google/wiki40b huggingface dataset:
Neta Barzila

Personīgā dzīve

Neta piedzima 1993. gada 22. janvārī Hod Hošaronā, Izraēlā. Agrīnā vecumā Neta kopā ar savu ģimeni pārcēlās uz dzīvi Nigērijā, kur viņa nodzīvoja četrus gadus, un vēlāk atgriezās Izraēlā. Vēlāk viņa pieteicās dienēt Izraēlas Aizsardzības armijā, kur viņa brīvprātīgi pieteicās strādāt Nahala programmā, vēlāk viņa darbojās arī Izraēlas jūras kara flotes mūzikas grupā.
Kuldīgas Svētās Trīsvienības Romas katoļu baznīca

Vēsture

Tā ir celta 1640. gadā pēc Polijas karaļa pieprasījuma, apstiprinot Hercogu Jēkabu par Kurzemes hercoga troņa mantinieku. Tā ir trīsjomu celtne ar vienkāršu ārējo arhitektūru, kas veidota itāļu renesanses ietekmē. Iekštelpa — grezna, rotāta ar skulptūrām un ornamentiem, kas darināti tipiskā XVII gs. baroka stilā ar stipru rokoko ietekmi. Ievērojamākie mākslas priekšmeti — skulptūra "Madonna ar bērnu" (XVI gs.), biktssols (1691. gads) ar gleznojumiem, Sv. Trīsvienības altāris (1818-1820). Pēc mākslas vēsturnieka Imanta Lancmaņa domām, kanceles figūras XVII gs. pirmajā ceturksnī baroka stilā darinājis Liepājas koktēlnieks Joahims Kreicfelds (1673—1721), bet sānu altāri, ērģeļu prospektu un altārtelpas barjeru 1775. gadā rokoko stilā darinājis čehu koktēlnieks Jozefs Slavičeks.

Madonna ar bērnu

Kuldīgas katoļu baznīca ir viena no senākajām Kurzemes baznīcām, un arī Dievmātes statuja ir ar senu vēsturi, kas pilnībā vēl nav izpētīta. Gan mutiska, gan vēlāk uz papīra pierakstīta tradīcija vēsta, ka statuja uz šo dievnamu pārvietota no Kuldīgas pils baznīcas, kur starp 1596. un 1617.gadu bija Kurzemes hercoga Vilhelma rezidence. 1656. gadā Kuldīgu iekaroja zviedri, un pils tika izlaupīta. 1701. gadā zviedri pilsētu ieņēma otrreiz un pili izpostīja. Gandrīz visu katoļu reliģijas kultam nepieciešamo inventāru no pils kapelas izvāca, kad sāka svinēt luteriskos dievkalpojumus, un tos nodeva birģermeistaram. No pils baznīcas 1535. gada inventāra saraksta izriet, ka tad mācītāja rīcībā bija tikai trīs biķeri un divas patēnas, bet pārējais inventārs glabājās pilī. Sīkāks dārgmetālu inventārs, kā arī mazāk vērtīgi priekšmeti nonāca „ēkas komtura” glabāšanā, tomēr Madonna uz mēness sirpja šajā sarakstā nebija minēta. Martins Konrāds 1938. gadā veica piezīmi, no rādot, ka ap 1860. gadu mācītājs Harfs Madonnu nonesis no Katrīnas baznīcas bēniņiem un nodevis katoļu baznīcai. 2018. gada 6. oktobrī Kuldīgas katoļu draudze piedzīvoja īpašu dienu. Tika kronēta Bērna Jēzus statuja, kuru gadsimtiem ilgi varēja redzēt uz Dievmātes, Kurzemes Karalienes, rokām vienā no baznīcas altāriem, kā arī šīs vietas pasludināšana par svētvietu Vissvētākās Jaunavas Marijas Dzīvības Mātes godam.
Ukrainas administratīvais iedalījums

Ukrainas administratīvo iedalījumu veido 24 apgabali (ukraiņu: область), 1 autonomā republika (ukraiņu: Автономна Республіка) un 2 pilsētas ar speciālu statusu (ukraiņu: місто зі спеціальним статусом). Kopš 2014. gada Krievija ir okupējusi Krimas Autonomo Republiku un Sevastopoli, taču de iure tās vēl joprojām ir Ukrainas sastāvdaļa. Apgabali un autonomā republika sīkāk iedalās 490 rajonos un 178 apgabala nozīmes pilsētām.
Dižpīles

Dižpīles Latvijā

Latvijā ir sastopamas abas ziemeļu puslodes dižpīles: samērā parasta ligzdotāja ir Sāmsalas dižpīle, bet dažas reizes novērota arī rudā dižpīle.

