google/wiki40b huggingface dataset:
Lejasciems

Apdzīvojums un apbūve

Lejasciems ir novada nozīmes apdzīvojuma centrs, kur (uz 2015.gadu) dzīvo 1655 iedzīvotāji. Tas nodrošina administratīvos un sabiedriskos, izglītības, kultūras, pasta un citus pakalpojumus. Lejasciemam ir raksturīga pilsēttipa apbūve ar paralēli izvietotu ielu tīklu un kvartāliem ar 2-3 stāvu ēkām. Ir arī atsevišķas daudzstāvu ēkas. Lejasciema kultūras nams un estrāde atbilst reģionālās nozīmes kultūras pasākumu rīkošanas kritērijiem. Sporta infrastruktūras objekti — stenda šautuve, pludmales volejbola laukumi, futbola laukums, slēpošanas trase, orientēšanās sporta teritorija. Ciemā ir viena kapsēta.
Jukebox

Vēsture

Kolektīvs savu radošo pastāvēšanu uzsāka 2004. gadā Kazaņā. 2006. gadā trio piedalījās jauno izpildītāju konkursā "Jaunais Vilnis" Jūrmalā, kur ieguva Allas Pugačovas speciālo balvu - 50 000 dolārus.
2007. gada jūlijā trio bija iesildītāji Eltona Džona koncertam. Tā paša gada augustā izlaida savu pirmo klipu dziesmai "Girl" kopā ar Aleksandru Revu no Comedy Club. Septembrī tika uzņemts trio otrais klips dziesmai "So, Let Me Know".
Kārlis Beizaks

Biogrāfija

Kārlis Beizaks ir dzimis 1915. gada 16. decembrī Vadakstes pagasta Priedulā. Mācījies Vadakstes pamatskolā.
No 1937 līdz 1938. gadam dienējis Latvijas Bruņotajos spēkos, Štāba bataljonā. Beidzis instruktoru rotas kursu. 1938. gadā paaugstināts par dižkareivi un kļuvis par 1. klases šāvēju vingrinājumā ar kaujas šauteni. 1939. gada aprīlī uzsācis dienestu Robežsargu brigādes 3. Abrenes bataljonā.
Kritis 1940. gada 15. jūnija rītausmā sadursmē ar NKVD uzbrucējiem. Apbedīts Auces Sniķerkalna kapos.

Masļenku robežincidents

NKVD uzbrukuma brīdī Beizaks bija brīvais sargs un gulēja sardzes ēkā. Apšaudes laikā sardzes priekšnieka p.i. Valdis Grīnvalds norīkoja Beizaku skriet uz kaimiņu 1. sardzi pēc palīdzības, jo telefona sakari nedarbojās. Izlēcis pa logu, Beizaks spēja noskriet 200 metrus, kad viņu nošāva sardzes ēku aplenkušie uzbrucēji.
Haralds V Gliksburgs

Biogrāfija

Dzimis Norvēģijas karaļu rezidencē Skaugumā un ir pirmais karalis, kas dzimis Norvēģijā pēc 1370. gadā dzimušā Olafa IV. Haraldam V ir divas māsas — Ragnhilda un Astrīda. Otrā pasaules kara laikā pēc Vācijas iebrukuma Norvēģijā Haralds V kopā ar māti un māsām uzturējās ASV, bet tēvs un vectēvs — karalis Hokons VII — bija kopā ar trimdas valdību Lielbritānijā. Pēc kara mācījās Oslo universitātē, Norvēģijas kara akadēmijā un Oksfordas universitātē.
1968. gada 29. augustā Haralds V apprecējās ar kokrūpnieka meitu Sonju Haraldsenu. Šīs laulības bija pagrieziena punkts monarhijas vēsturē, jo nākamā karaliene, pretēji gadsimtu tradīcijām, nebija dižciltīgā. Haralds šīs laulības izcīnīja, desmit gadus satiekoties ar Sonju un deklarējot, ka viņš vai nu neprecēsies vispār, vai precēs tieši Sonju Haraldsenu. Būdams kroņprincis, Haralds V pārstāvēja Norvēģiju burāšanā trijās olimpiskajās spēlēs (1964, 1968, 1972).
Metro

