google/wiki40b huggingface dataset:
Rēnijs

Vēsture

Tā kā rēnijs ir reti sastopams elements, to atklāja ļoti vēlu. To 1925. gadā izdarīja vācu ķīmiķi Valters Nodaks (Walter Noddack) un Ida Take (Ida Tacke), vēlāk zināma kā Ida Nodaka. Elementa nosaukums ir radies no Reinas upes latīniskā nosaukuma Rhenus.

Atrašanās dabā

Rēnijs ir reti sastopams elements Zemes garozā. Tā koncentrācija ir aptuveni viena daļiņa no miljarda. Tikai daži minerāli satur rēniju ar augstāku koncentrāciju. Kā piemēru var minēt molibdenītu, kur rēnija koncentrācija ir no 100 līdz 10 000 daļiņām no miljarda.

Izotopi

Dabā ir sastopami divi rēnija izotopi: vāji radioaktīvais ¹⁸⁷Re (62,60% no kopējā daudzuma) un stabilais ¹⁸⁵Re (37,40%). Mākslīgi ir iegūti vēl 37 radioizotopi, kuru masas skaitlis ir no 159 līdz 198.

Fizikālās īpašības

Rēnijs ir sudrabbalts metāls. Tā kristāliskā struktūra ir heksagonālā singonija. Pēc izskata līdzīgs platīnam.
Rēnija atommasa ir 186,207 g/mol, blīvums ir 21 020 kg/m³. Rēnija kušanas temperatūra ir 3186 °C, bet viršanas temperatūra ir 5596 °C. Īpatnējā pretestība ir 193 nΩ·m (1,93×10⁻⁷ Ωm). Standarta elektrodpotenciāls (Re/ReO₄⁻) ir +0,368 V.

Ķīmiskās īpašības

Kad karsē temperatūrā virs 400 °C, rēnijs reaģē ar skābekli, veidojot rēnija(VII) oksīdu (Re₂O₇). Kad karsē ar fluoru vai hloru, veidojas heksahalīdi. Rēnija savienojumi, kuros rēnijam ir ar augstāka oksidēšanas pakāpe, ir stabilāki nekā ar zemāku pakāpi. Vismazāk ir izpētīti rēnija(II) savienojumi.

Izmantošana

Rēnijs tiek izmantots termoelementu ražošanā. No tā gatavo arī elektrodus, tranzistorus un galvaniskos pārklājumos, piemēram, uz juvelierdarbiem. Rēnija sakausējumi ar volframu un molibdēnu ir izturīgi pret augstām temperatūrām. Šādus sakausējumus izmanto krāsnīs, ģeneratoros un kosmosa kuģos.
2010. gada ziemas olimpiskās spēles (17. diena)

Vankūveras Olimpisko spēļu septiņpadsmitajā (pēdējā) dienā (28. februārī) sacīkstes norisinājās 2 disciplīnās un tika izcīnīti pēdējie 2 medaļu komplekti.
Hranice

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1169. gadā. Ilgus gadsimtus pilsēta atradās Habsburgu impērijas sastāvā, tās vāciskais nosaukums bija Mērišveiskirhene (vācu: Mährisch Weißkirchen). Pilsētā vēsturiski atradās kara skola, arī mūsdienās pie pilsētas ir armijas bāze. No 1918. gada - Čehoslovākijas sastāvā. Kopš 1993. gada - Čehijas sastāvā.

Cilvēki

Vietējā kara skolā mācījies austriešu rakstnieks Roberts Mūzils (Robert Musil, 1880-1942). Šo pieredzi viņš aprakstījis debijas romānā Die Verwirrungen des Zöglings Törleß (1906). Militārajā skolā mācījušies arī Austrijas prezidents Teodors Kerners (Theodor Körner, 1873-1957) un austriešu ģeologs Kārlis fon Terzagi (Karl von Terzaghi, 1883-1963).
Tvaika katls

Tvaika katls ir katls, kas paredzēts piesātināta vai pārkarsēta tvaika ģenerēšanai. Tas var izmantot kurināmā enerģiju, kas tiek sadedzināts tā kurtuvē, elektroenerģiju (elektriskais tvaika katls) vai arī utilizēt siltumu, kas tiek izdalīts no citām iekārtām (utilizācijas katli).