Izskats un īpašības

Dižpīles ir salīdzinoši lielāka auguma kā citas pīles. To ķermeņa garums ir apmēram 50 - 60 cm. Lielākajai daļai sugu dzimumu apspalvojums ir atšķirīgs, bet visām ir raksturīgs spārna spogulis, kuru var novērot lidojumā. Apspalvojums parasti ir krāšņs un krāsains.
Jau ģints zinātniskais nosaukums norāda uz pīļu košo apspalvojumu. Vārds Tadorna ir cēlies no ķeltu vārda, kas latviski nozīmē "raibā ūdens vista". Tās uzturas gan uz sauszemes, gan ūdenī, un pamatā barojas ar nelieliem ūdens dzīvniekiem un dažādiem augiem.
Krūmu vārna

Izskats

Krūmu vārna ir nedaudz lielāka nekā zilais sīlis (Cyanocitta cristata). Ķermeņa garums ap 28 cm, svars 130 g. Apspalvojums gaiši zilganpelēks, bet galvas virsa un pavēdere balta. Spārni un aste melna ar metālisku spīdumu. Kājas un knābis melni, bet āda ap tumši brūnajām acīm koši zila. Abi dzimumi izskatās vienādi. Jaunie putni nav tik koši un kontrastaini.

Barība

Krūmu vārna parasti barojas nelielos baros, kas sastāv no 4—10 indivīdiem. Krūmu vārnas pamatbarība ir kukaiņi, to kāpuri un kūniņas, kurus tā izrok no lielo zālēdāju mēslu kaudzēm. Krūmu vārna ķer arī lidojošos kukaiņus, kā arī pārbauda lielo dzīvnieku muguras, meklējot ādas parazītus uz tiem.

Ligzdošana

Ligzdot krūmu vārna sāk martā. Tā vij ligzdu akācijas krūmā, ieslēptu aiz akācijas dzeloņiem. Tai ir lodes forma, ar ieeju no augšas. Dējumā parasti ir 5—6 olas. Tās ir krēmīgi baltas ar nelieliem violetiem raibumiņiem. Iespējams, ka ligzdojošam pārim jaunos putnēnus palīdz izbarot iepriekšējā gada bērni.
Ogļhidrāti

Aldehīdspirti un ketospirti

Aldehīdspirts ir aldehīds, kura ogļūdeņraža atlikumā viens vai vairāki ūdeņraža atomi ir aizvietoti ar hidroksilgrupu.
Ketospirts ir ketons, kuram vienā vai abos ogļūdeņraža atlikumos viens vai vairāki ūdeņraža atomi ir aizvietoti ar hidroksilgrupu.
MOA-2007-BLG-192Lb

MOA-2007-BLG-192Lb ir citplanēta, kas atrodas 987 pc attālumā no Zemes Strēlnieka zvaigznājā. Planēta riņķo ap zvaigzni MOA-2007-BLG-192L vidēji 0,62 AU attālumā. Apriņķošanas periodu, ar pašreizējām kosmosa izpētes tehnoloģijām, zinātniekiem nav izdevies noteikt, bet ir zināms, ka tā sver tikai ~3 reizes vairāk par Zemi, tāpēc tā tiek klasificēta, kā Superzeme.
Planētu atklāja 2008.gada 30.maijā.
Ieraugot planētas orbitālos parametrus, varētu domāt, ka uz tās ir tikpat karsti, kā saunā, bet patiesībā karstuma vietā ir milzīgs (–218 °C) aukstums — uz planētas ir tik auksts, ka cilvēka elpošanas sistēmai nepieciešamais skābeklis būtu uz sasalšanas robežas, jo zvaigzne MOA-2007-BLG-192L brūnais punduris, kurš ģenerē salīdzinoši ļoti maz siltuma salīdzinājumā ar Sauli. Uz šīs ledainās planētas ir tik auksts, ka daudzas vielas, kas istabas temperatūrā ir gāzes būtu cietas.
Gravitācija uz šīs planētas varētu būt apmēram tāda pati, kā uz Zemes.
Purva bruņurupuči

