google/wiki40b huggingface dataset:
Aleksandrs Petrovs (šahists)

Biogrāfija

Dzimis muižnieku ģimenē un tiek uzskatīts par vienu no Krievijas šaha skolas pamatlicējiem. Šahu iemācījies spēlēt četru gadu vecumā, bet jau divdesmit gadu vecumā kļuvis par labāko spēlētāju Sanktpēterburgā. Pēc sava spēles stila bijis kombinacionālas spēles piekritējs, lieliski orientējies atklātās pozīcijās, vienmēr centies ātrāk attīstīt savas figūras.
1824. gadā izdevis savu pirmo šaha mācību grāmatu krievu valodā - "Шахматная игра, приведённая в систематический порядок, с присовокуплением игор Филидора и примечание на оные" ("Šaha spēle, dota sistemātiskā kārtībā, ar pievienotām Filidora spēlēm un to komentāriem"). Tās pirmās divas daļas bija veltītas šaha teorijai, bet pēdējās trīs - šaha spēles praksei. Grāmata kļuva par ceļvedi krievu šahistiem.
Tāpat Petrovs ir pazīstams kā viens no pirmajiem krievu dambretistiem. Viņš izdeva pirmo dambretes grāmatu krievu valodā - "Руководство к основательному познанию шашечной игры" ("Ceļvedis pamatīgai dambretes spēles apguvei"). Par godu Petrovam ir nosaukta galotne, kura aprakstīta grāmatā - Petrova trijstūris, kurā trīs dāmas sekmīgi cīnās pret vienu dāmu.
No 1840. gada Petrovs kā ierēdnis dienēja Varšavā, kas tolaik ietilpa Krievijas impērijas sastāvā. Viņa māja kļuva par iecienītu šahistu pulcēšanās vietu. Šajā laikā Petrovs pārliecinoši apliecināja savu šahista spēku uzvarot mačos Kārli Janišu, Sergeju Urusovu ar 3:1 (1854) un 13:7 (1859), Iļja Šumovu ar 4:2 (1862). 1851. gadā Petrovs tika uzaicināts piedalīties pirmajā starptautiskajā šaha turnīrā Londonā, taču dienesta aizņemtības dēļ noraidīja šo uzaicinājumu.
1863. gada sacelšanās laikā Petrovs bija spiests pamest Varšavu, lai neradītu liekas aizdomas cara policijai, jo viņa mājā bieži viesojās arī poļu šahisti. Viņš apceļoja Vīni un Parīzi, kur tikās ar tā laika labākajiem Eiropas šahistiem. Bija viņam tikšanās ar amerikāņu šaha ģēniju Polu Morfiju, taču spēlēt šahu abiem nesanāca.
1867. gadā Petrovs nomira Varšavā un ir apglabāts vietējā pareizticīgo kapsētā.
Fizikāla konstante

Fizikāla konstante ir fizikāls lielums, kas raksturo nevis atsevišķus objektus, bet gan pasaules fizikālās īpašības kopumā. Fizikālās konstantes rodas matemātiskos aprēķinos, kas apraksta apkārtējo pasauli ar teorētiskās fizikas palīdzību. Bieži starp tām tiek iekļautas arī citas konstantes, kas kaut kādā mērā ir saistītas ar konkrētiem fizikāliem ķermeņiem.
Vārdu "konstante" lieto, ja lieluma skaitliskā vērtība laika gaitā nemainās. Realitātē tas varētu arī tā nebūt (piemēram, pēdējos gados ir radušās liecības par labu tam, ka smalkās struktūras konstante Visuma evolūcijas gaitā mainās). Un tomēr, pat ja šie lielumi ar laiku mainās, tad tas notiek ārkārtīgi lēni, un vērā ņemamas izmaiņas ir gaidāmas tikai Visuma vecuma mērogos.
Fizikālās konstantes iedala tādās, kuras mainās atkarībā no mērvienības, kādā tās tiek mērītas, un tādās kuras atkarībā no mērvienībām nemainās. Šīs konstantes sauc attiecīgi par dimensionālām un bezdimensionālām. No mērvienībām neatkarīgās konstantes tiek uzskatītas par fundamentālākām.
Černišova divīzija

