google/wiki40b huggingface dataset:
14. oktobris

14. oktobris ir gada 287. diena pēc Gregora kalendāra (288. garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 78 dienas.
Rostokas universitāte

Vēsture

Rostokas universitāti (latīņu: Universitas Rostochiensis) 1419. gadā nodibināja Mēklenburgas-Šverīnas hercogi Johans IV und Albrehts V kopā ar Rostokas pilsētas rāti. 1419. gada 13. februārī Romas pāvests Martins V parakstīja bullu par universitātes dibināšanas atļaušanu, bet svinīgā atklāšanas ceremonija notika 1419. gada 12. novembrī. Sākumā Rostokas universitātē bija juridiskā, medicīniskā un mākslu (Facultas artium) fakultātes, bet teoloģijas fakultāti atvēra tikai 1433. gadā.
15. gadsimta laikā universitātē studēja vairāk kā 400 studenti no dažādām Ziemeļeiropas valstīm, arī no Livonijas. Reliģisko strīdu dēļ universitāti pārcēla uz Greifsvaldi (1437-1443) un Lībeku (1487-1488). 1542. gadā universitāte pievienojās baznīcas reformācijai. 1569. gadā nodibināja universitātes bibliotēku.
No 1760. līdz 1789. gadam to sadalīja rātei pakļautajā Rostokas universitātē un Mēklenburgas hercogiem pakļautajā Bicovas (Bützow) universitātē, bet pēc tam atkal apvienoja. 1827. gadā Rostokas universitāte pārgāja Mēklenburgas-Šverinas lielhercogistes pakļautībā.
VDR pastāvēšanas laikā tā tika saukta par Vilhelma Pīka universitāti (Wilhelm-Pieck-Universität Rostock, 1976-1990).
Jevgēņijs Kotomins

Dzīvesgājums

Dzimis 1949. gada 20. septembrī Viļņā. Studēja Latvijas Valsts Universitātes (LVU) Fizikas un matemātikas fakultātē, kuru beidza 1971. gadā. Strādāja LVU Cietvielu fizikas institūtā par inženieri, vēlāk par zinātnisko līdzstrādnieku (1971-1974). Papildinājās Ļeņingradas Valsts Universitātes kvantu ķīmijas nodaļā (1973-1974). 
1975. gadā LZA Fizikas institūtā aizstāvēja zinātņu kandidāta grādu par elektronu tunelēšanas lomu radiācijas inducētu defektu akumulācijā un tika ievēlēts par LVU Pusvadītāju fizikas katedras docentu.    
Strādāja par LVU Cietvielu fizikas institūta (LU CFI) pētnieku (1980-1985). 1986. gadā papildinājās Turīnas Universitātes teorētiskās ķīmijas departamentā. 
1988. gadā aizstāvēja zinātņu doktora grādu par elektronu kontrolētās jonisko kristālu defektu uzkrāšanās un rekombinācijas teoriju un kļuva par LU CFI Teorētiskās fizikas un  datormodelēšanas laboratorijas vadītāju. 
1996. gadā viņu ievēlēja par LU profesoru, kā viesprofesors viņš strādāja arī Štutgartes Cietvielu pētniecības Maksa Planka institūtā (Max-Planck-Institut für Festkörperforschung, 1999-2000, 2005-2013), Osnabrikas universitātē (2000-2001), Karlsrūes Transurāna elementu institūtā (2005-2007), un Astanas universitātē (2008-2012).  
Pēc atgriešanās Latvijā strādā par LU CFI Pašorganizēto sistēmu kinētikas laboratorijas nodaļas vadītāju.
Kotlasa

Vēsture

Kotlasas nosaukums rakstos parādās 17. gadsimta sākumā. Tas bija neliels ciems līdz 19. gadsimta beigās, kad no Permas līdz Kotlasai kā gala stacijai tika izbūvēta dzelzceļa līnija. Pa dzelzceļu vestās preces šeit tika pārvietotas uz vai no kuģiem, lai pa Ziemeļu Dvinu nogādātu uz Arhangeļsku vai no tās. 1917. gadā Krievijas Pagaidu valdība piešķīra Kotlasai pilsētas tiesības. No 1931. gada Kotlasa kalpoja kā sadales punkts GULAG sistēmas ieslodzītajiem, pilsētas apkārtnē bija ieslodzīti daudzi represētie. Otrā pasaules kara laikā 1942. gadā tika izbūvēta dzelceļa līnija Konoša — Kotlasa — Vorkuta un Kotlasas nozīme kā dzelzceļa mezgls pieauga vēl vairāk.
Putraimi