Metro jeb metropolitēns ir pazemes dzelzceļa sistēma pilsētas teritorijā ar augstu kapacitāti un biežumu, kā arī no pārējās transporta sistēmas atdalītām sliedēm. Metro sistēma  parasti tiek celta ļoti blīvi apdzīvotās teritorijās, lai atvieglotu citu transporta veidu plūsmu. Tas sastāv no apakšzemes tuneļiem, kuros ierīkoti sliežu ceļi, pasažieru stacijām un pārejām, kā arī apkalpes tuneļiem un būvēm. Metro tiek izmantoti īpaši elektriskie vilcieni. Metro līnijas var iziet arī virszemē, kur nav apbūvētu teritoriju, vai arī iet pa viaduktiem vai tiltiem virs ielu līmeņa. Metro enerģiju iegūst pa speciālu trešo sliedi, dažiem metro vilcieniem ir arī pantogrāfs, līdz ar to enerģija tiek saņemta pa elektrības vadiem.
Pasaulē vecākā un arī lielākā metro sistēma ir Londonā, kur tā tika atklāta 1863. gadā. Kopā metro ir 162 pilsētās, kur to sliežu kopgarums pārsniedz 8000 kilometrus, bet staciju skaits — 7000. Pašlaik metro sistēma tiek būvēta vēl 25 pilsētās.

Metro vēsture

Pirmais metro tika ierīkots 1863. gadā Londonā. Tas savienoja Pedingtona staciju ar pilsētas centrā esošo Feringtonas ielu. Šis dzelzceļs atradās seklā tunelī, kas tika izrakts ar tranšeju, bet vēlāk pārsegts. Pirmo metro vilka tvaika lokomotīve, līdz ar to brauciens bija diezgan nepatīkams piedūmotā gaisa dēļ. Bet tik un tā brauciens ar metro bija ātrāks un patīkamāks, nekā pa ielām.

Metro bez mašīnista

Parasti metro vilcienu vada mašīnists. Viņš uzmana metro gaitu, ātrumu, regulē apstāšanos stacijās, regulē pasažieru iekāpšanu un izkāpšanu stacijās. Taču dažās pilsētās ir sastopams metro bez mašīnista. Šādi metro ir automatizēti. Visi metro brauc vienādā ātrumā, to kustību netraucē nedz lēnie kravas vilcieni, nedz ekspreši, tāpēc visus vilcienus vada datorizētā kontroles sistēma. Metro bez mašīnistiem ripo Vašingtonā, Kopenhāgenā un vairākās citās pilsētās, galvenokārt ASV.
Šajā ziņā unikāla ir Nirnbergas pilsēta Vācijā - tajā 2008. gada jūnija vidū tika atklāta pilnīgi automatizētā metro sistēma. Tas nozīmē, ka Nirnbergā nevienu metro vairs nevadīs mašīnists. Nirnberga šajā ziņā ir pirmā pasaulē.
Raiders Hešedāls

Privātā dzīve

Viņa vecvecvecāki bija norvēģu imigranti no Beiarnas Nordlandē un Stamnesas Vaksdālā.
Tabivere (stacija)

Stacijas ēka

Līdz ar dzelzceļa līnijas Tapa--Tartu izbūvi 1876. gadā tika atklāta arī stacija Tabiveres ciemā. Tās sākotnējais nosaukums - Voldi. 1926. gadā pārdēvēta par Tabiveri.
Tabiveres stacijas ēka būvēta 19. gs. beigās. Pēc oriģinālprojekta veidotā ēka ir vienstāva koka ēka ar paralēli sliežu ceļam izvietotu pamatapjomu un diviem dvīņu šķērsjomiem. Šķērsjomi ēkas fasādēs veido stāvus zelmeņus, kas bagātīgi dekorēti ar koka siluetgriezumiem.
SOCKS

