google/wiki40b huggingface dataset:
Niameja

Vēsture

Niameja dibināta 19. gadsimta beigās, lai gan vieta ir bijusi apdzīvota arī pirms tam kā Nigēras upes zvejnieku ciemats. 1892. gadā Niameja kļuva par vienu no Francijas Trešās republikas koloniālajiem centriem. No 1900. līdz 1911. gadam Niameja bija autonomās Zinderas militārās teritorijas (no 1910. gada Nigērijas militārās teritorijas) administratīvais centrs. Pēc tam pilsēta piedzīvoja strauju izaugsmi. 1926. gadā tā kļuva par franču kolonijas Nigēras galvaspilsētu. 1960. gadā, kad Nigēra ieguva neatkarību, Niameja kļuva par valsts galvaspilsētu. 1988. gadā pilsētai tika piešķirts valsts administratīvā iedalījuma pirmā līmeņa statuss, tā kļuva par Niamejas apgabalu, kas neietilpa citos Nigēras reģionos.
Latvijas Olimpiskā komiteja

Vēsture

LOK tika dibināta 1922. gada 23. aprīlī Rīgā. 1923. gadā saņemtais SOK paziņojums par Latvijas uzņemšanu SOK saimē bija apliecinājums atļaut Latvijas sportistiem startēt Olimpiskajās spēlēs. 1940. gadā LOK darbību pārtrauca Latvijas okupācija un iekļaušana PSRS sastāvā. 1988. gada 17. septembrī tika izplatīts aicinājums atjaunot LOK darbību, ko parakstīja 25 sabiedrībā pazīstami cilvēki, tai skaitā Jānis Ķipurs un Dainis Kūla.
Pēc Latvijas neatkarības atgūšanas LOK tika atjaunota 1988. gada 19. novembrī un Starptautiskajā Olimpiskajā komitejā uzņemta 1991. gada 18. septembrī kopā ar Lietuvas un Igaunijas nacionālajām Olimpiskajām komitejām. Pirmais LOK prezidents pēc tās atjaunošanas bija Vilnis Baltiņš. 1989. gadā tika reģistrēta himna un emblēma.
Pašreizējais organizācijas prezidents ir Aldons Vrubļevskis, ģenerālsekretārs — Žoržs Tikmers. LOK galvenais uzdevums, kas tika izvirzīts organizācijas dibināšanas brīdī, ir nodrošināt Latvijas sportistu startus Olimpiskajās spēlēs.
Igors Garais

Biogrāfija

1941. gadā beidzis Rīgas pilsētas 1. ģimnāziju, pēc tam iestājies Latvijas Universitātē, kur studējis matemātiku. Otrā pasaules kara gados pārstāvējis sporta biedrību "Universitātes sports" un ticis uzskatīts par vienu no perspektīvākajiem Latvijas jaunajiem šahistiem. 1943. gada decembrī piedalījies Latvijas meistarsacīkstēs šahā, kurās spēcīgā konkurencē ieņēmis 8. vietu.
1944. gadā devies bēgļu gaitās, vēlāk pārcēlies uz dzīvi Ohaio štatā (ASV), kur dzīvojis Klīvlendā. 1950. gados sekmīgi iesaistījies ASV šaha turnīros: 1954. gadā uzvarējis Cleveland Open, bet 1957. gadā piedalījies ASV atklātajā šaha čempionātā, kurā zaudējis nākamajam Pasaules šaha čempionam, bet tolaik jaunajam talantam Bobijam Fišeram. Aktīvi veicinājis arī ASV trimdas latviešu šaha dzīvi. Bijis viens no 1959. gada Latviešu šaha kongresa organizētajiem, kā arī dalījis pirmo vietu latviešu šahistu korespondencšaha turnīrā (1961-1962).
Vēlākajos gados vairāk laika pievērsis darba un ģimenes lietām. Mūža nogalē dzīvojis Ohaio štata pilsēta Īstleikā (angļu: Eastlake, Ohio).
Gaujas nacionālais parks (filma)