Liela ūdenstilpuma tvaika katli

Šiem katliem pieskaitāmi liesmcauruļu, svelmcauruļu un kombinētie tvaika katli. Šo katlu ūdens tilpums vienai virsmas vienībai ir 80...230 l/m².

Vertikālo (stāvo) ūdenscauruļu tvaika katli

Vertikālo (stāvo) ūdenscauruļu tvaika katlos ūdenscaurules pievienotas tieši katla boileriem, līdz ar to panākot elastīgu konstrukciju un samazinot metala patēriņu izgatavošanai. Šis tvaika katlu tips pašreiz uzskatāms par izplatītāko, sākot ar mazjaudas rūpniecības tvaika katliem un beidzot ar vislielākās jaudas enerģetiskiem tvaika katliem. Šie katli dod iespēju maksimāli izmantot grīdas laukumu, izveidot kurtuves ar siltuma starošanas sildvirsmām un pielāgot tās vietējam kurināmam. Labi atrisināta ūdens cirkulācija un tvaika separācija, labi izvietojamas palīgsildvirsmas.
Ūdens tilpums mazs ~ 40 l/m², tādēļ tie darbībā droši. Viegli pieejami apskatei un tīrīšanai. Par trūkumu jāatzīmē prasība pēc augstvērtīga barošanas ūdens, apgrūtināta liekto ūdenscauruļu tīrīšana no katlakmens, mazjaudas katliem samērā mazs lietderības koeficients (rokas kurtuve, nav ekonomaizera), lieljaudas enerģetiskiem katliem prasība pēc augsti kvalificētas apkalpes (liels mēr- un kontrolinstrumentu skaits, automatika).
Vertikālo ūdenscauruļu katlos boileru skaits vecās konstrukcijās svārstās 3...5, bet jaunākās no 1...2. Galvenie raksturotāji ir šādi:
Vertikālo ūdenscauruļu katliem ar 2...4 boileriem un taisnām ūdenscaurulēm (Garbes katli): p=10...18 at, D/H=30...35 kg/m²*st, H=70...890 m². Neelastīga konstrukcija, speciāli izveidotas cauruļu ievelmējuma vietas. LIeto rūpniecības katlu iekārtās un elektrostacijās. Patlaban šādas konstrukcijas jaunās iekārtās vairs neizgatavo.
Vertikālo ūdenscauruļu katliem ar 2...3 boileriem un liektām ūdenscaurulēm: p=8...35 at, D/H=20...50 kg/m²*st, H=100...1500 m². Lieto rūpniecības katlu iekārtās un elektrostacijās.
Vertikālo ūdenscauruļu vienboilera tvaika katliem: p=35...180 at un vairāk; D/H=40...230 t/st un vairāk. Pārkarsētā tvaika temperatūra 420...650 °C. Lieto galvenokārt kā enerģētiskos tvaika katlus.
Kauņas guberņa

Izveide

Pēc Polijas-Lietuvas kopvalsts trešās dalīšanas 1795. gadā lielākā daļa no Žemaitijas kunigaitijas, Traķu vaivadijas un Viļņas vaivadija nonāca Krievijas impērijas sastāvā un 1796. gada beigās tika izveidota Lietuvas guberņa . 1801. gadā pēc Aleksandra I rīkojuma Lietuvas guberņa tika sadalīta un nodibināta Viļņas guberņa un Grodņas guberņa. 1842. gada beigās Krievijas imperators Nikolajs I izdeva rīkojumu vēlreiz sadalīt lietuviešu apdzīvoto teritoriju divās daļās, izveidojot Kauņas guberņu un Viļņas guberņu. Tas tika izdarīts 1843. gada jūlijā.
Matss Sundīns

