google/wiki40b huggingface dataset:
Norvēģijas filkes

Filke (norvēģu: fylke) ir Norvēģijas administratīvā iedalījuma pirmā līmeņa vienība. Nosaukums cēlies no vecnorvēģu vārda fylki, kas nozīmē "tauta". Norvēģija ir sadalīta 18 filkēs, kas tālāk ir sadalītas 422 komūnās. Svalbāra un Jana Majena sala, kas atrodas ārpus kontinentālās Norvēģijas, sīkāk komūnās netiek dalītas un tām nav filkes statusa. Galvaspilsēta Oslo ir gan filke, gan komūna.
2017. gadā Norvēģijas valdība nolēma aizstāt pašreizējo iedalījumu ar lielākām administratīvajām vienībām — reģioniem. Pirmās izmaiņas tika veiktas 2018. gada 1. janvāri, kad vienā Trendelāgas reģionā apvienojās Nūrtrendelāga un Sērtrendelāga. Par jaunā reģiona centru kļuva Tronheima.

Vēsture

Norvēģija filkēs bija sadalīta jau vikingu laikos un viduslaikos. Sākotnēji filkes tika sauktas valdnieku vārdos, kas tajās valdīja, vai tautas vārdā, kas tajās dzīvoja. Atsevišķas filkes savu nosaukumu ieguva pēc apkārt esošās ainavas. Lielākā daļa veco nosaukumu joprojām sastopama dažādos vietvārdos.
12. gs. beigās valdnieka Sverres laikā Norvēģija tika pādalīta vairākos sīselos (norvēģu: syssel), kas pastāvēja līdz 1307. gadam. Sākot ar 1308. gadu sīselu sistēmu aizstāja ar lēnēm (norvēģu: len), bet 1662. gada 19. februārī ar karaļa dekrētu lēnes pārdēvēja par amtiem (norvēģu: amt).
1919. gadā amti atkal tika pārsaukti par filkēm. Šajā laikā Norvēģijā bija 20 filkes, jo divām pilsētām — Oslo un Bergenai — bija sava filke. 1972. gadā šis skaits samazinājās līdz 19, kad Bergena tika iekļauta Hordalannes filkē. Kopš tā laika filkes vairs nav piedzīvojušas būtiskas izmaiņas.
2017. gadā Norvēģijas valdība paziņoja par lēmumu līdz 2020. gadam apvienot esošās 19 filkes 11 reģionos.
Aviatoru lieta

Aviatoru lieta viena no pēckara staļinisma laika politisko represiju kampaņām, kuras rezultātā 1946. gada pavasarī arestēja un sodīja PSRS kara aviācijas komandierus un lidmašīnu ražotāji. 
Pēc Otrā pasaules kara beigām bija redzams, ka esošie lidmašīnu modeļi ir novecojuši, sāk atpalikt no rietumu modeļiem (kurus PSRS kara laikā saņēma lielos apjomos), draud risks zaudēt cīņā par pirmo reaktīvo lidmašīnu ieviešanu. Par vienu no lietas iesācējiem uzskata Staļina dēlu Vasīliju Staļinu, kurš tēvam sūdzējās par biežajām lidotāju nāvēm, kur iemesls ir sliktā padomju lidmašīnu kvalitāte. Kara aviācijas vadība pieņemot no ražotājiem brāķētas lidmašīnas Jak-9. Lidmašīnu konstruktors Jakovļevs 1945. gada 6.  septembrī Staļinam nosūtīja vēstuli, kurā izteica uztraukumu par atpalicību no ASV. Šīs apsūdzības netieši bija vērstas pret kara aviācijas komandieri maršalu Aleksandru Novikovu un aviācijas komisāru Šahurinu. 
Staļins lietu uzdeva izmeklēt "Smerš" vadītājam Viktoram Abakumovam. 1946. gada aprīlī arestēja Šahurinu, Novikovu un vēl vairākus vadošos kara aviācijas ierēdņus. Novikovs vēlāk rakstīja, ka lai arī arestēts par aviācijas problēmām, pratināts galvenokārt par iespējamajiem maršala Žukova pārkāpumiem (Žukovs vēlāk krita nežēlastībā). Novikovu pratināja, neļaujot viņam gulēt. Pēc pāris negulētām dienām viņš bija gatavs teikt jebko. 
Apsūdzēto tiesa sākās 1946. gada 10. maijā. 11. maijā apsūdzētos atzina par vainīgiem brāķētu lidmašīnu un lidmašīnu motoru pieņemšanā, kas izraisīja daudzas aviokatastrofas un lidotāju nāves. Visi apsūdzētie savu vainu atzina un saņēma cietumsodus no 2 līdz 7 gadiem. 1953. gada 29. maijā spriedumu pārskatīja un visus lēmumus atcēla un sodītos reabilitēja.
Blūma skola