Sižets

Filma veidota par Gaujas senleju, kur daba dzīvo savu dzīvi, bet cilvēki, kuri tur apmetušies, vietu sargā, nevis posta.
Henrijs Etkinss

Biogrāfija

Beidzis Kembridžas Universitāti un visu mūžu strādājis dažādās Anglijas augstskolās par matemātikas skolotāju. Ar šahu nodarbojies tikai savam vaļaspriekam. Neraugoties uz to, daudzos šaha turnīros sasniedzis labus rezultātus. 1882. gadā kļuvis par Lesteras šaha kluba biedru, bet 1889. gadā uzvarējis Lesteras pilsētas šaha čempionātā. 1899. gadā Amsterdamā uzvarējis spēcīgā Eiropas šaha amatieru turnīrā. 1902. gadā Hannoverē 13. Vācijas šaha savienības kongresā ieņēmis 3. vietu aiz Davida Janovska un Harija Pilsberija. 1912. gadā uzvarējis mačā citu Anglijas šahistu Frederiku Jeitsu ar 3:0. Savdabīgu rekordu uzstādījis Lielbritānijas šaha čempionātos, kuros piedalījies 11 reizes, no kurām deviņas reizes uzvarējis (1905—1911, 1924—1925), kā arī izcīnījis sudraba (1904) un bronzas (1937) medaļas. Pārstāvējis Anglijas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījies 2 reizes (1927, 1935) un komandu vērtējumā izcīnījis bronzas (1927) medaļu.
Lai gan savas dzīves laikā Etkinss bija piedalījies tikai sešos starptautiskos šaha turnīros (ieskaitot Pasaules šaha olimpiādes) FIDE 1950. gadā viņam kā vienam no pirmajiem piešķīra starptautiskā meistara (IM) nosaukumu.
Beverīnas dziedonis

Beverīnas dziedonis ir latviešu kora dziesma ar Ausekļa vārdiem jauktajam korim un orķestrim, ko 1891. gadā sacerēja komponists Jāzeps Vītols. Tā ir vēsturiski patriotiska jauktā kora balāde episki dramatiskā raksturā. Sākas stāstoši, vidusposmā sasniedz spraigu attīstību, beidzas himniski vienvārda mažorā.

Tapšanas vēsture

Dziesmas teksts ņemts no Ausekļa dzejoļa "Beverīnas dziedonis", kuru viņš 1876. gadā sacerēja 1208. gada Beverīnas pils aplenkuma apraksta iespaidā. 
Jāzeps Vītols no 1891. gada kopā ar Jurjānu Andreju piedalījās folkloras vākšanas darbā un balāde "Beverīnas dziedonis" bija viņa pirmā šajā periodā radītā koradziesma ("Gaismas pils" uzrakstīta tikai 1899. gadā). Emīls Dārziņš savos apcerējumā par Vītolu, pieminēdams viņa kordarbu vidū "Beverīnas dziedoni" un "Gaismas pili", rakstīja: "Ar šīm kompozīcijām Vītols parādījis, kādai vajaga izskatīties latviešu mūzikai; viņas ir tie stūrakmeņi, uz kuriem jāceļ tālāk mūsu mūzikas ēka."
Pēc pirmatskaņojuma Jelgavā Beverīnas dziedonis drīz atrada ceļu arī ārpus Latvijas, un jau nākamajā sezonā to atskaņoja kādā Somu akadēmiskās koru apvienības koncertā Helsinkos, pēc kam tas Somijā dziedāts vairākkārt arī vēlāk. Tāpat Beverīnas dziedoni atskaņoja Pēterpilī un jaunā versijā ar orķestra pavadījumu kā Vītola 28. opusu 1901. gadā to laida klajā Beļājevs Leipcigā.
Dziesma kopš 1895. gada Jelgavas IV Vispārējiem latviešu Dziesmu un Mūzikas svētkiem vairākkārt bijusi iekļauta Vispārējo latviešu dziesmu un deju svētku programmā.
Bibliotēkas Siguldā

