google/wiki40b huggingface dataset:
Robs Šremps

Spēlētāja karjera

No 2002. līdz pat 2006. gadam Šremps spēlēja dažādos Ontārio hokeja līgas klubos, taču savu profesionālā spēlētāja karjeru uzsāka 2006.—07. sezonā, kad spēlēja AHL klubā Skrentonas "Penguins", sezonas gaitā aizvadot arī savu debijas spēli NHL kluba Edmontonas "Oilers" sastāvā. Šrempam "Oilers" rindās tā arī neizdevās nostiprināties, nākamo divu sezonu gaitā Edmontonas sastāvā aizvadot vēl sešas spēles, pārējo laiku pavadot Springfildas "Falcons" sastāvā.
2009. gada vasarā Šrempa līgumu pārņēma Ņujorkas "Islanders" vienība, kuras sastāvā jau 2009.—10. sezonā uzbrucējs aizvadīja 44 spēles. 2010.—11. sezonā Šremps turpināja spēlēt "Islanders" sastāvā, taču tad, 2011. gada februārī, Šrempa līgumu pārņēma Atlantas "Thrashers", tās rindām hokejistam aizvadot vēl 18 spēles.
"Thrashers" pārceļoties uz Vinipegu, Šremps kļuva par brīvo aģentu un 2011. gada augustā pievienojās Zviedrijas Elitsērijas klubam MODO.
2012.—13. gada sezonu uzsāka KHL kluba Rīgas "Dinamo" sastāvā, taču novembra nogalē klubs līgumu ar spēlētāju lauza, Šrempam pārceļoties uz Austrijas hokeja līgas vienību Zalcburgas "Red Bull". Vēlāk spēlēja Šveices hokeja līgas klubā HK Cuga. 2014.—15. gada sezonu aizvadīja Zviedrijas hokeja līgas klubā Šelefteo AIK, kopā ar komandu izcīnot līgas sudraba medaļas, savukārt 2015.—16. gada sezonā spēlēja AHL vienībā Portlendas "Pirates".
Nautrēnu baznīca

Vēsture

Nautrānu pirmā katoļu koka baznīca tika uzcelta 1791. gadā Žogotu kapsētā, kas atradās netālu no Zaļmuižas, tāpēc to sauca par Zaļmuižas draudzi. To uzcēla jezuīti. 1792. gadā to sauca jau par Nautrēnu draudzi. Prāvesta Budreviča darbības laikā 1799. gadā dievnamu ar Zaļmuižas muižtura Paulina Nikolaja Rozenšilda rīkojumu pārcēla uz Rogovku, kas atradās vairāk draudzes centrā. Jau tajā laikā baznīca tika veltīta Jaunavas Marijas bezvainīgi ieņemtās godam. Sākotnēji draudzi apkalpoja Rēzeknes misiju mājas jezīti, bet līdz ar klosteru slēgšanu Krievijas impērijā, to sāka apkalpot laicīgie priesteri. Šajā dievnamā 1801. gadā savu kanonisko vizitāciju veica Mogiļevas palīgbīskaps Jānis Benislavskis  Dievnamu nojauca 1915. gadā.
Pašreizējo mūra baznīcu saka celt 1902. gadā prāvesta A. Kantinieka kalpošanas laikā, kad dievnamu uzcēla līdz logiem. Darbu turpināja prāvesta Daniela Jasinska darbības laikā, uzbūvējot baznīcas sienas, griestu velves, uzliekot jumtu. Nākamā prāvesta Ksavera Martinenasa laikā tika pabeigti celtniecības darbi — uzcelti torņi, veikti iekšdarbi, salikti logi un durvis. Mogiļevas arhibīskaps Vincents Kļučinskis 1914. gada 8. jūnijā baznīcu konsekrēja Jaunavas Marijas bezvainīgās ieņemšanas godam. Baznīcas dārzā redzams krucifikss, kas uzstādīts vecās baznīcas altāra vietā. Dievnama dārzā atrodas arī zvanu tornis, kas saglabājies no vecās baznīcas ar vairākiem zvaniem, no kuriem lielākais un vecākais saucas "Antons".