Spēlētāja karjera

1989. gada NHL draftā Kvebekas "Nordiques" viņu izraudzījās ar kopējo 1. kārtas numuru (joprojām vienīgais ar pirmo numuru draftētais zviedrs).
"Nordiques" sastāvā aizvadījis 4 sezonas, pēc tam tika aizmainīts uz Toronto "Maple Leafs", kura sastāva aizvadīja 13 sezonas, 11 sezonās no tām esot komandas kapteinis. Viņš kļuva par visilgāk NHL komandas kapteiņa pienākumus pildījušo ārpus Ziemeļamerikas dzimušo hokejistu. Neskaitot debijas sezonu, saīsināto lokauta sezonu un pusi sezonas ar Vankūveras "Canucks", viņš ir guvis vismaz 70 punktus katrā sezonā, katru sezonu aizvadot vismaz 70 spēles.
Par karjeras beigšanu viņš paziņoja 2009. gada 30. septembrī.
Kopā ar Zviedrijas izlasi ir izcīnījis uzvaru 2006. gada Turīnas ziemas olimpiskajās spēlēs, trīs reizes kļuvis par Pasaules čempionu.
Antonija Vilcāne

Dzīvesgājums

Dzimusi 1956. gada 16. janvārī Preiļu rajona Bukos.
Mācījās Preiļu 1. vidusskolā.
Studēja Latvijas Valsts Universitātes Vēstures un filozofijas fakultātē (1976-1980), strādāja Latvijas Vēstures institūta arheoloģijas nodaļā par zinātnisko līdzstrādnieci (1985–2001), pētnieci (2002–2008) un vecāko pētnieci (no 2008), kopš 2007. gada Arheoloģijas nodaļas vadītāja. Līdztekus strādāja arī Latvijas Vēstures muzeja arheoloģijas nodaļā (2006–2009). 
2001. gadā aizstāvēja doktora disertāciju "Dubnas baseina apdzīvotība un latgaļu kultūras veidošanās dzelzs laikmetā (1.–12. gs.)", pierādīja sēļu kultūras iezīmju klātbūtni šajā Latgales daļā, īpaši dzelzs laikmeta sākumposmos.
Vadīja Latvijas Zinātņu padomes (2009–2012), Valsts Pētījumu programmas "Letonika" (2006–2009) un vairākus starptautiskus sadarbības projektus.
Veica izrakumus Jersikas pilskalnā (1990–2004), Drusku (Kornetu) pilskalnā (2007) un Anspoku pilskalnā. Publicēja grāmatu "Senā Jersika" (2004).
Sīktēls

Sīktēls ir attēla miniatūrs atainojums, kas paredzēts to atpazīšanas un kārtošanas atvieglošanai. Ciparattēlu laikmetā sīktēlus parasti izmanto vizuālās meklētājprogrammas un attēlu pārskatīšanas un pārvaldīšanas programmas, kā arī daudzas no mūsdienu operētājsistēmām, piemēram, Microsoft Windows, Mac OS X, KDE, GNOME u.c.
MICROSCOPE (pavadonis)

Lidojuma gaita

MICROSCOPE tika palaists 2016. gada 25. aprīlī 21:02:13 UTC ar Krievijas nesējraķeti Sojuz-ST/Fregat-MT no Gviānas kosmiskā centra Franču Gviānā. Tas bija sekundārā krava Eiropas Zemes tālizpētes pavadonim Sentinel-1B. Kopā ar to palaisti arī pavadoņi OUFTI-1, AAUSAT4, e-st@r-II.
Adaptīvā radiācija

Adaptīvā radiācija ir jaunu sugu veidošanās process, kurā no vienas no sugas veidojas daudzas sugas, kas izplatās un pielāgojas atšķirīgiem dzīves stāvokļiem. Izteikts piemērs ir 13 Galapagu salu žubīšu sugas, kas ir izveidojušās no kontinentā sastopamās žubītes, kas izplatījās salās.
Ektors Roseto

Biogrāfija

Pieckārtējs Argentīnas šaha čempionāta uzvarētājs (1942, 1944, 1947, 1962, 1972). Sekmīgi piedalījies starptautiskos šaha turnīros. 1962. gadā uzvarējis Mara del Platas šaha turnīrā.
Divas reizes piedalījies Pasaules šaha čempiona nosaukuma izcīņas cikla starpzonu turnīros: 1958. gadā Dienvidslāvijā ieņēmis 18. vietu,, bet 1964. gadā Amsterdamā - 17. vietu.
Sešas reizes (1950-1954, 1962, 1968, 1972) pārstāvējis Argentīnas komandu Pasaules šaha olimpiādēs. Komandu vērtējumā izcīnījis 3 sudraba (1950, 1952, 1954) un bronzas (1962) medaļu, bet individuālajā vērtējumā - zelta (1952) un bronzas (1950) medaļas.
Par panākumiem turnīros FIDE 1950. gadā Roseto kā vienam no pirmajiem piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1960. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.
1978. gadā Buenosairesā Roseto bijis Pasaules šaha olimpiādes direktors.
Karotinoīdi