Blūma skola, pilnā nosaukumā Venjamiņa Blūma Rīgas zīmēšanas un gleznošanas skola bija mākslas izglītības iestāde Rīgā, kas pastāvēja no 1895. līdz 1916. gadam.

Vēsture

Tā bija privāta mākslas skola, kuras pamatprogramma bija Venjamiņa Blūma izvirzītā krievu kultūras propaganda pretstatā baltvācu kultūrai, cīņa pret impresionismu un citiem modernismiem. Skolā uzņēma bez izglītības cenza.
Skolas prestižs cēlās ar 1901. gadu, kad tā atradās Ķeizariskā galma ministrijas pārziņā, tā, piemēram, 1896. gadā bija 36 audzēkņi, 1899. — 70, bet 1902. gadā jau 80. Tā kā vairums audzēkņu nāca no vidējiem un trūcīgiem slāņiem, jo mācību maksa bija samērā zema, skolas īpašnieks dabūja atļauju ar 1906. gadu līdzās speciālo priekšmetu klasēm atvērt vispārizglītojošo priekšmetu klases ar valsts reālskolas tiesībām, balstoties uz Penzas un Kazaņas mākslas skolu nolikumiem. Sākotnēji skolā bija piecas klases: elementārās zīmēšanas, ģipša figūras, ģipša galvas, ornamenta un dzīva modeļa zīmēšanas un gleznošanas klase. No 1897. gada tām papildinājās anatomijas un perspektīvas mācības.
Tajā laikā bija nozīmīgākā mākslas mācību iestāde līdzās Rīgas vācu amatnieku biedrības amatniecības skolai.
Nesaņemot subsīdijas, skolas mācību sistēma nostiprinājās, papildinājās arī mācību uzskates līdzekļi — ģipša bistes, galvas, maskas, figūras, gleznu studijas un zīmējumu paraugi, ko Blūms ieguva kā dāvinājumu no Pēterburgas Mākslas akadēmijas. 1902. gadā Pēterburgas Mākslas akadēmijas rīkotajā konkursā Blūma skola ieguva otro vietu starp 16 Krievijas mākslas skolām.
Taču šī skola nesasniedza Rīgas pilsētas mākslas skolas līmeni. Par iemeslu tam bija Blūma tuvā daiļrade peredvižņikiem, uz krievu reālistiskās mākslas principiem balstītā pedagoģiskā metode, konservatīvisms, neatzīstot jaunu izteiksmes līdzekļu meklējumus. tas izraisīja konfliktus ar audzēkņiem. Skolai nebija arī pastāvīga pedagogu sastāva, bieži Blūms strādāja viens pats, nespēdams visā iedziļināties. 1898. gadā skolā ieradās skolotājs, Pēterburgas akadēmijas absolvents, pirmās pakāpes makslinieks Ivans Tihomirovs, bet viņa sadarbība bija neregulāra, saistīta ar finansiālām problēmām. Skolā glezniecību no 1905. līdz 1906. gadam mācīja arī Janis Rozentāls. Vēlākos gados Blūmam palīdzēja vairāki šīs skolas absolventi kā Rūdolfs Vilciņš, Augusts Nore, Ernests Veilands.
Skola savu popularitāti sāka zaudēt pēc 1909. gada, kad Rīgas pilsētas mākslas skolas vadību pārņēma Vilhelms Purvītis.
1915. gada vasarā skola evakuējās uz Iekškrieviju, bet mācības neatsāka, lai arī oficiāli pastāvēja līdz 1917. gada septembrim.