Černišova Divīzija — viena no Kontinentālās Hokeja Līgas Austrumu konferences divīzijām, izveidota 2008. gadā kā viena no četrām divīzījām ar mērķi sadalīt komandas pēc sportiskā (ģeogrāfiskā un citu) principa.
Nodēvēta par godu Arkādijam Černišovam (krievu: Аркадий Иванович Чернышёв) - slavenajam Padomju Savienības futbolistam un hokejistam, kā arī Maskavas "Dinamo" un PSRS hokeja izlases trenerim, kurš 1999. gadā arī uzņemts IIHF Slavas zālē spēles attīstītāju kategorijā.

2010-11. gada sezona

Černišova Divīzija bija vienīgā no 4 KHL divīzijām, kas 2010-11. gada sezonā saglabāja tādu pašu sastāvu kā iepriekšējā, 2009-10. gada, sezonā.
Latvijas Komponistu savienība

Latvijas Komponistu savienība ir Latvijas profesionāla sabiedriska organizācija, kas apvieno Latvijā un ārvalstīs dzīvojošus un strādājošus profesionālus komponistus un muzikologus.

Vēsture

1889. gadā pie Rīgas Latviešu biedrības nodibināja RLB Mūzikas komisiju, viens no ierosinātājiem bija III Vispārīgo latviešu Dziedāšanas svētku (1888) virsdiriģents un komponists Ernests Vīgners. Līdz Pirmajam pasaules karam Mūzikas komisiju vadīja Andrejs Jurjāns un Jāzeps Vītols. 
Pēc Latvijas Republikas izveidošanas tika nodibinātas vairākas savstarpēji konkurējošas biedrības. 1923. gadā Vīgneru Ernests izveidoja Latvijas Komponistu biedrību, bet Jāzeps Vītols kopā ar komponistiem Jāni Zālīti, Jāni Mediņu, Alfrēdu Kalniņu un Emīlu Melngaili - Latvijas Skaņražu kopu. 
1938. gadā nodibināja Latvijas rakstu un mākslas kameru ar Mūzikas sekciju pie kuras izveidoja Latvijas mūzikas biedrību. Par biedrības priekšnieku pilnsapulce ievēlēja komponistu Jāni Kalniņu, par priekšnieka biedru - čellistu Alfrēdu Ozoliņu, par sekretāru – komponistu un diriģentu Rūdolfu Kripi, par biedrzini – komponistu Jēkabu Graubiņu. 
Pēc 1940. gada 17. jūnija Latvijas okupācijas Latvijas Mūzikas biedrību likvidēja, tās vietā 1941. gada pavasarī nodibināja LPSR Komponistu savienību, par kuras priekšsēdētāju iecēla Jāzepu Vītolu, par atbildīgo sekretāru Jēkabu Mediņu. Tās darbību atjaunoja 1944. gada 11. decembrī, kad par priekšsēdētāju iecēla Emilu Melngaili, bet par atbildīgo sekretāru – Nilu Grīnfeldu.
Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas 1991. gadā to pārdēvēja par Latvijas Komponistu savienību.
Ekspress-AM8

Priekšvēsture

2010. gada 22. septembrī Kosmičeskaja svjaz` noslēdza līgumu ar Informacionnyje sputnikovyje sistemy par sakaru pavadoņu Ekspress-AT1, Ekspress-AT2 un Ekspress-AM8 izgatavošanu. 2012. gada aprīlī sākās kosmisko aparātu izgatavošana. 2012. gada decembrī uz Thales Alenia Space tika nosūtīta derīgās kravas konstrukcija, lai tajā iemontētu pārraidīšanas aparatūru. 2013. gadā sākās platformas un derīgās kravas moduļa integrācija.