Vēsture

Bibliotēkas vēsture Siguldā ir saistīta ar 1880. gadā dibināto Siguldas Labdarības biedrību, ko 1910. gadā pārdēvēja par biedrību "Vidzemes Šveice". Precīzs biedrības bibliotēkas datums nav fiksēts. Senākās atrastās ziņas ir informācija laikraksta "Dienas Lapa" 1895. gada 81. numurā. Biedrības bibliotēka ir atradusies Siguldas pamatskolas telpās Līvkalna ielā 12. Bibliotekāra pienākums bez atlīdzības ir pildījis skolotājs. 1930. gadā biedrības bibliotēka tika pārcelta uz Siguldas pagasta namu Pulkveža Brieža ielā 123. 30. gados grāmatu skaits bijis aptuveni seši simti. 1940. gada martā biedrība „Vidzemes Šveice” apvienojās ar Siguldas Lauksaimniecības biedrību, un bibliotēka pārgāja tās īpašumā. 1921. gadā tika nodibināta Raiņa kluba Siguldas nodaļas Bibliotēka. 1925. gada 1. janvārī tajā bija 240 grāmatu. Bez maksas tās bija pieejamas tikai Raiņa kluba biedriem. Siguldas miesta valde visiem lasītājiem pieejamu bibliotēku izveidoja 1927. gada nogalē (aptuveni 1. decembrī). 1928. gadā, kad Siguldas miestu pārdēvēja par pilsētu, šī bibliotēka pārtapa par Siguldas pilsētas bibliotēku. Tā atradās pilsētas valdes telpās Ausekļa ielā 7. 1928. gadā bibliotēkā bija 607 sējumi, 1931. gadā – 912 sējumi, 1938. gadā – 1600 sējumi. Pilsētas bibliotekāra pienākumus pildīja Jānis Zuze – grafiķa Zigurda Zuzes tēvs. Pēc Otrā pasaules kara grāmatu fonds tika revidēts. Padomju ideoloģijai neatbilstošas grāmatas iznīcināja. Pilsētas bibliotēka pēckara gados vairākkārt ir mainījusi atrašanās vietu (Pils iela 1, Šveices iela 19, Valdemāra iela 3, Pils iela 8). Jauns posms bibliotēkas darbībā sākas 1992. gadā, kad Siguldas bibliotēkas tiek nodotas pašvaldības pārziņā. Finansiālu apsvērumu dēļ bibliotēku pārceļ uz bērnudārza „Pīlādzītis” telpām Strēlnieku ielā 15.

Bibliotēka mūsdienās

Siguldas bibliotēku apmeklē aptuveni 1/10 pilsētas iedzīvotāju – gan skolēni, gan studenti, gan dažādu profesiju pārstāvji, arī pensionāri. Skolēni un studenti biežāk izvēlas apmeklēt Siguldas Valsts ģimnāzijas bibliotēku un informatīvi metodisko centru, kurā pieejams bagātīgs krājums – vairāki tūkstoši sējumu un audio vizuālo dokumentu. Siguldas bērnu bibliotēka dibināta 1952. gada septembrī. Bibliotēkas apmeklētāji ir bērni un skolēni līdz 15 gadu vecumam, kā arī skolotāji un bērnu vecāki. Bibliotēkas lasītavā ir plašs uzziņu fonds: enciklopēdijas, vārdnīcas, laikraksti, žurnāli, kā arī novadpētniecības materiāli un materiāli par dažādiem tematiem. Bibliotēka sadarbojas ar pirmsskolas bērnu iestādēm un skolām. Tā palīdz skolēniem arī mācību vielas apguvē.