Skolas mērķis

Skolas mērķis bija sniegt audzēkņiem vidējo māksliniecisko izglītību, bet spējīgākiem audzēkņiem sniegt priekšzināšanas, lai vēlāk varētu iestāties Pēterburgas Mākslas akadēmijā.

Skolas absolventi

Venjamiņa Blūma skolā mācījušies daudzi vēlāk ievērojami latviešu mākslinieki, kuru vidū ir minami: Jānis Ansons, Ansis Cīrulis, Jānis Jaunsudrabiņš, Augusts Julla, Pēteris Kalve, Pēteris Krastiņš, Voldemārs Matvejs, Emīls Melderis, Jānis Plase, Aleksandrs Štrāls, Ernests Veilands, Kārlis Zemdega un citi.
Fujifilm

20. gadsimts

Fuji Photo Film Co., Ltd. izveidots 1934. gadā ar mērķi kļūt par pirmo Japānas uzņēmumu, kas ražotu fotofilmas. Nākamo desmit gadu laikā uzņēmums ražoja fotofilmas, kinofilmas un rentgena filmas. 1940. gados Fuji Photo uzsāka briļļu optikas, lēcu un ekipējuma ražošanu. Pēc Otrā pasaules kara Fuji Photo dažādoja savu produkciju, ražojot arī medicīnas (rentgena diagnostikas), iespieddarbu, elektronisko attēlu un magnētisko materiālu preces. 1962. gadā Fuji Photo un Apvienotās Karalistes uzņēmums Rank Xerox Limited (šobrīd Xerox Limited) izveidoja kopuzņēmumu Fuji Xerox Co., Ltd..
No 1950. gadu vidu Fuji Photo pastiprināti nodarbojās ar pārdošanas paplašināšanu ārvalstīs. 1980. gados Fuji Photo paplašināja ražošanu un citu darbību ārzemēs, globalizējot uzņēmumu. Tika izstrādātas digitālās tehnoloģijas esošajiem fotogrāfijas, medicīnas un iespieddarbu produktiem.
Līdzīgi kā konkurents Eastman Kodak, kas dominēja ASV tirgū, Fuji Photo ilgstoši piederēja monopols Japānas fotofilmu tirgū. Kļūstot par vienu no 1984. gada Losandželosas olimpisko spēļu sponsoriem (šo iespēju neizmantoja Kodak), piedāvājot lētākas fotofilmas un izveidojot fotofilmu ražotni ASV, Fuji ieguva ievērojamu tirgus daļu arī ASV, kamēr Kodak neguva manāmus panākumus Japānas tirgū. 1995. gada maijā Kodak iesniedza petīciju ASV Tirdzniecības departamentā, apgalvojot, ka tās sliktie panākumi Japānas tirgū ir tiešs Fuji izmantotās negodīgās prakses rezultāts. ASV sūdzību iesniedza Pasaules tirdzniecības organizācijā. 1998. gada 30. janvārī PTO paziņoja, ka pārliecinoši noraida Kodak sūdzības par fotofilmu tirgu Japānā.