Draudzes lielākie svētki

Draudzes lielākie svētki un atlaidu dienas ir Svētā Filipa un Svētā Jēkaba apustuļu diena, Svētā Antona diena (40 stundas), Svētā Bērtuļa diena, Svētās Rožukroņa Karalienes diena, Vissvētākās Jaunavas Marijas bezvainīgās ieņemšanas svētki — baznīcas titulsvētki, Svētā Mārtiņa diena.

Tehniska informācija

Baznīca ir romāņu stila sarkanu ķieģeļu mūra trīsnavu celtne ar diviem torņiem, skārda jumtu un flīžu grīdu. Tā ir 23,96 metrus gara un 21,93 metrus plata. Ap baznīcu ir mūra žogs ar dakstiņu jumtu.

Arhitektūra

Baznīca ir gandrīz tieša Daugavpils Jaunavas Marijas Bezvainīgās Ieņemšanas Romas katoļu baznīcas kopija gan interjera, gan eksterjera, gan sakrālās nozīmes un veltījuma ziņā. Piemēram, formas ziņā identiskas ir to fasādes un interjerā - altārgleznas, nedaudz atšķiras tikai torņu augšējie jumtiņi. Lielākā vizuālā atšķirībā no baznīcas Daugavpilī, ir neapmestā ārsienu māla ķieģeļu apdare.
Dievnamā redzams valsts nozīmes mākslas piemineklis — 1542 stabuļu F. Kolbes firmā (Vācija) būvētas ērģeles, kas tika iegādātas 1939. gadā un to iegādei 2500 latus ziedoja toreizējais Latvijas Valsts prezidents Kārlis Ulmanis. Aplūkojami ir biktskrēsli, krucifiksi un monstrances.
Salacgrīvas pagasts

Upes

Arupīte, Korģe, Korģīte, Kurliņupe, Reisagrāvis, Svētupe, Vedamurga, Vitrupe.

Ezeri

Kliķu ezers, Priecumu ezers, Primmas ezers.

Vēsture

1958. gadā tika izveidota Salacgrīvas pilsētas lauku teritorija, pilsētai administratīvi pakļaujot daļu likvidētā Dzintaru ciema, Salacas ciema padomju saimniecību «Ainaži» un «Salacgrīva» divu nodaļu teritoriju un Vitrupes ciema padomju saimniecības «Salacgrīva» Vitrupes nodaļas un zemnieku arteļa «Enkurs» teritoriju. 1977. gadā daļu teritorijas pievienoja Ainažu pilsētai un Salacas ciemam. 1998. gadā Salacgrīvas lauku teritorijai pievienoja Salacas pagastu. 2009. gadā Salacgrīvas pilsētu ar lauku teritoriju iekļāva Salacgrīvas novadā, lauku teritoriju izdalot atsevišķā administratīvajā vienībā. 2010. gadā Salacgrīvas lauku teritoriju pārdēvēja par Salacgrīvas pagastu.

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas ir Svētciems, Vecsalaca, Korģene, Lauvas, Lāņi, Zonepe, Kuiviži.
Lošinska tēma

Lošinska tēma ir tēma šaha kompozīcijā. Tās būtība — ne mazāk kā divos variantos pēc melno lineārās figūra gājiena, balto figūra seko melnajai figūrai nostājoties uz tai blakus esošā laiciņa. Šo tēmu dažreiz dēvē par magnēta tēmu vai arī par Lošinska magnētu.
Šo ideju 1947. gadā ierosināja padomju šaha problēmists Ļevs Lošinskis (1913—1976).
Maija Burima