Lidojuma gaita

Ekspress-AM8 palaists 2015. gada 14. septembrī 19:00 UTC ar nesējraķeti Proton-M/Blok DM-03 no Baikonuras kosmodroma 81. laukuma 24. palaišanas iekārtas.
Ģeostacionārajā orbītā pavadonis novietots 14° austrumu garuma, kur jau atradās Ekspress-A4 (palaists 2002. gadā). 2015. gada 1. decembrī paziņots, ka Ekspress-AM8 ir pabeigta izmēģinājumu un testēšanas fāze, un tas nodots ekspluatācijā. Pēc kanālu pārslēgšanas uz Ekspress-AM8, Ekspress-A4 tika pārvietots uz punktu 145° austrumu garuma, kur līdz oktobrim atradās Ekspress-A2.
1957. gada Eirovīzijas dziesmu konkurss

Konkursa norises vieta

1957. gada Eirovīzija norisinājās Frankfurtē — vienā no lielākajām Rietumvācijas pilsētām. Konkursa norises vieta bija Großer Sendesaal des hessischen Rundfunks — ēka, mūzikas halle un bijusī televīzijas studija. Mūsdienās šī ēka tiek izmantota kā koncertzāle. Frankfurte 2. pasaules kara laikā tika pamatīgi sagrauta, taču jau pēc dažiem gadiem pilsēta tika atjaunota, kļūstot par vienu no lielākajiem ekonomiskajiem centriem Eiropā.
Tezē kopiena

Tezē kopiena (franču: Communauté de Taizé) ir ekumenisks kristiešu mūku ordenis Francijā, Burgundijas reģionā, Tezē ciemā. Tajā darbojas nedaudz vairāk kā 100 katoļu, protestantu un pareizticīgo baznīcām piederoši brāļi. Katru gadu Tezē ciematu apmeklē vairāk nekā 100 000 jauniešu no visas pasaules.

Vēsture

Tezē kopienas dibinātājs bija Rožē Šics (vēlāk zināms kā brālis Rožē), dzimis 1915. gada 12. maijā Šveicē reformātu mācītāja ģimenē. Rožē studēja literatūru un teoloģiju, tomēr 1940. gadā nolēma pārcelties uz savas mātes dzimteni Franciju. Viņš iegādājās nelielu māju Tezē ciemā, kurš atradās Francijas neokupētajā daļā, taču ļoti tuvu demarkācijas līnijai. Šāda atrašanās vieta ļāva dot pajumti kara bēgļiem, tostarp ebrejiem. Šajā darbā Rožē palīdzēja viņa māsa Ženevjēva. Taču 1942. gada novembrī, kad Rožē uz laiku atradās Šveicē, Gestapo atklāja viņu darbību, tāpēc līdz kara beigām brālis Rožē nodzīvoja Ženēvā. Tezē viņš atgriezās 1944. gadā kopā ar vairākiem sekotājiem. 1949. gada Lieldienās septiņi brāļi pieņēma lēmumu visas dzīves garumā uzņemties celibātu un dzīvot vienkāršībā, klosterim līdzīgā kopienā. Nākamajos gados kopienai pievienojās arvien vairāk jaunu brāļu. 1966. gadā notika pirmā jauniešu tikšanās, kurā piedalījās 1400 jauniešu no 30 valstīm. Kopš tā laika uzņemt jauniešus Tezē, kā arī rīkot Eiropas un starptautiskās tikšanās, ir viens no galvenajiem kopienas brāļu darbiem.

Eiropas jauniešu tikšanās

Kopš 1978. gada katru gadu miju (parasti no 28. decembra līdz 1. janvārim) kādā no lielākajām Eiropas pilsētām kopienas brāļi kopā ar brīvprātīgajiem rīko jauniešu tikšanās. Tikšanās dalībnieki tiek sadalīti pa draudzēm un izmitināti ģimenēs. Rītos viņi apmeklē dievkalpojumu vietējā draudzē, bet pusdienas laikā un vakarā dodas uz centrālo vietu (parasti lielu izstāžu kompleksu). Ik gadu šādās Eiropas jauniešu tikšanās piedalās desmitiem tūkstošu jauniešu no visas pasaules, bet 2002. gadā Francijā — pat vairāk nekā 100 000 dalībnieku.