21. gadsimts

Līdz ar jauno tūkstošgadi popularitātes pieaugumu piedzīvoja digitālās tehnoloģijas fotokamerās. Pieprasījums pēc fotofilmās strauji kritās līdz ar pieprasījuma pieaugumu pēc ciparkamerām. Fuji Photo veica reformas uzņēmuma vadībā, lai efektīvāk nodrošinātu pārmaiņas biznesa struktūrā. Uzņēmums pāreju no filmām uz digitālajām tehnoloģijām bija paredzējis jau 1980. gados, tāpēc bija sagatavojis stratēģiju ar trijiem mērķiem: izspiest pēc iespējas vairāk naudas no fotofilmu biznesa, sagatavoties pārejai uz digitālajiem produktiem un attīstīt jaunas biznesa iespējas. Lai arī abi filmu ražotāji gatavojās šai izmaiņai, Fuji Photo tam pielāgojās veiksmīgāk kā Eastman Kodak (kas 2012. gada janvārī iesniedza bankrota pieteikumu). Fuji Photo diversifikācija guva panākumus, kamēr Kodak tas neizdevās. Arī Kodak izveidoja apjomīgu, bet peļņu tik tikko nesošu ciparkameru biznesu, ko drīz ietekmēja viedtālruņu fotokameru popularitāte.
2006. gada 19. septembrī Fujifilm paziņoja par plāniem izveidot pārvaldītājsabiedrību Fujifilm Holdings Corp., kam Fujifilm un Fuji Xerox kļūtu par meitas uzņēmumiem. Uzņēmuma pārstāvis apstiprināja, ka fotofilmu ražošana, kas sastāda 3% no pārdošanas apjoma, tiks turpināta.
Mitsubishi Heavy Industries

Mitsubishi Heavy Industries ir Japānas kompānija, viens no Mitsubishi grupas uzņēmumiem.
Abruka

Vēsture

Pirmās ziņas par salu ir no viduslaikiem, kad Sāmsalas bīskaps salā izveidoja zirgu fermu. Tikai 18. gadsimtā salā uz dzīvi apmetās pastāvīgi iedzīvotāji, maksimālais iedzīvotāju skaits uz salas ir bijis 180.
1878.—1880. gados salā tika izveidots briežu dārzs, taču līdz mūsdienām salā nav izdzīvojis neviens briedis.

Dabas un kultūras vērtības

Uz salas atrodas 92 ha liels botāniskais un zooloģiskais liegums. Sala ir neparasta ar to, ka to klāj platlapju koku mežs, kur ozoli, liepas, gobas un oši paceļas līdz 30 metru augstumā.
Askaridoze

Askaridoze ir slimība, ko izraisa parazītiska cērme Ascaris lumbricoides. Vairāk nekā 85% infekcijas gadījumu simptomu nav, jo īpaši, ja tārpu skaits ir mazs. Simptomu izpausme pieaug kopā ar tārpu daudzumu un slimības sākuma stadijā tie var ietvert elpas trūkumu un drudzi. Tiem var sekot vēdera uzpūšanās, vēdera sāpju un caurejas simptomi. Infekcija visbiežāk skar bērnus, un šajā vecumu grupā tā var arī būt iemesls nepietiekamam svara pieaugumam, malnutrīcijai un mācīšanās grūtībām.

Etioloģija

Infekcija notiek, uzņemot tādu ēdienu vai dzērienu, kas piesārņots ar Ascaris olām no cilvēka fekālijām. No olām zarnās izšķiļas kāpuri, kas ieurbjas zarnu sienās un ar asinīm tiek aiznesti uz plaušām. Tur tie nonāk alveolās un pēc tam trahejā, no kurienes tie tiek izklepoti un norīti. Kāpuri tad otro reizi iziet caur kuņģi zarnās, kur tie kļūst par pieaugušiem tārpiem.

Profilakse un ārstēšana

Profilaksē ietilpst uzlaboti sanitārie apstākļi, tostarp uzlabota pieeja tualetēm un pareiza fekāliju likvidēšana. Roku mazgāšana ar ziepēm ir profilakses pasākums. Rajonos, kuros ir skarti vairāk nekā 20% iedzīvotāju, ieteikts visus iedzīvotājus regulāri ārstēt. Bieži notiek atkārtota inficēšanās. Atbilstošas vakcīnas nav. Pasaules Veselības organizācijas ieteiktie ārstēšanas līdzekļi ir medikamenti albendazols, mebendazols, levamizols vai pirantela pamoate. Citi efektīvi līdzekļi ir tribendimidīns un nitazoksanīds.