Pasākumi

Siguldas pilsētas bibliotēkā, Siguldas bērnu bibliotēkā, Siguldas Valsts ģimnāzijas bibliotēkā un informatīvi metodiskajā centrā regulāri notiek dažādi pasākumi – tikšanās ar rakstniekiem, aktieriem, sportistiem, kultūras darbiniekiem, dažādu profesiju (piem., arborists, suņu psihologs u.c.) profesiju pārstāvjiem.
Jānis Kalniņš (komponists)

Dzīvesgājums

Jānis Kalniņš ir dzimis 1904. gada 3. novembrī Pērnavā komponista Alfrēda Kalniņa un viņa sievas Amandas (dzimušas Šāfas) ģimenē. No 1910. gada dzīvoja Liepājā un Rīgā, Pirmā pasaules kara laikā Tērbatā. No 1920. līdz 1924. gadam viņš studēja kompozīciju un orķestra diriģēšanu pie Jāzepa Vītola Latvijas konservatorijā, papildinājās pie Eriha Kleibera Zalcburgā, tad pie Hermaņa Abendrota un Leo Bleha Berlīnē. No 1923. līdz 1933. gadam viņš bija Latvijas Nacionālā teātra muzikālās daļas vadītājs un diriģents, pēc tam Latvijas Nacionālās operas diriģents. Ka viesdiriģents strādāja arī Zviedrijā, Vācijā un Polijā.
Otrā pasaules kara beigās 1944. gadā devās bēgļu gaitās uz Lībeku Vācijā, no 1948. gada dzīvoja Frederiktonā Ņūbransvikas provincē Kanādā, kur strādā par ērģelnieku un pedagogu Ņūbransvikas skolotāju koledžā. Vienlaikus viņš līdz 1991. gadam bija arī Fredriktonas Sv.Pāvila Apvienotās baznīcas (St Paul's United Church) ērģelnieks un kora diriģents. 1954. gadā viņš ieguva Kanādas pilsonību, 1953.-1968. gadā vadīja Fredriktonas simfonisko orķestri un bija Toronto, Klīvlendas, Bostonas latviešu dziesmu svētku simfoniskā orķestra diriģents.
1978. gadā Kalniņš kopā ar Vindzoras simfonisko orķestri atskaņoja savu Trešo simfoniju un "Ņūbransvikas rapsodiju" (New Brunswick Rhapsody). Viņa 80. dzimšanas dienai par godu 1984. gadā Toronto, Čikāgā un Ņujorkā tika rīkoti koncerti. 1985. gadā viņam par godu CBC/Radio-Canada raidīja koncertu.
Miris 2000. gada 30. novembrī Frederiktonā, 2001. gada 26. jūlijā pārbedīts Rīgā.

Vokālā mūzika

Ap 80 kompozīciju a cappella, ap 25 solo dziesmu
Breds Maršāns

Spēlētāja karjera

2006. gada NHL draftā viņu Bostonas "Bruins" izraudzījās ar kopējo 71. kārtas numuru. NHL debitējis 2009. gada 21. oktobrī pret Našvilas "Predators". Pirmos vārtus NHL guvis 2010. gada 3. novembrī pret Bufalo "Sabres".
2010.—2011. gada sezonā viņš veiksmīgi spēlēja finālsērijas izšķirošajā septītajā spēlē, kurā guva divus vārtus, tādējādi palīdzot viņa pārstāvētajam "Bruins" uzvarēt Vankūveras "Canucks" un izcīnīt Stenlija kausu. Jau kopš 2011. gada Maršāns kļuva par stabilu "Bruins" uzbrukuma vērtību, katru sezonu gūstot vismaz 36 punktus. 2015.—16. gada sezona izvērtās par rezultatīvāko Maršāna līdzšinējā NHL karjerā, tajā gūstot 61 rezultativitātes punktu.
Kanādas jaunatnes izlašu sastāvā izcīnījis divas Pasaules junioru čempionāta zelta medaļas (2007. un 2008. gadā).
Vectilžas pagasts

Upes

Sudarbe, Tilža.

Ezeri

Vectilžas ezers

Vēsture

1945. gadā Abrenes apriņķa Tilžas pagastā izveidoja Vectilžas ciema padomi. Vectilžas ciems ietilpies Viļakas apriņķī (1945-1949) un Balvu rajonā (pēc 1949. g.). Vectilžas ciemam 1958. gadā pievienoja Tilžas ciema kolhoza «Sarkanais oktobris» teritoriju bet padomju saimniecības «Sarkanais partizāns» teritoriju pievienoja Tilžas ciemam. 1965. gadā Vectilžas ciema kolhoza «Varonis» teritoriju pievienoja Liepāru ciemam, padomju saimniecības «Tilža» teritoriju - Tilžas ciemam. Vectilžas ciemu likvidēja 1975. gadā , teritoriju pievienoja Tilžas ciemam. Ciemu no jauna izveidoja 1989. gadā, teritoriju izdalot no Tilžas ciema. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Balvu novadā.

