Minardi

Vēsture

20. gadsimta četrdesmitajos gados Džovanni Minardi piedalījās autosacīkstēs ar pašbūvētiem spēkratiem. Pēc viņa nāves Džankarlo pārņēma ģimenes biznesu. Viņš izveidoja Formula 2 komandu.

Minardi F1 (1985-1993)

1985. gadā komanda debitēja F1. Pirmajās divās sacīkstēs tika lietoti Cosworth dzinēji, tomēr pēc tam Minardi sāka lietot Alfa Romeo dzinējus, kā tas bija no sākuma domāts. Pirmajā sezonā komandai bija tikai viens pilots, tomēr viņš (Pjērluidži Martīni) nespēja izcīnīt nevienu punktu. 1986. gadā Martīni vietā stājās Andrea de Čezariss un Alessandro Nanīni. Viņi gan nekādas izmaiņas neieviesa un komandas centieni izcīnīt kaut punktu bija neveiksmīgi. De Čezarisa vietā 1987. gadā stājās Adrians Kamposs, tomēr komanda joprojām bija ļoti neveiksmīga un piloti bieži izstājās. 1988. gadā Nanīni aizvietoja Luiss Perezs Sala. Tā kā Kamposs trīs reizes pēc kārtas nespēja kvalificēties, viņš tika atlaists un viņa vietā tika pieņemts Martīni, tas pats pilots, kurš brauca Minardi pirmajā sezonā. Izmaiņas bija redzamas momentāli, jo jau pirmajā atgriešanās sacīkstē viņš izcīnīja vienu punktu. 1989. gadā komanda paturēja Salu un Martīni, tomēr vienā sacīkstē Martīni aizvietoja Paolo Barilja. Pamatsastāva piloti izcīnīja 6 punktus, ar ko bija pietiekami, lai konstruktoru kausā nodrošinātu 10. vietu. 1990. gadā Sala tika nomainīts ar Barilju, tomēr jaunajam itālim bija grūtības kvalificēties, tādēļ pēdējās divās sacīkstēs viņa vietā stājās Džanni Morbidelli. Martīni un Morbidelli saglabāja komandas biedru statusu lielākajā daļā 1991. gada sezonas, tomēr sezonas pēdējā sacīkstē Morbidelli tika nomainīts ar Roberto Moreno. Martīni izcīnīja divas ceturtās vietas. 1992. gadā komandā brauca Morbidelli un Kristians Fitipaldi. Sezonas vidū Fitipaldi uz trim sacīkstēm aizvietoja Alessandro Zanardi. Vēlāk Fitipaldi izcīnīja vienu punktu. 1993. gadā komandā brauca Fitipaldi un Fabricio Barbaca, tomēr neviens no viņiem diviem nepabeidza sezonu. Tās vidū Martīni aizvietoja Barbacu, bet beigās Fitipaldi zaudēja vietu Žanam Markam Gunonam. Interesanti, ka Barbaca un Fitipaldi sezonas laikā izcīnīja punktus, bet Gunons un Martīni - ne.

Minardi, Scuderia Italia, Fondmetal (1994-2000)