Versijas

Pirmā izplatītā protokola versija bija SOCKS4. Tā nodrošināja izejošos un ienākošos TCP savienojumus, tomēr daudzi SOCKS4 serveri nenodrošināja ienākošo savienojumu izveidošanu. Te nebija paredzētas nekāda veida UDP komunikācijas un pieprasījumos varēja norādīt tikai IP adreses, tas ir, bija nepieciešams atsevišķs iekšējais DNS serveris. Vēlāk tika izveidota versija SOCKS4a, kur bija iespēja pieprasījumos norādīt domēna vārdu (uz IP adresi pārveidoja pats SOCKS serveris, izmantojot uz tās mašīnas pieejamos DNS serverus).
Vēlāk tika izveidota 5. versija. Šeit ir iespējamas arī UDP komunikācijas un IPv6. Tā kā 4a versija nebija oficiāla, var uzskatīt, ka domēnu vārdu lietošanas iespēja pieprasījumos parādījās šeit.
Binārā skaitīšanas sistēma

Binārā skaitīšanas sistēma ir pozicionāla skaitļu pieraksta sistēma ar bāzi 2. Tajā lieto tikai divus simbolus – visbiežāk tie ir cipari 0 un 1.
Tā kā ar elektriskajiem signāliem visvienkāršāk ir darboties binārajā sistēmā (ir signāls – 1, nav signāla – 0), šo sistēmu lieto ciparu elektronikā, tostarp praktiski visos mūsdienu datoros. Ciparus 0 un 1 visbiežāk sauc par bitiem.
Virgīnijs Grabliausks

Biogrāfija

Beidzis Viļņas Universitātes Komunikāciju fakultāti. No 1994. gada līdz 2008. gadam strādājis par finanšu analītiķi. 1997. gadā uzvarējis Lietuvas šaha čempionātā. Tajā pašā gadā pārstāvējis Lietuvas izlasi Eiropas komandu čempionātā Pulā, kur pie 4. galdiņa ieguvis 5 punktus no 9. Piecas reizes uzvarējis Lietuvas komandu šaha čempionātos (1992, 1993, 1995, 1997, 2007). Astoņas reizes pārstāvējis dažādus Lietuvas šaha klubus Eiropas klubu komandu šaha kausos (1994—1996, 2005—2009). 2009. gadā piedalījies Latvijas atklātajā šaha čempionātā, kur ierindojies augstajā 4. vietā.
Kopš 2000. gada veiksmīgi piedalās korespondencšaha turnīros. Starptautiskā Korespondencšaha federācijas rīkotajā 14. olimpiādē pie 6. galdiņa izcīnījis 2. vietu. No 2002. gada līdz 2008. gadam bijis Lietuvas Korespondencšaha federācijas atbildīgais sekretārs. No 2004. gada Lietuvas pārstāvis Starptautiskajā Korespondencšaha federācijā. 2009. gadā bijis Irānas valsts junioru izlases treneris.
Birzgales pagasts

Daba

Birzgales pagastā atrodas novada lielākie mežu masīvi (mežainums ir 68%).

Hidrogrāfija

Upes: Augstupe, Degļupīte, Dīriķupīte, Ņega, Plieņupīte, Sienapurva upīte, Širmeļupīte, Torbēnupīte, Vitkapupīte, Žīdupīte.
Ezeri: Pankas ezers, Ņegas ezers.

Vēsture

Mūsdienu Birzgales pagasta teritorijā vēsturiski atradās Alstiķu muiža (Gut Halswigshof), Kalna muiža (Berghof), Kannenieku muiža (Gut Kanenneken).
1935. gadā Birzgales pagasta (līdz 1925. gadam Lindes pagasts) platība bija 207,5 km². 1945. gadā pagastā izveidoja Birzgales, Daugaviešu, Degļupes un Oškalnes ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. 1954. gadā Birzgales ciemam pievienoja likvidēto Oškalnes ciemu. 1956. gadā pievienota Valles ciema kolhoza "Jaunā gvarde" teritorija. 1974. gadā daļa Birzgales ciema teritorijas pievienota Daugaviešu ciemam. 1977. gadā notiek teritoriju apmaiņa ar Vecumnieku ciemu. 1979. gadā pievienota likvidētā Daugaviešu ciema teritorija. 1990. gadā ciems reorganizēts par pagastu. 2009. gadā pagasts kā administratīvā teritorija pievienots Ķeguma novadam.

