google/wiki40b huggingface dataset:
Dīlsa—Aldera reakcija

Dīlsa—Aldera reakcija jeb diēnu sintēze ir svarīga organiska ciklopievienošanās reakcija, kuras laikā tā saucamie dienofili (vielas, kuru molekulās ir divkāršās saites, kas aktivētas ar kaimiņos esošu elektronakceptoru vai donoru grupu) savienojas ar konjugētajiem diēniem (tādiem diēniem, kuru molekulās starp abām dubultsaitēm ir viena vienkāršā saite jeb 1,3-diēniem). Reakcijas rezultātā rodas sešlocekļu cikls ar vienu divkāršo saiti. Reakcijā var iesaistīties ne tikai acikliskie vai cikliskie 1,3-diēni, bet arī enīni jeb alkinilalkēni (vielas, kas satur grupējumu −C=C−C≡C−) un nepiesātināti savienojumi, kas satur ketogrupas vai cianīdgrupas (−С=С−С=О, −С=С−С≡N). Dienofilu lomu parasti pilda alkēni vai alkīni, kam blakus dubultsaitei esošajam oglekļa atomam pievienota kāda elektronakceptora grupa. Kā dienofili spēj reaģēt arī vielas, kuru molekulas satur dubultsaites ar heteroatomu ( >С=О, >С=N−, −СN, −N=О, −S=O, −N=N−). Piemēram, aktīvs dienofils ir akroleīns, kurš spēj reaģēt arī kā diēns; labi dienofili ir hinoni un acetilēndikarbonskābe.
Īpašos apstākļos var realizēt diēnu sintēzi starp divām diēnu (piemēram, izoprēna) molekulām; šādā ceļā var sintezēt terpēnus. Diēnu sintēzes rezultātā viegli dimerizējas ciklopentadiēns (šī reakcija ir apgriezeniska).
Iedarbojoties ar sevišķi aktīviem dienofiliem (piemēram, heksafluorbutīnu), diēnu sintēzes reakcijā stājas pat benzola stabilā molekula. Reakcijas rezultātā rodas biciklo[2,2,2]oktatriēna jeb barelēna atvasinājumi. Daudz vieglāk notiek analoģiska reakcija ar naftalīnu, bet antracēns reaģē pavisam viegli, rodoties savienojumiem ar diviem izolētiem benzola gredzeniem.

Vēsture

Reakciju atklājuši un izpētījuši vācu ķīmiķi Kurts Alders un Oto Dīlss (Otto Paul Herrmann Diels) 1928. gadā. Viņi konstatēja papildu sešlocekļu cikla rašanos, butadiēnam reaģējot ar benzohinonu vai maleīnskābes anhidrīdu. Ar diēnu sintēzes palīdzību viņi ieguva lielu daudzumu dažādu jaunu organisko savienojumu. Par šo atklājumu abiem ķīmiķiem 1950. gadā piešķirta Nobela prēmija ķīmijā.

Reakcijas mehānisms

Abu jauno saišu izveidošanās (tā saucamā 1,4-pievienošanās) notiek sinhroni donorakceptormijiedarbības rezultātā, kur donors ir 1,3-diēns, bet akceptors — dienofils.

Izmantošana

Reakciju izmanto organiskajā sintēzē dažādu ciklisku un policiklisku savienojumu, piemēram, steroīdu, iegūšanai. Ar šīs reakcijas palīdzību iegūst vairākus hloru saturošos pesticīdus, piemēram, hlordānu un aldrīnu.
Zoneburgas pils

Zoneburgas pils (vācu: Soneburg) jeb Zonenburgas pils, arī Māsi ordeņa pils, (igauņu: Maasi ordulinnus, Maasilinn) bija Livonijas ordeņa būvēta Zoneburgas fogta pils, kas kontrolēja pārcelšanos pāri jūras šaurumam starp Sāmsalu, Muhu salu un kontinentu.
Līdz mūsdienām ir saglabājušās cietokšņa drupas pē Māsi ciema Sāremā apriņķī Sāmsalas austrumu piekrastē.