Putraimi ir lobīti pārtikas graudi. Tie var būt gan veseli graudi, gan skaldīti graudi. Putraimus izmanto dažādu ēdienu gatavošanā. No putraimiem bieži gatavo putras. Tie ir svarīga sastāvdaļa dažās desās, piemēram, asinsdesā.
Tīkla karte

Iedalījums

Tīklakartei ir divi interfeisi: vienu pieslēdz datoram un otru - datortīklam. Tīklakartes parasti iedala pēc šo abu interfeisu veida.
Artēziskā aka

Apraksts

Visbiežāk dziļurbumu ierīko, lai iegūtu dzeramo ūdeni no vidējiem zemes slāņiem jeb dolomīta, kur ūdens ir tīrāks un kvalitatīvāks. Retāk dziļurbumu ierīko no vēl dziļāka slāņa — smilšakmens slāņa, šis ūdens ir ļoti tīrs, bet nereti ar palielinātu dzelzs saturu. Ar dziļurbumu iegūtais ūdens ir kvalitatīvāks, salīdzinot ar ūdeni, kas iegūts no augšējiem zemes slāņiem jeb kvartāra slāņiem, lai arī šis ūdens ieguves veids no smilts vai grants, ierīkojot filtrācijas urbumu vai spici, ir visbiežāk izmantotais variants.
Dziļurbuma jeb artēziskās akas izbūvei tiek veikts līdz 150 metrus dziļš urbums, kurā tiek ierīkotas speciālas biezsienu plastikāta, nerūsošā tērauda vai tērauda caurules. Atsevišķos gadījumos ūdens var tikt iegūts arī no dziļākiem urbumiem. Dziļurbuma ūdens ir ieslēgts starp ūdens necaurlaidīgiem slāņiem un atrodas dziļākos grunts slāņos. Atkarībā no tā, kādos iežu slāņos dziļurbums ir ierīkots, ūdenim var būt dažādas izšķīdušas minerālvielas — dolomītā kaļķa, bet smilšakmenī dzelzs savienojumi. Ja šo minerālvielu koncentrācija vai klātbūtne apgrūtina ūdens izmantošanu mājsaimniecībā, tiek uzstādīti speciāli filtri, kā arī atdzelžošanas vai ūdens mīkstināšanas ierīces.

Priekšrocības

Pie dziļurbuma priekšrocībām ir minami: tīrāks ūdens un tā vienmērīga pieplūde, salīdzinoši liela ūdens patēriņa nodrošinājums, kā arī ilgs urbuma mūžs un neizsīkstoši ūdens krājumi.

Trūkumi

Pie dziļurbuma trūkumiem ir minami: ūdens var saturēt paaugstinātu minerālvielu koncentrāciju, kā rezultātā rodas nepieciešamība uzstādīt īpašus filtrus, ūdens mīkstināšanas un atdzelžošanas iekārtas. Dziļurbuma ierīkošanai ir relatīvi augstas izmaksas.
Sandriks

Sandriks ir dekoratīvs arhitektūras elements dzegas veidā virs logu vai durvju ailām, vai arī virs nišām, bieži vien ar frontonu. Reizēm tiek izmantots arī interjerā. Sākotnēji sandriks kalpoja logu un durvju aizsegam pret lietu. Ar laiku tas transformējās no vienkārša logu izvirzījuma sarežģītā konstrukcijā ar frontonu, uz kura varēja tikt izvietotas dekoratīvas kompozīcijas. Sandriks bieži vien tiek balstīts ar diviem kronšteiniem.
Zigmunds Freids