Iedzīvotāji

No pagasta iedzīvotājiem Birzgalē dzīvo apmēram 40% jeb aptuveni 900 iedzīvotāju. Apdzīvojuma blīvums ir apmēram 6,4 cilvēki uz kvadrātkilometru. 81,5% iedzīvotāju ir latvieši, 11,6% ir krievi. Pēc dzimuma 46,9% iedzīvotāju ir vīrieši, bet 53,1% - sievietes.

Apdzīvotās vietas

Pagasta centrs ir Birzgalē.

Transports

Gar Daugavu stiepjas Ķekavas - Jaunjelgavas šoseja, no kuras atzarojas ceļš uz Birzgali (arī uz Vecumniekiem un Valli). Pagasta dienviddaļu šķērso Jelgavas - Krustpils dzelzceļš. Visintensīvākā saimnieciskā darbība pagastā notiek gar satiksmes ceļiem ziemeļu daļā un Birzgales apkārtnē.
Ruslans Kuksinovičs

Biogrāfija

1995. gadā sācis nodarboties ar hiphopa mūziku. 1998. gadā Rassell kopā ar Maratu Ogļezņevu nodibinājis grupu Device. Rassell dziesmas, kā arī aranžējumus savā repertuārā ir iekļāvuši vairāki Latvijā pazīstami mākslinieki, piemēram, Ozols, Gacho, "Scandal Inc.", "A-Europa". Rassell sadarbojas un raksta dziesmas arī jauniem Latvijas mūziķiem, grupām "PeR", "Voices", Sabīnei Berezinai, Oskaram Deigelim un daudziem citiem.
Device ierakstu kompānijas Microphone Records paspārnē ir izdevusi trīs albumus: "Better Days" (2002), "18 Touchez" (2003) un "2 Hot 4 LV" (2006). Pēdējā albumā ir iekļauta Rassell dziesma Ты для меня, kuras ierakstā piedalījies Scandal Inc. un Krievijas grupas "Banda" dalībnieks Ratmirs Šiškovs, kas neilgi pēc šīs dziesmas klipa uzņemšanas Maskavā iekļuva smagā autokatastrofā un gāja bojā. Tāpat albumā ir iekļauta Rassell dziesma 4 Da Club Headz, kas tikusi izdota arī Indonēzijā un Korejā.
Eiropas mūzikas žurnāls Top Of The Pops atzina grupu par labākiem jaunpienācējiem Latvijas mūzikā 2002. gadā. Dziesma 4 Da Club Headz tika atzīta par labāko hiphopa dziesmu 2004. gadā. Rassell dziesma "Jauna, jauka māmiņa" no grupas trešā albuma ir iekļauta Austrijas, Lielbritānijas un Latvijas kopražojuma filmā "Jāņu nakts" (Midsummer Madness). Savām dziesmām Device ir izveidojusi piecas video versijas, ir tapušas kopīgas dziesmas arī ar citiem Latvijas māksliniekiem — Ivo Fominu un Tomasu Kleinu, grupu "Tumsa", dziedātāju Ladybird. Rassell sadarbībā ar "Platforma.lv" ir izdevis savu pirmo soloalbumu — Cool & Sentimental (2009). Vairākas no albuma dziesmām Rassell ir iedziedājis kopīgi ar citiem Latvijā populāriem mūziķiem.
Laika posmā no 2009. līdz 2011. gadam Rassell sadarbojās ar dziedātāju Sabīni Berezinu. Duets ir laidis klajā vairākus veiksmīgus radiosinglus, kā "Laiku pa laikam", "Kā tu dejo", "Neaizej", "Vēlos lai tu", kā arī uzfilmējuši videoklipu dziesmai "Lec, lec", sadarbojoties ar Aivo Oski.
Valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Saldus novadā

Šajā lapā apkopoti valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Saldus novadā.
 Kultūras pieminekļu karte
Šis saraksts tiek veidots no Vikidatiem, to periodiski atjaunina bots.
Inese Voika

Politiskā darbība

2018. gada rudenī I. Voika kandidēja 13. Saeimas vēlēšanās no politiskās apvienības "Attīstībai/Par!" saraksta un tika ievēlēta 13. Saeimā.
Šaloms Švarcs