Karotinoīdi ir tetraterpēni un tetraterpenoīdi, kas formāli ir acikliska priekšteča — Ψ,Ψ-karotīna (likopīna) atvasinājumi: hidrogenizācijas, dehidrogenizācijas, ciklizācijas, oksidācijas produkti vai to kombinācijas. Retinoīdi nepieder pie karotinoīdiem.
Karotinoīdi ir vieni no izplatītākajiem dabas pigmentiem. Tie ir dzelteni, oranži un sarkani pigmenti, kurus parasti producē baktērijas, sēnes un augi. Tos var sastapt visur augu valstī, bieži sastopami mikroorganismiem, nosaka daudzu dzīvnieku, putnu un ūdens apdzīvotāju nokrāsu.
Fengyun 2-07

Lidojuma gaita

Fengyun 2-07 tika palaists 2012. gada 13. janvārī 00:56:04 UTC ar nesējraķeti Chang Zheng 3A (sērijas numurs Y22) no Sjičanas pavadoņu palaišanas centra.
Sergejs Fjodorovs

Spēlētāja karjera

Savu profesionālā spēlētāja karjeru Fjodorovs uzsāka 1985. gadā, kad spēlēja PSRS hokeja līgas klubā Minskas "Dinamo". Jau nākamajā sezonā Sergejs pievienojās Maskavas "CSKA" vienībai, kuras rindās kļuva par trīskārtējo PSRS čempionu. 1989. gada NHL draftā viņu ar kopējo 74. numuru izvēlējās Detroitas "Red Wings" vienība.
Detroitas kluba rindām viņš pievienojās gan vien 1990.—91. sezonā. Kluba rindās viņš vēlāk spēlēja līdz pat 2003. gadam. Šinī laika posmā Sergejs kļuva par trīskartējo Stenlija kausa ieguvēju, 1994. gadā ieguva Frenka Zelkes, Lestera Pīrsona, kā arī Harta balvu, kuru pasniedz līgas vērtīgākajam spēlētājam. Frenka Zelkes balvu Fjodorovs izcīnīja arī 1996. gadā. Šinī laika posmā Sergejs spēlēja arī sešās NHL Visu zvaigžņu spēlēs. Deviņdesmito gadu nogalē Detroitas kluba treneri izmēģināja Fjodorova spējas aizsardzībā, iespēlējot viņu vienā pārī ar Leriju Mērfiju. Kluba viceprezidents pat izteicās, ka, ja Fjodorovs spēlētu vienīgi aizsardzībā, viņš būtu spējīgs izcīnīt Džeimsa Norisa balvu, bet pats Fjodorovs labprātāk spēlēja uzbrukumā, tādēļ tika atgriezts savā ierastajā pozīcijā.
"Red Wings" sastāvā viņš vairākas sezonas spēlēja tā dēvētajā krievu maiņā kopā ar aizsargiem Vjačeslavu Fetisovu un Vladimiru Konstantinovu, kā arī uzbrucējiem Vjačeslavu Kozlovu un Igoru Larionovu.
Pēc 2002.—03. sezonas Fjodorovam bija beidzies līgums ar Detroitas vienību, kura ilgstoši nepiekrita Fjodorova noteiktajiem līguma nosacījumiem, tādēļ viņš parakstīja līgumu ar citu NHL klubu - Anaheimas "Mighty Ducks", kura rindās aizvadīja visu 2003.—04. sezonu. 2003.—04. sezonā Fjodorovs kļuva par pirmo Krievijā un piekto Eiropā dzimušo spēlētāju, kurš savā NHL karjerā ticis pie 1000 rezultativitātes punktiem. 2004.—05. sezonas NHL lokauta laikā Fjodorovs nespēlēja nevienā klubā, bet 2005.—06. sezonas ievadā aizvadīja vien piecas spēles Anaheimas kluba rindās, kad tika aizmainīts uz Kolumbusas "Blue Jackets". Kolumbusas klubā viņš aizvadīja savu 1000. spēli NHL. 2008. gada 26. februārī Fjodorovs tika aizmainīts uz Vašingtonas "Capitals", kura rindās noslēdza 2007.—08., kā arī aizvadīja 2008.—09. sezonu.
2009. gada 25. jūnijā Fjodorovs parakstīja divu gadu līgumu ar Magņitogorskas klubu. Presei viņš atzina, ka vienmēr vēlējies spēlēt vienā komandā ar savu brāli. 2010.—11. sezonā Sergejs kopā ar klubu sasniedza līgas izslēgšanas kārtas konferences finālu, kurā gan klubs piekāpās Ufas "Salavat Julajev" vienībai. 2011.—12. sezonā, kas bija pēdējā Fjodorova karjerā, viņš pildīja arī komandas kapteiņa pienākumus.
PSRS hokeja izlases rindās spēlējis 1988. un 1989. gada Pasaules čempionātos junioriem, pirmajā izcīnot sudraba, bet otrajā - zelta medaļu. Fjodorovs spēlēja arī 1991. gada Kanādas kausa izcīņā, kā arī 1989. un 1990. gada Pasaules čempionātos, kļūstot par divkārtējo pasaules čempionu.
Krievijas izlases rindās spēlējis 1998., 2002. un 2010. gada olimpiskajās spēlēs, 1998. gadā izcīnot sudraba, bet 2002. gadā - bronzas medaļu. 2008. gadā Fjodorovs kļuva jau par trīskārtējo pasaules čempionu, taču 2010. gada Pasaules čempionātā palīdzēja izlasei izcīnīt sudraba medaļas.
Tēvijas dziesma