Sistemātikas diskusijas

Daži sistemātiķi marmorbruņrupuci izdala atsevišķā marmorbruņrupuču ģintī (Actinemys), saucot to par Actinemys marmorata, bet citi to iedala purva bruņurupuču ģintī, saucot par Emys marmorata. Otra suga, par kuru sistemātiķiem nav vienprātības, ir Amerikas purva bruņurupucis, kuru mēdz daži sistemātiķi izdalīt atsevišķā Amerikas purva bruņurupuču ģintī (Emydoidea), sugai dodot zinātnisko nosaukumu Emydoidea blandingii, bet citi iedala purva bruņurupuču ģintī, saucot par Emys blandingii.
Iridium (pavadoņsistēma)

Iridium ir globāla mobilo sakaru pavadoņu sistēma, kurā ietilpst 66 aktīvi kosmiskie aparāti un vairāki rezervē. Iridium ļauj veikt balss un datu sakarus jebkurā vietā uz zemeslodes, izmantojot mobilas, rokā turamas ierīces. Sistēma pieder kompānijai Iridium Satellite LLC. Uz 2008. gada 30. jūniju Iridum lietotāju skaits bija 280 000 (par 38% vairāk nekā 2007. gadā).
Sistēma sākotnēji bija paredzēta ar 77 aktīviem pavadoņiem, un tāpēc nosaukta ķīmiskā elementa irīdija vārdā (irīdija atomskaitlis ir 77). Sākotnēji dotais nosaukums netika mainīts pat pēc sistēmas samazināšanas līdz 66 pavadoņiem (disprozija - elements ar atomskaitli 66 - nosaukums netika pieņemts, jo grieķu valodā tas nozīmē "grūti iegūt; grūti kontaktēt").

NEXT — nākamā paaudze

NEXT, tāpat kā pirmā paaudze, piedāvās mobilo sakaru pakalpojumus jebkurā vietā uz zemeslodes, ieskaitot polāros apgabalus. Tiks piedāvāta platjoslas datu pārraide un daudzi citi papildu pakalpojumi. NEXT pavadoņsistēma balstīsies uz IP arhitektūru.
2007. gadā Iridium Satellite LLC paziņoja par nākamās paaudzes mobilo sakaru pavadoņu sistēmas NEXT projektēšanu. Uz to atsaucās vairāk nekā 60 kompānijas. Tikai sešas no tam atbilda tehniskā uzdevuma prasībām. 
2008. gada 19. martā Iridium Satellite LLC paziņoja, ka panākta vienošanās ar trijām kompānijām (Lockheed Martin, Space Systems Loral un Thales Alenia Space) par sākotnējā projekta koncepcijas izstrādi. Pēc pieciem mēnešiem, augustā tika izvēlēti divi kandidāti, kuri veiks detalizētu sistēmas projektēšanu: Lockheed Martin un Thales Alenia Space. Šī fāze ilgs deviņus mēnešus.
Pēc tam tiks izvēlēts viens, kas arī veiks pavadoņu izgatavošanu. Plānots, ka pirmais jaunās paaudzes pavadonis tiks palaists 2013. gadā.
Zeļķu tilts

Vēsture

Tilta būvniecība bija jau ieplānota pēc 1901. gada, kad tika sākta Maskavas—Ventspils—Ribinskas dzelzceļa izbūve. Jēkabpilieši, vēlēdamies ekonomisku uzplaukumu, vēlējās būvēt tiltu pāri Daugavai pretī Jēkabmiestam, lai dzelzceļš šeit varētu šķērsot upi, bet šī iecere tad neīstenojās, jo projektētāji bija prasījuši "kukuli", kura summa toreiz izrādījusies nesamaksājama. Tāpēc inženieri, spītējot pilsētas galvu skopumam, ieplānoja dzelzceļa tiltu citā vietā, pie Zeļķiem. Pēc citiem avotiem "kukuli" samaksājuši Jēkabpils un Krustpils pārceltuvju turētāji, lai tilts neatņemtu pārceltuvju īpašniekiem peļņu. Satiksmi pār tiltu atklāja 1903. gadā. Pirmā Pasaules kara laikā krievu karaspēks tiltu uzspridzināja, tas tika atjaunots un atklāts no jauna 1930. gadā. Šis tilts bija paredzēts kā dzelzceļa satiksmei, tā arī gājēju un pajūgu vajadzībām.  Otrā Pasaules kara laikā, krievu karaspēkam atkāpjoties, tika uzspridzināts tilta viens posms — ferma, bet, atkāpjoties vācu armijai 1944. gada vasarā, tiltu uzspridzināja no jauna. Atgriežoties Sarkanajai armijai, tika uzcelts pagaidu koka tilts. 1947. gadā atklāja satiksmi pār pašreizējo metāla konstrukciju tiltu, kas paredzēts tikai dzelzceļa satiksmei.
Seneca