Biogrāfija

Dzimis 1936.gadā Longailendā (Ņujorka, ASV), ortodoksālu ebreju ģimenē. Švarca māte bija skolotāja, bet tēvs - rabīns, pateicoties kam Švarcs paralēli publiskajai izglītībai divreiz nedēļā apmeklējis arī ebreju teoloģisko semināru.
1957.g. ar izcilību beidzis Kolumbijas universitāti, iegūstot bakalaura grādu salīdzinošajā literatūrā. 1959.-1960.g. studējis humanitārās zinātnes Jeruzalemes Ebreju universitātē, taču vēlāk atgriezies ASV un uzsācis sociālās psiholoģijas studijas. 1962.gadā ieguvis sociālās psiholoģijas maģistra grādu Kolumbijas universitātē, bet 1967.gadā - doktora grādu Mičiganas universitātē.
1967.-1979.g. strādājis Viskonsinas universitātes socioloģijas fakultātē, kopš 1973.gadā pildot profesora pienākumus.
1979.gadā kopā ar ģimeni - sievu un trim bērniem - pārcēlies uz pastāvīgu dzīvi Izraēlā. Darba gaitas turpinājis kā psiholoģijas profesors Jeruzalemes Ebreju universitātē, 1984.-1986.g. pildot arī psiholoģijas fakultātes vadītāja pienākumus. Kopš 2004.g. ir Ebreju universitātes emeritētais profesors. Arī būdams pensijā, Švarcs aktīvi turpina zinātnisko darbību un regulāri publicējas zinātniskajos izdevumos.

Zinātniskā darbība

Nozīmīgākie Š.Švarca pētījumu virzieni - starpkultūru psiholoģija, sociālās vērtības, to individuālās un nacionālās atšķirības.
Karjeras pirmsākumos Švarca pētījumu virziens bija saistīts ar morālo lēmumu pieņemšanas dilemmām, altruismu un izpalīdzību, taču ar laiku viņš arvien vairāk pievērsās starpkultūru atšķirību pētniecībai.
Šī interese kļuva par pamatu Švarca nozīmīga zinātniskā devuma radīšanai - Švarca universālo vērtību teorijai.
1960.-1970.gados Miltons Rokīčs savā Rokīča vērtību aptaujā, kā arī virkne pētnieku vēlākos gados, centās izstrādāt universālu sociālo vērtību klasifikācijas un mērīšanas instrumentāriju. Tieši šajā jomā 1990.gados Švarcs, nolūkā pārbaudīt hipotēzi par sociālo vērtību universālismu, iniciēja un koordinēja vērtību pētījumus desmit pasaules valstīs. Pakāpeniski pētījumi aptvēra arvien lielāku valstu skaitu - pāri par 70 (2009.gadā), empīriski pamatojot indivīda pamatvērtību universālismu.
Švarca vērtību teorija un instrumentārijs ir iestrādāti plašā pastāvīgā starpvalstu akadēmiskā pētniecības projektā Eiropas Komisijas un Eiropas Zinātnes fonda paspārnē - Eiropas Sociālā aptauja (European Social Survey). Aptauja reizi divos gados tiek īstenota vairāk kā 30 Eiropas valstīs (kopš 2008.g. ar pārtraukumiem arī Latvijā) nolūkā izpētīt un izskaidrot attieksmes, uzskatu un uzvedības atšķirības dažādu valstu un etnisko grupu starpā. Švarcs 1997.-2001.g. bija projekta uzraudzības komitejas biedrs un joprojām ir Izraēlas pārstāvis projekta zinātniskajā padomē. 2005.gadā projekts saņēma Eiropas nozīmīgāko zinātnes apbalvojumu - Dekarta balvu pētniecībā.

Pagodinājumi un apbalvojumi

2004-2006 Starptautiskās starpkultūru psiholoģijas asociācijas (International Association for Cross-Cultural Psychology) prezidents 
2007.g. - Izraēlas valsts balva par izcilu ieguldījumu psiholoģijā
Vjačeslavs Butusovs