Tēvijas dziesma ir patriotiska Baumaņu Kārļa kora dziesma ar Lapas Mārtiņa vārdiem, kas pirmo reizi atskaņota 1873. gada Pirmajos vispārīgajos latviešu dziedāšanas svētkos. Publicēta dziesmu krājumā "Austra" (1874).
Tēvijas dziesma imponē ar spēcīgu patriotisko garu, spraigu dinamiku un pārskatāmām lakoniskām līnijām. Tā turējās vīru koru repertuārā gadiem ilgi.

Vēsture

Mārtiņš Lapa 1870. - 1871. gadā bija palīgskolotājs Jaunkārķu pagastskolā, bet laikrakstā "Mājas Viesis" un "Baltijas Vēstnesis" publicēto patriotisko dzejoļu dēļ tika atlaists. Dzejolis "Tēvijas dziesma" izdots 1870. gadā.
Kārlis Baumanis kopš 1860. gada strādāja par vācu valodas pasniedzēju Pēterburgas Reformātu skolā un bija "Pēterburgas Avīžu" līdzstrādnieks (1862-1865), kur tolaik darbojās arī Krišjānis Valdemārs un Auseklis.
Jau Cimzes seminārā viņš bija iemācījies vācu mūzikas garā harmonizēt tautasdziesmas, 1865. gadā Baumanis ņēma klavierspēles privātstundas pie Pēterburgas konservatorijas profesora F. Černija. 
Svarīgs pavērsiens viņa dzīvē bija ievēlēšana par Rīgas Latviešu biedrības runasvīru un Dziedāšanas komisijas locekli 1870. gadā, kur viņš rosīgi piedalījās Pirmo vispārīgo latviešu dziedāšanas svētku sagatavošanā. 1870. gadu sākumā radās Baumaņu Kārļa pirmās latviešu oriģināldziesmas, ko iekļāva dziesmu svētku programmā.
Ķentes pilskalns