Vēsture

Kopš 13. gadsimta daļu no Sāmsalas pārvaldīja Livonijas ordenis, daļu — Sāmsalas—Vīkas bīskapija. Jurģa nakts sacelšanās laikā sāmsalieši 1343. gadā ieņēma Poides cietoksni. Livonijas ordenis iebruka salā 1344. gada februārī un nogalināja igauņu ķēniņu Vessi. Lai novērstu turpmākos sāmsaliešu karaspēka iebrukumus pāri jūras šaurumiem, 1345. gadā Livonijas ordenis uzcēla Zoneburgas cietoksni. 1518. gadā uzbūvēja priekšpils nocietinājumus.
Pēc Livonijas konfederācijas sabrukuma ordenis 1560. gada 15. aprīlī pēdējais Sāmsalas—Vīkas katoļu bīskaps Jānis V fon Minhauzens savu bīskapiju pārdeva Dānijas karalim Frederikam II, kura jaunākais brālis Magnuss, vēlākais Livonijas karalis, tika ievēlēts par bīskapu.
Teritoriju apvienošanas nolūkā Dānija 1564. gadā iemainīja Sāmsalas—Vīkas bīskapijas kontinentālo daļu pret to Sāmsalas daļu, kas agrāk piederēja Livonijas ordenim, tādējādi Soneburgas pils kļuva par Dānijas īpašumu.
Livonijas kara laikā 1568. un 1575. gadā Zoneburgas pili iekaroja Zviedrijas karaspēks un sāka to atjaunot. Pēc pils atgūšanas 1576. gadā Dānijas karavīri pili uzspridzināja un tā vairs netika atjaunota.
 
Rusova hronika par Zoneburgas pils celšanu mestra Burharda laikā:
... "Pēc tam mestris Burchards Dreilēvs ziemas laikā devās uz Sāmsalu un apmetās ar savu kaŗaspēku pie Karisas, neiesākdams nekādus kaŗa darbus. Šī kaŗa gājiena mērķis bija sodīt sacēlušos Sāmsalas zemniekus, kuŗi Peidē bija nokāvuši fogtu, visu konventu un visus vāciešus. Kaŗaspēks izvandīja visu Sāmsalu un nokāva 9000 cilvēku, vecus un jaunus. Sāmsalieši lūdza viņus apžēlot, kas arī tapa darīts, uzliekot viņiem smagus noteikumus un pienākumus. Viņiem bija jāizdod visi ieroči un jāsaved Leales pilī un tūlīt jāķeŗas pie Zonenburgas pils celšanas, ja viņi gribēja palikt pie dzīvības. Tas notika 1345. gadā.".

Apraksts

Pilsdrupu izpēte atklāja, ka pils sastāvēja no kvadrāta formas torņa, ko ietvēra brīvas sienas kvadrāta formā 46 x 12 m, sienu biezums — 2—3 m. 2001. gadā
uzsāka Soneburgas ordeņa pilsdrupu konservācijas darbus.
Reimatoīdais artrīts

Epidemioloģija

Reimatoīdais artrīts ir visbiežākā hroniskā locītavu iekaisuma slimība. Ar šo slimību slimo ~1% no pasaules iedzīvotājiem. Sievietes slimo 3—5 reizes biežāk nekā vīrieši, ko izskaidro ar hormonāliem faktoriem. Starpība izlīdzinās ar vecumu. Slimība visbiežāk sākas 30 līdz 50 gadu vecumā. Pirmās pakāpes radiniekiem ir 2—3 reizes lielāks risks saslimt ar reimatoīdo artrītu.

Kritēriji

1987. gadā American College of Rheumatology izveidoja diagnostiskos kritīrijus reimatoīdā artrīta diagnosticēšanai, tomēr izmantojot šos kritērijus bija ierobežota agrīnā reimatoīdā artrīta un agrīnā nediferencētā artrīta diagnosticēšana, kas aizkavēja adekvātas terapijas uzsākšanu.
2010. gadā American College of Rheumatology un European League Against Rheumatism izveidoja reimatoīda artrīta klasifikācijas kritērijus, kas piemēroti arī agrīna reimatoīdā artrīta diagnosticēšanai.