Biogrāfija

Maija Burima dzimusi Daugavpilī. Beigusi Daugavpils 1. vidusskolu (1989) un Daugavpils pedagoģisko universitāti (1994). Ieguvusi filoloģijas doktora grādu salīdzināmās literatūrzinātnes apakšnozarē (2002) par promocijas darbu "K.Hamsuna un J.Akuratera prozas mākslinieciskā pasaule: sastatāmais raksturojums". Kopš 1995. gada Daugavpils Universitātes docētāja, kopš 2008. gada profesore. 
Publikācijas kopš 1998. gada. Zinātniskās intereses: 20.–21. gs. latviešu literatūras vēsture, Baltijas – Ziemeļvalstu literārie kontakti, modernisms un modernitāte, literārie žanri, hibriditāte, diaspora. 2 monogrāfiju un vairāk kā 200 publikāciju autore, tostarp izdevumos, kas iekļauti Web of Science un SCOPUS datu bāzēs. Latvijas Rakstnieku savienības biedre (kopš 2016).
DU Humanitārās fakultātes dekāne (2013 – 2017), Literatūrzinātnes promocijas padomes priekšsēdētāja (2015 – šobrīd), DU doktora studiju programmas „Literatūrzinātne” direktore (2012 – šobrīd). Žurnāla “Comparative Studies” un zinātnisko rakstu krājuma „Literatūra un kultūra: process, mijiedarbība, problēmas” galvenā redaktore.
2011. gadā Daugavpils Universitātē izveidojusi jauniešu interešu izglītības skolu "Humanitārā akadēmija jauniešiem" ar mērķi raisīt jauniešos interesi par literatūras, valodniecības, svešvalodu, teātra, kino, tēlotājmākslas, reliģijas, folkloras un citām kultūras un mākslas jomām, kā arī motivēt jauniešus humanitāro jomu izvēlei nākotnes studijām. Interešu izglītības skolas Humanitārā akadēmija jauniešiem patrons jeb aizbildnis ir latviešu kinorežisors, scenārists, aktieris, Triju zvaigžņu ordeņa komandieris, LZA Goda loceklis, sabiedriskais darbinieks Jānis Streičs. 
Maija Burima 2013. gadā izveidoja "Austrumlatvijas literāro akadēmiju", kas ir instruments rakstniecības iemaņu popularizēšanai Daugavpilī un Austrumlatvijā.
Jānis Jarāns

Dzīvesgājums

Beidzis Latvijas Valsts konservatorijas Teātra fakultāti. Bijis Dailes teātra aktieris, piedalās Valmieras Drāmas teātra un Daugavpils teātra izrādēs kā brīvmākslinieks.
1990. gados darbojās Latvijas televīzijas humora šova "Imanta - Babīte" raidījumos, kopā ar D. Porgantu televīzijā vadīja arī vairāk nekā 200 rīta šovu. Pazīstams arī ar Miedziņa lomu LTV raidījumā "Miedziņš nāk!" un policista Induļa lomu seriālā "UgunsGrēks".
2012. gadā Jaunajā teātrī tēloja psiholoģiskajā drāmā "Kolekcionārs", 2013. gadā spēlēja Daugavpils teātra "Ekstrasensa cīņā", pirms tam Daugavpils teātrī tēloja arī vienu no galvenajām lomām izrādē "Vosorys saulgrīžu burvesteibys".
2015. gadā spēlēja Raiņa lomu nakts uzvedumā "Mīļākais" Latvijas Nacionālajā bibliotēkā. Tai pašā gadā spēlējis pasaulē populārās izrādes "Alu cilvēks" latviešu versijas 10. sezonā. 
2016. gadā piedalījās animācijas filmas "Mīluļu slepenā dzīve" ieskaņošanā latviski. 
2018. gada rudenī aktieris filmējās seriālā "Divi vienā", bet Daugavpilī spēlēja latgaļu valodā Gogoļa lugā "Revidents".

Hobiji

Aizraujas ar sēņošanu, reizi gadā dodas uz Norvēģiju makšķerēt. Agrāk kolekcionējis golfa bumbiņas. Cenšas daudz ceļot.

VDK kartotēka

J. Jarāna kartīte atrasta publiskotajā VDK savervēto aģentu kartotēkas daļā. Tajā apgalvots, ka viņš savervēts 1983. gada februārī. Pats Jarāns par to stāstījis, ka ziņotājs neesot bijis, taču viņam nācies parakstīt papīrus, kad viņu pieķēruši tolaik neatļautos darījumos ar ārzemniekiem.
Ebreju alfabēts

Ebreju alfabēts (ivritā: אלפבית עברי, Alephbet 'Ivri) ir rakstības sistēma, kuru izmanto ivrita un citu ebreju valodu pierakstīšanai.
Šigalejs

Izcelsme

Cēlies no Čingizhana dzimtas Zelta Ordas valdniekiem. Viņa vecvectēvs bija hans Kiči Muhameds (Küchük Muhammad), kas valdīja 1428. un 1432.—1459. gados. Viņa tēvs Šeihaulijars (Шәйхәүлияр) bija pēdējā Dižās Ordas hana Šeiha Ahmeda (Шәех Әхмәт) tuvs radinieks. Pēc tam, kad 1502. gadā Krimas hans Mengligirejs padzina viņa dzimtu no Dižās Ordas galvaspilsētas Sarajas, Šeihaulijars 1512. gadā kļuva par Kasimovas hanu un piedalījās krievu karagājienos pret lietuviešiem.