Ķentes pilskalns jeb Ķentes kalns ir pilskalns Vidzemē, Ogres pilsētas nomalē, Pārogrē. Ievērojamākais arheoloģijas piemineklis Ogres novadā.
Pilskalns izvietots Grantskalnu, kas ir Ogres Zilo kalnu turpinājums, augstākajā vietā. Senatnē kalna rietumu pusē ir atradies ezers. Senvietai tautā saglabājušies vairāki nosaukumi – Vecā Rīga, Kanča kalns, Ķenča kalns, Kamieļmugura.
Pilskalna apkaime, apmēram 2 hektāri, ir bijusi apdzīvota jau pirms 3—5 tūkstošiem gadu, par ko liecina arheoloģiskie atradumi. Pastāv uzskati, ka viens no Daugavas lībiešu politiskajiem centriem un Daugavas lejteces centrs, kur pulcējušies lībiešu vadoņi, apspriežot kopējās kara gaitas, bija tieši Ķentes pilskalns. Pilskalna apdzīvotība aizsākusies jau 1.gt.p.m.ē. un savas pastāvēšanas laikā vairākas reizes ticis nodedzināts. Pēdējo reizi nocietinājumi nopostīti 9. gadsimtā, pēc kā apmetne kalnā netika atjaunota. Pilskalnā dzīvojuši balti un Baltijas somu cilšu pārstāvji.
1811. gadā mērnieka N. Vīganta veidotajā kartē, kalna teritorija atzīmēta kā Skanstes kalns, bet 1873. gada mērnieka E. Mertena veidotajā kartē — Kenteskalns. 1899. gadā Augusts Bīlenšteins publicēja pilskalna shematisko plānu. Precīzāku uzmērīšanu vēlāk veica Kārlis fon Lēviss of Menārs kopā ar Vilhelmu Bokslafu, savukārt 1924. gadā pilskalnu uzmērīja Ernests Brastiņš. Nelielus arheoloģiskos izrakumus pilskalnā veicis arī Antons Buhholcs. No 1954. līdz 1958. gadam pilskalnā notika plaši arheoloģiskie izrakumi Ādolfa Stubava vadībā kā rezultātā pilskalns tika izpētīts gandrīz pilnībā. Stubava konstatēja trīs periodus: nocietinātā apmetne (1. gt. p.m.ē.—m.ē. sākums), varbūtējs patvēruma pilskalns (2.—5. gs.) un pilskalna periods (5.—9. gs. sākums). Izrakumos iegūtas 2256 senlietas, tostarp amatniecības, medniecības un zvejošanas rīki, un vairāki tūkstoši māla trauku lauskas.
Padomju gados kalna lielākā daļa tika noraka grantī.
Svenskeja

Vēsture

Salu, iespējams, atklājis angļu vaļu mednieks Tomass Edžs 1617. gadā. Atklājums tika aizmirsts un salu no jauna 1853. gadā atklāja norvēģu kapteinis Ēriks Ēriksens. Svenskeja, tāpat kā visa Karaļa Kārļa Zeme ir nozīmīgākā polārlāču ziemošanas vieta Svalbārā. 20. gadsimta sākumā salā tika rīkotas intensīvas lāču medības. Medības pilnībā tika aizliegtas 1971. gadā, bet kopš 1985. gada salā aizliegta jebkāda cilvēku aktivitāte bez speciālas atļaujas.
Formula 3000

Vēsture

Dalībai čempionātā daudzas komandas izvēlējās iegādāties March speciāli izgatavotās šasijas 85B. AGS un Ralt piedalījās čempionātā ar pašu ražotām šasijām, Lola izmantoja savu veco CART šasiju, bet vēl trīs komandas izmantoja vecās F1 šasijas — Tyrrell 012, Williams FW08C un Arrows A6, taču šie bolīdi izrādījās pārāk smagi. Pirmos trīs gadus vairākums komandu izmantoja Lola, March un Ralt ražotās šasijas. 1988.gadā kā šasiju ražotājs čempionātam pievienojās Reynard, kas faktiski kopš 1993.gada kļuva par vienīgo Formula 3000 šasiju piegādātāju.
1996.gadā FIA mēģināja padarīt čempionātu lētāku un vienlīdzīgāku spēku samēros. Komandas drīkstēja izmantot tikai viena ražotāja šasijas (Lola), riepas (Avon) un dzinējus (Zytek) . Tas noveda arī pie tā, ka čempionāts neturpināja savu attīstību. Jaunas šasijas parādījās tikai vienreiz trīs gados. Formula 3000 tehnoloģiskajā attīstības līmenī sāka zaudēt daudziem Formula 3 čempionātiem.
Kopš 1998.gada norisinājās kopā ar Formula 1 čempionāta Eiropas posmiem.
Neizturot konkurenci ar citiem formulu čempionātiem (tādiem kā European F3000, World Series by Nissan, Formula Renault V6 Eurocup) Formula 3000 čempionāts tika aizstāts ar GP2.
Formula 3000 šasijas pašlaik tiek izmantotas daudzos citos čempionātos, piemēram, Eiropas Formula 3000, Formula Holden.
Nouveau