Vēsture

Seneca rakstos pirmoreiz minēta 1252. gadā. Tāpat kā lielākā daļa no Slovākijas teritorijas Seneca līdz 1918. gadam atradās Ungārijas sastāvā, tās ungāriskais nosaukums ir Senca (Szenc). Pilsētas tiesības no 15. gadsimta. Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. Otrā pasaules kara laikā, pamatojoties uz Vīnes arbitrāžām, tika iekļauta Ungārijas sastāvā. Pēc Otrā pasaules kara daudzi ungāru tautības iedzīvotāji tika padzīti. No 1993. gada — neatkarīgās Slovākijas pilsēta.

Cilvēki

Absolūtais vairākums (68,06 %) pilsētas iedzīvotāju ir slovāki, dzīvo arī ungāri (14,47 %). Pēc reliģiskās pārliecības — katoļi (55,53 %), nereliģiozi (15,40 %), luterisms (7,6 %).
Senecā dzimis ungāru vesermetējs Jožefs Čermāks (József Csermák, 1932 – 2001).
Kriss Stjuarts

Spēlētāja karjera

Pēc vairākām OHL kluba Kingstonas "Frontenacs" rindās aizvadītām sezonām profesionāļa karjeru Stjuarts sāka 2006.—07. gada sezonā, kad debitēja Amerikas hokeja līgas vienībā Olbani "River Rats". Nākamo sezonu viņš aizvadīja Leikīrijas "Monsters" rindās, taču 2009.—10. gada sezonā debitēja NHL, aizvadot 53 spēles Kolorādo "Avalanche" sastāvā.
2009.—10. gada sezonā uzbrucējs jau bija nostiprinājies "Avalanche" rindās. Ar 64 punktiem 77 spēlēs viņš bija otrs komandais rezultatīvākais spēlētājs aiz Pola Štjastnija. 2010.—11. gada sezonas otrajā pusē Stjuarts tika aizmainīts uz Sentluisas "Blues" vienību. "Blues" rindās hokejists spēlēja līdz pat 2013.—14. gada sezonas nogalei, kad tika aizmainīts uz Bufalo "Sabres". Jau nākamās sezonas otrajā pusē "Sabres" hokejistu aizmainīja uz Minesotas "Wild", savukārt 2015. gada jūlijā hokejists noslēdza viena gada līgumu ar Anahaimas "Ducks".
Kanādas hokeja izlases rindās spēlējis 2011. gada Pasaules čempionātā.
Rodions Kurucs

Karjera

Jau 13 gadu vecumā pārcēlies no Cēsīm uz Rīgu, lai trenētos basketbolā augstākā līmenī. Trenējies un LJBL spēlējis VEF skolas komandā.
Pārstāvot Latvijas izlasi, 2014. gada Eiropas U-16 čempionātā, kas notika Latvijā, izcīnīja sudraba medaļu un bija viens no komandas līderiem (13,4 punkti, 5,9 atlēkušās bumbas, 1,9 piespēles, 1,4 pārķertas bumbas un 1,1 bloķēts metiens vidēji spēlē).
Profesionālo karjeru sācis Rīgas VEF sistēmā, ar kuru 2014. gadā noslēdza vairāku gadu līgumu. 2015. gadā nokļuvis FC Barcelona sistēmā, kā sastāvā 2018. gadā uzvarējis Spānijas kausā.
Kopā līdz NBA draftam R. Kurucs aizvadīja pavisam nelielu skaitu oficiālo spēļu pieaugušā basketbolā, četru gadu laikā valsts augstākajās līgās vai starptautiskos klubu turnīros piedaloties tikai 18 spēlēs.