Cēloņi

Reimatoīdā artrīta cēloņi nav skaidri , bet jādomā, ka ir iesaistīti vairāki faktori. Ģenētiskiem, vides, hormonāliem, imunoloģiskiem faktoriem un infekcijām ir nozīmīga loma slimības attīstībā. 
Smēķētājiem reimatoīdo artrītu novēro ~2 reizes biežāk nekā nesmēķētājiem.

Klīniskās izpausmes

Visbiežākā reimatoīdā artrīta izpausme ir sinoviālo locītavu iekaisums. Iekaisums locītavās parasti ir simetrisks. Plaukstas pamatnes locītavu, delnas un pirkstu locītavu, pirkstu kauliņu starplocītavu artrīts ir visbiežākā slimības izpausme, tomēr var tikt bojāta jebkura cita locītava. Artrīta rezultātā parādās sāpes, stīvums, pietūkums locītavās, rodas kustību ierobežojumi. Sāpes un stīvums locītavās ir izteiktāki no rīta un pēc ilgstoša miera, bet mazinās pēc izvingrināšanas. Slimībai progresējot rodas cīpslu bojājums, locītavu virsmu destrukcija, kas rada locītavu deformācijas un kustību ierobežojumus. Locītavu sprauga var pilnībā izzust un rasties ankiloze.

Pacientiem ar reimatoīdo artrītu novēro straujāku osteoporozes attīstību, kas saistīta ar hronisku sistēmisku iekaisumu, imobilizāciju, pielietoto ārstēšanu.

Slimniekiem bieži ir sūdzības par drudzi, nespēku, ēstgribas trūkumu, svara zudumu, sāpēm muskuļos.

Ja slimības rezultātā tiek bojāti balsenes skrimšļi, rodas balss piesmakums.

Ļoti bieži reimatoīdā artrīta slimniekiem iekaisuma radītā plaukstas pamatnes pietūkuma rezultātā attīstas karpālā kanāla sindroms.
Slimības vēlīnās stadijās var tikt bojāta atlanta un ass skriemeļa locītava, kas var radīt šīs locītavas subluksāciju. Subluksācijas rezultātā var tikt nospiestas muguras smadzenes un var rasties visu četru locekļu parēze vai paralīze.
Juris Silovs (politiķis)

Izglītība, karjera sportā un darbs

1984. gadā Juris Silovs pabeidza Rīgas 19. PPTCV, ieguva vidējo profesionālo izglītību apmetēja-flīzētāja specialitātē.
No 1991. līdz 2000. gadam Juris Silovs ir spēlējis Latvijas regbija izlasē. Viņš ir bijis vairākkārtējs Latvijas čempions un kausa ieguvējs regbija kluba "Miesnieki" sastāvā. Spēlējis arī RAF komandā.
Pēc tam bijis Latvijas Bankas aizsardzības pārvaldes vecākais bruņojuma inspektors, kā arī agrofirmas "Ādaži" celtnieks. 2003. gadā Juris Silovs Sociālo tehnoloģiju augstskolā ieguva jurista kvalifikāciju. 2004. gadā viņš pabeidza Latvijas Universitātes Nekustamā īpašuma vērtēšanas skolu.
Laikā no 2010. līdz 2013. gadam bijis Latvijas Regbija federācijas prezidents.