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas ir Vectilža (pagasta centrs), Dambīši, Doburūcis, Grūznis, Krutova, Lutenāni, Ranguči, Sāvāni, Sudarbe, Upenieki, Vuškusala.
Gerdenis

Vēsture

1260. gada jūnijā Gerdeņa no Nalsenes vārds (Gerdine de Nailse) pieminēts Lietuvas karaļa Mindauga parakstītajā dokumentā, kurā karalis apsolīja dāvināt savu valsti Vācu ordenim gadījumā, ja pēc viņa nāves nebūtu likumīgu mantinieku .
Līdz 1263. gadam Gerdenis bija Mindauga vasalis, bet pēc viņa nogalināšanas kļuva par dižkunigaiša Tranaiša un Nalsenes kunigaiša Daumanta sabiedroto. Pēc Tranaiša rīkojuma viņš 1263. gada beigās iebruka Polockā un nogalināja Mindauga brāļa Dausprunga mazdēlu Polockas kņazu Tautivilu.
Lai iegūtu sabiedrotos cīņā pret Mindauga dēlu Vaišvilku, pēc kļūšanas par Polockas kņazu viņš 1263. gada decembra beigās noslēdza miera līgumu ar Livonijas ordeni un Rīgas rāti, kurā atteicās no pretenzijām uz Lotigolas zemi.
Pēc Tranaiša nogalināšanas 1264. gadā un Daumanta aizbēgšanas uz Pleskavas zemi Gerdenis kļuva par jaunā dižkunigaiša Vaišvilka vasali un 1265. gadā par Nalšenes kunigaiti. 1266. un 1267. gadā viņš trīs reizes karoja ar Pleskavas kņaza Daumanta vadīto karaspēku un krita kaujā 1267. gada vasarā. Pēc viņa nāves par Polockas kņazu kļuva Izjaslavs.

Karš starp Gerdeni un Daumantu (1266)

Pēc Novgorodas hronikas ziņām 1266. (6774). gadā Pleskavas iedzīvotāji ievēlēja lietuviešu (Nalsenes) kņazu Daumantu. Tajā pašā gadā Daumants pulcināja karaspēku atriebes karagājienā pret lietuviešu pagāniem, kura laikā viņi saņēma gūstā Gerdeņa sievu un divus dēlus. Gerdenis sapulcēja savu karaspēku un sekoja viņiem līdz Daugavas krastam. Kad lietuvieši sāka celties pāri upei, pleskavieši viņiem uzbruka, daudzus apkāva, daudzi noslīka upē. Vienīgi Gerdenis ar nelielu karadraudzi izglābās. Tā paša gada ziemā kņazs Daumants atkal devās sirojumā pret lietuviešiem.
Tajā pašā gadā Novgorodā ieradās Vladimiras-Suzdaļas kņazs Jaroslavs Jaroslavovičs, lai padzītu Pleskavas kņazu Daumantu un atjaunotu Rurikoviču dinastiju, taču Novgorodas veče tam pretojās.
Džo Ledlijs

Klubu karjera

Profesionālo karjeru sācis Velsas klubā Cardiff City F.C., kur aizvadīja 6. sezonas. Viņš palīdzēja klubam tikt līdz 2008. gada FA kausa finālam. 2010. gadā viņš pārvācās uz "Celtic". "Celtic" rindās viņš trīs reizes ir izcīnijis Premjerlīgas titulus un vienu reizi izcīnijis Skotijas kausu. 2014. gada janvārī viņš pievienojās Crystal Palace un tur aizvadīja trīs sezonas Premjerlīgā. 2017. gadā viņš pievienojās Anglijas čempionāta klubam Derby Country FC.

