesionālu šahistu. Apmeties Baltimorā, kur bijis šaha nodaļas redaktors vietējā laikrakstā Baltimore Sunday News, kā arī rakstījis par ASV šaha aktualitātēm britu žurnālam British Chess Magazine. 1890. gadā Ņujorkā mačā uzvarējis Čārlzu Mēli ar 7½:6½, bet Sentluisas šaha kongresā ieņēmis 2. vietu. 1891. gadā zaudējis maču Jūdžīnam Delmaram ar 3:5 un dalījis ar Džeksonu Šovalteru 1.—2. vietu Leksingtonas šaha turnīrā, bet piekāpies savam pretiniekam papildu mačā par pirmo vietu.
1892. gadā bijis toreizējā Pasaules čempiona šahā Vilhelma Steinica sekretārs. 1893. gadā piedalījies divos turnīros Ņujorkā, kuros dalījis 4.—5. vietu un 9.-11. vietu (uzvarējis Emanuels Laskers). Vēlāk pārcēlies uz Kanādu. 1895. gadā Monreālā nospēlējis neizšķirti maču ar Džordžu Gosipu — 8½:8½ (+6, -6, =5). 1895. gada nogalē Hastingsas (Anglija) šaha turnīrā pārstāvējis Kanādu. Lai gan turnīrā gaitā spējis pieveikt Vilhlemu Steinicu un Zīgbertu Tarrašu, tomēr gala rezultātā nācies samierināties ar 19. vietu (uzvarējis Harijs Pilsberijs). Šī turnīra laikā uzzinājis, ka ir slims ar tuberkulozi. 1896. gada augustā atgriezies sava tēva mājās Bristoles priekšpilsētā Kliftonā, kur rudenī nomiris.
Patēriņa cenu indekss

Patēriņa cenu indekss (PCI) ir ekonomikas kategorija, kuras pamatā ir statistikas skaitļu dinamiskā rinda, veidota no vidējām svērtām preču un pakalpojumu groza cenām. PCI ir inflācijas rādītājs, jeb mērvienība. Plašākā nozīmē ar PCI mēdz raksturot arī dzīves dārdzību.
PCI Latvijā aprēķina Latvijas Centrālā statistikas pārvalde (CSP). Lai nodrošinātu to, ka preces un pakalpojumi, kuriem ir lielāks īpatsvars kopējos izdevumos, attiecīgi ietekmētu kopējo PCI lielumu, tiek rēķināti svari, kas tiek katru gadu pārskatīti pamatojoties uz iepriekšējā gada mājsaimniecību budžeta pētījuma rezultātiem. Lai veiktu PCI aprēķinus, CSP darbinieki ik mēnesi veic preču un pakalpojumu cenu reģistrāciju.
Personal Jesus

Personal Jesus (latviešu: Personīgais Jēzus) ir angļu elektroniskās mūzikas grupas Depeche Mode dziesma. Šis ir grupas 23. singls; tika izdots 1989. gada 29. augustā. Albuma Violator pirmais singls. Dziesmas mūzikas un teksta autors ir Mārtins Gors.
Ričarda Haminga medaļa

Ričarda Haminga medaļa ir ikgadējs apbalvojums, ko pasniedz starptautiskā organizācija Elektronikas un Elektrotehnikas inženieru institūts (IEEE) par 'īpašu ieguldījumu informācijas zinātnē, informācijas sistēmās un informācijas tehnoloģijās.' Apbalvojums ir nosaukts par godu pirmajam saņēmējam - matemātiķim Ričardam Hamingam.
Baltijas somu valodas

Baltijas (jūras) somu valodas ir valodu grupa, kas pieder urāliešu (virs)saimei. Baltijas somu valodas dažkārt tiek dēvētas par Baltijas somugru valodām, taču šāds nosaukums ir neprecīzs, jo ietver arī Baltijas somiem visattālāk radniecīgo ugru (ungāru, hantu, mansu) valodas. Šajās valodās runā Baltijas somi. Lielākās šīs grupas valodas ir somu un igauņu, kas ir oficiālās valodas attiecīgi Somijā un Igaunijā.
Baltijas somu valodām pieder arī lībiešu, karēļu (dažkārt uzskatīta par somu valodas dialektu), vepsu, ižoru un votu valodas.
Vairums mazo Baltijas somu valodu ir vai nu apdraudētas vai izmirušas.
Igauņu valodas veru dialekts dažkārt tiek klasificēts kā atsevišķa valoda, ja to klasificē kā atsevišķu valodu, tajā tiek izšķirts setu dialekts.
Neskaitot Latvijā endēmisko lībiešu valodu, valsts teritorijā vairākus gadsimtus bijusi votu valodas sala – tā saucamie Bauskas krieviņi, kā arī igauņu valodas salas – leivi un luci (skat. arī Latvijas igauņi).