Rīki

Draivera izstrādei, kuras pamatā tiek lietota reversās inženierijas metode, tiek izmantotas speciāli šim mērķim veidotas mmio-trace un renouveau programmas.

2D

Uz 2007. gada 22. novembri realizētas gandrīz visas 2D funkcijas, galvenokārt NV40 saimes videokartēm. Tomēr atsevišķs, tikai 2D funkcijas atbalstošs dzinis netiks izlaists. 2D veiktspējā nouveau dzinis ir par 64% produktīvāks par NVIDIAs sponsorēto nv dzini, tomēr NVIDIA patentētā dziņa Linux sistēmām veiktspēja arvien ir augstāka kā nouveau.

3D

2008. gada februārī ar 3D draiveru atzarojumiem priekš Gallium3D, kas gan, tiesa, nebija paredzēti pat publiskai testēšanai, uz dažām NV40 saimes videokartēm bija iespējama pieņemama atsevišķu 3D spēļu darbība . Ar draivera 39. versiju (Nouveau Companion 39) tiek atbalstītas arī NV50 saimes videokartes, un pastāv cerība, ka, pateicoties MMIO programmas iekļaušanai 2.6.27 Linux kerneļa versijā , nouveau draiveris iegūs plašāku izplatību. Ja 3D atbalstu skatās no formālā, tehniskā, nevis pilnfunkcionālā viedokļa, tad no 2007. gada 28. janvāra noueveau dzinis iztur 3D grafikas attēlojuma pareizības pārbaudi glxgears testos.

TwinView

nouveau draiveris atbalsta divmonitoru pieslēgumu videokartei - TwinView režīmu, kas ir NVIDIA tehnoloģijas un tirdzniecības zīme. Xinerama, kas ir daudzmonitoru pieslēgums vienai videokartei, netiek atbalstīta.

XvMC

nouveau draiveris nodrošina arī XvMC (X-Video Motion Compensation) - MPEG2 video datņu dekodēšanu izmantojot videokartes sniegtās iespējas.

Renouveau

Ar renouveau palīdzību iegūtie dati ir nouveau draivera reversās inženierijas pamatā. Lietotāji, kuri izmantoto patentēto draiveri, var palīdzēt nouveau izstrādē, sniedzot informāciju par savu NVIDIA karšu aparatūras specifiku un reakciju. Tas tiek panākts pateicoties renouveau. Renouveau darbojas, kopējot uzstādītās grafiskās kartes darbību MMIO reģistru vidē, izpildot tajā grafikas attēlošanu un kopējot vēl vienu MMIO kopiju un atspoguļojot atšķirību teksta failā. Renouveau izpilda apmēram 70 dažādus testus, kurus datora lietotājs apkopo tar.bz2 arhīvā un nosūta izstrādātājiem e-pasta vēstulē, kura pēc tam automātiski tiek nosūtīta uz projekta FTP serveri analizēšanai izstrādātājiem.
Renouveau, kas ir balstīta uz SDL attēlošanas tehnoloģiju, izplatīšanu nosaka GPL licences noteikumi.
Zināšanas

Zināšanas ir informācijas kopums, kas veido kāda jautājuma, priekšmeta, problēmas utt. aprakstu un atbilst kādam saprašanas līmenim par to. Saistībā ar datiem un informāciju, zināšanas ir šīs piramīdas virsotnē.
Zināšanas parasti iegūst apmācības vai pētniecības procesā, kā arī no pieredzes. Zināšanas tiek izmantotas noteiktai darbībai kāda mērķa sasniegšanā.
Zināšanas ir zinātniskās teorijas - epistemoloģijas priekšmets. Vairums epistemologu uzskata, ka par zināšanām var runāt tikai tādā gadījumā, ja tās atbilst trim galvenajiem kritērijiem: tās ir pamatotas, patiesas un ticamas.
Zināšanas — adekvāts īstenības procesu, lietu un parādību atspoguļojums priekšstatos, jēdzienos un aksiomās.
Roans Deniss