Biogrāfija

Zigmunds Freids ir dzimis Freibergā Morāvijā 1856. gada 6. maijā vilnas tirgotāja Jākoba Freida (Jacob Freud) un Amālijas Natansonas (Amalia Nathansohn) ģimenē. Zigmunds bija vecākais no viņu astoņiem bērniem, lai gan tēvam bija vēl divi dēli no iepriekšējās laulības. 1859. gadā ģimene no Freibergas sākotnēji pārcēlās uz dzīvi Leipcigā, bet pēc tam uz Vīni.
1873. gadā ar ļoti labām sekmēm Zigmunds Freids pabeidza skolu un iestājās Vīnes Universitātē. Sākotnēji studēja jurisprudenci, pēc tam filozofiju, bet beigās pievērsās medicīnai. 1879. gadā viņš tika iesaukts militārajā dienestā, kur pavadīja vienu gadu.
1881. gadā viņš aizstāvēja disertāciju medicīnā un sāka strādāt Vīnes slimnīcas smadzeņu izpētes laboratorijā. Vēlāk strādāja klīniskās psihiatrijas laboratorijā. No 1884. līdz 1887. gadam Zigmunds Freids pētīja kokaīnu, kas tajā laikā vēl bija neizpētīta viela. Viņš šo vielu ieteica izmantot lokālās anestēzijas vajadzībām. Viņš kokaīnu ne tikai izmēģināja uz sevi, bet arī ieteica lietot citiem.
1886. gadā Freids atstāja darbu slimnīcā un pievērsās privātpraksei, kas uzlaboja viņa finansiālo stāvokli. Tajā viņš izmantoja elektroterapiju, hipnozi un masāžas. Rezultātā tika izstrādāta psihoanalīzes metode. Freids par galveno cilvēka dzīves mērķi uzskatīja dzimumdziņu apmierināšanu. Tas tika uzskatīts par galveno iemeslu cilvēka emocionālajam sasprindzinājumam dzīvē, tai skaitā vardarbībai, agresijai un histērijai. Freids savas karjeras laikā ieviesa daudzus līdz tam brīdim nebijušus ārstēšanas paņēmienus, tai skaitā brīvās asociācijas metodi, dialoga veidošanu ar pacientu psihopatoloģijā un transferences lomu analīzes norisē. Sapņi pēc Freida domām bija avots, kur meklēt cilvēka neapzinātās vēlmes.
1886. gadā Freids apprecējās ar Martu Bernaju. Ģimenē piedzima seši bērni. Jaunākā meita Anna Freida (1895—1982) vēlāk sekoja tēva pēdās, kļuva par psihologu un attīstīja bērnu psihoanalīzes metodi.
Dzīves nogalē Zigmunds Freids bija kļuvis slavens un turīgs vīrs. 1930. gadā viņam tika piešķirta Gētes balva. Kad pie varas nāca nacisti, Freids devās trimdā uz Apvienotās Karalistes galvaspilsētu Londonu. Viņam bija vēzis un veiktas neskaitāmas medicīniskās operācijas. Freids izdarīja pašnāvību, lūdzot savam ārstējošajam ārstam ievadīt viņā morfiju. Viņš nomira 1939. gada 23. septembrī.
Gaujas leja (glezna)

Vēsture

J. Feders bija viens no Latvijas ainavas glezniecības aizsācējiem 19. gadsimta otrajā pusē. Glezna "Gaujas leja" pirmoreiz tika eksponēta Mākslas akadēmijas izstādē Sanktpēterburgā, pēc tam divdesmit gadus piederējusi kādam privātkolekcionāram. 1921. gadā Rīgas Pilsētas mākslas muzejs izmantoja piedāvājumu to iegādāties.