NBA

R. Kurucs bija pieteicies 2017. gada NBA draftam, taču dalību atsauca. Pēc tam pieteicās 2018. gada NBA draftam, kurā viņu ar kopējo 40. kārtas numuru otrajā kārtā izvēlējās Bruklinas "Nets". 16. jūlijā R. Kurucs noslēdza līgumu ar "Nets", kas bija līgums ar lielāko summu starp visiem otrajā kārtā izvēlētajiem spēlētājiem.
2018. gada 18. oktobrī debitējis NBA Bruklinas "Nets" sastāvā, zaudētā spēlē pret Detroitas "Pistons" gūstot trīs punktus. Vairākas spēles aizvadīga kluba G-Līgas komandā Longailendas "Nets", kļūstot par otro Latvijas basketbolistu pēc Dāvja Bertāna, kas spēlējis G-Līgā. Atgriežoties pēc nelielas traumas izārstēšanas (izlaida piecas spēles oktobrī), R. Kurucam decembra sākumā izdevās nostipirnāties komandas starta pieciniekā, un viņa labā spēle sakrita ar komandas panākumu sēriju. Divās spēlēs pēc kārtas spēlētājs ieguva double-double (vairāk nekā 10 punktu un atlēkušo bumbu), kā arī uzlaboja savu rezultativitātes rekordu līdz 24 punktiem (21. decembrī zaudētā spēlē pret Indiānas "Pacers").
2019. gada NBA Visu zvaigžņu spēles nedēļas nogalē R. Kurucs piedalījās Uzlēcošo zvaigžņu spēlē, kurā guva 10 punktus, kļūdams par otro latviešu basketbolistu pēc Kristapa Porziņģa, kurš izpēlnījies šādu atzinību.

Latvijas izlase

2018. gadā aizvadījis debijas spēli Latvijas basketbola izlasē.
Emilija Zavivajeva

Biogrāfija

Ņižņijnovgorodas šaha skolas audzēkne. Pārstāvējusi Krieviju Eiropas un pasaules jauniešu šaha čempionātos, kuros lielāko panākumu guvusi 2014. gadā, kad Batumi uzvarējusi Eiropas jauniešu šaha čempionātā meitenēm U8 vecuma grupā. Par šo panākumu ieguvusi FIDE meistares (FM) nosaukumu. 2013. gadā uzvarējusi Eiropas skolēnu šaha čempionātā meitenēm U7 vecuma grupā. 2015. gadā izcīnījusi otro vietu Maskavas starptautiskā šaha festivāla Moscow Open turnīrā meitenēm U9 vecuma grupā.
Nakts autobusa maršruts N3

Maršruts

Centrs — Daugavgrīva kursē pa šādām ielām: Marijas iela, 13. janvāra iela, 11. novembra krastmala, Akmens tilts, Uzvaras bulvāris, Raņķa dambis, Daugavgrīvas iela, Daugavgrīvas šoseja, Gaigalas iela, Stūrmaņu iela, Gobas iela, Kapteiņu iela, Flotes iela un Parādes iela.
Daugavgrīva — Centrs kursē pa šādām ielām: Parādes iela, Flotes iela, Kapteiņu iela, Gobas iela, Stūrmaņu iela, Gaigalas iela, Daugavgrīvas šoseja, Daugavgrīvas iela, Raņķa dambis, Uzvaras bulvāris, Akmens tilts, 11. novembra krastmala, 13. janvāra iela un Marijas iela.
Smecernieku dzimta

Apraksts

Daudzas šīs dzimtas sugas ir lauksaimniecības kaitēkļi. Dzimtā ir arī dažas sugas, kas tiek izmantotas kā "bioloģiski aģenti", kas noēd nezāles. Viens no spilgtākajiem piemēriem ir divu Cyrtobagous ģints sugu no Brazīlijas introducēšana Austrālijā 1983. gadā, lai cīnītos ar Salvinia molesta.
Pulkveža Brieža iela (Rīga)