Dzīvesgājums

Dzimis ap 1505. gadu Kasimovas hana Šeihaulijara (Шәйхәүлияр) un viņa sievas Šahsultanas (Шах-Султан) ģimenē. Pēc tēva nāves jau 1516. gadā viņš kļuva par Kasimovas hanu, tatāri viņu dēvēja par sultānu, bet krievi par carēviču (царевич). 1519. gadā ar Maskavijas atbalstu viņu tronēja par Kazaņas hanu, ko krievi dēvēja par Kazaņas caru (царь казанский), bet par Kasimovas hanu kļuva viņa jaunākais brālis Džanali (Canğäli). Kad 1521. gada pavasarī pretkrieviskā opozīcija caru Šigaleju gāza no troņa, viņš bēga uz Maskavu un krievu karaspēka priekšgalā 1523. gadā neveiksmīgi uzbruka Kazaņai. Pēc tam uzturējās Maskavas lielkņaza Vasīlija Joanoviča (Vasīlija III) galmā, kas 1532. gadā viņu iecēla par Kaširas un Serpuhovas vietvaldi.
Maskavas lielkņaza Ivana Vasiļjeviča valdīšanas sākumposmā no 1533. līdz 1535. gadam viņš bija ieslodzīts Belozerskas klosterī. Par Kazaņas caru kļuva viņa jaunākais brālis Džanali. 1536. gada janvārī caru Šigaleju kopā ar viņa sievu Fatimu atbrīvoja un 1537. gadā viņš atkal kļuva par Kasimovas hanu. Pēc tam viņš no 1535. gada piedalījās piecos karagājienos uz Kazaņu, 1546. gadā un no 1551. līdz 1552. gadam viņam izdevās atgūt Kazaņas cara troni. Pēc atgriešanās Kasimovā Šigalejs 1553. gadā apprecējās ar Kazaņas valdnieci Sujumbiki (Сөембикә) un lika sev Kasimovā uzbūvēt mauzoleju.
Livonijas kara sākumā cars Šigalejs kā Krievijas cara Ivana IV vasalis komandēja Krievijas armijas "lielo pulku" (galveno triecienvienību). 1558. gada februārī - martā krievi un tatāri izsiroja Tērbatas bīskapijas teritoriju, aprīlī-maijā aplenca un ieņēma Narvas cietoksni, jūnijā ieņēma Vastselīnas cietoksni, jūlijā Tērbatu. 1558. gada septembrī Šigalejs kā uzvarētājs tika svinīgi sagaidīts Maskavā, kur viņu sveica cars Ivans IV. 1562. gada sākumā viņš piedalījās karagājienā pret Lietuvas dižkunigaitijai piederošo Polockas cietoksni. 1564. gadā krievi zaudēja lietuviešiem kaujā pie Čašņikiem, un caram Ivanam IV pastiprinājās aizdomas par Šigaleja lojalitāti, tāpēc viņa komandētais karaspēks 1564.—1565. gadā atradās rezerves pozīcijās pie Veļikije Lukiem.
Miris 1566. gada 22. aprīlī Kasimovā, apglabāts paša celtajā mauzolejā.
Kārsavas novads

Iedzīvotāji

Pēc 2000. gada 1. aprīļa Tautas skaitīšanas datiem tagadējā Kārsavas novadā dzīvoja 8574 cilvēki. Kopš tā laika iedzīvotāju skaits ir krietni samazinājies negatīvā dabiskā pieauguma un emigrācijas dēļ.
Elisa