Politiskā darbība

2005. gada Garkalnes pagasta padomes vēlēšanās tika ievēlēts pašvaldībā no "Jaunā Centra" saraksta. 2006. gadā kļuva par Garkalnes novada domes priekšsēdētāju. Tajā pašā gadā piedalījās 9. Saeimas vēlēšanās no apvienības "Saskaņas Centrs" saraksta, taču netika ievēlēts. 2009. gada Garkalnes novada domes vēlēšanās uzvarēja SC, un Silovs vēlreiz kļuva par domes priekšsēdētāju.
2010. gadā Silovs kandidēja 10. Saeimas vēlēšanās un tika ievēlēts Saeimā Vidzemes vēlēšanu apgabalā no "Saskaņas Centra" saraksta. Darbojās Valsts pārvaldes un pašvaldības komisijā, kā arī Saimnieciskajā komisijā. 
2010. gada 14. jūnijā Latvijas Ekonomikas policija par krāpšanu lielā apmērā apsūdzēja 10. Saeimas deputātu Juri Silovu un viņa sievu. Silovs, vēl būdams Garkalnes novada domes priekšsēdētājs, slēpis pēdas avārijai, ko alkohola reibumā izraisījis ar dienesta auto, un izkrāpis no apdrošinātājiem naudu. 2011. gada 12. aprīlī Silovs nolika Saeimas deputāta mandātu. 2014. gada 10. oktobrī Rīgas rajona tiesa Silovam piesprieda trīs gadu cietumsodu, ko viņš pārsūdzēja, turpinot strādāt Garkalnes novada domes nākamajā sasaukumā un saglabājot Garkalnes novada domes priekšsēdētāja vietnieka amatu. 2017. gada 4. decembrī lietas iztiesāšana tika pabeigta, tiesai reālo cietumsodu aizstājot ar 19 000 eiro soda naudu. Līdz ar notiesājošo spriedumu Silovs zaudēja Garkalnes novada domes priekšsēdētāja vietnieka amatu.

Privātā dzīve

Juris Silovs ir dzimis 1965. gada 26. oktobrī. Dzīvo Upesciemā. Sieva Jeļena ir mājsaimniece. Pārim ir divas meitas — Lilita un Elizabete, kā arī dēls Edgars.
Hanušovice

Vēsture

Ilgu laiku pilsēta atradās Habsburgu impērijas sastāvā, tās vāciskais nosaukums bija Hansdorfa (vācu: Hannsdorf). No 1918. gada - Čehoslovākijas sastāvā. Pēc Otrā pasaules kara, pamatojoties uz Beneša dekrētiem, tika padzīti pilsētas vācu iedzīvotāji. Kopš 1993. gada - Čehijā.
Brendans Freizers

Biogrāfija

Freizers dzimis ASV, Indianapolisā, bet, tā kā viņa tēvs bija atbildīgais par ārzemju sakariem Kanādas valdības Tūrisma birojā, viņa ģimene bieži mainīja dzīvesvietu. Brendans ir dzīvojis dažādās vietās ASV, Kanādā un Eiropā.
Freizers ir studējis Augškanādas Koledžā Toronto (Upper Canada College in Toronto) un Sietlas Korniša Mākslas koledžā (Acting at Seattle's Cornish College of the Arts).
1998. gada 27. septembrī Freizers apprecēja Aftonu Smitu, un viņiem ir trīs bērni.
Freizera hobijs ir fotografēšana.

Karjera

Freozera pirmā loma kino bija epizodiska lomiņa filmā "Dogfit" 1991. gadā. Pirmā nozīmīgā loma sekoja jau 1992. gadā filmā "Alu cilvēks" (Encino Man). Tajā pašā gadā viņš piedalījās filmā, kurā tēloja arī lielākā mēroga zvaigznes (Mets Deimons, Bens Afleks, Kriss O'Donels): "Skolas saites" (School Ties). 1997. gadā Brendans Freizers izpelnījās visparēju popularitāti, nospēlējot galveno lomu komēdijā "Džordžs no džungļiem" (George of the Jungle). Nozīmīgas ir arī lomas filmās "Mūmija" (The Mummy, 1999.) un "Mūmija atgriežas" (The Mummy returns, 2001.). 2008. gada augustā iznāca trešā filma, kurā Freizers tēlo Riku O'Konelu: "Mūmija: Imperatora Drakona kapenes" (The Mummy: Tomb of the Dragon Emperor).
Freizers ir arī teātra aktieris, 2001. gadā viņš spēlēja nozīmīgu lomu kādā no Londonas Vestenedas teātriem T. Viljamsa lugā "Kaķis uz nokaitēta skārda jumta".
2005. gadā Freizers saņēma Screen Actors Guild Awards (SAGA) balvu kā "Labākais tēlojums kinofilmā" par lomu filmā "Sadursme" (Creash).
Priekules pagasts

Daba

Atrodas Rietumkursas augstienē. Austrumu daļa atrodas Embūtes paugurainē, rietumu daļa — Vārtājas viļņotajā līdzenumā. Augstākā vieta atrodas Asītes apkaimē — vairāk kā 155 m vjl.