Ielas raksturojums

Pulkveža Brieža iela ir 1010 metrus gara iela Centra, Pētersalas-Andrejsalas un Skanstes apkaimēs. Tā sākas krustojumā ar Kalpaka bulvāri, Elizabetes un Strēlnieku ielām (var teikt, ka Pulkveža Brieža iela ir Kalpaka bulvāra turpinājums). Iela visā tās garumā virzās ziemeļu virzienā. Pulkveža Brieža ielas sākumdaļa (līdz Hanzas ielai) atrodas Klusajā Centrā. Aiz krustojuma ar Hanzas ielu braukšanas joslas ir atdalītas un ielas pārnumuru pusē atrodas klajums (agrāk netālu no turienes atradās dzelzceļa stacija Rīga-Preču). Pulkveža Brieža iela beidzas krustojumā ar Pētersalas ielu un Ganību dambi. Turpat ielas galā nepārnumuru pusē atrodas 1., 19. un 24. trolejbusu maršruta galapunkts "Pētersalas iela". Pulkveža Brieža iela turpinās kā Ganību dambis.
1977. gada pasaules čempionāts cīņas sportā

1977. gada Pasaules čempionāts cīņas sportā abās cīņas sporta disciplīnās notika šķirti: sacensības grieķu-romiešu cīņā no 14. līdz 17. oktobrim Gēteborgā (Zviedrija), bet brīvajā cīņā no 21. līdz 23. oktobrim Lozannā (Šveice).
Rīgas Melnais balzams

Rīgas Melnais balzams (starptautiskais zīmols angliski: Riga Black Balsam) ir tradicionāls Latvijas alkoholiskais dzēriens kopš vismaz 1752. gada. Tam ir īpatnēja rūgti saldena garša un to var lietot gan tīrā veida, gan arī kokteiļu sastāvā vai kā saldējuma vai kafijas piedevu.

Sastāvs

Rīgas Melnais balzams ir ar 45% lielu spirta saturu, to izgatavo no 24 sastāvdaļām. Sastāvā ir gan tādi Latvijā izplatīti augu izcelsmes produkti kā piparmētras, vērmeles, bērzu pumpuri, ozolmizas, mellenes, avenes, baldriāns, arnika, liepziedi, asinszāle un medus, bet ir arī eksotiskāki — ingvers, muskatrieksti, apelsīnu mizas, melnie pipari, kā arī visrūgtākā dabā sastopamā auga genciāna sakne un Peru balzama eļļa. Zināms, ka dzēriens sākumā tiek gatavināts ozolkoka mucās, bet precīza pagatavošanas tehnoloģija zināma tikai trīs cilvēkiem. Pēc balzama meistara Jāņa Maža teiktā, zālītes, saknītes, ziedi ozolkoka mucās tiek mēnesi ilgi maisīti un ekstrahēti spirta šķīdumā. Kopš 1860. gada dzēriens ir ieguvis vairāk kā 50 dažādus apbalvojumus.
Laupītājmušas

Izplatība

Laupītājmušas ir izplatītas visā pasaulē, izņemot Antarktīdu, arktisko tundru un kalnus augstāk par 4000 metriem virs jūras līmeņa. Lielākā sugu dažādība sastopama tropos un subtropos. Eiropā sastopamas 500 sugas no 87 ģintīm. Latvijā konstatētas 29 sugas.

Kopīgās īpašības

Laupītājmušu pieaugušie īpatņi var būt nelieli līdz lieli kukaiņi. Atkarībā no sugas tie var būt 3—80 mm (lielākā daļa 9—15 mm) lieli. To ķermenis ir spēcīgs, parasti pagarināts un slaids, tomēr ir arī apaļīgas laupītājmušas, kas atgādina bites. Galva samērā īsa un plata, ar lielām saliktajām acīm, kas novietotas plati viena no otras. Mutes orgāns ir īss, ass, piemērots spēcīgam dūrienam. Laupītājmušas ir vienas no lielākajiem Latvijas divspārņiem. Lielākās no tām ir celmmušas (Laphria). To ķermenis var būt līdz 3 cm garumam.
Laupītājmušas ir plēsīgas. Tās pārtiek no citiem kukaiņiem, tos nonāvējot ar spēcīgo snuķi un izsūcot. Laupītājmušu siekalas ir indīgas, tādējādi paātrinot upura nāvi. Lielākie īpatņi spēj pieveikt prāvas vaboles, piemēram, rožvaboles, un nelielas spāres. Laupītājmušām ir ļoti laba redze, tās ir ļoti uzmanīgas un grūti notveramas.
Hypoaspis