Pasaules jauniešu tikšanās

Kopš 2006. gada notiek arī pasaules jauniešu tikšanās, kuru programma ir līdzīga kā Eiropas.
Jānis Brigaders

Biogrāfija

No 1873. līdz 1876. gadam mācījies Jelgavas reālģimnāzijā, kur nepabeidza pēdējo klasi tēva nāves dēļ. Skolas laikā sācis nodarboties ar teātra spēli un dziedāšanu. 1876. gadā pārcēlās uz dzīvi Rīgā, kur strādāja grāmatu veikalā. Pēc uzņēmuma paplašināšanās Brigaders kļuva par filiāles vadītāju, ko pārņēma savā īpašumā 1892. gadā un sāka izdot grāmatas. Izdevis dažādu latviešu rakstnieku, tai skaitā māsas Annas, darbus. 1911. gadā uzņēmums pārgāja "Valters un Rapa" īpašumā.
Bija precējies ar aktrisi Annu Veibergu (skatuves vārds — Maija). No 1885. līdz 1899. gadam bija aktieris Rīgas Latviešu teātrī. No 1902. līdz 1905. gadam Brigaders bija laikraksta "Vārds" līdzizdevējs, no 1908. līdz 1909. gadam bija redaktors laikrakstā "Latvija", no 1906. līdz 1914. gadam — līdzizdevējs. Tulkojis lugas ar skatuves vārdu J. Lauma.
1926. gadā Brigaders tika atbalvots ar IV šķiras un 1934. gadā - ar III šķiras Triju Zvaigžņu ordeņiem.
2010. gada Pasaules čempionāts hokejā — C grupa

2010. gada Pasaules čempionāta hokejā spēles C grupā norisinājās no 9. līdz 13. maijam. Grupas komandas spēles aizvadīja "SAP Arena", Manheimā.
1931. gada plūdi Jēkabpilī

1931. gada plūdi Jēkabpilī bija vieni no lielākajiem Daugavas plūdiem Jēkabpils vēsturē.
Plūdi Jēkabpili pārsteidza 1931. gada 23. aprīlī, kad Daugava izgāja no krastiem un appludināja daudzas pilsētas ielas. Upes krasta mala applūda līdz pat Brīvības ielai, kas tajā laikā bijis neparedzēti augsts līmenis. 1931. gads bija gadsimta griezumā palu ūdeņiem visbagātākais gads. Plūdos Daugavas līmenis pārsniedza vidējo vasaras līmeni par 5,56 metriem. Maksimālais upes caurplūdums pie Jēkabpils 1. un 2. maijā sasniedza 7470 m³ sekundē. 2. maijā ūdens līmenis sāka mazināties.
1931. gada Daugavas plūdus Jēkabpilī tā laika fotogrāfi bija nofotografējuši, bet Voldemāra Šņornieka grāmatu veikala īpašnieks Voldemārs Šņornieks pasūtīja fotogrāfiem pastkaršu komplektu ar plūdu skatiem, kas tika izgatavots augstā mākslinieciskā kvalitātē, bet vēlāk pārdots grāmatveikalā.
Vinnicas apgabals

Vēsture

Tagadējā Vinnicas apgabala teritorija atradās Podolijas vēsturiskajā novadā. Pēc Galīcijas-Volīnijas kņazistes sadalīšanas 1363. gadā to ieguva Lietuvas dižkunigaitija, bet pēc 1430. gada to pakļāva Polija un nodibināja Podolijas vojevodisti. No 1569. gada tā bija iekļauta Polijas-Lietuvas kopvalsts sastāvā kā Braclavas vaivadijas daļa. Neilgu laiku bija pakļauta Osmaņu impērijai (1672-1699).
Pēc Pirmās Polijas dalīšanas 1772. gadā apgabala teritorija nokļuva Krievijas impērijas Podolijas guberņas sastāvā. Pēc Pirmās pasaules kara 1919. gadā bija Ukrainas Tautas Republikas, vēlāk Ukrainas PSR sastāvā ka Vinnicas apgabals. 1937. gadā no tā atdalīja Podolijas Kameņecas apgabalu, ko 1954. gadā pārdēvēja par Hmeļņickas apgabalu. No 1991. gada Ukrainas Republikas sastāvā.
Enpocket