Raksturojums

19. gadsimta glezniecībai raksturīgā panorāmiskā ainava "Gaujas leja" tiek devēta par latviešu dabassskatu glezniecības stūrakmeni. Darbā attēlotā Vidzemes ieleja, kas tiek saistīta ar Siguldas apkaimē esošo Ķeizarskatu, piederas pie reālisma perioda, kas tiek izšķirts apskatot J. Federa daiļradi. Šajā posmā mākslinieks rūpīgi un detalizēti fiksējis vizuāli tveramas ainavas ģeorgrāfiski ģeoloģosko, florālo, atmosfērisko un apgaismojuma specifiku, kas novērojams arī darbā "Gaujas leja".
Mākslinieks izvēlējies savdabīgu skatu punktu, kas ļauj skatītājam vērties plašumā no kāda pakalna, sniedzot iespēju, apskatīt dabas skaistumu no putna lidojuma pozīcijas. J. Feders, gleznojot Vidzemes ieleju, telpiskuma sajūtu radījis izmantojot gan lēzenas diagonāles, gan krāsu kontrastus — priekšplāns veidots sulīgi zaļos toņos un tālie plāni pakāpeniski baltināti, tā piešķirot tiem dūmaku un sapludinot horizontu. Analizējot darbā izmantoto krāsu gammu, mākslas zinātnieks Jurijs Dobrins apgalvo, ka gleznotājs turējies pie Diseldorfas skolas tradīcijām, kam raksturīga krāsu baltināšana telpas dziļuma veidošanai, brūno toņu pievienošana ēnu radīšanai un saules apspīdēto vietu izgaismošana ar baltās krāsas triepieniem. Tieši ierobežoto krāsu lietojumu vairāki mākslas zinātnieki uzskatījuši par šķērsli nacionālās ainavas radīšanā, bet, skatoties uz "Gaujas leju", šķiet tas netraucē to uztvert pavisam tuvu, pazīstamu un latvisku.
J. Feders, attēlojot Gaujas līkločus un tiem raksturīgo vidi, nav izcēlis kādu konkrētu objektu, bet gan virzījis skatu pāri dabasskatam. Māksliniecisko elementu mērķtiecīga izvēle kalpo gleznas emocionālā satura atklāsmei, radot priekšstatu par harmonisku vidi, par dabu, kas ir samērojama ar cilvēku un draudzīga viņam.  Pret gaismu gleznotajā kalna pakājē mākslinieks izcēlis priekšā esošos koku siluetus un ar pabiezu baltās krāsas triepienu veidojis upes līkločus, kuri šķietami aiziet bezgalībā, tā gleznā it kā izslēdzot reālo laiku. Vienīgā liecība par cilvēku klātbūtni ir nelielais dūmu stabs, kas veidojas no kāda skursteņa gleznas tālajā plānā. 
Gan "Gaujas lejas" skaidrā uzbūve, gan krāsu risinājums liek domāt par šā darba ciešo saiti ar akadēmiskajām tradīcijām, un ne tikai šauri Diseldorfas skolas nozīmē, bet raugoties uz akadēmismu plašāk.
Daurijas čakste

Izplatība

Daurijas čakste ligzdo no Krievijas dienvidiem un Turkmenistānas līdz Mongolijai un Ķīnas ziemeļiem un rietumiem. Ziemo Āfrikā uz dienvidiem no Sahāras, Arābijas pussalā, Pakistānas dienvidos un Indijas ziemeļos.

Latvijā

Viens no agrākajiem rudastes čakstes novērojumiem Latvijā (2000. gadā) pēc tās sugas sadalīšanas vairākās sugās ir atzīts par Daurijas čakstes novērojumu.

Izskats

Daurijas čakste ir neliela vai vidēji liela čakste ar kompaktu ķermeni un garu asti. Ķermeņa garums 17—19 cm, spārnu izplētums 24—27 cm, svars 25—34 g.
Daurijas čakstes apspalvojums ķermeņa augšpusē ir pelēkbrūns. Pakakle, krūtis, vēders un zemaste gaiši brūna ar rudu tonējumu. Galvas virsa rudi brūna vai pelēkbrūna. Pāri acīm melna vai tumši brūna maska, kas sākas pie knābja pamatnes un beidzas pie auss atveres. Uzacis smalka, gaiša josliņa. Astes virspuse un tās lidspalvas rudas vai rudi brūnas. Spārnu lidspalvas pelēkbrūnas, tēviņiem ar platu, baltu spoguli, bet mātītei (arī jaunajiem putniem) spoguļa nav. Arī maska mātītei mazāk izteiksmīga kā tēviņam.