Epidemioloģija

Pasaulē 0,8 līdz 1,2 miljardi cilvēku slimo ar askaridozi, vissmagāk skarti ir iedzīvotāji Sahāras subtropiskajā daļā Āfrikā, Latīņamerikā un Āzijā. Līdz ar to askaridoze ir visvairāk izplatītais ar augsni pārnesto helmintožu veids. Tā 2010. gadā bija cēlonis apmēram 2700 nāves gadījumu, toties 1990. gadā vēl bija 3400 tādu gadījumu. Cits Ascaris veids skar cūkas.
Atnācēji no nekurienes

Sižets

Jaunais ārsts Vsevolods Klērs nejauši nonāk citplanētiešu rasei — isiem piederošā zvaigžņu kuģī ksillā. Ksills uz Zemes ir cietis avāriju, jo tam negaidīti uzbrucis amerikāņu gaisa spēku iznīcinātājs. Klērs sniedz palīdzību isu komandai un kopā ar viņiem dodas uz isu dzimto planētu tālā galaktikā. Klērs nonāk neticami augsti attīstītu tehnoloģiju pasaulē, kur apgūti starpgalaktiskie ceļojumi cauri hipertelpai — ahūnam. Par spīti tam, ka Klērs pieder pie relatīvi zemi attīstītas civilizācijas, kur vēl nav beigušies savstarpējie kari, viņš tiek uzņemts kā līdzīgs. Izrādās, ka viņa dzīslās rit sarkanas, dzelzi saturošas asinis, kas ir milzīgs retums simtiem līdz šim atklāto saprātīgo būtņu rasu vidū. Būtnes ar šādām asinīm spēj pretoties mislikiem — metāliskiem radījumiem, kas spēj dzēst zvaigznes, un ar kuriem uz dzīvību vai nāvi karo Apdzīvoto planētu savienība, ko vada isi. Arī Klērs iesaistās cīņā, izpelnoties cieņu no citu saprātīgo rasu pārstāvjiem un satiekot savu mīlestību — sinzu rases sievieti Ilnu no Andromēdas galaktikas. Neticamā kārtā sinziem ir tāda pati bioloģija, tādas pašas sarkanas asinis un tikai sīkas atšķirības, kā, piemēram, četri pirksti rokām viņus atšķir no zemiešiem. Klērs vienīgais mēģina nodibināt sakarus ar mislikiem, diemžēl tas neizdodas, jo misliku saprāts ir pārāk svešs un neizprotams. Tā kā uz Zemes joprojām plosās kari, isi nevar oficiāli nodibināt sakarus ar Zemes civilizāciju, tomēr zemiešu palīdzība cīņā ar mislikiem ir ļoti svarīga. Tādēļ Klērs kopā ar Ilnu dodas atpakaļ uz Zemi, lai meklētu brīvprātīgos.
Līvānu ģerbonis

Heraldiskais apraksts

Ģerboņa vairogs ir zilā krāsā. Tā apakšdaļā savienojas vertikāls un horizontāls sudraba joslas, kas simbolizē Dubnas ieteku Daugavā, kur atrodas pilsēta. Vairoga augšdaļā attēlots sudraba vanadziņš, kas ir pilsētas sargs un aizgādnis. Laika gaitā vanadziņa vietā ir bijis arī cīrulis un balodis
Skaņas ātrums

Skaņas ātrums ir ātrums, ar kādu vibrācijas (skaņa) viļņu veidā pārvietojas elastīgā vidē, t. i., cik lielu attālumu šie viļņi veic noteiktā laika posmā. Ātrums ir atkarīgs no vides blīvuma, struktūras, temperatūras u. c. (piemēram, ūdenī skaņa izplatās daudz ātrāk nekā gaisā)
Bieži ar šo terminu saprot skaņas ātrumu gaisā. Jūras līmenī 21 °C temperatūrā un normālā atmosfēras spiedienā skaņas ātrums ir 344 m/s (1238 km/h).
Ātrumu, kas ir lielāks par skaņas ātrumu, sauc par virsskaņas ātrumu.
Pirmais cilvēks, kas pārsniedzis skaņas ātrumu, bija ASV Gaisa spēku kapteinis Čārlzs Jēgers (Charles "Chuck" Yeager) 1947. gada 14. oktobrī ar raķešlidmašīnu X-1.