Vēsture

Uzņēmums Enpocket dibināts 2001. gadā.
2007. gada 17. septembrī Somijas mobilo telefonu ražotājs Nokia paziņoja, ka iegādāsies Enpocket.  2009. gadā uzņēmums likvidēts. Tā bizness 2009. gada novembrī iekļauts Nokia meitas uzņēmumā NAVTEQ un pārdēvēts par NAVTEQ Media Solutions.
Hermanis Enzeliņš

Biogrāfija

Hermanis Enzeliņš piedzima 1867. gada 2. septembrī Kauguru pagasta "Mičkēnos" lauksaimnieka ģimenē. Beidzis Rubenes draudzes skolu un Valmieras apriņķa skolu, mācījies lauksaimniecību Lenču muižā.
1896. gadā dibināja Kauguru bezmaksas bibliotēku. 1898. gadā piedalījies Kauguru Lauksaimnieku biedrības dibināšanā. 1908. gadā tā tika pārsaukta par Baltijas Lauksaimniecības biedrību. Enzeliņš bija biedrības vadītājs, kā arī Latvijas Lauksaimniecības centrālbiedrības priekšnieks. No 1903. līdz 1905. gadam bija laikraksta "Valmieras Lauksaimnieks" redaktors, no 1910. līdz 1918. gadam un no 1924. līdz 1940. gadam — laikraksta "Zeme" redaktors, no 1929. līdz 1940. gadam laikraksta "Valmierietis" redaktors un līdzizdevējs. Pirmā pasaules kara laikā organizējis bēgļu ievietošanu Valmieras apkaimes draudzēs. 
1925. gadā ievēlēts 2. Saeimā no Latviešu zemnieku savienības saraksta. Parlamentā strādājis līdz 1928. gadam. Apbalvots ar 3. šķiras Triju Zvaigžņu ordeni  un Atzinības krustu. 1938. gadā kļuva par Tēvzemes balvas laureātu.
1944. gadā devies trimdā uz Vāciju. Miris 1953. gada 14. novembrī Fārelē. Apglabāts Gēsthahtes kapos Hamburgā.
Karbons

Klasifikācija

Karbonu izdalīja 1822. gadā angļi Viljams Konibīrs (William Conybeare) un Viljams Filipss (William Phillips). Periodu parasti iedala divās epohās: agrajā karbonā un vēlajā karbonā. Karbona nogulumieži atrodas virs devona iežiem, bet tos pārklāj perma nogulumieži.

Klimats

Skābekļa uzkrāšanās atmosfērā sakarā ar sauszemes augu savairošanos izraisīja Karū ledus laikmetu (no Karoo apgabala nosaukuma Dienvidāfrikā), ledāji pārklāja Pangejas superkontinenta dienviddaļu. Tagadējās Ziemeļamerikas, Eiropas un Āzijas līdzenumus klāja plaši augiem noklāti purvi, kuros zemās atmosfēras skābekļa koncentrācijas dēļ notika augu pārakmeņošanās. Karbona perioda laikā vairākas reizes notika jūru regresija, kā arī vulkāniska darbība.

Karbona pamatieži Latvijā

Karbona periodā lielākā daļa Latvijas teritorijas virsmas atradās Eiramerikas superkontinenta (izveidojās pēc Baltikas kontineta sadurmes ar Laurentijas kontinentu), krastā uz ziemeļiem no ekvatora, karbona nogulumu pamatieži atrodami vienīgi valsts dienvidrietumu daļā.
Karbona perioda Latvijas pamatiežus veido dolomīts, māls, merģelis un smilšakmens. Tie ir pieskaitāmi pie epikontinentālās jūras nogulumiem, tāpēc, ka tie tikuši pakļauti krasta procesiem, tajos parasti ir tukšumi.
Pieprasījums

Pieprasījums ir pircēju vēlēšanās un spēja nopirkt kādu preci. Tā ir situācija, kad pircējam ir gan nauda, gan vēlme nopirkt kādu preci.
22 Kalliope

Atklāšana un nosaukums

Asteroīdu atklāja 1852. gada 16. novembrī angļu astronoms Džons Hainds Bišopa observatorijā Londonā. Haindam tas bija septītais atklātais asteroīds (kopā 10). Asteroīds nodēvēts mūzas Kalliopes vārdā. Vārdu izvēlējās Karaliskās astronomijas savienības prezidents Džons Adamss. Grieķu mitoloģijā Kalliope ir Zeva un Mnēmosines meita, visu dzejnieku un dzejas mākslas aizgādne.

