Jēzus Kristus

Jēzus Jaunajā Derībā

Jēzus Kristus dzīve ir aprakstīta četros kanoniskajos evaņģēlijos, kas  iekļauti Jaunajā Derībā, kas ir svētā grāmata visām kristiešu konfesijām. Evaņģēliju teksts ir nozīmīgākais informācijas avots par Jēzu Kristu, un dažādos kristietības atzaros tas ir pamats vairākām interpretācijām. Lai gan Jaunajā Derībā ir atrodami vēsturiski elementi, galvenokārt tā pauž kristiešu kopienas ticību periodā, kurā šie teksti ir sarakstīti, un redzējumu, kāds tas bija Jēzus Kristus dzīves laikā.

Kristīšana un kārdinājums

Jēzu Kristu Jordānas upē kristīja pravietis Jānis Kristītājs (pēc Lūkas evaņģēlija viņš bija Jēzus brālēns). Kristību laikā Svētais Gars kā balodis nolaidās pie Jēzus, un Dievs nosauca Jēzu Kristu par savu dēlu.
Saskaņā ar sinoptiskajiem evaņģēlijiem pēc kristībām Svētais Gars Jēzu Kristu aizveda uz tuksnesi, kur viņš gavēja četrdesmit dienas. Pēc tam velns mēģināja Jēzu Kristu ievest kārdinājumā. Vienīgi Jāņa evaņģēlijā nav minēts šāds fakts. Visbeidzot, kad Jēzus bija pārvarējis kārdinājumu, viņš devās uz Galileju un apmetās Kapernaumā, kur sāka sludināt Dieva vārdu.

Sabiedriskā dzīve

Kopā ar saviem sekotājiem Jēzus apmeklēja gan Galilejas, gan Jūdejas reģionu, kur sludināja evaņģēliju un veica dažādus brīnumus. Jēzus teiktie vārdi un veiktie darbi kanoniskajos evaņģēlijos atšķiras. Evaņģēlijos nav teikts, cik ilgi Jēzus sludināja Dieva vārdu, lai gan Jāņa evaņģēlijā ir minēts, ka Jēzus trīs reizes Jeruzalemē svinēja ebreju Lieldienas (Pashu). No tā var secināt, ka trīs gadus Jēzus Kristus staigāja no vienas vietas uz citu un sludināja Dievu. Citos evaņģēlijos ir minēti tikai vieni Pashas svētki, kuru laikā Jēzus tika piesists krustā.

Loma

Saskaņā ar Nīkajas koncila doktrīnu Jēzus ir daļa no Dieva (Trīsvienība, kuru veido trīs aspekti: Dievs Tēvs, Dievs Dēls, Dievs Svētais Gars) — Dievs Dēls, kurš nācis zemes virsū kā īsts cilvēks (piedzimis jaunavai no Svētā Gara), lai mācītu un pēc tam mirtu mokās, sists krustā, izpērkot pasaules un cilvēku grēkus. Savukārt monofizīti atzīst tikai un vienīgi Jēzus zemes dzīves dievišķo dabu, noliedzot cilvēcisko faktoru (zemes ķermeņa fizioloģisko dabu).
Kristietībā uzskata, ka Jēzus Kristus ir Vecajā Derībā pieminētais Mesija, turpretī Jēzus islāmā ir tikai viens no nozīmīgākajiem praviešiem, taču netiek uzskatīts par Dieva dēlu. Jūdaisti Jēzu neuzskata ne par Mesiju, ne Dieva dēlu.

Jēzus jūdaismā

Ebreji tradicionāli Jēzu ir uzskatījuši par vislielāko no viltus mesijām. Lai arī jūdaismā Jēzum nav nekādas nozīmes, daudz svarīgāka un traģiskāka ir bijusi kristiešu attieksme pret ebrejiem gadsimtu laikā. Jūdaisms nekad nav akceptējis nevienu no it kā piepildītajiem pareģojumiem, kas īstenojušies Jēzus dzīvē un darbībā. Jūdaismā arī par elkdievību tiek uzskatīta jebkāda cilvēka pielūgsme, jo eksistē tikai viens Dievs.

Jēzus kinofilmās

Jēzus dzīve saskaņā ar Jaunās Derības stāstiem un parasti no kristiešu viedokļa bieži ir bijusi par pamatu kinofilmu sižetiem. Patiesībā Jēzus Kristus ir viens no visvairāk apspēlētākajiem kinotēliem. Starp slavenākajām filmām par Jēzu Kristu ir Martina Skorsēzes filma "Pēdējais Kristus kardinājums" (1988) un Mela Gibsona filma "Kristus ciešanas" (2004).