Skaņas ātrums šķidrumā un gāzē‎

Garenviļņi ir saistīti ar vides tilpuma deformāciju, tāpēc skaņa garenviļņa veidā var izplatīties kā cietās, tā arī šķidrās un gāzveidīgās vidēs.
Gaisā pie 0 °C skaņa izplatās ar ātrumu 331 m/s. Gaisā skaņa vienu kilometru veic aptuveni trijās sekundēs. Tukšumā (vakuumā) skaņa neizplatās.
Gāzēs un šķidrumos, kur skaņa parasti izplatās adiabātiski (temperatūras izmaiņa saistīta ar vides saspiešanu un atslābšanu skaņas viļņu iedarbībā, nespēj izlīdzināties perioda laikā) skaņas ātruma izteiksme ir:
Kad — adiabātiskās saspiešanas modulis, ρ — vides blīvums, βad — adiabātiskā saspiežamība, βiz — γβad — izotermiskā saspiežamība, γ = cₚ/cᵥ — siltumietilpības attiecība pie konstanta spiediena cₚ un konstanta tilpuma cᵥ.
Lūgšana (Imanta Kalniņa dziesma)

"Lūgšana" ir 1989. gadā komponēta Imanta Kalniņa dziesma ar Leonīda Breikša vārdiem.
Tā īpaši sacerēta latviešu kultūras darbinieku delegācijas vizītei pie ASV latviešiem, grupas sastāvā bija Ieva Akuratere, Imants Ziedonis, Rimants Ziedonis, Gunārs Janaitis un citi. Tieši pirms izlidošanas Imants Kalniņš iedeva Akuraterei dziesmas notis, kuras viņa mācījās lidmašīnā, pirmatskaņojums notika Bostonas koncertā. „Lūgšana” kļuva par īpaši simbolu trimdas latviešu un Latvijas latviešu kopībai. 
2018. gadā "Lūgšana" ieguva 35. vietu Radio SWH organizētajā LVtop100 aptaujā.
Nāmeštja pie Oslavas

Vēsture

Pilsēta rakstos pirmoreiz minēta 1234. gadā. Ilgu laiku apdzīvotā vieta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā. No 1919. gada — Čehoslovākijā. Kopš 1993. gada — Čehijā.
Mūzikls

Mūzikls ir teātra iestudējums vai kinofilma, kas apvieno mūziku, dialogu un deju. Tipiski mūzikla sižets un emocionālais saturs sastāv no humora, patosa, mīlestības un dusmām, kas tiek izpausts caur vārdiem, mūziku, kustību un tehniskajiem aspektiem. No operas, mūziklus atšķir ar lielāku fokusu uz dialogiem un dejošanu.
True Blue

Albuma vēsture

Šajā albumā Madonna turpināja sadarbību ar producentu Stefanu Beju, kā arī sāka sadarbību ar producentu Patriku Leonardu. Atšķirībā no iepriekšējiem diviem albumiem Madonna un Like A Virgin, šajā albumā Madonna sarakstīja vai arī piedalījās vārdu rakstīšanā praktiski katrai dziesmai un darbojās arī kā producente savam albumam. Albums tapa laika posmā no 1985. gada otrās puses līdz 1986. gada sākumam un šis laiks sakrita arī ar Madonnas pirmās laulības laiku ar amerikāņu aktieri Šonu Penu. Mūziķe šo albumu novēlēja Penam — "vēsākajam čalim visumā" ("the coolest guy in the universe").
Lāšs Lāgerbeks