Fiziskie parametri

Kalliope ir neregulāras, nedaudz izstieptas formas asteroīds. Spektrs liecina, ka tas ir M tipa asteroīds, kura virsmu daļēji klāj dzelzi un niķeli saturoši materiāli. Noteiktais asteroīda blīvums ir 3,35 ± 0,33 g/cm³. Asteroīds visticamāk nav monolīts, bet porains (porainība 20 – 40 %), tā blīvums var sasniegt 4,2-5,8 g/cm³ (atbilst metālu un silikātu minerālu maisījumam). Spektroskopiskie pētījumi parāda, ka objekta virsmu klāj hidratēti minerāli un silikāti. Arī zemais asteroīda albedo norāda uz to, ka tā virsma ir drīzāk akmeņaina nekā metāliska.

Pavadonis

Kalliopei ir zināms viens pavadonis – Linuss. Pavadoni atklāja 2001. gada 29. augustā astronomi Maikls Brauns un Žans-Liks Margots (Jean-Luc Margot), izmantojot Keka 2. teleskopu. Pavadonis ir salīdzinoši liels, tā diametrs ap 30 km, Kalliopi tas apriņķo apmēram 1100 km attālumā. Pēc atklāšanas pavadonim tika piešķirts pagaidu apzīmējums S/2001 (22) 1. 2003. gada jūlijā pavadonim tika piešķirts vārds – Linuss.
Arvis Viguls

Biogrāfija

A. Viguls beidzis Jēkabpils Valsts ģimnāziju (2007). Pēc tam studējis Latvijas Kultūras akadēmijā un Latvijas Mākslas akadēmijā.
Viņa pirmie dzejoļi publicēti 2006. gadā, kad viņš apmeklē Literārās akadēmijas Dzejas meistardarbnīcu pie Māra Salēja. 
Publicē recenzijas par jaunākajām dzejas grāmatām portālos "Satori" un "Punctum", laikrakstā "Diena" un žurnālā "Latvju Teksti". 
Atdzejojis F. Garsijas Lorkas, Josifa Brodska, Volta Vitmena, V.B. Jeitsa, Ksavjera Viljaurrutijas, Karlosa Lopesa Degregori, Marka Stranda, Gaļinas Rimbu u.c. autoru dzeju. 
Atdzejojis Latvijas krievu dzejnieku darbus: Dmitrija Sumarokova grāmatu "Cafe Europe" (kopā ar Arti Ostupu, 2014), Jeļenas Glazovas "Alkatība" (2019) un citus. Piedalās starptautiskās atdzejas darbnīcās. Vigula dzeja atdzejota angļu, vācu, čehu, krievu, lietuviešu valodā un ivritā.
2009. gada nogalē nāk klajā A. Vigula debijas krājums "Istaba", kas tiek atzinīgi vērtēts kritikā. Par pirmo dzejoļu krājumu Viguls saņēmis Dzejas dienu balvu 2009 un Literatūras gada balvu 2009 par labāko debiju. 
Par otrā dzejoļu krājuma manuskriptu 2011. gadā saņēmis Annas Dagdas balvu, krājums iznāk 2012. gadā ar nosaukumu "5:00", tas nominēts Literatūras gada balvai. 
2014. gadā saņēmis Nacionālā Rakstniecības atbalsta fonda stipendiju trešā dzejoļu krājuma tapšanai. Krājums ar nosaukumu "Grāmata" izdots 2018. gadā, tas nominēts Literatūras gada balvai. 2019. gada septembrī krājums iegūst Dzejas dienu balvu.
2018. gadā Latvijas Nacionālajā teātrī iestudēta dejas izrāde "Visas manas vājības ir tavas lūpas" pēc A. Vigula, K. Zeļģa un J. Tomaša dzejas motīviem.
Chrysolina fastuosa