Vēsture

1882. gada 6. jūnijā telegrāfa inženieris Daniels Vadens (Daniel Wadén) dibināja Helsinku telefona asociāciju (Helsingin puhelinyhdistys). Sākotnēji tika apkalpoti 56 abonenti, dekādes beigās to skaits sasniedza 1600, bet 1900. gadā — 9000. 1920. gados tika ieviestas automātiskās telefona centrāles. 1930. gados HPY nopirka vairākus telefona sakaru uzņēmumus.
1958. gadā asociācijas tīkls ģeogrāfiski sasniedza pašreizējo tīkla lielumu. 1960. gadā abonentu skaits sasniedza 143 000. 1970. gados HPY sāka izvērst televīzijas kabeļtīklu.
1982. gadā sākta ciparu centrāļu uzstādīšana. 1983. gadā sākti X.25 pakešdatu pakalpojumi. 1984. gadā HPY sāka optiskā kabeļtīkla izbūvi.
1985. gadā HPY piedalījās datu pārraides uzņēmuma Oy Datatie Ab dibināšanā.
1986. gadā sākts E-pasta pakalpojums ELISA (ELektronInen SAnomanvälitys), kas izmantoja X.400 protokolu. 1986. gadā dibināts meitas uzņēmums Comptel, kas bija atbildīgs par programmatūras izstrādāšanu sakaru iekārtām.
1988. gadā HPY kopā ar citiem Finnet dalībniekiem dibināja uzņēmumu Oy Radiolinja Ab, lai izveidotu mobilo GSM tīklu.
1994. gadā HPY sāka piedāvāt Kolumbus interneta pakalpojumus.
1994. gadā notika Helsinku telefona asociācijas galveno operāciju privatizācija, un asociācijas paspārnē izveidots uzņēmums Helsingin Puhelin Oyj ("Helsinku telefons").
1997. gada 25. novembrī Helsingin Puhelin akcijas sāka kotēt Helsinku biržā. 
1998. gada jūnijā Helsinku telefona asociācija mainīja statusu uz kooperatīvu (Helsingin puhelinosuuskunta).
1998. gadā HPY ieguva Radiolinja un FinnetCom kontrolpaketi.
1999. gada 11. maijā Helsinku telefona kooperatīvs tika pārveidots par kapitālsabiedrību HPY Holding Oyj, un kooperatīva locekļi kļuva par uzņēmuma akciju turētājiem. 1999. gada 1. jūlijā HPY Holding iekļuva Helsinku biržas galvenajā sarakstā.
2000. gada 1. jūlijā HPY Holding un Helsingin Puhelin apvienojās, izveidojot uzņēmumu Elisa Communications Oyj.
2001. gadā uzņēmums tika pārstrukturēts: tīkla uzturēšana tika atdalīta no pakalpojumu sniegšanas, izveidojot meitas uzņēmumu Elisa Networks. Tika iegūts vairākums uzņēmumā SOON Communications.
2003. gada 11. aprīlī uzņēmuma nosaukums tika mainīts uz Elisa Oyj. Tika veikta ne pamatdarbības pārstrukturizācija un pārdoti 50 % tīkla izstrādes un konsultāciju uzņēmumā EPStar. Oktobrī tika nolemts līdz 2004. gada 1. jūlijam apvienot mātes uzņēmumā visus Elisa pilnība piederošos meitas uzņēmumus (Radiolinja, ElisaCom, Riihimäen Puhelin) un to apakšuzņēmumus, kā arī Elisa Networks un Soon Net.
2003. gadā tika pilnībā iegūti uzņēmumi Riihimäen Puhelin un Heltel.
2013. gadā Elisa iegādājās uzņēmumus PPO Yhtiöt, Kymen Puhelin un Telekarelia. 2016. gadā no Anvia nopirkts telesakaru, IT un tīmekļa mitināšanas bizness, kā arī daļa televīzijas biznesa. 2017. gadā Igaunijā iegādāti uzņēmumi ES Starman un Santa Monica Networks.
Vālodzīte

Sižets

Pašā Lielā Tēvijas kara sākumā Sarkanās armijas kareivis Fjodors Poligins nokļūst vācu gūstā Latvijā. Pēc bēgšanas, ievainoto Fjodoru savā lauku mājā izmitina vecais Jāzeps. Jāzepa mazmeita Ilga un Fjodors iemīl viens otru.
Partizāniem izdodas ievainoto Fjodoru nogādāt aiz frontes līnijas, Ilgu pieņem partizānu ziņneša ģimene, bet nodod vāciešiem kāds no lauciniekiem.
Ilgu aresta laikā nogalina. Kristīnei izdodas izglābt viņas tikko piedzimušo meitu, kuru Fjodors ierauga tikai daudzus gadus vēlāk jau kā pieaugušu sievieti, kas ļoti līdzinās savai mātei.
Kvedlinburgas annāles