Uzvedība

Daurijas čakste ligzdošanas laikā mājo stepē, sausos krūmājos, pistāciju birzīs, apmetoties upju un citu ūdenstilpju tuvumā. Ziemo lauksaimniecības tīrumu malās, vietās ar vientuļiem kokiem, tamarisku krūmājos un pustuksnešos. Sastopama gan līdzenumos, gan kalnos līdz 3500 m virs jūras līmeņa.

Barošanās ieradumi

Daurijas čakste barojas ar kukaiņiem, galvenokārt ar vabolēm, ar kukaiņu kāpuriem, kā arī ar citiem bezmugurkaulniekiem un nelieliem mugurkaulniekiem, piemēram, grauzējiem, ķirzakām un nelieliem putniem. Tā medījot vēro zemi no paaugstinājuma, kas var būt kāds koka zars vai staba gals. Pamanījusi iespējamo upuri, strauji uzbrūk. Reizēm tā uzlasa kukaiņus no koku un krūmu zariem un lapām vai noķer tos gaisā. Lielāks medījums tiek uzdurts uz krūmu dzeloņiem, lai to būtu vieglāk saplēst gabaliņos.

Ligzdošana

Daurijas čakstes pavasara migrācijas laikā veido monogāmus pārus. Tās ligzdošanas laikā ir teritoriālas, lai gan kaimiņu teritorijas mēdz pārklāties. Ligzda tiek vīta nelielu koku zaros, dzeloņainos krūmos vai starp niedrēm. Vietu izvēlas tēviņš. Ligzda parasti atrodas metra augstumā no zemes, bet var atrasties arī 3—5 m augstumā. Tā vīta no sausas zāles, saknītēm, zariņiem, koku mizas, oderēta ar mīkstākiem un smalkākiem zāļu stiebriņiem, spalvām un dzīvnieku vilnu. Ligzdas diametrs 9—20 cm, dziļums 4—10 cm.
Ligzdošanas sezona sākas maija beigās vai jūnija sākumā. Gadā viens perējums, bet pirmo dējumu zaudējot, tas tiek atkārtots. Dējumā ir 3—8 olas, visbiežāk 4—6 olas. Inkubācijas periods ilgst 13—17 dienas. Perē tikai mātīte, bet tēviņš to tikmēr baro. Par mazuļiem rūpējas abi vecāki. Jaunie putni izlido 12—16 dienu vecumā, bet vecāki tos turpina barot apmēram mēnesi ilgāk. Iespējams, nominālpasugai sezonā ir divi perējumi.
Kleenex

Kleenex ir zīmols, kas ražo dažādus papīra izstrādājumus, piemēram, kabatlakatiņus, papīra dvieļus, tamponus, autiņbiksītes. Nosaukums Kleenex ir uzņēmuma Kimberly-Clark Worldwide Inc. reģistrēta preču zīme, lai gan to bieži izmanto kā vispārinātu preču zīmi, apzīmējot ne tikai Kimberly-Clark ražotos kabatlakatiņus. Kleenex izstrādājumi tiek ražoti 30 valstīs un pārdoti vairāk nekā 170 valstīs. 2012. gadā žurnāls Forbes Kleenex zīmola vērtību lēsa ap 3,1 miljardu.

Vēsture

1924. gadā Kleenex ražoja pirmos papīra kabatlakatiņus ASV, lai gan tad tos tirgoja kā sejas krēma vai grima noņēmējus, aizstājot sejas dvieļus. 1925. gadā tika publicēta pirmā Kleenex reklāma: "Jauns noslēpums, ko izmanto slavenas filmu zvaigznes, lai saglabātu ādu glītu!" Kādu laiku pēc produkta izlaišanas tirgū Kleenex pētniecības vadītājs ieteica uzņēmuma reklāmu vadītājam tirgot salvetes saaukstēšanām un siena drudzim. Sākotnēji ideja tika noraidīta, bet pēc tam tika iegādāts neliels reklāmas laukums, kurā tika pieminēts šāds alternatīvs izmantojums. Ap 1930. gadu uzņēmums jau tirgoja Kleenex ar saukli "Nenes saaukstēšanos kabatā" un to lielākoties lietoja tikai kā vienreizējas lietošanas kabatas lakatiņu. 1943. gadā Kleenex sāka licencēt Little Lulu animācijas šovu, lai popularizētu zīmolu.