Karjera izlasē

Ledlijs ir pārstāvējis visas Velsas jauniešu izlases. 2005. gada 7. septembrī viņš debitēja pieaugušo izlasē. Velsa izbraukumā uzvarēja Poliju. Džo izlasē ir aizvadījis 77 spēles. Savus četrus vārtus viņš ir guvis pret Sanmarīno, Krieviju, Luksemburgu un Nīderlandi. 2016. gadā viņš piedalijās Eiropas čempionātā futbolā.
Paulistas avēnija

Paulistas avēnija (portugāļu: Avenida Paulista) ir avēnija Sanpaulu, Brazīlijā. Tās garums ir 2700 metri, bet platums — 50 metri.
Gļebs Zahodjakins

Šaha kompozīcija

No 1929. gada publicējis vairāk nekā 120 šaha kompozīcijas (galvenokārt etīdes), no tām 25 kompozīcijas konkursos ieguva godalgas, tai skaitā 8 pirmās. Piedalījies vairākos PSRS čempionātos. Viņam bija savdabīgs etīžu sastādīšanas stils: atrada oriģinālas idejas un kombinācijas vienkāršās pozīcijās. Dabiskums, vienkāršība un kombināciju līdzība ar praktisko partiju padarīja Zahodjakina daiļradi saprotamu un tuvu gan plašam šahistu lokam, gan spēcīgiem šahistiem. Blakus etīdēm viņš sastādīja arī šaha uzdevumus. Viņa etīžu un uzdevumu iemīļotā forma bija miniatūra.
Google I/O

Google I/O ir ikgadēja izstrādātāju konfeence, ko uzņēmums Google rīko Mauntinvjū, Kalifornijā, ASV. Konferences sesijās padziļinātā līmenī tiek apspriestas tīmekļa, mobilo platformu un biznesa pielietojumi ar Google un atvērtā pirmkoda platformām kā Android, Chrome un Chrome OS, API, App Engine un citi.
I/O pirmoreiz notika 2008. gadā un to organizē uzņēmuma vadība. "I/O" apzīmē ievadizvadi, no tā radīts arī sauklis "Inovācija atvērtībā" (angļu: Innovation in the Open). Pasākuma formāts ir līdzīgs Google izstrādātāju dienai.
Marta Vīgante

Dzīvesgājums

Dzimusi 1900. gada 18. (5.) martā Sprēstiņu muižas "Picuļos" (tagad Stalbes pagastā) zemnieka Jāņa Vīganta un viņa sievas Emmas, dzim. Girgensones, ģimenē. Mācījās Rozulas pagasta skolā un M. Neijas sieviešu ģimnāzijā Cēsīs. Studēja LU Medicīnas fakultātē (1920–1926), bija LU subasistente (1926–1928), jaunākā asistente (1928–1930), asistente (1930–1936). Līdztekus strādāja par Latvijas Sarkanā Krusta Bolderājas veselības kopšanas punkta vadītāju (1926–1940). Darbojās studenšu korporācijā "Varavīksne". 1936. gada 29. janvārī aizstāvēja Dr. med. grādu ar disertāciju “Eksperimentāli un klīniski pētījumi par dažiem miega un nomierināšanas līdzekļiem un to nozīmi diabēta terapijā”, pēc tam paaugstināta par vecāko asistenti (1936–1940) un privātdocenti (1939–1940, 1941–1944).
Pēc Otrā pasaules kara bija LVU Medicīnas fakultātes Iekšķīgo slimību diagnostikas katedras vadītāja un docente, 1947. gadā atlaista no šī amata. Strādāja Komponistu savienības poliklīnikā un privātpraksē Blaumaņa ielā 3 Rīgā.
Mirusi 1966. gada 11. janvārī Rīgā.
Mikrotīkls