Biogrāfija

Vjačeslavs Butusovs dzima 1961. gada 15. oktobrī Bugačā, Krasnojarskas novadā. Sverdlovskas Arhitektūras institūtā viņš satika mūziķi Dmitriju Umecki. Viņi bieži satikās lai dziedātu kopā. Viņi dibināja grupu Nautilus Pompilius. Viņi izdeva savu pirmo studijas albumu Pereyezd. Vēlāk Butusovs tikās ar dzejnieku Iļju Kormiļcevu. Kopā viņi izdeva otro studijas albumu Nevidimka. Pēdējo grupas albumu Yablokitay viņš ierakstija ar Iļju Kormiļcevu. 2001. gadā Butusovs nodibināja grupu Ju-Piter. 2007. gadā viņš uzsāka savu solo karjeru.
Lokstenes dievturu svētnīca

Lokstenes dievturu svētnīca ir 2017. gada 6. maijā uz Daugavas salas netālu no Pļaviņām atvērta dievturu svētnīca, kurā ietilpst galvenā ēka, pārceltuve, pulcēšanās un karogu laukums, akmens tēls un Saules vārti. Tā nosaukta tuvumā esošā appludinātā Lokstenes pilskalna vārdā. Svētnīcu apsaimnieko Latvijas Dievturu Sadraudze, kas tajā rīko dievturu pasākumus, kā arī latviešu gadskārtu un valsts svētkus.
Lokstenes dievturu svētnīcas dizainu izstrādāja Latvijas Dievturu sadraudzes darba grupa Valda Celma vadībā. Ēkas arhitekts ir Ainars Markvarts, tēlnieks — Jānis Karlovs, telpu dizaina autori — Andrejs Broks un Egons Garklāvs, bet svētnīcas celtniecību finansēja uzņēmējs Dagnis Čākurs.
Fīlips Šalls fon Bells

Dzīvesgājums

Livonijas ordenī no apmēram 1540. gada. No 1545. gada Rīgas pils pārvaldnieks (Hauskomtur), no 1551. gada Alūksnes komturs. Sākoties Livonijas karam, kļuva par Livonijas ordeņa landmaršalu. 1560. gada 3. augustā, uzzinājis, ka krievu karaspēks devies no Tartu uz Viljandi, uzbruka tam netālu no Lugažiem, iesaistoties Ērģemes kaujā, un piedzīvoja smagu sakāvi. Gūstā tika saņemti Šalls fon Bells un 11 komturi.
Tika aizvests uz Maskavu pie Ivana IV, kur it kā izaicinošas uzvedības dēļ tūlīt pēc tikšanās ar caru sodīts ar nāvi. Viņa brāļa Bernta Šalla fon Bella kapakmens atrasts 1823. gadā un glabājas Kremļa muzejā.
Helga Jaksone

Radošā darbība

Glezniecībā, dažādos radošā darba periodos, H. Jaksones attieksme pret formālajiem izteiksmes līdzekļiem mainījusies — sākotnējo interesi par gaismēnu un apjomu nomainīja dažādi formu meklējumi un stilizācija. Daudzfigūru lielformāta kompozīcijas ar izteiktu sižetiskumu aizstājusi interese par cilvēku kā dominanti ar ļoti ietilpīgu saturisko slodzi. Māksliniece eksperimentē ar glezniecībai netradicionāliem materiāliem un tehniskajiem līdzekļiem, kā arī apgūst dažādus mūsdienīgus materiālus un tehnoloģijas.
Helga Jaksone piedalījusies izstādēs ne tikai Latvijā, bet arī Krievijā, Francijā, Vācijā, Somijā, Izraēlā, Igaunijā, Gruzijā un Austrālijā. Rīkojusi vairākas personālizstādes.
Islāmfobija

Raksturojums

1997. gadā Lielbritānijā „Runnymede Trust” (atklātais fonds, kas aizstāv etnisko vienlīdzību) islāmfobiju nodēvēja šādi: „Bailes vai naids pret islāmu, kas izraisa bailes vai nepatiku pret visiem musulmaņiem.” Fonds turklāt uzskata, ka islāmfobija ir musulmaņu diskriminācija, atstumjot viņus valsts ekonomiskajā, sociālajā un sabiedriskajā dzīvē. Tā pamatā esot nepareizi pieņēmumi par to, ka islāms neesot reliģija un tā pamatā esot citām kultūrām svešas vērtības, tas esot mazvērtīgāks par rietumu kultūru un tā politiskā ideoloģija esot balstīta uz vardarbību. Profesore Anna Sofija Roalda savā grāmatā par musulmaņiem Eiropā raksta, ka islāmfobijas termina oficiālai atzīšanai 2001. gada janvārī sperti pirmie soļi Stokholmas Starptautiskajā forumā par cīņu pret neiecietību, kur islāmfobija uzskaitīta kā viens no neiecietības veidiem blakus tādiem kā ksenofobija un antisemītisms.
Nikolajs Mollīns