Kleenex preču zīmes

Sākotnējais Kleenex patenta reģistrācijas pieteikums Amerikas Savienoto Valstu Patentu un preču zīmju birojā tika iesniegts Medicīnas, skaistumkopšanas un lauksaimniecības pakalpojumu klasē. Patentu iesniedza Cellucotton Products Company no Nīnas Viskonsinā sestdienā, 1924. gada jūlijā. Produkta apraksts bija "uzsūcoši spilventiņi vai loksnes aukstā krēma noņemšanai."
Uzņēmuma logo un stilizētais uzraksts pirmo reizi tika izmantots 1924. gada 12. jūnijā. Patents tika apstiprināts 1924. gada 25. novembrī. 1955. gada 30. septembrī preču zīmes tiesības tika nodotas uzņēmumam Kimberly-Clark Corporation, kas arī pašreiz ir preču zīmes īpašnieki.
ASV Kleenex nosaukums ir kļuvis par vispārinātu nosaukumu — to izmanto, lai aprakstītu jebkādas papīra salvetes, neatkarīgi no zīmola. Daudzas vārdnīcas, piemēram, Oksfordas un Merriam-Webster, tagad definē Kleenex kā kabatlakatiņus.
Skrajciems

Skrajciems ir ciemu klasifikācijas veids Latvijā, pie kura pieder ciemi ar skraju apbūvi. Vēsturiski skrajciemi ir veidojušies, sadalot vecsaimniecības un muižas, kā arī agrākajiem kompaktajiem ciemiem pārejot atstatu izvietotās viensētās.
Fridriks Olafsons

Šahista karjera

Bijis pirmais Islandes šahists, kurš kļuvis par starptautisko lielmeistaru šahā. Sešas reizes uzvarējis Islandes šaha čempionātos (1952, 1953, 1957, 1961, 1962, 1969). No 1952. līdz 1980. gadam astoņas reizes pārstāvējis Islandi Pasaules šaha olimpiādēs un ieguvis individuālās zelta (1962) un bronzas (1956) medaļas.
Pirmais panākums starptautiskajos šaha turnīros bija dalīta 3.-4. vieta (kopā ar Borislavu Ivkovu) Pasaules junioru šaha čempionātā 1953. gadā Kopenhāgenā. 1958. gadā starpzonu turnīrā Portorožā (Dienvidslāvija) izcīnīja 5. vietu un iekļuva pretendentu turnīrā. 1959. gadā pretendentu turnīrā Dienvidslāvijā Olafsons palika 7. vietā. Daudzu starptautisko turnīru uzvarētājs, tajā skaitā Reikjavīkā (1957, 1966, 1972 - kopā ar Vlastimilu Hortu, 1976 - kopā ar Janu Timmanu), Bevervijkā (Nīderlande) (1959), Mariānske Lāzņē (Čehoslovākija) (1961) un Veikanzē (Nīderlande)(1976). 1970. gadā piedalījies PSRS un pārējās pasaules mačā Belgradā, kur kā rezervists zaudējis vienu partiju Vasilijam Smislovam.

Sabiedriskais darbinieks

1970. gadu otrajā pusē kļuvis pazīstams ne tikai kā šahists, bet arī kā jurists un sabiedriskais darbinieks. No 1974. gada ilgu laiku strādājis Islandes tieslietu ministrijā, bet 1982. gadā bijis Altinga (Islandes parlaments) sekretārs. No 1978. līdz 1982. gadam bijis FIDE prezidents. Savas darbības laikā Starptautiskajā šaha federācijā nonācis saspīlētās attiecībās ar Padomju Savienības šaha federāciju, kad 1981. gadā uz neilgu laiku atlicis Karpova - Korčnoja maču par Pasaules šaha čempiona titulu, tādējādi mēģinot panākt Korčnoja dēla atbrīvošanu no ieslodzījuma PSRS. Vēlāk šis incidents bija par iemeslu Olafsona nepārvēlēšanai FIDE prezidenta amatā. Bijis vienīgais FIDE prezidents, kurš savas prezidentūras laikā aktīvi piedalījies šaha turnīros. Olafsons ir precējies un ir divu meitu tēvs.
Nigeria EduSat-1