Vēsture

Kompānija ir dibināta 1996. gadā, tās pašreizējā atrašanās vieta ir Brīvības gatve 214i. 1997. gadā uzņēmuma darbinieki izstrādāja pirmo uz Linux operētājsistēmas bāzētu RouterOS programmatūras sistēmu, kas paredzēta kompānijas ražotajām tīkla iekārtām, kā arī standarta x86 tipa datoriem. 2002. gadā  MikroTik sāka izgatavot arī tīkla aparatūru, tapa RouterBOARD zīmols. Šobrīd MikroTik zīmols ir pazīstams visā pasaulē un pieprasījums pēc uzņēmuma produkcijas pakāpeniski pieaug. Uzņēmumā 2013. gadā strādāja 144 darbinieki.
2014. gadā uzņēmuma īpašnieki uzsāka vēsturisko VEF ēku atjaunošanu.
2015. gada decembrī Mikrotīkls veica 1 miljonu eiro lielu ziedojumu Bērnu slimnīcas fondam. Tas ir līdz šim lielākais veiktais ziedojums Bērnu slimnīcas attīstībai. Gada nogalē uzņēmums veica vēl vienu apjomīgu ziedojumu, atvēlot 500 000 eiro Latvijas Universitātes Fondam dabaszinātņu un medicīnas nozares projektu realizēšanai.
2016. gada vasarā tika izplatīta informācija, ka kompānijas peļņa iepriekšējā gadā ir sasniegusi 61,37 miljonus eiro, padarot to par otro pelnošāko uzņēmumu Latvijā aiz "Latvenergo", savukārt "Mikrotīkla" apgrozījums pārsniedza 200 miljonus eiro, kas ir aptuveni divas reizes vairāk kā gadu iepriekš.

RouterBOARD

Uzņēmuma ražoto tīkla aparatūru tirgo ar nosaukumu RouterBOARD, tā nodrošina pilnīgu sadarbību ar RouterOS operētājsistēmu.
RouterBOARD līnija apvienojumā ar RouterOS tiek tirgota no maziem līdz vidējiem bezvadu interneta pakalpojumu sniedzējiem, parasti šie produkti nodrošina platjoslas bezvadu piekļuvi attālos rajonos. Produktu līnijā ir gan samontēti SOHO maršrutētāji, bezvadu 802.11n MIMO un TDMA ierīces iekštelpās un āra lietošanai, gan arī bezkorpusa PCB maršrutētāji integrācijai pielāgotu risinājumu veidošanai.
Aldis Daugavvanags

Dzīves gājums

Aldis Daugavvanags dzimis LPSR, Preiļu rajona, Jersikas ciema kolhoza «Rīts» (no 1988. gada  - «Jersika») lauku teritorijā 1972. gada 30. septembrī. Mācījies Līvānu 1.vidusskolā. Fotomākslinieks, Līvānu fotomākslinieku apvienības «Fotons» dalībnieks, Gunārs Binde novērtējis viņa darbus kā uzmanības vērtus. Ieguvis sociālās psiholoģijas zinātņu maģistra grādu. Publicējis pētījumus par ģimenes un intīmo psiholoģiju. Studējis Latvijas Policijas akadēmijā.

Valsts dienests

No ierindas policista Daugavvanags uzdienējis līdz visas Latvijas dzelzsceļa pasažieru pārvadājumu priekšniekam. Dienējis kā administratīvais direktors Korupcijas novēršanas un apkarošanas birojā. Strādājis arī par dekānu Latvijas Policijas akadēmijā. Norīkots stažēties kvalifikācijas celšanas studijām uz Rietumvācijas Ziemeļreinas–Vestfāles un Bādenes-Virtembergas federālo zemju policijas akadēmijām. Vēlāk ievēlēts par Daugavpils universitātes Tiesību zinātņu katedras docentu. Ar Māra Kučinska vadītā Ministru kabineta 2018. gada 28. februāra rīkojumu Nr. 84 pēc izglītības ministra Kārļa Šadurska priekšlikuma norīkots darbam LPSR VDK zinātniskās izpētes komisijā. 2017. gadā atbilstoši Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācijas (OECD) rekomendācijām ievēlēts par Latvijas dzelzsceļa pasažieru transporta pārvadāju valsts akciju sabiedrības valdes locekli, ņemot vērā kandidāta profesionalitāti, kompetenci un pieredzi - uz 5 gadiem.