Karjera

Kā futbolists Lāgerbeks spēlējis Zviedrijas zemāko līgu klubos, aizvadot deviņus gadus Alby FF un piecus gadus Gimonäs CK.
Trenera karjeru uzsācis 1977. gadā, sākot vadīt Zviedrijas 4. līgas klubu Kilafors IF. Vēlāk strādājis ar citiem Zviedrijas zemāko līgu klubiem Arbrå BK un Hudiksvalls ABK. 1990. gadā uzsācis darbu Zviedrijas Futbola asociācijā, strādājot ar dažādu vecumu jauniešu izlasēm. No 1996. līdz 1997. gadam bijis Zviedrijas B izlases treneris.
Ar Zviedrijas futbola izlasi sācis strādāt 1998. gadā, kļūstot par tā laika galvenā trenera Tomija Sēderberga asistentu. 2000. gadā ticis iecelts par otru galveno treneri līdzās Sēderbergam. Pēc 2004. gada Eiropas čempionāta finālturnīra, kad Sēderbergs amatu atstāja, kļuva par vienīgo izlases galveno treneri. Zviedrijas izlases galvenā trenera amatā nostrādājis deviņus gadus, piedaloties divos Pasaules kausa un trijos Eiropas čempionāta finālturnīros. 2009. gada oktobrī amatu atstāja pēc tam, kad Zviedrijas izlase nespēja kvalificēties 2010. gada FIFA Pasaules kausam.
2010. gada 27. februārī parakstījis līgumu ar Nigērijas Futbola federāciju, piekrītot vadīt Nigērijas izlasi 2010. FIFA Pasaules kausa finālturnīrā. Tajā Nigērija ierindojās pēdējā vietā grupā, tomēr Lāgerbekam tika piedāvāts pagarināt līgumu, kam treneris nepiekrita un atgriezās darbā Zviedrijas Futbola asociācijā.
2011. gada oktobrī kļuva par Islandes izlases galveno treneri. Lāgerbeka vadībā Islande kvalificējās 2014. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikācijas izslēgšanas spēlēm, tomēr tajās divu spēļu summā piekāpās Horvātijai un finālturnīrā neiekļuva.
Drīz pēc tam līgums ar Lāgerbeku tika pagarināts, taču šoreiz ar izlasi uz vienlīdzīgiem noteikumiem sāka strādāt arī vietējais speciālists un līdzšinējais Lāgerbeka asistents Heimirs Hadlgrimsons. Islandes izlase abu treneru kopvadībā kvalificējās 2016. gada Eiropas čempionāta finālturnīram, kurā aizkļuva līdz ceturtdaļfinālam. Pēc finālturnīra Lāgerbeks darbu ar Islandes izlasi neturpināja.
2017. gada 1. februārī tika apstiprināts par Norvēģijas futbola izlases galveno treneri.
Roberts Raušenbergs

Biogrāfija

Dzimis Teksasā Ernesta R. Raušenberga un Doras Karolīnas Metsonas ģimenē.  
Sešpadsmit gadu vecumā sāka studēt farmakoloģiju Teksasas universitātē Ostinā. 1943.gadā tika iesaukts ASV Jūras kara flotē. Pēc demobilizācijas 1945.gadā studēja Kanzassitijas mākslas institūtā, Žuliāna Akadēmijā (Académie Julian) Parīzē un Black Mountain College Ziemeļkarolīnā. Viņa pirmā izstāde notika 1951.gadā Ņujorkā, bet neviens darbs netika pārdots. 1952.gadā viņš piedalījās pirmajā Hepeningā, ko organizēja viņa draugs Džons Keidžs, un kas apvienoja vairāku mākslas žanru pārstāvjus. Tajā pašā gadā notika otrā Raušenberga personālizstāde.
Viņš apmetās Ņujorkā, kur iepazinās ar mākslinieku Džesperu Džonsu, kas kļuva par viņa dzīvesbiedru. Viņu savstarpēja ietekme atspoguļojās arī abu mākslas darbos.
1952-1964. Raušenbergs sadarbojas ar Mersa Kaningama baleta trupu (Merce Cunningham Company), veidojot dekorācijas un apgaismojumu uzvedumiem, strādājot kā mākslinieciskais direktors.
1953.gadā nopirka un izdzēsa Vilema de Koninga zīmējumu, pasniedzot to kā mākslas žestu un izstādot zem nosaukuma Erased de Kooning Drawing.
1963.gadā izmēģina sevi kā horeogrāfs un pats dejo uzvedumā Pelican.
1970. kopā ar vairākiem citiem māksliniekiem, protestējot pret Vjetnamas karu pārtrauc savu piedalīšanos 35. Venēcijas Mākslas biennālē un izņem savus darbus no Savienoto Valstu paviljona.
1985. gadā dibināja starptautiskās kultūrapmaiņas veicināšanas projektu Rauschenberg Overseas Culture Interchange, kas iekļauj vairākas valstis: Amerikas Savienotās Valstis, Padomju Savienību, Vācijas Demokrātisko Republiku, Meksiku, Čīli, Venecuēlu, Tibetu, Japānu, Kubu, Malaiziju.
1989.gadā Raušenbergs veido dekorācijas Trišas Braunas baleta trupas izrādei Astral Converted. Nākamajos gados viņš eksperimentē ar serigrāfiju uz metāla.
Raušenbergs kļuvis slavens ziedoja ievērojamas naudas summas medicīnas pētniecības fondiem un bērnu aizsardzības organizācijām. Viņš atbalstīja vairākus jaunus māksliniekus, kā arī ASV Demokrātisko partiju. Pēdējos gadus pavadīja starp Kaptivas salas darbnīcu un savu dzīvokli Griničviledžā Ņujorkā. Nomira no sirds nepietiekamības 2008.gada 12.maijā.
Joda