Karjera

Deniss piedzima, uzauga un dzīvo Adelaidā, Austrālijā. 
Deniss iepriekš startējis treka sacensībās, labākos panākumus gūstot komandu iedzīšanas braucienā. Piedalījies 2012. gada Olimpiskajās spēlēs, ar Austrālijas komandu izcīnot sudraba medaļu komandu iedzīšanā. Tāpat šajā disciplīnā divreiz Pasaules čempionātos izcīnījis zelta un divreiz sudraba medaļas.
Šosejas riteņbraukšanā 2012. gada Pasaules čempionātā izcīnījis sudraba medaļu U23 individuālajā braucienā.

BMC Racing team

2014. gada jūnijā, sezonas vidū, nomainīja komandu uz BMC Racing Team. 
Kopā ar BMC Racing Team 2014. un 2015 gadā uzvaru komandu braucienā.
2015. gada 8. februārī viņš uzstādīja jaunu stundas rekordu — 52,491 km, pārspējot Matiasa Brendla rekordu par vairāk kā 600 metriem. Šo rekordu 2. maijā pārspēja Alekss Dausets.
2015. gadā izcīnīja uzvaru daudzdienu sacensību Tour Down Under kopvērtējumā un ar uzvaru pirmā posma individuālajā braucienā iesāka 2015. gada Tour de France, kļūstot par kopvērtējuma līderi.
2016. gada sezonu Deniss iesāka, kļūstot par Austrālijas čempionu individuālajā braucienā. Šo panākumu viņš atkārtoja arī nākamajos divos gados.
2018. gada Giro d'Italia Deniss pēc otrā posma kļuva par kopvērtējuma līderi, šo statusu zaudējot pēc 5. posma. Deniss uzvarēja 16. posmā, bet kopvērtējumā Giro noslēdza 16. vietā.
2018. gada augustā tika ziņots, ka nākamajā sezonā Deniss pievienosies Bahrain–Merida komandai. 
2018. gada Vuelta a España Deniss uzvarēja sacensību pirmajā un sešpadsmitajā posma, kas abi bija individuālie braucieni. Pēc otrās uzvaras viņš izstājās no sacensībām, lai gatavotos pasaules čempionātam.

Bahrain–Merida

2019. gada sezonu Deniss iesāka ar otro vietu Austrālijas čempionātā individuālajā braucienā. Deniss bija iekļauts komandas sastāvā startam Tour de France, taču 12. posma laikā nolēmi izstāties, nesniedzot publiskus komentārus. Septembrī Deniss uzvarēja Pasaules čempionātā individuālajā braucienā, atkārtojot uzvaru iepriekšējā gadā. Pēc čempionāta beigām komanda paziņoja, ka jau pirms tā ir lauzusi līgumu ar sportistu.
Pušas pagasts

Daba

Lielākā daļa atrodas Latgales augstienes Feimaņu paugurainē. Pagasta ziemeļu un dienvidaustrumu daļā nedaudz iestiepjas Maltas pazeminājums. Augstākā vieta pagastā - 200,0 m vjl. - pagasta austrumu daļā.

Vēsture

1945. gadā Rēzeknes apriņķa Andrupenes pagastā izveidoja Pušas ciema padomi. Pušas ciems ietilpis Maltas (1949-1959) un Rēzeknes (pēc 1959. gada) rajonos. Pušas ciemam 1957. gadā pievienoja likvidētā Dorotpoles ciema kolhoza «Varonis» teritoriju, 1962. gadā — Andrupenes ciema kolhoza «8. marts» teritoriju. 1963. gadā kolhoza «8. marts» teritoriju pievienoja Zosnas ciemam. 1977. gadā Pušas ciemam pievienoja daļu Maltas lauku teritorijas. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Pušas pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Rēzeknes novadā.