Ar laiku Minardi rezultāti sāka kristies. Nu vairs tā nebija viduvēja, bet gan viena no lēnākajām komandām. Tomēr šajā laikā tā izpelnījās slavu kā jauno pilotu debijas vieta. Sākumā komandā brauca Mikele Alboreto un Pjērluidži Martīni, kuri bieži ieguva punktus, tomēr jau 1995. gadā šeit sāka braukt jauni piloti. Par Martīni komandas biedru kļuva Luka Badoers, bet pats Martīni sezonas vidū savu vietu bija spiests atdot Pedru Lami. Lami spēja izcīnīt vienu punktu, kas bija komandas pēdējais līdz pat 1999. gadam. 1996. gadā Lami piebiedrojās Džankarlo Fizikella, kurš jau pēc pirmās sacīkstes tika nomainīts ar Tarsu Markesu. Pēc divām sacīkstēm malā Fizikella tomēr atguva vietu komandā, kuru vēlāk sezonā pazaudēja itālim Džovanni Lavadži. 1997. gadā komandā brauca jaunais Jarno Trulli un pieredzējušais Ukijo Katajama. Trulli ar laiku pievienojās Prost, tāpēc Minardi šo vakanci likvidēja ar Tarso Markeša palīdzību. 1998. gadā komandā brauca Šindži Nakano un Estebans Tuero. Kanādas GP Nakano tikai viena vieta šķīra no tik ilgi gaidītajiem punktiem. Lai gan pilotu sniegums bija diezgan labs, vadība to neuzskatīja par pietiekami labu, lai viņi paliktu. 1999. gadā Minardi brauca Badoers un Marks Ženē. Badoers otrās sacīkstes treniņos savainojās, tāpēc viņu uz vienu sacīksti aizvietoja Stefāns Sarazēns. Vienīgo punktu izcīnīja Marks Ženē, tomēr Badoers Eiropas GP izstājās būdams 4. vietā. 2000. gadā komandā palika Ženē, bet par viņa komandas biedru kļuva Gastons Macakane. Abi kopā 3 reizes finišēja 8. vietā, tomēr labākus rezultātus nespēja sasniegt.

European Minardi (2001-2005)

2001. gada sākumā komandu nopirka Pols Stodarts, aviokompānijas European Aviation (pazīstama arī kā Stoddart Airlines) īpašnieks un vadītājs. Viņš ieviesa vairākas izmaiņas komandā. Piemēram, sākotnējais plāns paredzēja to, ka Minardi 2001. gadā brauks ar Renault dzinējiem, tomēr tas tika nomainīts uz Asiatech. Par pilotiem kļuva Tarsu Markess un Fernando Alonso. Sezonas pēdējās sacīkstēs Markešu aizvietoja Alekss Jongs. Lai gan neizcīnot punktus, Alonso brauca ļoti pārliecinoši un kļuva par Renault komandas testpilotu 2002. gadā. Vēlāk viņš kļuva arī par pilotu un izcīnīja divus pasaules čempiona titulus. Jau pirmajā 2002. gada sacīkstē Marks Vēbers, jaunais Minardi pilots izcīnīja punkts. Viņa komandas biedrs, Alekss Jongs, arī bija tiem tuvu. Tomēr tālāk viss vairs negāja tik gludi. Jongs bieži nekvalificējās sacīkstēm, bet Vēbers punktus vairs neizcīnīja. Sakarā ar Jonga ātruma problēmu uz divām sacīkstēm tika nolīgts BAR testpilots Entonijs Deividsons, kurš, lai gan abās sacīkstēs izstājās, rezultātu tabulā bija tuvāk Vēberam nekā parasti Jongs. 2003. gadā par komandas pilotiem kļuva Džastins Vilsons un Joss Verstapens. Sezonas vidū Vilsons devās uz Jaguar, tādēļ brīvo vietu ieņēma Nikolass Kjēza. Tiesa gan, dānis īpašas izmaiņas rezultātos neieviesa. 2004. gadā Minardi atkal nomainīja abus pilotus - šoreiz tie bija Džanmarija Bruni un Žolts Baumgartners. Baumgartners ASV GP izcīnīja vienu punktu, tomēr viņš bija pēdējais no finišējušajiem. 2005. gadā komandā brauca Kristians Albērss un Patriks Frīzahers. Skandalozajā ASV GP, kurā piedalījās tikai 6 piloti (Bridgestone riepu lietotāji) Albērss un Frīzahers izcīnīja attiecīgi 5. un 6. vietu. Vēlāk Frīzahera sponsori atteicās maksāt un austrieti aizvietoja Roberts Dornboss, kurš šo vietu saglabāja līdz sezonas beigām.