Kvedlinburgas annāles (latīņu: Annales Quedlinburgenses) jeb Kvedlinburgas hronika (latīņu: Chronicon Quedelnburgium) ir viena no viduslaiku vācu hronikām, kurā aprakstīti notikumi no pasaules radīšanas līdz Otonu dinastijas valdīšanas laikam. Hronika rakstīta viduslaiku latīņu valodā un sacerēta Kvedlinburgas abatijā ap 984.-1025. gadu, īpašu uzmanību pievēršot attiecībām ar poļu kēniņiem Boļeslavu un Meško II.  Mūsdienu izdevumi balstās uz nepilnīgu hronikas norakstu, kas tapis Reformācijas laikā 16. gadsimtā.

Hronikas autore

Uzskata, ka anonīmā hronikas autore ir bijusi kāda no Kvedlinburgas klostera dižciltīgajām mūķenēm. Klosteri 936. gadā savam tēvam Heinriham I par godu bija dibinājis viņa dēls, nākamais Svētās Romas impērijas ķeizars Otons I.
45 lapas garo hronikas manuskriptu 1516. gadā pārrakstīja Georgs Fabrīcijs (Fabricius) un kā Kvedlinburgas hroniku latīņu: Chronicon Quedelnburgium) kopā ar Merzeburgas Tītmāra hroniku iekļāva 1569. gadā pabeigtajās "Annālēs" (Annalium urbi Misnae). Savukārt Vitenbergas universitātes profesors Petrus Albinus (miris 1598) to iekļāva savā hroniku krājumā kā "Sakšu hroniku" (Chronicum Saxonicum).

Jauno laiku izdevumi

Filozofs Gotfrīds Leibnics hroniku 1710. gadā iekļāva savā Braunšveigas reto rakstu krājumā Scriptores rerum Brunsvicensium ar nosaukumu "Kvedlinburgas sakšu hronika" (Chronicon Saxonum Quedlinburgense). 
1839. gadā Hanoverē Georgs Heinrihs Percs (Pertz) avotu krājuma Annales, chronica et historiae aevi Saxonici 3. sējumā iespieda hroniku latīņu oriģinālvalodā ar nosaukumu "Kvedlinburgas annāles".
1862. gadā Tallinas skolotājs Eduards Vinkelmans (Winkelmann) to pārtulkoja un izdeva vāciski kā "Kvedlinburgas gadagrāmatas" (Die Jahrbücher von Quedlinburg).
Putu veidotāji

Putu veidotāji ir virsmaktīvas vielas, kas adsorbējas uz šķidrās un gāzes fāžu saskares virsmas, samazinot starpfāžu virsmas spraigumu un palielinot tās mehānisko stiprību. Tas savukārt palēnina šķidruma notecēšanu no gāzes pūslīšiem smaguma spēka ietekmē un kapilārā spiediena izraisīto pūslīšu pārplīšanu un saplūšanu, veicinot putu veidošanos uzputošanas laikā un uzlabojot putu stabilitāti.
Pārtikas rūpniecībā putu veidotājus pievieno, lai nodrošinātu gāzveida fāzes viendabīgu izkliedi šķidros vai cietos pārtikas produktos (piemēram, halvas ražošanā). Izplatītākie pārtikas putu veidotāji un stabilizētāji ir etilmetilceluloze (E465), taukskābes (E570), kvilaja ekstrakts (E999) un trietilcitrāts (E1505).
Aulejas baznīca

Vēsture

Aulejas pirmā katoļu koka baznīca tika uzcelta 1530. gadā, tā bija viena no vecākajām koka baznīcām Latgalē. 1626. gadā Smoļenskas vojevoda Aleksandrs Gosjevskis (Aleksander Korwin Gosiewski), uzvarot zviedrus, Aulejas muižu nodeva pastāvīgā jezuītu īpašumā. Tā kā baznīca kara laikā tika izpostīta, 1626. gadā jezuīti uzcēla jaunu koka baznīcu par vojevodas līdzekļiem. Šajā baznīcā 1675. gadā tika veikti restaurācijas darbi, bet pēc 10 gadiem, 1685. gadā dievnams nodega. Līdz 1709. gadam Aulejā bija pagaidu baznīca.
Pašreizējā mūra baznīca ir uzcelta 1709. gadā un arī šajā dievnamā darbojās jezuīti līdz pat 1820. gadam, kad Aleksandrs I tos izraidīja no Krievijas teritorijas.