Lidojuma gaita

Nigeria EduSat-1 tika palaists 2017. gada 3. jūnijā 21:07:38 UTC ar nesējraķeti Falcon 9 v1.2 no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas kravas kuģa SpaceX CRS-11 hermētiskajā nodalījumā kopā ar citiem  nanopavadoņiem TOKI, GhanaSat-1, Mazaalai un BRAC Onnesha. Kravas kuģis SKS sasniedza 5. jūnijā. 
Nigeria EduSat-1 palaists orbītā brīvā lidojumā 7. jūlijā 09:10 UTC no nanopavadoņu palaišanas iekārtas J-SSOD Nr. 7 reizē ar pavadoni GhanaSat-1.
Veronika Šubenkova

Biogrāfija

Ņižņijnovgorodas apgabala šaha skolas audzēkne. 2017. gadā uzvarējusi Krievijas jauniešu čempionātā šaha ātrspēlē meitenēm U11 vecuma grupā.
Pārstāvējusi Krieviju Eiropas un pasaules jauniešu šaha čempionātos, kuros lielākos panākumus guvusi 2017. gadā, kad uzvarējusi Eiropas jauniešu šaha čempionātā meitenēm U10 vecuma grupā. 2017. gadā uzvarējusi Pasaules jauniešu čempionātos ātrajā šahā un šaha ātrspēlē meitenēm U10 vecuma grupā.
Attēla histogramma

Attēlu apstrāde un histogrammas

Attēlu redaktoros apstrādāmajiem attēliem parasti ir nodrošināta histogrammas izveide. Histogrammā atainots pikseļu skaitu attēlā (vertikālā ass) ar noteiktu spilgtuma vērtību (horizontālā ass). Algoritmi digitālajā redaktorā ļauj lietotājam vizuāli pielāgot spilgtuma vērtību katram pikselim un to dinamiski attēlot rezultātu, kad veikti labojumi. Tādējādi tiek iegūti uzlabojumi attēla spilgtumā un kontrastā.
Attēla histogrammas var būt noderīgs rīks veicot "thresholding". Tā kā grafikā esošā informācija ir pikseļu sadales attēlojums kā toņu variācijas funkcija, attēla histogrammas var tikt analizētas.
Mustafa Džemiļevs

Biogrāfija

Dzimis 1943. gada 13. novembrī Krimā. Kopā ar vecākiem ticis deportēts uz Kazahstānas PSRS. No 1962. līdz 1965. gadam mācījies Taškentas Irigācijas un meliorācijas inženieru institūtā. No augstskolas izslēgts par "nepiedienīgu uzvedību". Strādājis par virpotāju dažādos Taškentas apgabala uzņēmumos. 1961. gadā Džemiļevs kļuva par vienu no Krimas tatāru jauniešu organizācijas Taškentā dibinātājiem un vadītājiem. 1969. gadā nodibinājis cilvēktiesību aizsardzības iniciatīvas grupu. Laikā no 1966. līdz 1983. gadam Džemiļevu arestēja sešas reizes, kopumā apcietinājumā pavadījis 15 gadus. 1975.-1976. gadā Omskas cietumā protestēja ar 303 dienas garu badastreiku. Atbrīvots 1986. gadā un 1987. gadā pārcēlās dzīvot uz  Bahčisaraju Krimā, kur izveidoja Krimas tatāru nacionālo kustību. No 1991. gada ieņēma Krimas tatāru tautas padomes Medžlisa priekšsēdētāja amatu. 1998. gadā ievēlēts Ukrainas parlamentā, kur darbojies dažādās politisko spēku frakcijās. Ticis ievēlēts parlamentā arī visās sekojošās Ukrainas parlamenta vēlēšanās.
2013. gada oktobrī Mustafa Džemiļevu Medžlisa priekšsēdētāja amatā nomainīja Refats Čubarovs. Džemiļevs ir asi nosodījis Krimas okupāciju, kopš  2014. gada augusta iecelts Ukrainas prezidenta administrācijā par pilnvaroto Krimas tatāru jautājumu risināšanā.
Otaņķu pagasts

Daba

Atrodas Piejūras zemienes Bārtavas līdzenumā. Augstums no 20,8 m vjl. līdz 0,2 m vjl.