Ekoloģija

Hypoaspis sugas dzīvo asociācijās ar posmkājiem. Piemēram, dažas sugas bieži sastopamas kameņu un skudru ligzdās, sastopamas uz vaboļu virsmas (piemēram, Hypoaspis neokrameri, kas sastopamas uz komposta degunradžvaboles virsmas), kā arī parazitē uz termītiem, tūkstoškājiem, taisnspārņiem, prusakiem un putniem. Citas sugas ir brīvi plēsēji, kuri medī uz augsnes.
Borūdeņraži

Borūdeņraži jeb borāni ir bora un ūdeņraža binārie savienojumi. Tie ir gāzveida, šķidras vai cietas vielas ar ļoti nepatīkamu smaku. Borūdeņražiem raksturīga liela ķīmiskā aktivitāte un sadegšanas siltums, tādēļ tie izraisa interesi kā raķešdegviela. Ir pazīstami borūdeņraži, kuru molekulās ir 2 līdz 20 bora atomi. Visvienkāršākais borūdeņradis BH₃ ir tik reaģētspējīgs, ka tūlīt dimerizējas un brīvā veidā nav iegūstams, tomēr ir pazīstami kompleksie savienojumi, kuros BH₃ ietilpst kā ligands. Vienkāršākajiem borūdeņražiem ir sastāvs BₙHₙ₊₄ un BₙHₙ₊₆. Darbu ar borūdeņražiem jāveic īpašos traukos, lai izslēgtu skābekļa un ūdens tvaiku piekļuvi.

Molekulas uzbūve

Borūdeņraži ir savienojumi ar izteiktu elektronu deficītu un to molekulās ir ne tikai parastās divelektronu kovalentās saites, bet arī daudz retāk sastopamās trīscentru un vairākcentru saites, tādējādi borāniem ir visai īpatnēja un sarežģīta struktūra. Piemēram, diborāna B₂H₆ molekulā ir četras parastās divelektronu B—H saites un divas trīscentru B---H---B saites, kurās uz 3 atomiem ir 2 kopēji valences elektroni. Abi bora atomi šeit ir sp³ hibridizācijas stāvoklī (veido tetraedrisku konfigurāciju) un ir savienoti ar diviem ūdeņraža "tiltiņiem". Sarežģītāko borānu, kā tetraborāna, molekulās var būt arī B—B saites. Pentaborāna molekulā ir pieccentru saite, kur piecu bora atomu "skeletam" ir kopīgi 6 elektroni. Dodekaborāna anjonā divpadsmit bora atomi izvietoti ikosaedra veidā.

Izmantošana

No daudzajiem borūdeņražiem visērtāks izmantošanai par raķešdegvielu ir pentaborāns, tomēr savas lielās bīstamības dēļ tas plaši netika pielietots. Savdabīgās zaļās liesmas dēļ šo degvielu neformāli dēvēja par "zaļo pūķi" (Green Dragon), bet tās iznīcināšanas tehnoloģiju (hidrolizējot ar ūdens tvaiku) — par "pūķa slepkavu" (Dragon Slayer). Kā raķešdegvielas tika izmantoti arī tā atvasinājumi propilpentaborāns un etilpentaborāns.
Fantastiskajā romānā "Neuzvaramais" Staņislavs Lems apraksta kosmosa kuģa nosēšanos ar borūdeņražu dzinēju:
Sprauslas izšļāca ieslīpus borūdeņraža starus, un vienā mirklī tuksnesis, klinšainās krāteru sienas un mākoņi virs tām iezaigojās spokainā zaļganā gaismā... Kuģī stiepti vaidēja turbīnas, sūknējot lejup degvielu. Zaļš konusveida ugunsstabs savienoja kuģi ar kūpošo klinti... Raķetes milzu ķermenis, guldamies virsū ugunij, apslāpēja to milimetru pēc mili­metra, zaļā elle izvirda trīsošajos smilšu mākoņos garus šļācienus. Attālums starp kuģa pakaļgalu un apsvilušo bazaltu pārvēr­tās par šauru spraudziņu, par zaļas kvēles līniju...
Organiskajā sintēzē izmanto borānu pievienošanās reakcijas pie alkēnu dubultsaitēm. Iegūtos produktus iesaista tālākās reakcijās.
Steatīts