Vēsture

Mūsdienu Priekules pagasta teritorijā vēsturiski atradās Bages-Asītes muiža (Gut Bagge-Assiten, Audari), Gaļķintes muiža (Gut Galkiten), Jaujenieku muiža (Gut Sophienhof), Mazgramzdas muiža (Gut Klein-Gramsden, Mazgramzda), Mežnieku muiža (Gut Mescheneeken), Nodegu muiža (Gut Nodaggen), Ordangas muiža (Gut Ordangen), Priekules Asītes muiža (Gut Preekuln-Assiten).
1935. gadā Liepājas apriņķa Priekules pagasta platība bija 78 km² un tajā dzīvoja 1307 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Priekules un Sudmaļu ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Priekules ciems ietilpa Priekules (1949—1959) un Liepājas (1959—2009) rajonos. Likvidēts 1951. gadā, tā teritorija pievienota Sudmaļu ciemam. Sudmaļu ciems likvidēts 1957. gadā, tā teritorija pakļauta Priekules pilsētai, izveidojot Priekules lauku teritoriju. Priekules lauku teritorijai 1960. gadā pievienoja Asītes ciema padomju saimniecības «Priekule» teritoriju. 1975. gadā no jauna izveidoja Priekules ciemu, tajā iekļaujot Priekules lauku teritoriju un daļu Gramzdas ciema teritorijas. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Priekules pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Priekules novadā.

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas ir Saulaine, Kalnenieki, Mazgramzda, Audari, Asīte.
Kēnigšteina (Saksijas Šveice)

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1379. gadā kā Bohēmijas pilsēta, tāpēc pilsētas ģerbonī vēl aizvien redzama Bohēmijas divastainā lauva. 1901. gadā no Kēnigšteinas uz 4,4 kilometrus attālo Hiteni tika izveidots pasaulē pirmā regulārā pasažieru trolejbusa līnija (Gleislose Bielathal-Motorbahn mit elektrischer Oberleitung), slēgta 1904. gadā. Otrā pasaules kara laikā Kēnigšteinas cietoksnī tika ierīkots cietums svarīgiem Sabiedroto virsniekiem.

Izglītība, kultūra, tūrisms un sports

Pār pilsētu paceļas milzīgais Kēnigšteinas cietoksnis (Festung Königstein), kas gadsimtiem izmantots kā cietums, tagad tūrisma objekts.
Mērsraga bāka

Vēsture

Bākas tornis tika izgatavots Francijā. Bākas būve pabeigta un uguns tajā iedegta 1875. gadā. 
Pirmā pasaules kara laikā gaismas aparāts aizvests uz Krieviju, bet tornis tika smagi sašauts. 1920. gadā iedegta jauna uguns 6 m augstajā pagaidu koka tornī. 1922. gadā pabeigts bojātā torņa remonts, ietverot to betonā.

Raksturojums

Bākas augstums ir 19 m. Bāku veido apaļš čuguna tornis, ietverts betonā, ar galeriju un laternu. Tornis ir balts. Gaismas elements atrodas 26 m virs jūras līmeņa. Gaisma balta (0,2 s deg, 4,8 s pārtraukums). Gaismas signāls redzams 17 jūras jūdžu attālumā. Bāka darbojas visu gadu diennakts tumšajā laikā.
 2006. gadā Latvijas pasts izdeva pastmarku ar bākas attēlu.
HTV-1

Derīgā krava

HTV-1 veda 4,5 t derīgās kravas. Nehermētiskajā sekcijā atradās iekārtas SMILES (Superconducting Submillimetre-Wave Limb Emission Sounder) un HREP (Hyperspectral Imager for the Coastal Ocean (HICO) & Remote Atmospheric & Ionospheric Detection System (RAIDS) Experiment Payload), kuras atradās uz Kibo moduļa Vaļējās platformas. Iekārtas pēc ierašanās stacijā uzstādīja uz Kibo Vaļējās platformas (EF) un ir paredzētas Zemes virsmas un atmosfēras novērojumiem. Hermētiskajā sekcijā bija 3,6 t krājumi SKS vajadzībām: pārtika (33 % no kopējās masas), laboratoriju eksperimentu materiāli (20%), JEM manipulators un cita aparatūra (18%), mantas apkalpei, piemēram, apģērbs, higiēnas piederumi, vēstules, fotogrāfijas, fluoriscentās spuldzes, atkritumu spaiņi (10%), pakojamie materiāli (19%).
Jevgēņijs Romanovs

Biogrāfija

1998. gadā uzvarējis Pasaules junioru šaha čempionātā U10 vecuma grupā. 2000. gadā uzvarējis Eiropas jauniešu šaha čempionātā U12 vecuma grupā, bet 2002. gadā atkārtojis šo panākumu U14 vecuma grupā. 2005. gadā FIDE Romanovam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu, bet 2007. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu. 2011. gadā piedalījies Pasaules kausa izcīņā šahā pēc izslēgšanas sistēmas, kur gan zaudējis 1. kārtā. 2013. gadā kļuvis par Eiropas individuālā šaha čempionāta bronzas medaļistu. Tā paša gada decembrī Bogotā dalījis 1.-4. vietu starptautiskā šaha turnīrā un uzvarējis papildu sacensībās par pirmo vietu. 2008. gadā uzvarējis Latvijas šaha festivāla "Liepājas rokāde" superturnīrā, bet 2015. gadā šajā festivālā bijis labākais "Open" turnīrā.
Kairijs Ērvings

Karjera

Vidusskolas pirmos divus gadus aizvadīja Montclair Kimberley Academy, taču pēdējo gadu mācījās St. Patrick's vidusskolā. 2010. gadā piedalījās McDonald's All-American spēlē.
2010. gada jūnijā viņš ASV U-18 izlases sastāvā izcīnīja zelta medaļu Amerikas U-18 čempionātā.
2010.—2011. gada sezonu aizvadīja Djūka universitātes basketbola vienības sastāvā NCAA turnīrā. Sezonas laikā viņš guva traumu, tāpēc piedalījās tikai 11 spēlēs, kurās vidēji spēlē guva 17,5 punktus un atdeva 4,3 rezultatīvas piespēles. Pēc sezonas noslēguma viņš izlēma neturpināt spēlēt NCAA un pieteikties NBA draftam.
2011. gada NBA draftā viņu Klīvlendas "Cavaliers" izraudzījās ar kopējo pirmo kārtas numuru. Debijas sezonā tika atzīts par sezonas labāko debitantu.

Privātā dzīve

K. Ērvings ir dzimis 1992. gada 23. martā Melburnā, Austrālijā. Viņa tēvs Drederiks Ērvings spēlējis basketbolu Bulleen Boomers komandā Austrālijā. K. Ērvings ar ģimeni pārvācās uz ASV, kad viņam bija divi gadi. Spēlētājam ir ASV un Austrālijas valstu pilsonība un viņš ir izrādījis interesi pārstāvēt Austrālijas izlasi. K. Ērvinga māte Elizabete mira, kad viņam bija četri gadi, tādējādi viņa tēvs dēlu uzaudzinājis kopā ar K. Ērvinga tanti. Viņš ir apsolījis savam tēvam, ka absolvēs Djūka universitāti tuvāko piecu gadu laikā starp NBA sezonām.
Svatini administratīvais iedalījums

Svatini administratīvo iedalījumu veido 4 reģioni. Reģioni sīkāk iedalās 55 tinkhundlās, kas savukārt sīkāk atkal iedalās 360 imiphakatsos. Tinkhundlas atbilst rajonu līmeņa iedalījumam, bet imiphakatsi ir līdzvērīgi vietējām pašvaldībām.
Žagare

Vēsture

Pilsēta veidojusies zemgaļu Raktes pilskalna vietā. 1198. gadā pirmo reizi pieminēta zemgaļu Raktes pils, bet 1254. gada aprīlī Žagares pilsnovads (Sagera) pieminēts Zemgales bīskapijas sadalīšanas līgumā. Atskaņu hronikā vēstīts par Livonijas ordeņa uzbrukumiem zemgaļu Raktes pilskalnam 1289., 1290. gadā. 
Līdz 15. gadsimtam Raktes pilskalns atradās Livonijas ordeņa zemē.
Raktes pilskalns (berg Rattow, Rattowschen bergh) minēts arī nosakot jauno robežu starp Livonijas konfederāciju un Lietuvas dižkunigaitiju pēc Melnas līguma noslēgšanas 1426. gadā.
1490. gadā pirmo reizi rakstu avotos minēta Žagares apdzīvotā vieta. 1499. gadā pieminēta baznīca. 1547. gadā Žagare saukta par miesteli, bet 1592.—1595. gadā par miestu. No 1595. līdz 1797. gadam pilsētā bija Kurzemes hercogistes — Polijas-Lietuvas kopvalsts robežas muitas punkts. 1605. gadā nodega vecā baznīca, un 1623. gadā Jaunajā Žagarē tika uzcelta jauna baznīca. 
1795. gadā, pēc Polijas dalīšanas, Katrīna II Žagari piešķīra grāfam Zubovam. 1857. gadā miestu nopirka D. Nariškins. 1861. gadā Žagarē dzīvoja apmēram 4 tūkstoši iedzīvotāju, 1914. gadā — apmēram 14 tūkstoši. 1919. gada 27. novembrī Latvijas armijas vienības atbrīvoja Žagari no Rietumkrievijas Brīvprātīgo armijas. 1924. gadā Žagarei piešķīra pilsētas tiesības. 1950. gadā Žagare uz laiku kļuva par rajona centru.
No 1842. līdz 1844. gadam Žagarē par ārstu strādāja Juris Bārs, bet no 1899. līdz 1901. gadam šeit izsūtījumā no Kurzemes guberņas dzīvoja Pauls, Klāra un Bruno Kalniņi.
Elena Paparizu

Biogrāfija

Elena ir dzimusi 31. janvārī 1982. gada Burosā, Zviedrijā, grieķu imigrantu Jefrosini un Jorga Paparizu ģimenē. Viņas tēvs ir dzimis grieķu pilsētā Volā, bet māte - Kardicā. Elena ir trešais un pēdējais savu vecāku bērns, viņai ir brālis Dinoss un māsa Rita. Jau no bērnības Elenai patika dziedāt un dejot. No 7 gadiem viņa jau spēlēja klavieres, bet 13 gados saprata, ka grib kļūt par dziedātāju. 14 gadu vecumā kopā ar 3 draugiem izveidoja savu pirmo grupu Soul Funkomatic, kura izpildīja mūziku hip-hop stilā. Divus gadus vēlāk grupa izšķīrās.
Laika posmā no 1999. gada līdz 2003. gada bija grupas Antique dalībniece. Grupas sastāvā piedalījās Eirovīzijas dziesmu konkursā 2001. gadā, kur viņiem sanāca izcīnīt 3. vietu. Pēc grupas sabrukšanas turpināja savu karjeru kā solo dziedātāja. Viņas pirmais albums Protereotita (Prioritāte), kas tika izdots 2004. gadā, Grieķijā ir ieguvis dubultplatīna, bet Kipra - platīna albuma statusu. 2005. gadā atkal piedalījās Eirovīzijas dziesmu konkursā, kur izcīnīja pirmo vietu.
Ludvigs Kažemaks

Dzīves gājums

Dzimis 1910. gadā Daugavpils apriņķī zemnieka ģimenē. 1933. gadā beidza mācības Daugavpils dzelzceļu tehniskajā vidusskolā, strādāja par 
kurinātāju, atslēdznieku, lokomotīves mašīnistu un vēlāk par Zemgales stacijas tehnisko aģentu.
1937. gadā iestājies nelegālajā Latvijas Komunistiskajā partijā.
Pēc Latvijas okupācijas un inkorporācijas Padomju Savienībā iecelts par Latvijas PSR darba tautas komisāru (1940—1941).
Otrā pasaules kara laikā kā leitnants cīnījās Sarkanās armijas 43. gvardes latviešu strēlnieku divīzijas sastāvā, kritis 1943. gadā. Pārapbedīts Rīgas Brāļu kapos.
Korintas šaurums

Korintas šaurums jeb Istmas šaurums (gr. Ισθμός Κορίνθου) ir šaurums, kas savieno Peloponēsas pussalu ar kontinentālo Grieķiju. Šaurums atrodas netālu no Korintas pilsētas, no kuras ņemts šauruma nosaukums. Šauruma garums ir ap 42 km, bet platums šaurākajā vietā ap 6 km. No rietumiem šaurumu apskalo Korintas līcis, bet no austrumiem - Saroniks. Šaurākajā vietā abus līčus savieno Korintas kanāls.

Vēsture

Jau vēsturiski Korintas šaurumam ir bijusi stratēģiska nozīme. Vēl grieķu mitoloģijā ir stāsts par Poseidona strīdu ar Hēliju par šo teritoriju, kā rezultātā šaurums palika Poseidona pārziņā. Mūsu ēras pirmajā gadsimtā ģeogrāfs Strabons Korintas šaurumā atrada stēlu uz kuras bija divi uzraksti. Viens uz Megaras pusi vērstais vēstīja: "Šeit nav Peloponēsa, bet Jonija" (тάδ οὐχὶ Πελοπόννσσης, ἀλλ Ἰωνία). Bet uz otras puses rakstīts: "Lūk, Peloponēsa, nevis Jonija" (τάδ ἐστὶ Πελοπόννησος, οὐκ Ἰωνία). Plutarhs piedēvē stēlas uzstādīšanu Atikas varonim Tēzejam ceļā uz Atēnām. Šauruma teritorijā atradās vairākas sengrieķu pilsētas, tādas kā Istmija, Perahora, Kromiona, Megara u.c. Korintas pilsētas tuva atrašanās šaurumam deva tai iespēju to izmantot savā labā. Tās ostas Lehajo šauruma rietumos un Kenhreja austrumos ļāva preču plūsmai starp Vidusjūras austrumu un rietumu reģioniem iet caur Korintu. Bet netālu no Istmijas pilsētas tika izveidots ar akmens plāksnēm bruģēts ceļš t.s. Diolks (sengr. Δίολκος), kas gāja šķērsām pāri visam šaurumam, pa kuru varēja pārvilkt kuģus no Korintas līča uz Saroniku un atpakaļ. Mūsdienās pie Korintas kanāla vēl ir saglabājušās šī ceļa paliekas. Jau no seniem laikiem daudziem valdniekiem ir bijusi vēlme izrakt šeit kanālu, taču tām nebija lemts piepildīties. Romas imperators Nērons pat tika gāzts no troņa, jo izšķieda impērijas naudu kanāla rakšanai. Bizantijas laikā pāri visam šaurumam tika uzcelts mūris t.s. "Heksamilions", kas nodalīja Peloponēsu no kontinentālās Grieķijas. Un tikai 1893. gadā jau neatkarīgās Grieķijas laikā tika atklāts kanāls, kas savienoja abus līčus.
Ziedonis Landavs

Dzīvesgājums

Dzimis 1889. gada 21. maijā Pāles pagastā Ārciema dzirnavās Jāņa Landava ģimenē. Mācījās Rīgas klasiskajā ģimnāzijā (beidza 1910), studēja Maskavas Universitātes Fizikas un matemātikas fakultātē (1910—1911), Tērbatas Universitātes dabas zinātņu fakultātē (beidza 1916).
Pirmā pasaules kara laikā beidza jūras lidotāju skolu Baku, bija jūras lidotājs Kaspijas jūrā un Baltijas jūrā (1916-1917). Pēc Oktobra revolūcijas dienēja Sarkanajā armijā, 1919. gadā pārgāja Latvijas armijā.
Pēc kara bija Latvijas kultūras veicināšanas biedrības tehniskās skolas pārzinis (1921), vēlāk Latvijas kultūras veicināšanas biedrības ģimnāzijas direktors (1923-1940). Latvijas aerokluba valdes un padomes loceklis, žurnāla “Daba” izdevējs (1924-1931), mēnešraksta “Latvijas skola” redaktors (1939-1940).
Otrā pasaules kara laikā devās trimdā uz Vāciju, kur bija skolotājs Štutgartes tehniskajā augstskolā, 1952. gadā pārcēlās uz dzīvi Lundā, lasījis lekcijas Lundā, Burosā, Gēteborgā. Miris 1985. gada 25. janvārī Īstadē.