Vēsture

1945. gadā Liepājas apriņķa Nīcas pagastā tika izveidota Otaņķu ciema padome. 1951. gadā Otaņķu ciemam pievienoja likvidētā Banažu ciema kolhoza «Zelta zvaigzne» teritoriju, 1954. gadā - likvidēto Baltpurvu ciemu. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Nīcas novadā.

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas ir Rude (pagasta centrs), Otaņķi, Upmaļciems, Dorupe, Mežgals, Laukgals, Banažgals, Laurciems.
Arkādijas parks

Arkādijas parks ir viens no tipiskākajiem ainavu parkiem Rīgā, Torņakalnā. Platība 6,92 ha. 
1808. gadā šajā vietā ierīkoja privātu dārzu. 1885. gadā peļņas nolūkā dārzā uzcelts teātris, ierīkota bumbotava, pārvēršot dārzu par izpriecu vietu, ko 1896. gadā ieguva Rīgas pilsēta un nosauca to par Torņakalna parku. 1905. gadā Arkādijas parku paplašināja, ierīkoja jaunus stādījumus un zālienus, izmainīja caur parku tekošās Mārupītes gultni, uzcēla dārznieka māju. Vecās gultnes platākajās vietās izveidoja savstarpēji saistītus dīķus, ūdenskritumus, izbūvēja tiltiņus, ierīkoja jaunus kājceliņus. 1911. gadā parka izbūvi pabeidza un tas tika pārdēvēts par Arkādijas parku. 1927. gadā pēc arhitekta Paula Kundziņa projekta uzcēla mūzikas estrādi, kas nu ir nodegusi un demontēta. Daļu parka iznomāja, lai iegūtu līdzekļus tā uzturēšanai. Nomnieks uzcēla restorānu, ko 1958. gadā pārveidoja par kinoteātri.
Blakus Arkādijas parkam atrodas arī 1950. gadā izveidotais, 1,45 ha lielais Mazais Arkādijas parks.
Andrejs Jesipenko

Biogrāfija

Vairākkārt pārstāvējis Krieviju Eiropas un Pasaules jauniešu šaha čempionātos. 2012. gadā uzvarējis Eiropas jauniešu šaha čempionātā U10 vecuma grupā. 2013. gadā bijis otrais Eiropas jauniešu šaha čempionātā U12 vecuma grupā. 2015. gadā atkārtojis šo panākumu Eiropas un Pasaules jauniešu šaha čempionātos U14 vecuma grupā. 2017. gadā uzvarējis gan Eiropas, gan Pasaules jauniešu šaha čempionātos U16 vecuma grupā.
2015. gadā uzvarējis Latvijas šaha festivāla "Liepājas rokāde" ātrspēles turnīrā.
Par panākumiem turnīros FIDE 2018. gadā Jesipenko piešķīrusi starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.
Harbinas latviešu kolonija

Harbinas latviešu kolonija bija latviešu kopiena Ķīnā, kas pastāvēja 20. gadsimta pirmajā pusē.
Pirmie latvieši, starp kuriem lielākā daļa bija inženieri un tehniķi, Mandžūrijā nonāca 19. gadsimta beigās, jo Harbinā tika būvēts dzelzceļš (1897—1903). Pēc Krievijas pilsoņu kara šeit atradās apmēram 2500 latviešu bēgļu, 20. gadsimta 20. gados — apmēram 1000, savukārt 1935. gadā kolonijā bija apmēram 100 cilvēku. 20. gadsimta 40. gadu otrajā pusē notika izceļošana uz Ziemeļameriku un Austrāliju.
Harbinā darbojās vairākas latviešu kultūras un sabiedriskās iestādes, tai skaitā Drīzuļa privātģimnāzija, Latviešu biedrība, luterāņu draudze, Latvijas pilsoņu biedrība, Latvijas konsulāts.