Steatīts ir talka varietāte, kas drīzāk ir nevis minerāla paveids, bet gan iezis, jo tas sastāv no maziem talka kristāliņiem un citu materiālu piejaukuma.
Tā kā talks ir viens no mīkstākajiem minerāliem, no steatīta mēdz izgatavot nepieciešamās formas priekšmetus, ko karsē, līdz tie vitrificējas un kļūst par stiklam līdzīgu materiālu. Šāds materiāls nereti tiek izmantots kā izolators elektriskās iekārtās, jo tam piemīt lieliskas izolatora īpašības, tas ir ilgmūžīgs un tam pirms karsēšanas ar presēšanu var piešķirt sarežģītu formu. Steatīts ir ticis apstrādāts jau gadu tūkstošiem ilgi, piemēram, lai pagatavotu pērlītes vai zīmogus.
Slavenas steatīta statujas ir atrastas Zimbabvē, Zimbabves senpilsētā un tās ir viens no retajiem skulpturālajiem veidojumiem, ko atstājusi senā Zimbabves kultūra.
Raksturīgi, ka tikko iegūts steatīts ir mīksts, taču paejot laikam, tas lēni sacietē.
Pjotrs Kapica

Dzīvesgājums

Dzimis Kronštatē, armijas ģenerālmajora un pedagoģes ģimenē. No 1912. gada studēja Sanktpēterburgas Politehniskajā institūtā. 1916. gadā apprecējās ar kadetu politiķa, Krievijas impērijas Valsts domes deputāta Kirila Černosvitova meitu Nadeždu. 1919. gadā viņš pabeidza studijas Politehniskajā institūtā, padomju varas iestādes nošāva viņa sievastēvu, bet 1919.—1920. gada ziemā Spāņu gripas laikā nomira sieva un abi mazgadīgie Kapicas bērni.
No 1918. gada līdz 1920. gadam Kapica bija pasniedzējs Sanktpēterburgas Politehniskajā institūtā. 1921. gadā tika iekļauts zinātnieku delegācijā uz Vāciju un Lielbritāniju zinātnisko kontaktu nodibināšanai un sāka strādāt Kembridžas Universitātes Kavendiša laboratorijā pie Ernesta Rezerforda. 1923. gadā ieguva Kembridžas Universitātes filozofijas doktora grādu. 1927. gadā Parīzē apprecējās otrreiz ar akadēmiķa Alekseja Krilova meitu Annu. 1933. gadā kļuva par Kembridžas Universitātes Monda laboratorijas vadītāju.
1934. gada septembrī atgriezās PSRS, pēc Josifa Staļina pavēles specdienesti viņam neatļāva izbraukt no valsts, kādu laiku turēja mājas arestā un lika izveidot Fizikālo problēmu institūtu, kur viņš tika iecelts par vadītāju. 
1937. gadā publicēja pētījumu rezultātus par šķidrā hēlija supraplūstamību. Lielā terora gados, rakstot vēstules valsts līderiem, aizstāvēja arestētos fiziķus Vladimiru Foku un Ļevu Landausu. 
No 1946. gada līdz Staļina nāvei, saistībā ar konfliktu ar Lavrentiju Beriju, tika ierobežots savā darbībā. 1966. gadā Kapicam pirmoreiz pēc 32 gadiem ļāva apmeklēt Lielbritāniju. 1973. gadā, neskatoties uz pierunāšanu, neparakstīja četrdesmit akadēmiķu vēstuli, kurā bija nosodīts Andrejs Saharovs. 
Miris 1984. gadā Maskavā. Apglabāts Novodevičjes kapsētā.

Piemiņa

Par godu Kapicam nosaukts 1982. gadā atklātais asteroīds 3437 Kapica.

Ģimene

Pjotram Kapicam bija divi dēli. Vecākais dēls Sergejs Kapica (1928—2012) bija fiziķis, demogrāfs un zinātnes popularizētājs. Četrdesmit gadus viņš bija populārā televīzijas raidījuma par zinātni "Acīmredzamais-neticamais" vadītājs.
Otrs Kapicas dēls, Andrejs Kapica (1931—2011) bija ģeogrāfs. Atklājis Vostokas ezeru, lielāko subglaciālo ezeru Antarktīdā.