Izplatība

Chrysolina fastuosa sensu lato ir izplatīta Eiropā, Kaukāza, Turcijā, Anatolijā, Rietumsibīrija un Altajā. Nominālā pasuga (C. fastuosa fastuosa) ir izplatīta Eiropā, Kaukāza, Kazahstānā un Sibīrijā, C. fastuosa andorrensis pasuga ir sastopama Andorā, C. fastuosa biroi (sinonīms: Chrysolina fastuosa jodasi Bechyné, 1954) — Rumānijā, C. fastuosa inexplicabilis — Banātā (vēsturiska teritorija Centrāleiropā, kas ir starp Rumānija, Serbiju un Ungāriju, C. fastuosa ventricosa — Itālijas cetrālā daļā un dienvidos un Dienvidspānijā.

Pieaugušo īpatņu apraksts

Pieaugušo īpatņu (imago) ķermeņa garums ir 5 — 6 mm. Galva, notums un segspārni ir spīdoši; pronotums vairākām vabolēm ir ar diviem slikti redzamiem ziliem traipiem; dažādu pasugu un variāciju īpatņiem nokrāsa ir dažāda. Segspārnu šuve (šuve ir vieta, kur pieskaras segspārni salikta stāvoklī), segspārnu sānu malas un gareniskā viduslīnija uz segspārniem ir zili. Ķermeņa augšdaļa ir zaļā krasā, kas nomainās ar zeltītu vai vara sarkanīgu krāsu, bet zilas līnijas nomainās ar zaļu krāsu, kurā vidū ir šaurs violets laukums.
Asītes pagasts

Vēsture

Dibināts pēc muižu pagastu likvidēšanas sakarā ar 1866. gada pagastu pašvaldību likuma pieņemšanu.
Pēc 1920. gada zemes reformas pagasta Dinzdurbes muižu (Diensdorf) ar Bagas pusmuižu sadalīja 71 vienībā 1338 ha kopplatībā, Nodegu-Vartājas muižu (Nodaggen-Wartajen) sadalīja 42 vienībās 847 ha kopplatībā, Maženieku muižu (Mescheneeken) ar Kārļa un Mucenieku pusmuižām sadalīja 24 vienībās 403 ha kopplatībā, Priekules-Asītes muižu (Preekuln-Assiten) ar Ābelnieku pusmuižu sadalīja 33 vienībās 542 ha kopplatībā, Bagas-Asītes (Audara) muižu (Bagge-Assiten) ar Stepiņu, Kalna un Vagaru pusmuižām sadalīja 34 vienībās 568 ha kopplatībā, Elku muižu (Leiden) sadalīja 18 vienībās 319 ha kopplatībā, Jauno muižu (Neuhof) sadalīja 7 vienībās 134 ha kopplatībā.
1945. gada 8. oktobrī pagastā izveidoja Asītes un Nodegu ciema padomes. Pagastu likvidēja 1949. gada 31. decembrī, ciemus iekļaujot Priekules rajonā. Mūsdienās Asītes pagasta teritorija iekļauta Priekules novada Priekules un Bunkas pagastos un Vaiņodes novada Embūtes un Vaiņodes pagastos.
A Streetcar Named Marge

Kritika

Jaunorleānas iedzīvotāji apbēra seriāla veidotājus un amerikāņu presi ar niknām vēstulēm un draudiem. Viņiem nepatika, ka izrādes dalībnieki nodziedāja par viņu pilsētu sekojošus vārdus: "Jaunorleāna - pirātu, dzērāju un padauzu mājas, strutaina un smirdīga vieta". "Simpsonu" veidotāji atvainojās saniknotajiem pilsētas iedzīvotājiem ar to, ka nākamās sērijas sākumā (Homer the Heretic) Bārts skolā uz tāfeles uzrakstīja frāzi "Es neaizvainošu Jaunorleānu." (I will not defame New Orleans).
Latvijas turki

Latvijas turki (turku: Letonya Türkleri) ir Latvijā dzīvojošie turki, viena no skaitliski nelielākajām Latvijas mazākumtautībām. Saskaņā ar Pilsonības un migrācijas lietu pārvaldes datiem Latvijā 2010. gada 1. jūlijā starp iedzīvotājiem bija 142 turki (no tiem 13 Latvijas pilsoņi un 4 Latvijas nepilsoņi).

Vēsture

Pirmie 100 turku patstāvīgie iedzīvotāji Latvijā nokļuvuši 1877. gada ziemā, kad tie atvesti uz Cēsīm un Līvānu novadu kā karagūstekņi pēc Krievijas impērijas uzvaras kaujā pie Pļevnas krievu-turku karā (1877—1878). Šā notikuma sakarā Līvānu novada Turku pagasts ieguvis savu tagadējo nosaukumu. Cēsīs nomitinātie 26 turki miruši nepiemēroto laikapstākļu un dažādu slimību ietekmē, bet pārējie ar laiku atbrīvoti un turpinājuši dzīvot pilsētā. Vietējiem iedzīvotājiem esot iegaršojusies turku ceptā maize, tādēļ Cēsīs, Rīgas ielā 22 turki atvēruši ceptuvi.

Cēsis

Cēsīs esošie turku kapi (turku: Türk Erlerin Mezarlığı) atzīti par vienu no 100 neparastākajiem kultūras mantojumiem Latvijā. 1937. gadā atklāts pēc Turcijas konsula iniciatīvas turku kapu ansamblis. Kapus projektējis Kārlis Dzirkalis. 2004./2005. gadā kapu ansamblis rekonstruēts par Turcijas vēstniecības piešķirtajiem līdzekļiem.
TCP

Savienojuma pārtraukšana

Savienojuma pārtraukšanai parasti nosūta 4 paketes. Viens gals sāk savienojuma beigšanu nosūtot FIN paketi, kuru otrs gals apstiprina ar ACK. Lai slēgtu otru savienojuma pusi, vajag vēl divas tādas pašas paketes pretējā virzienā. Dažreiz pirmo ACK apvieno ar otro FIN, tad var iztikt ar 3 paketēm. Ja pazūd sakari (nevienai nosūtītajai paketei nepienāk ACK), tad arī savienojums tiek pārtraukts.

TCP porti

TCP protokolā, tāpat kā UDP protokolā ir 65535 porti. TCP lieto portu numurus, lai identificētu sūtošās un saņemošās programmas savienojuma galapunktos. Katram TCP savienojuma galam ir piesaistīts 16 bitu skaitlis - porta numurs, pēc kura identificē ienākošās paketes. Noteiktiem serveriem parasti piesaista noteiktus portu numurus (piem. http - 80, smtp - 25, ftp - 21), kurus lieto kā noklusēto vērtību.
Peroksisoma

Peroksisoma ir pūslītis eikariotu šūnās, kuru apņem vienkārša membrāna. Peroksisomās notiek lipīdu un taukskābju šķelšana (oksidēšana). Kā šķelšanas blakusprodukts rodas ūdeņraža peroksīds. Tas šūnai ir toksisks, tāpēc ferments katalāze to tūlīt sadala, veidojot H₂O un O₂. Daudz peroksisomu ir šūnās, kas nodrošina lipīdu vielmaiņu un aknu šūnās, kas atindē organismu, piemēram, šķeļot alkoholu. Arī augos ir peroksisomas. Dīgstošās sēklās tās sauc par glioksisomām. Tajās taukskābes oksidē līdz ogļhidrātiem, kurus izmanto kā enerģijas avotu augšanai. Lapās peroksisomas nodrošina skābekļa izlietošanu un fotosintēzei nepieciešamā CO₂ atbrīvošanu. Visus pūslīšus, kuros ir kāds specifisks, no citosola saņemts ferments, tai skaitā peroksisomas, sauc par mikroķermenīšiem.