Dzīvesgājums

Dzimis flāmu kokgriezēja un tipogrāfa Jana Mollīna ģimenē Habsburgu Nīderlandē apmēram 1550.-1555. gadā. No 1573. līdz 1575. gadam viņš strādāja K. Plantena firmā, 1575. gadā tika uzņemts Antverpenes Sv. Lūkas ģildē. 1576. gadā pēc tēva nāves uzsāka patstāvīgu darbību, no 1579. gada vadīja savu grāmatu spiestuvi. Pēc Antverpenes krišanas Astoņdesmit gadu kara laikā Mollīns 1587. gadā mēģināja atsākt grāmatu iespiešanu Dordrehtā. 1580. gadā viņš laida klajā Jozefa Flāvija apjomīgo darbu par ebreju tautas vēsturi.
Pēc Dāvida Hilhena uzaicinājuma 1588. gadā Mollīns pārcēla savu grāmatu spiestuvi uz Rīgu, kur Kalendāra nemieru laikā iespieda Rīgas rāti atbalstošus rakstus. Pēc Polijas-Lietuvas valdnieka Sigismunda III rīkojuma Rīgai 1590. gadā piešķīra grāmatu iespiešanas privilēģiju. Rāte 1591. gadā Mollīnu apstiprināja par pilsētas grāmatu iespiedēju, regulēja zeļļu skaitu spiestuvē un grāmatu cenu, maksāja Mollīnam algu un deva dzīvokli. Spiestuve atradās Krāmu ielā tagadējā Vecrīgā, tajā atradās divas spiedes un grāmatu tirgotava. Pilsētas rātei nācās aizstāvēt Mollīnu no jezuītu kolēģijas uzbrukumiem un sūdzībām Varšavas galmā, jo viņš atļāvās drukāt luterāņu konfesijai atbilstošas grāmatas. Lai nostiprinātu savu tipogrāfiju 1594. gadā saņēma 400 dālderu lielu aizdevumu.
Līdz 1600. gadam Mollīns bija iespiedis 71 grāmatu (vidēji 5-6 grāmatas gadā). Sākoties poļu—zviedru karam izdoto grāmatu skaits saruka. 1615. gadā Mollīns latviešu valodā iespieda un izdeva luterāņu baznīcas rokasgrāmatu trīs daļās, kurā saglabāta daļa baznīcas dziesmu senā redakcijā.
No 1602. līdz 1622. gadam Mollīna tipogrāfijā par gravieri sāka strādāt Heinrihs Tūms. Mollīns sadarbojās arī ar grāmatsējējiem, kuri tieši nestrādāja viņa tipogrāfijā. Pēc Rīgas ieņemšanas 1621. gadā Zviedrijas karalis Gustavs II Ādolfs apstiprināja Mollīna spiestuves privilēģiju. Šajā laikā viņa tipogrāfijā tika bieži iespiesti Hermaņa Samsona darbi (kopumā 15 grāmatas).
Nikolajs Mollīns miris 1625. gadā, viņa atraitni apprecēja G. Šrēders, kas mantoja arī grāmatu spiestuvi. Pie Šrēdera sāka strādāt adoptētais Nikolausa dēls Johans.
Krucifikss