Draudze

Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Rēzeknes-Aglonas diecēzē Dagdas dekanātā. Draudzi apkalpo prāvests Jānis Bečs. Aulejas draudze veidojās jau 17. gadsimtā, no 1626. gada to apkalpoja Daugavpils kolēģijas jezuīti, bet no 1772. gada Aulejā pastāvīgi dzīvoja divi jezuītu tēvi. Draudzi jezuīti apkalpoja līdz to izraidīšanai 1820. gadā, vēlāk Auleju apkalpoja laicīgi priesteri. Draudzei ir septiņas kapsētas — Aulejas kapsēta, Lejas-Podnieku kapsēta, Dzalbu kapsēta, Eisaku kapsēta, Kalvu kapsēta un Sivergola kapsēta.

Draudzes lielākie svētki

Draudzes lielākie svētki un atlaidu dienas ir Svētās Marijas Magdalēnas svētki, Dievmātes septiņu sāpju svētki, Vissvētākās Jēzus sirds svētki un Vissvētākās Jaunavas Marijas dzimšanas svētki.

Arhitektūra un tehniska informācija

Aulejas baznīca ir mūra baroka stila viennavas krustveida celtne ar skārda jumtu, 32 metrus gara un 16 metrus plata. Dievnamam ir divi torņi. Dievnama grīda daļēji ir no akmens, bet griesti mūra velvē. Baznīcas solos var novietoties 82 cilvēki. Lietošanas kārtībā ir ērģeles.

Interjers

Galvenajā altārī ir ievietotas daudzas koka skulptūras, koka rāmī, kas greznots ar vīnogu ķekaru kokgriezumiem, ievietotas divas gleznas, kurās attēlotas Svētā Marija Magdalēna un Sāpju Dievmāte.
Caterham F1 Team

Caterham (2012–)

2012. gada sezonā komandas sastāvā startē Heiki Kovalainens un Vitālijs Petrovs. Sezonas gaitā komanda regulāri parādīja labākus rezultātus par pārējām t.s. "jaunajām" komandām (HRT un Marussia), tomēr sacīkstēs ne reizi nefinišēja augstāk par 13. vietu un pēc sezonas četrpadsmitā posma, Singapūras Grand Prix, kurā Marussia pilots Timo Gloks ieņēma 12. vietu, Caterham konstruktoru kausa kopvērtējumā atkrita uz priekšpēdējo, 11. vietu. Divus posmus pirms sezonas beigām komandas īpašnieks Tonijs Fernandess atkāpās no komandas vadītāja amata, nodot to francūzim Sirilam Abitbulam.
Binokulārā redze

Binokulārā redze ir koordinēta abu acu sensoro un motoro sistēmu darbība, kas nodrošina vienlaicīgu abu redzes asu pagriešanos pret fiksācijas objektu, abu šī objekta monokulāru attēlu sapludināšanu vienā redzes tēlā un šī tēla lokalizēšanu atbilstošā telpas vietā.

Binokulārās redzes priekšnosacījumi

1. Katrā acī jābūt veselai tīklenes centrālajai bedrītei un efektīvam fokusēšanās mehānismam, lai uz abu acu tīklenēm varētu izveidoties divi asi un aptuveni vienādi skaidri attēli. Pie tam redzes asumam centrālajā bedrītē jābūt augstākam nekā jebkurā citā tīklenes vietā, lai uz acs ārējiem muskuļiem varētu tikt nosūtīts pietiekami stiprs impulss, kas nodrošinātu abu acu pagriešanos pret fiksējamo objektu un tā attēlu veidošanos uz tīklenes centrālajām bedrītēm.
2. Jābūt normāli funkcionējošiem acs ārējiem muskuļiem, kas varētu nodrošināt tādu acu novietojumu, kāds katrā konkrētajā situācijā būtu nepieciešams. Pie tam, runājot par redzes asu novietojumiem, literatūrā tiek atzīmēta to precīza horizontāla, vertikāla un torsionāla savstarpējā orientācija.
3. Jābūt efektīvi strādājošiem neirālajiem mehānismiem, kas uztvertu divus atsevišķos abu acu objekta attēlus un psiholoģiski sapludinātu tos vienā kopējā attēlā.