Zinātniskais darbs

Izstrādājis Latvijas tiesību juridisko terminoloģiju angļu valodā. Daugavvanags veicis apjomīgu pētījumu par LPSR Valsts drošības komitejas jeb čekas represīvo lomu t.s. nepolitisko noziegumu izmeklēšanā, tajā skaitā pētījis Aleksandra Laventa darbību. Veicis pētījumus par PSRS ierobežoto militārā kontingentu Afganistānā, okupētās Latvijas iedzīvotāju obligāto karadienestu tajā. 20. gadsimta astoņdesmitajos gadījumos veicis biogrāfisku pētījumu «Jakovs Zubarevs, Semjona dēls no Nikopoles» par 1944. gadā cīņā par Līvānu atbrīvošanu no vācu fašistiskajiem iebrucējiem kritušā PSRS Bruņoto spēku vecākā leitnanta, ukraiņa Jakova Zubareva (Яков Семенович Зубарев) dzīvi un nāvi.

Monogrāfijas

Daugavvanags, Aldis. Vai laba sieva pienes vīram čības? jeb ideālas sievas formula: par vīrieša un sievietes attiecībām, «Sarunas Par To», 2005.
Daugavvanags, Aldis. «Angļu-latviešu juridisko terminu vārdnīca: 40 000 terminu ar attiecīgajiem frazeoloģismiem un vārdkopām», Rīga: Avots, 2008.
Anže Kopitars

Spēlētāja karjera

Losandželosas klubs Kopitaru izraudzījās 2005. gada NHL draftā ar kopējo 11. kārtas numuru. Pirms spēlēšanas "Kings" sastāvā viņš pārstāvēja Zviedrijas Elites sērijas klubu Sēderteljes SK. "Kings" sastāvā slovēnis spēlē kopš 2006.—2007. gada sezonas un ir kļuvis par vienu no komandas labākajiem uzbrucējiem. A. Kopitars ir pirmais slovēņu hokejists, kurš spēlējis NHL.
Nacionālajā hokeja līgā debitēja 2006. gada 6. oktobrī pret Anaheimas "Ducks", šajā spēlē viņš guva 2 vārtus, taču "Kings" zaudēja ar 3—4. Piedalījās 2008. gada NHL Visu zvaigžņu spēlē. 2011.—12. un 2013.—14. gada sezonās "Kings" sastāvā izcīnījis Stenlija kausu. 2016. gadā kļuva par "Kings" kapteini.
2002. gada Latvijas čempionāts šahā

2002. gada Latvijas šaha čempionāts bija Latvijas šaha čempionāts vīriešiem un sievietēm.

Turnīra gaita

Latvijas 2002. gada šaha čempionāts vīriešiem notika no 5. līdz 13. martam Rīgā. Turnīrs noritēja pēc Šveices sistēmas 9 kārtās. Pirmo vietu dalīja uzreiz trīs dalībnieki: Rolands Bērziņš, Ilmārs Starostīts un Viesturs Meijers, kurš panāca līderus uzvarot pēdējās trīs kārtās. Bija jārīko viena apļa papildu turnīrs par čempiona nosaukumu, kurš notika no 12. līdz 14. jūnijam Rīgā. Tajā labāk veicās Ilmāram Starostītam, kas kļuva par Latvijas čempionu.
Latvijas 2002. gada šaha čempionāts sievietēm notika no 5. līdz 13. martam Rīgā. Turnīrs noritēja spraigā cīņā, un nevienai no dalībniecēm neizdevās izvairīties no zaudējumiem. Jau pirmajā kārtā Ingūna Erneste sagādāja zaudējumu iepriekšējo četru gadu čempionei Dana Reizniecei. Reizniece gan atguva vadību, taču finišā cieta vēl divus zaudējumus, un par uzvarētāju kļuva Erneste. Tas bija viņas otrais Latvijas čempiones tituls.