Krucifikss (latīņu: cruciare, crucifixus; angļu:  Crucifix, krievu: Распятие Христово, vācu: Kruzifix, lietuviešu:  Krucifiksas) - krustā sistā Kristus tēls kā sakrālās tēlniecības forma kristīgajā pasaulē, Romas Katoļu baznīcas ietekmes sfērā.
Krucifiksu formas var būt visdažādākās, no miniatūrām figūriņā, ko ticīgie karina kaklā vai pie rožukroņa, lielākām dzīvojamās vai sakrālās telpās pie sienas karināmām figūrām, līdz monumentāliem uzstādījumiem brīvā dabā (sastopami Latgalē, Bavārijā, Austrijā, Lietuvā, Polijā, Šveicē u. c). Arī materiāli iespējami visdažādākie, sākot ar metālo, akmeni, betonu un beidzot ar koku vai plastmasu.
Latvijā vienīgais reģions, kur krucifiksi sastopami ārpus baznīcas ēkas vai dzīvojamām telpām, ir Latgale. Latgales ciemu un ceļmalu krucifiksi sastopami lauku ainavā, visbiežāk tālu no lielajiem ceļiem, krūmos ieaugušas, kokā, akmenī vai citā materiālā veidotas nelielas būvformas, ko vietējie iedzīvotāji sauc par ceļmalas jeb sādžas krustiem. Tie nereti ir diezgan sarežģīti veidojumi, kuros ietilpst arī krustā sistā Kristus tēls.

Tradīcijas

"Katrā Latgales sādžā bija vismaz viens krucifikss, bet lielākajās pat divi: viens katrā sādžas galā. Tas bija cilvēku vienotājs un kopā saucējs." (L.Latkovskis, Acta Latgalica 2; 1968.) Tā ka Latgalē bija lielas draudzes un baznīcas cita no citas atradās tālu, XIX gs. beigās izveidojās tradīcija, ka katoļu Maija dievkalpojumi tika noturēti apdzīvotās vietās pie sādžas krusta. Tie notika bez mācītāja, pašu dievlūdzēju izvēlētas personas vadībā. Parasti tā bija sieviete, kurai bija organizatora dotības un laba balss. Pārsvarā dziedāja garīgas dziesmas Jaunavas Marijas godināšanai, bet lūgšanas beidza ar dziesmu "Loba nakts".
Sīkāk skatīt rakstu: Latgales ciemu un ceļmalu krucifiksi
Čikāgas maratons

Čikāgas maratons ir ikgadējs maratons, kas kopš 1977. gada notiek Čikāgā, Ilinoisā, ASV. Tas katru gadu notiek oktobra sākumā. 1987. gadā nenotika maratons, bet gan tikai pusmaratons.
Čikāgas maratons ietilpst World Marathon Majors sacensību seriālā. Maratonā piedalās gan profesionāļi, gan amatieri. Maratonā uzvaru nav guvis neviens Latvijas pārstāvis. 2012. gadā finišu sasniedza 37 455 cilvēki. Čikāgas maratonā četras reizes ticis labots pasaules rekords.
Sibīrijas dienasgrāmatas

Sižets

Filmā tiek parādīts stāsts par četru tūkstošu 1941. gadā izsūtīto bērnu likteņiem. No šiem izsūtītajiem izdzīvoja un varēja liecināt tikai katrs desmitais.
Aukstasiņu dzīvnieks

Aukstasiņu dzīvnieks jeb poikilotermijs ir dzīvnieks, kura ķermeņa temperatūra mainās atkarībā no vides temperatūras. Pie aukstasiņu dzīvniekiem pieder rāpuļi, abinieki, zivis un visi bezmugurkaulnieki.
Ja aukstasiņu dzīvnieks nonāk vidē ar pārāk zemu temperatūru, tas sasalst un mirst, jo audos un šūnās atrodas daudz ūdens, kas sasalstot izplešas. Izplešoties ūdens pārplēš audus un šūnas.
Bhakti Kulkarni

Biogrāfija

2011. gadā uzvarējusi Āzijas junioru šaha čempionātā U20 meiteņu grupā. 2013. gadā Čehijā bijusi pirmā starptautiskā sieviešu šaha turnīrā Open Vysočina. 2016. gadā uzvarējusi Āzijas sieviešu šaha čempionātā.
2018. gadā Hantimansijskā Pasaules šaha čempionātā sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas 1. kārtā zaudējusi Natālijai Pogoņinai.
Divas reizes pārstāvējusi Indijas komandu Āzijas komandu šaha čempionātos (2009, 2016), kuros individuālajā vērtējumā izcīnījusi bronzas (2009) medaļu. 2019. gadā pārstāvējusi Indijas komandu Pasaules komandu šaha čempionātā.
Par panākumiem turnīros FIDE 2012. gadā viņai piešķīrusi starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu.