google/wiki40b huggingface dataset:
Centrālā statistikas pārvalde

Centrālā statistikas pārvalde (CSP) ir tiešās pārvaldes iestāde, kura darbojas Latvijas Republikas Ekonomikas ministrijas pārraudzībā, un ir galvenā valsts statistikas darbu veicēja un koordinatore Latvijā. CSP ir atbildīga par valsts statistikas darba organizāciju un par datu pareizību, kurus ieguvusi, apkopojot no respondentiem saņemto informāciju.

Vēsture

Latvijas Valsts statistisko pārvaldi (VSP) nodibināja 1919. gada 1. septembrī. Latvijas Pagaidu valdība par pārvaldes pirmo direktoru iecēla Marģeru Skujenieku. Viņa 1912. gadā izdoto darbu "Nacionālais jautājums Latvijā" uzkata par pirmo tolaik sadalītās Latvijas statistikas avotu. No 1921. gada katru gadu iznāca "Latvijas statistiskā gadagrāmata" latviešu un franču valodās.
Sakarā ar M. Skujenieka aktīvo darbošanos politikā no 1926. līdz 1937. gadam VSP vadīja direktora vietas izpildītājs Voldemārs Salnais.
Pēc Latvijas okupācijas VSP direktoru M. Skujenieku apcietināja un nošāva, pēdējais statistikas "Mēneša biļetens" iznāca 1940. gada jūlijā.
Vācu okupācijas laikā statistikas datu apkopošanu veica Ostlandes reihskomisariāta iestādes, kas apkopoja savus datus izdevumā "Struktūrziņojums par Ostlandi" (Strukturbericht über das Ostland).
Pēc kara beigām 1945. gadā statistikas pārvalde tika iekļauta PSRS statistikas sistēmā, kurā lielākā daļa statistisko datu tika uzskatīti par slepeniem. Pirmais statistisko datu apkopojums, kas nebija tikai dienesta lietošanai paredzēts, bija 1957. gadā izdotā "Latvijas PSRS tautas saimniecība" latviešu un krievu valodās.
1987. gadā Latvijas PSR Valsts statistikas pārvaldi pārdēvēja par Valsts statistikas komiteju (VSK).
Pēc Latvijas neatkarības atgūšanas valsts statistikas sistēma tika reformēta, 1998. gadā VSK pārdēvēja par Centrālo statistikas pārvaldi.
Arahīnskābe

Atrašanās dabā

Glicerīda veidā atrodama zemesriekstu eļļā (no zemesriekstu latīniskā nosaukuma arachis arī cēlies arahīnskābes nosaukums), sviestā, kakao. Rambutāna (Nephelium lappaceum) sēklu tauki ir gandrīz tīrs arahīnskābes glicerīds ar nelielu oleīnskābes glicerīda piejaukumu.

Iegūšana

Iegūst, pārziepojot rambutāna eļļu.
Malahīts

Izmantošanas vēsture

Arheoloģiskie pētījumi liecina,ka vara rūda un to pavadošie minerāli, ieskaitot malahītu, tika iegūti jau aptuveni pirms 6000 gadiem Timnā netālu no Elatas, Izraēlā. Rūdas ieguve tur notikusi līdz pat vēlajam neolītam. Senie ēģiptieši pulverveida malahītu un lazurītu lietoja kā acu ēnas, bet līdz pat 18. gadsimtam tos izmantoja kā krāsu pigmentus.
Danilu

Karjera

Danilu karjeru sāka América Futebol Clube. Vēlāk pārgāja uz citu Brazīlijas klubu Santos Futebol Clube. 2012. gadā parakstīja līgumu ar Portugāles klubu FC Porto. 2015. gadā Danilu parakstīja sešu gadu līgumu ar Madrides "Real". Piedalījās 2015.—2016. gada UEFA Čempionu līgas finālā pret Madrides "Atletico". 2017. gadā pievienojās Mančestras "City".
Brazīlijas futbola izlasē spēlējis 2012. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
21. decembris

21. decembris ir gada 355. diena pēc Gregora kalendāra (356. garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 10 dienas.
Eduards Šturms

Dzīvesgājums

Dzimis 1895. gada 3. oktobrī Rīgā ekspeditora ģimenē. Mācījās elementārskolā (1904-1908), Rīgas Nikolaja ģimnāzijā (1908-1915). Pirmā pasaules kara laikā devās bēgļu gaitās uz Krieviju, kur uzsāka studijas Maskavas un Pēterburgas universitātēs. Pēc Latvijas brīvības cīņu beigām atgriezas dzimtenē, no 1921. gada studēja Latvijas Universitātes filoloģijas un filozofijas fakultātē, specializējās senvēsturē Karaļauču universitātē (1924-1927), kur ieguva Dr. phil. grādu ar disertāciju "Senākais bronzas laikmets Austrumbaltijā" (iespiests 1936).   
No 1927. gada strādāja Latvijas Pieminekļu valdē kā inspektors, 1929. gadā ieguva LU beigšanas diplomu. 1930. gadā uzstājās 2. Baltijas arheologu kongresā Rīgā (latīņu: Congressus secundus archaelogorum balticorum Rigae) ar ziņojumu par bronzas laikmeta atradumiem Latvijā.
1938. gadā kļuva par Valsts vēsturiskā muzeja Jelgavas nodaļas pārzini. No 1937. gada veica Dvietes apmetnes, Sārnates apmetnes,  Pūrciema apmetnes, Ičas apmetnes izpēti.
1943. gadā izdarīja izrakumus Riņņukalnā pie Salacas.
Otrā pasaules kara beigās devās bēgļu gaitas uz Vāciju. Bija Baltijas Universitātes profesors, no 1949. gada 16. jūnija līdz 30. septembrim bija universitātes prezidents.
Vadīja Baltijas valstu pētniecības institūta Latvijas nodaļu (1953-1955), bija Bonnas universitātes viesprofesors (no 1955) un Vācijas Arheoloģiskā institūta (Deutsches Archäologisches Institut) korespondētājloceklis (no 1954).
Miris 1959. gada 21. janvārī.

Piemiņa

1995. gadā Rīgā notika Eduarda Šturma piemiņai veltīta starptautiska konference.
Fortūnas džentlmeņi

Sižets

Padomju Vidusāzijā no arheoloģiskiem izrakumiem nolaupa Maķedonijas Aleksandra bruņu cepuri. Bandīti tiek notverti, tomēr cepure atrasta netiek. Maskavā arheoloģiskās ekspedīcijas vadītājs satiek Jevgeņiju Troškinu, bērnudārza vadītāju, kurš ārēji ir ļoti līdzīgs cepures nolaupītājam – bandītam ar iesauku Docents. Milicija lūdz palīdzību Troškinam un kā Docentu iefiltrē viņu cietumā, kur viņa uzdevums ir uzzināt cepures atrašanās vietu no Docenta līdzdalībniekiem.
Viļņas guberņa

Vēsture

Pēc Polijas-Lietuvas kopvalsts trešās dalīšanas 1795. gadā lielākā daļa no Žemaitijas kunigaitijas, Traķu vaivadijas un Viļņas vaivadija nonāca Krievijas impērijas sastāvā un 1796. gada 12. decembrī tika izveidota Lietuvas guberņa . 1801. gada 9. septembrī pēc ķeizara Aleksandra I rīkojuma Lietuvas guberņa tika sadalīta un nodibināta Lietuvas Viļņas guberņa (Литовско-Виленская губерния) un Lietuvas Grodņas guberņa (Литовско-Гродненская губерния). Pēc Novembra sacelšanās apspiešanas Krievijas ķeizars Nikolajs I centās izskaust Lietuvas vārda lietošanu, pēc 1840. gadā guberņu vairs nedrīkstēja dēvēt par Lietuvas Viļņas guberņu, bet 1842. gada beigās viņš izdeva rīkojumu vēlreiz sadalīt lietuviešu apdzīvoto teritoriju divās daļās, izveidojot Kauņas guberņu un Viļņas guberņu. 
Guberņas sadalīšana tika pabeigta 1843. gada jūlijā. Pēc septiņu apriņķu iekļaušanas jaunajā Kauņas guberņā, atlikušajai Viļņas guberņai pievienoja baltkrievu apdzīvotos Viļeikas un Dzisnas apriņķus no Minskas guberņas. Pirmā pasaules kara laikā vācu okupācijas iestādes Oberosta ietvaros atkal apvienoja lietuviešu apdzīvotās zemes vienā apgabalā.

Strīdus teritorija

Pēc Pirmā pasaules kara Lietuvas brīvības cīņu laikā Viļņas guberņas teritorija kļuva par strīdus objektu starp Lietuvas, Polijas un Krievijas valstīm.        
1917. gada 11. decembrī Lietuvas Padome pasludināja Lietuvas valsts atjaunošanu savienībā ar Vācijas impēriju, bet 1918. gada 16. februārī Lietuva pasludināja pilnīgu neatkarību. 1918. gada 16. decembrī Daugavpilī esošā Lietuvas padomju valdība pasludināja Lietuvas Sociālistiskās Padomju Republikas izveidi un Sarkanā armija sāka iebrukumu Lietuvā. 1919. gada 2. janvārī Lietuvas padome pārcēlās uz Kauņu, 1919. gada 5. janvārī boļševiki ieņēma Viļņu. Pēc 1920. gada 12. jūlijā noslēgtā Lietuvas — Krievijas miera līguma bijušās Viļņas guberņas lielākā daļa tika atzīta par piederīgu Lietuvai. Tomēr 1920. gada rudenī Polija okupēja gandrīz visu agrāko Viļņas guberņu un Kauņas guberņas ziemeļrietumu daļu, izveidojot starptautiski neatzīto Viduslietuvas Republiku (poļu: Litwa Środkowa). 1926. gadā to iekļāva atjaunotajā Viļņas vaivadijā (1926–1939).
Silva Golde

Biogrāfija

1973. gadā beigusi mācības Grobiņas vidusskolā, 1977. gadā absolvējusi Liepājas Pedagoģisko institūta Pamatskolas pedagoģijas un metodikas fakultāti.
1977. gadā uzsākusi darba gaitas, sākumā strādājusi Cieceres internātskolā par skolotāju (1977—1980), vēlāk bijusi Liepājas rajona Pionieru nama metodiķe, rajona Izglītības nodaļas skolu inspektore, vadītājas vietniece. Laikā no 1992. līdz 1999. gadam Golde vadījusi Liepājas rajonu Skolas valdi.

Politiskā darbība

1998. gadā Golde tikusi ievēlēta 7. Saeimā no Tautas partijas saraksta. Laikā no 1999. gada jūlijam līdz tā paša gada decembrim bijusi Latvijas Republikas izglītības un zinātnes ministre Andra Šķēles trešajā Ministru kabinetā. Pēc tam atgriezusies Saeimā, tika ievēlēta arī 8. Saeimā 2002. gadā. 2004. gadā S. Golde kļuvusi par Latvijas Ārlietu ministrijas parlamentāro sekretāri, amatā bijusi līdz 2005. gadam. 2005. gada pašvaldību vēlēšanās kandidējusi Liepājas pilsētas domes vēlēšanās. Golde tika ievēlēta un kļuva par domes priekšsēdētāja Ulda Seska pirmo vietnieci. Atkārtoti tikusi ievēlēta arī 2009. gada un 2013. gada pašvaldību vēlēšanās, līdz mūža galam saglabāja priekšsēdētāja vietnieces amatu.
HMD global

Vēsture

Somijas uzņēmums Nokia no 1998. līdz 2012. gadam bija lielākais mobilo telefonu ražotājs pasaulē. Tas nebija spējis piemēroties strauji augošajam viedtālruņu tirgum, un ieņēmumi no mobilo ierīču pārdošanas kritās. 2014. gada aprīlī mobilo ierīču bizness pārdots Microsoft (jaunais nosaukums Microsoft Mobile). Nokia zīmolu tas drīkstēja izmantot 10 gadus, bet jau 2014. gada oktobrī Lumia viedtālruņi izlaisti ar Microsoft nosaukumu. Nokia zīmols izmantots tikai pamata mobilajiem tālruņiem, piemēram Asha. Arī Microsoft neizdevās kāpināt mobilo ierīču pārdošanas apjomus, un tie samazinājās.
Uzņēmums HMD global Oy dibināts 2015. gada 9. novembrī. 2016. gada 18. maijā paziņots, ka HMD global pērk daļu no Microsoft Mobile pamata mobilo tālruņu biznesa. Vienlaikus HMD global noslēdza atsevišķu vienošanos ar Nokia par tā zīmola izmantošanu mobilajos telefonos un planšetdatoros līdz 2024. gadam, kā arī ieguva nepieciešamos patentus. Pārējo Microsoft Mobile pamata mobilo tālruņu biznesu (ražošanas un izplatīšanas infrastruktūru) iegādājās Taivānas elektronikas ražotāja Foxconn meitas uzņēmums FIH Mobile, kas ražotu, izplatītu un pārdotu HMD produktus. Kopējā pārdošanas darījuma summa HMD global un FIH Mobile bija 350 miljoni ASV dolāru. Darījums pabeigts 2016. gada 1. decembrī.
Arnolds Švarcenegers

Dzīves sākuma posms, panākumi kultūrismā

Švarcenegers piedzima 1947. gadā Austrijā, Tālas ciematā netālu no Grācas. Pusaudža gados sāka nodarboties ar sportu, spēlēja futbolu, bet 15 gadu vecumā izvēlējās trenēties kultūrismā. 20 gadu vecumā viņš kļuva par "Misteru Visumu" (Mr. Universe) starptautiskās amatieru kultūristu sacensībās, būdams visjaunākais, kas jebkad ieguvis šo titulu. 1968. gada septembrī, 21 gada vecumā, Švarcenegers pārcēlās uz ASV, ar pavisam minimālām angļu valodas zināšanām. 1970. gadā Ņujorkā viņš kļuva par "Misteru Olimpiju" (Mr. Olympia) starptautiskās profesionāļu kultūristu sacensībās. Šo titulu viņš ieguvis pavisam septiņas reizes.

Kinoaktiera karjera

1969. gadā Švarcenegers pievērsās kinoaktiera karjerai. Viņš ieguva Zelta globusa balvu kā labākais aktieris-debitants par lomu filmā Stay Hungry (1976). Plašas publikas ievērību Švarcenegers ieguva pēc Konana lomas atveidošanas filmā "Konans Barbars" (Conan the Barbarian, 1982), kas guva lielus komerciālus panākumus. Vēl lielākus panākumus Švarcenegers guva Džeimsa Kemerona filmā "Terminators" (The Terminator, 1984). Par Terminatora lomu viņš tika nominēts Saturna balvai. Ieguvis MTV kino balvu kā labākais aktieris par Terminatora lomu nākamajā filmā "Terminators 2: Pastarā diena" (1991).
1987. gadā Švarcenegeram piešķīra zvaigzni Holivudas Slavas alejā.
Vēlreiz Zelta Globusa balvai (kā labākais aktieris komēdijā vai muzikālā filmā) tika nominēts par lomu filmā "Juniors" (Junior, 1994).
Filmējies tādās pazīstamās filmās kā "Komando" (Commando, 1985), "Plēsoņa" (Predator, 1987), "Skrienošais cilvēks" (The Running Man, 1987), Red Heat (1988), "Dvīņi" (Twins, 1988), "Atcerēties visu" (Total Recall, 1990), "Bērnudārza policists" (Kindergarten Cop, 1990), "Pēdējais varonis" (Last Action Hero, 1993), "Patiesie meli" (True Lies, 1994), "Sargs" (Eraser, 1996), "Pasaules gals" (End of Days, 1999), "Sestā diena" (The 6th Day, 2000), "Netiešie bojājumi" (Collateral Damage, 2002).
Viena no pēdējām šī perioda filmām ir "Terminators 3: Mašīnu sacelšanās" (2003).

Politiskā darbība

Švarcenegers ilgu laiku ir bijis ASV Republikāniskās partijas biedrs. Politisko darbību uzsāka, piedaloties 1988. gada ASV prezidenta vēlēšanu kampaņā kā Džordža H. V. Buša atbalstītājs. No 1990. līdz 1993. gadam Švarcenegers bija Prezidenta Fitnesa un sporta padomes priekšsēdētājs.
Pārstāvēdams republikāņus, Švarcenegers 2003. gada 7. oktobrī tika ievēlēts par Kalifornijas gubernatoru. 2003. gada 17. novembrī viņš uzsāka darbu kā 38. Kalifornijas gubernators. 2006. gada 7. novembrī Švarcenegers tika vēlreiz ievēlēts šajā amatā. 2011. gada 3. janvārī viņu šajā amatā nomainīja Džerijs Brauns.

Kinokarjeras atsākšana

Pēc gubernatora amata atstāšanas Švarcenegers atkal pievērsās kinoaktiera karjerai. 2012. gadā viņš piedalījās filmā "Neiznīcināmie 2". Starp pēdējām filmām, kurās filmējies Švarcenegers, ir turpinājums Terminatora filmu sērijai — filma "Terminators: Genisys" (Terminator Genisys, 2015).
Švarcenegers darbojas arī kā producents. Par TV dokumentālo seriālu Years of Living Dangerously (9 sērijas, 2014) Švarcenegers kopā ar citiem seriāla producentiem saņēmis Emmy balvu.
Gaļina Miroņenko

Biogrāfija

Volgogradas šaha skolas audzēkne. Divus gadus pēc kārtas uzvarējusi Krievijas jauniešu šaha kausa izcīņā meitenēm U13 vecuma grupā (2016, 2017). 2015. gadā uzvarējusi Krievijas jauniešu šaha čempionātā meitenēm U11 vecuma grupā. 2017. gadā bijusi pirmā Krievijas jauniešu čempionātā ātrajā šahā meitenēm U13 vecuma grupā.
Pārstāvējusi Krieviju Eiropas un pasaules jauniešu šaha čempionātos, kuros lielākos panākumus guvusi 2015. gadā, kad uzvarējusi Eiropas jauniešu šaha čempionātā meitenēm U10 vecuma grupā, un 2017. gadā, kad atkārtojusi šo panākumu U12 vecuma grupā. 2014. gadā uzvarējusi Eiropas skolnieku šaha čempionātā meitenēm U9 vecuma grupā. 2014. gadā uzvarējusi Pasaules skolnieku čempionātos ātrajā šahā un šaha ātrspēlē meitenēm U9 vecuma grupā.
Cilvēka skelets

Skelets - visi kauli un to savienojumi. Cilvēka skelets sastāv no kauliem, kuri ir savienoti un papildināti ar muskuļiem, saitēm, cīpslām un skrimšļiem. Skeletu veido apmēram 206 kauli, no tiem 170 pāra, bet 36 nepāra. Katrs kauls ir orgāns, kam ir nozīmīga loma visa organisma kopējai funkcionēšanai.
Skelets veido vīriešiem ≈18% ķermeņa masas, bet sievietēm 16% ķermeņa masas.
Kopā ar kauliem, skeletu veido arī kaulu savienojumi.
Šengenas līgums

Šengenas līgums ir līgums par robežkontroles atcelšanu starp Eiropas Savienības (ES) valstīm. To 1985. gada 14. jūlijā parakstīja piecas no tā laika desmit Eiropas Ekonomikas Kopienas valstīm — Luksemburga, Francija, Beļģija, Nīderlande un Vācija. Līgums stājās spēkā 1995. gada 26. martā.
Līguma parakstīšana simboliski notika uz upju kuģa "Princese Marija Astrīda", kas atradās Mozeles upē — vietā, kur robežojas Luksemburga, Francija un Vācija, netālu no Luksemburgas komūnas Šengenas.

Šengenas zona

Šengenas zonā ietilpst 22 Eiropas Savienības dalībvalstis — Beļģija, Čehijas Republika, Dānija, Vācija, Igaunija, Grieķija, Spānija, Francija, Itālija, Latvija, Lietuva, Luksemburga, Ungārija, Malta, Nīderlande, Austrija, Polija, Portugāle, Slovākija, Slovēnija, Somija un Zviedrija —, kā arī Islande, Lihtenšteina, Norvēģija un Šveice.
Kurdistānas Strādnieku partija

Kurdistānas Strādnieku partija (kurdu: Partiya Karkerên Kurdistan, PKK), arī KADEK, Kongra-Gel un KGK ir militāra kurdu organizācija, kuru 1970. gados dibināja un vadīja 1999. gadā apcietinātais Abdullahs Ēdžalans (Abdullah Öcalan). PKK ideoloģijas pamatā ir revolucionārais marksisms-ļeņinisms un kurdu nacionālisms. PKK mērķis ir izveidot neatkarīgu sociālistisku kurdu valsti Kurdistānā, kuras teritorijā ietilpst Turcijas dienvidaustrumi, Irākas ziemeļaustrumi, Sīrijas ziemeļaustrumi un Irānas ziemeļrietumi — teritorijas, kurās kurdu īpatsvars tiek uzskatīts par mažoritāru. Minētās valstis ir pret jebkādām teritoriālām izmaiņām. PKK tiek uzskatīta par separātisku etnisku nacionālistisku organizāciju, kas savu mērķu vārdā lieto teroristisku un civiliedzīvotājiem kaitniecisku rīcību, politisku mērķu sasniegšanai lietojot militāru spēku.
Starptautiski PKK tiek uzskatīta par teroristisku organizāciju, tai skaitā ASV, NATO un ES. Kopš 1984. gada Turcijas un PKK konfliktos gājuši bojā vairāk kā 37.000 cilvēki.
Kopīgais visums

Kopīgais visums vai kopīgā pasaule ir vairāku darbu kopums, kurā vairāki rakstnieki (vai mākslinieki) neatkarīgi viens no otra veido atsevišķus darbus, kas iekļaujas kopējā sižeta līnijā, tēlos vai šī projekta pasaulē. Parasti kopīgais visums ir raksturīgs zinātniskās fantastikas žanram.
Tas atšķiras no rakstnieku kopdarba, kur vairāki rakstnieki vienlaikus strādā pie viena un tā paša darba, kā arī atšķiras no krosoveriem, kur darbi un tēli ir atšķirīgi, un tos vieno tikai vienreizēja tikšanās.
Terminu "kopīgais visums" izmanto arī komiksos, lai atspoguļotu kopējo vidi, ko radījis izdevējs un kurā tēli, notikumi un norises vietas no vienas produktu līnijas varētu parādīties citās mediju franšīzēs.
Kopīgo visumu, kas tiek publicēta dažādos medijos (piemēram, romānos, filmās, videospēlēs, u.t.t.), un kur katra publikācija audzē pasaules vēsturi, pamatstāvokli, sauc par "iedomāto izklaides vidi" (imaginary entertainment environment).
Tāpat termins tiek izmantots daudz plašākā nozīmē ārpus literārās vides, lai izteiktu starpdisciplinaritāti vai sociālo vienotību, biežāk "kopīgā diskursa visuma" kontekstā.
Dominiks Vilkinss

Karjera

1982. gada NBA draftā viņu Jūtas "Jazz" izraudzijās ar kopējo 3. kārtas numuru, taču spēlētājs tika aizmainīts uz Atlantas "Hawks", kur aizvadīja lielāko karjeras daļu. Vēl D. Vilkinss spēlēja NBA klubos Losandželosas "Clippers", Bostonas "Celtics", Sanantonio "Spurs", Orlando "Magic", kā arī pa sezonai aizvadīja Grieķijas līgas kluba Panathinaikos un Itālijas kluba Fortitudo Bologna sastāvos.
Karjeras laikā viņš piedalījās deviņās NBA Visu zvaigžņu spēlēs, divas reizes uzvarēja slam dunk konkursā (kopumā piedalījies piecos konkursos — 1984, 1985, 1986, 1988, 1990). 1985.—1986. gada sezonā viņš bija visas līgas rezultatīvākais spēlētājs ar vidēji spēlē gūtiem 30,3 punktiem. Debijas sezonā viņš tika iekļauts līgas simboliskajā debitantu izlasē, vairākkārt ticis iekļauts līgas simboliskajās izlasēs (pirmajā, otrajā un trešajā). D. Vilkinss ir viens no sešiem spēlētājiem līgas vēsturē, kas 10 sezonas pēc kārtas vidēji spēlē guvuši vismaz 25 punktus.
Sekmīgi spēlēja arī Eiropā — Panathinaikos sastāvā guva uzvaru 1995.—1996. gada Eirolīgas sezonā, viņš tika atzits par Final Four vērtīgāko spēlētāju (MVP).
ASV izlases sastāvā uzvarēja 1994. gada Pasaules čempionātā.
2006. gadā viņš tika uzņemts Basketbola slavas zālē. D. Vilkinsa brālis Džeralds Vilkinss un brāļa dēls Demjens Vilkinss arī ir basketbolisti, kas spēlējuši NBA.
Viesītes pagasts

Upes

Dešupīte, Dzelzīte, Gobāja, Iesnupe, Ļaudīte, Roņupīte, Sutenāre.

Ezeri

Ceplītis, Kugres ezers, Piksteres ezers, Sūpes ezers, Švēriņu ezers, Vasarāja ezers, Viesītes ezers.

Vēsture

Mūsdienu Viesītes pagasta teritorijā vēsturiski atradās Eķengrāves muiža (Gut Eckengraf, Eķengrāve), Vārenbrokas muiža (Gut Wahrenbrock, Vārnava).
Līdz 1925. gadam saucās Eķengrāves pagasts. 1935. gadā Jēkabpils apriņķa Viesītes pagasta platība bija 128,2 km² un tajā dzīvoja 1802 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Klauces un Viesītes ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Viesītes ciems ietilpis Neretas rajonā. Viesītes ciemam 1954. gadā pievienoja likvidēto Klauces ciemu. 1956. gadā ciemu likvidēja, to pievienojot Viesītes pilsētai, izveidojot Viesītes lauku teritoriju. Jēkabpils rajona Viesītes lauku teritorijai 1971. gadā pievienoja likvidētā Vārnavas ciema padomju saimniecības «Viesīte» teritoriju, 1977. gadā daļu teritorijas pievienoja Salas ciemam. 1990. gadā Viesītes lauku teritorijai pievienoja daļu Salas pagasta teritorijas. 2009. gadā Viesītes pilsētu ar lauku teritoriju iekļāva jaunveidotajā Viesītes novadā. 2010. gadā Viesītes lauku teritoriju pārdēvēja par Viesītes pagastu.

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas ir Eķengrāve, Vārnava, Jodeļi.
Ģula Makovecs

Biogrāfija

1880. gadu beigās un 1890. gadu sākumā bijis viens no Ungārijas vadošajiem šahistiem. 1890. gadā uzvarējis Grācas šaha turnīrā, apsteidzot Johanu Baueru, Emanuelu Laskeru un Georgu Marko. 1892. gadā Drēzdenē 7. Vācijas šaha kongresā dalījis 2.-3. vietu ar Moricu Porgesu (uzvarējis Zīgberts Tarrašs). 1893. gadā Budapeštā uzvarējis mačā Režē Čarouseku ar 3½:2½.
Beidzis Budapeštas universitātes juridisko fakultāti. No 1889. līdz 1895. gadam izdevis un rediģējis pirmo ungāru šaha laikrakstu Budapesti Sakkszemle. 1889. gadā bijis arī viens no Budapeštas šaha biedrības dibinātājiem. Miris 1903. gada decembrī.
Brazīlija olimpiskajās spēlēs

Sadalījums pa olimpiskajiem sporta veidiem

• — startēja viens un tas pats sportists vairākos sporta veidos.
Kļinci

Vecticība

Kļincus dibināja vecticībnieki ap 1707. gadu un tie slaveni kā viena no nozīmīgākajām vecticībnieku pilsētām Krievijā. Līdz 2004. gadam Kļincos atradās popiešu (belokrinickā) novirziena vecticībnieku bīskapija, bet tagad tā ir pārvietota uz Pēterburgas bīskapiju.

Kļincu audumi

19. gadsimta sākumā Kļincos parādījās vairākas audumu fabrikas, un drīz to produkcija bija apbalvota Viskrievijas un Vispasaules izstādēs. Pirms Otrā pasaules kara Kļincu fabrikas ražoja 20% vadmalas no visas PSRS ražošanas.
Līdz 1921. gadam Kļinci bija Suražas apriņķa sastāvā, lai gan Kļinci bija vismaz divreiz lielāki nekā Suraža. 1921. gadā nodibināja Kļincu apriņķi; no 1929. gada Kļinci ir rajona centrs.
6. Saeimas deputāti

6. Saeimā tika ievēlēti 100 deputāti, kas sāka savu darbību 1995. gada 7. novembrī. Skaitot arī mandātu nolikušos deputātus, kopā 6. Saeimā ir strādājis 121 deputāts. Šis Saeimas sasaukums darbojās līdz 1998. gada 1. novembrim.
Gaidis Andrejs Zeibots

Dzīves gājums

Dzimis 1945. gada 26. jūnijā Valkas apriņķa Cirgaļu pagastā Jūlija Zeibota un viņa sievas Martas ģimenē. Tēvs nepārnāca no Otrā pasaules kara, un viņa māte nodibināja jaunu ģimeni ar Eduardu Paiķenu. Mācījās Gaujienas vidusskolā (1952-1963) un Smiltenes mūzikas skolā.
Mācījās Ļeņingradas Augstākajā jūras kara radioelektronikas inženieru skolā (1964-1969), 1968. gadā apprecējās ar medicīnas māsu Dzintru Kalniņu. Pēc skolas beigšanas bija Fregates radiotehniskā dienesta priekšnieks Tallinas jūras kara bāzē (1969-1970) un Liepājas jūras kara bāzē (1970-1972), bija Fregates komandiera vecākais palīgs (1973-1975), tad Fregates "Stepennij" komandieris (1976-1978).
Pēc studijām Jūras akadēmijā Ļeņingradā (1978-1980) bija Raķešu kuģu divīzijas štāba priekšnieka vietnieks Baltijskā (1980-1986), Liepājas jūras kara bāzes komandiera vietnieks (1987-1988), PSRS Kuģu diviziona komandieris Gdiņā, Polijā (1988-1991).
1992. gadā viņu iecēla par Latvijas Republikas Aizsardzības Jūras spēku pārvaldes priekšnieku. Tā paša gada 8. februārī G. Zeibots Liepājas Jūras koledžā pieņēma pirmo Latvijas kara jūrnieku zvērestu un 11. aprīlī uz pirmā Latvijas Jūras spēku kuģa “Sams” pacēla karakuģa karogu. Latvijas NBS Jūras spēku komandieris (1993-1999), Latvijas NBS komandieris (1996). Papildinājās Dž. Maršala stratēģisko pētījumu un aizsardzības ekonomikas koledžā Vācijā (1995) un ASV Armijas kara koledžā Karlailā Pensilvānijas štatā (1999).
1999. gada 26. augustā G. A. Zeibotu paaugstināja viceadmirāļa dienesta pakāpē, viņš bija Latvijas Republikas Aizsardzības ministrijas NATO integrācijas izpildsekretārs (2000-2002), Apvienoto operatīvo spēku komandieris un NBS komandiera vietnieks, NBS komandieris (2003-2006).
Pēc divu Speciālo uzdevumu vienības karavīru izpletņlēcēju traģiskās bojāejas 2006. gada maijā iesniedza atlūgumu Valsts prezidentei Vairai Vīķei-Freibergai. Pēc atvaļināšanas no dienesta bija Rīgas Kuģu būvētavas padomes loceklis.
1952. gada ziemas olimpiskās spēles

Spēļu rīkošanas vietas izvēle

Oslo par 6. ziemas olimpisko spēļu mājvietu tika izvēlēta 1947. gada 1. jūnijā 40. Starptautiskās Olimpiskās komitejas sesijas laikā Stokholmā, Zviedrijā. Oslo par spēļu rīkošanu apsteidza Kortīnu d'Ampeco (Itālija) un Leikpleisidu (ASV).