Tēla raksturojums

Džeds Meistars Joda ir viens no vecākajiem un pazīstamākajiem džediem Zvaigžņu karu visumā. Seriāla veidotājs Džordžs Lūkass bija vēlējies neatklāt pārāk daudz detaļu par šo personāžu. Viņš aizliedza aprakstīt tā izcelsmi visās grāmatās, animācijas filmās, spēlēs un citā daiļradē par "Zvaigžņu karu" visumu,  taču nedaudz  par šo džedu meistaru tomēr ir zināms.
Jodas rase un dzimtā planēta nav nosaukta nevienā oficiālā medijā, un Zvaigžņu karu Datubāzē par viņu vienkārši teikts, ka viņš ir nezināmas sugas pārstāvis. 
Tāpat kā daudzi nosaukumi "Zvaigžņu karu" filmās, vārds "Joda" ir ņemts no senajām valodām - visticamāk no sanskrita, kur "yodha" nozīmē "karotājs". Savukārt no ivrita vārds "yodea" tulkojams kā "zināt". 
Meistara Jodas runa ir bagāta ar dažādām inversijām, kas atrodamas gandrīz katrā teikumā. Viņš veido teikumus apgrieztā vārdu secībā. Interesanti, ka tieši šāda vārdu secība ir japāņu valodā. Tipisks piemērs: Your apprentice Skywalker will be. Jodas raksturīgo runas modeli ir analizējuši un apsprieduši sintakses speciālisti, kuri to uzskatīja par nedaudz pretrunīgu, bet norādīja, ka tam ir objekta-subjekta-predikāta secība, padarot to par anastrofu.
Stjuarts Friborns attēloja Jodas seju, apvienojot savas un Alberta Einšteina sejas vaibstus, jo Einšteina fotogrāfija iedvesmoja viņu radīt galīgo tēlu. Par Jodas balsi rūpējās Frenks Ozs. Oriģinālajā "Zvaigžņu karu" triloģijā Joda bija vienkārša lelle zaļā krāsā (arī vadīja šo lelli pamatā Frenks Ozs). Dažās ainās, kur bija nepieciešama pārvietošanās, izmantoja kostīmos tērptus ļoti maza auguma aktierus. Vēlāk viņa tēls tika veidots ar datoranimācijas palīdzību, kas ļāva parādīt to agrāk neiespējamos veidos, piemēram, cīņu ainās.
2015. gadā Jodas figūra parādījās Tiso kundzes Vaska figūru muzejā.
Skuteča

Vēsture

Apdzīvotā vieta rakstos pirmoreiz minēta 1289. gadā. Ilgu laiku pilsēta atradās Habsburgu impērijas sastāvā. No 1918. gada - Čehoslovākijas sastāvā. Kopš 1993. gada - Čehijā.

Cilvēki

Skuteča ir komponista Vāclava Tomāšeka (Václav Tomášek, 1774-1850) dzimtā pilsēta. Pēdējos dzīves gadus Skutečā pavadīja un 1949. gadā šeit mira komponists Vitezslavs Novāks (Vítězslav Novák, 1870-1949).