Binokulārās redzes līmeņi

1. Bifoveālā fiksācija ir tīkleņu centrālās daļas bedrīšu fiksācija uz objektu.
Bifoveālā fiksācija ir zemākais binokulārās redzes līmenis.
Vislabākais redzes asums ir koncentrēts 1°-2° lielā foveolas apgabalā. Parasti, cilvēkam skatoties tieši uz objektu, tiek uztverts dubultattēls, kurš smadzenēs tiek analizēts un integrēts. Ja cilvēkam ir bifoveālā fiksācija, tad ar to tiek apmierināts binokulārās redzes zemākais līmenis. Šādos gadījumos nekonstatē patoloģiskas izmaiņas, proti, binokulārie testi (Schober, Worth, Maddox un Bagolini) tiek atbildēti pareizi.
2. Fūzija ir divu acs retinālo (tīkleņu) attēlu pārveidošana par vienkāršu redzes fenomenu.
Fūzija ir redzes analizatora spēja sapludināt divus attēlus, kuri veidojas uz abu acu tīklenēm skatoties uz objektu, kas atrodas Panuma zonas robežās un kam piemīt noteikta binokulārā disparitāte, vienā kopējā redzes tēlā smadzenēs.
3. Stereoredze (stereopse) ir objektu relatīvā attāluma novērtēšana ar disparitātes palīdzību.
Stereoredze ir augstākais binokulārās redzes līmenis, kas nodrošina spēju orientēties telpā, noteikt relatīvo attālumu telpā.
Maiņstrāvas ģenerators

Maiņstrāvas ģenerators ir elektriskais ģenerators, kas pārvērš mehānisko enerģiju elektriskajā enerģijā, maiņstrāvas formā. Pārsvarā maiņstrāvas ģeneratori sastāv no rotējoša magnētiskā lauka un stacionāras armatūras. Pasaulē lielāko daļu elektrības saražo 50 Hz - 60 Hz trīsfāžu maiņstrāvas ģeneratori. Lielu ieguldījumu maiņstrāvas ģeneratoru attīstībā devis zinātnieks Nikola Tesla.

Maiņstrāvas ģeneratora darbības princips

Ģeneratorā ar pievadītas mehāniskas jaudas palīdzību vienmērīgi tiek griezts vada rāmītis magnētiskajā laukā, ko rada nekustīgi elektromagnēti vai pastāvīgie magnēti. Rotācijas dēļ caur rāmīša laukumu laikā mainās magnētiskā lauka plūsma, kā rezultātā rāmītī inducējas elektrodzinējspēks. Rāmīša vada gali ir pievienoti vadītāja gredzeniem, kas rotē reizē ar rāmīti. Ar slīdkontaktu palīdzību inducētais elektrodzinējspēks tiek pievadīts nekustīgajiem ģeneratora poliem, kuriem var pieslēgt strāvas patērētāju. Pieņemot, ka magnētiskais lauks ir homogēns.
Homologs

Organiskajā ķīmijā organisko savienojumu rindu, kuras locekļiem ir līdzīga uzbūve un līdzīgas ķīmiskās īpašības, bet katrs nākamais rindas loceklis atšķiras no iepriekšējā par vienu —CH₂— grupu, sauc par homologu rindu, bet atsevišķus šīs rindas locekļus sauc par homologiem.

Vispārīgā ķīmiskā formula

Homologu rindām ir kopīgas vispārīgās formulas, piemēram, alkāniem tā ir CₙH₂ₙ₊₂, respektīvi, neatkarīgi no tā cik gara būs kāda alkāna molekula, ūdeņraža atomu skaits vienmēr būs divtik oglekļa atomu skaits plus vēl divi ūdeņraža atomi.