Mopsis

Izskats

Tas ir neliela auguma drukns, kompakts suns. Augums skaustā 30—40 cm, svars  6,3 - 8,1 kg abiem dzimumiem. Galva samērā liela, apaļa, nedrīkst būt ābola formas. Purns ir  strups, kvadrātveida, neuzrauts, ar labi izteiktām krokām. Standarts precizē, ka krokas nedrīkst traucēt dzīvnieka elpošanu un acu plakstiņu kustības. Nāsīm jābūt labi atvērtām. Pilna zobu formula. Neliels prognātisms. Šķībs sakodiens vai par zobu starpu izkārta mēle ir augstākā mērā nevēlami. Acis diezgan lielas, apaļas formas, tumšas, ar maigu un skumju skatienu, ļoti spožas, uzbudinājumā ugunīgas. Acs ābolu izspiešanās no acu dobumiem (eksoftalmija) nav pieļaujama. Ausis ir plānas, nelielas un samtainas. Pēc formas tās var būt vai nu atliektas atpakaļ ar galiem orientētiem uz sāniem, kas atsedz auss gliemeni, tā saucamās 'rožu ausis', vai nu vērstas acu virzienā, ar cieši pie galvas piekļautiem galiem, kas aizsedz auss iekšpusi, tā saucamās 'pogveida ausis'. Priekšroka dodama pēdējam variantam. Kakls veido kumpu sprandu, tas ir spēcīgs, apjomīgs, bet pietiekami garš, lai lepni nestu galvu. Muguras līnija taisna, ne izliekta, ne ieliekta. Plecs ieslīps. Krūškurvis plats, ar labi izliektām ribām. Priekškājas taisnas, spēcīgas, vidēja garuma, novietotas labi zem ķermeņa. Pakaļkājas ar labi izteiktiem ceļiem, vidēja garuma, arī novietotas labi zem ķermeņa, apskatot no aizmugures tās ir taisnas un paralēlas. Ķepas ne tik garas kā zaķa ķepa, bet ne tik apaļas kā kaķa ķepa, pirksti labi atdalīti, nagi melni. Kustoties kājas paceļas un nolaižas tieši zem pleciem, izdarot spēcīgus, plašus vēzienus, ķepas vērstas tieši uz priekšu, negriežoties ne uz iekšu, ne uz āru. Pakaļkājas kustās brīvi ar labu kustīgumu ceļos. Aste augsti novietota, sagriezta cik cieši vien iespējams, guļ uz gūžām. Divkārt sagriezta aste ir augstākā mērā vēlama. Apmatojums smalks, gluds, mīksts, īss un spīdīgs, nedz rupjš, nedz pūkains. Kažoks var būt sudrabains, aprikožu, bēša vai melnā krāsā. Gaiša toņa suņiem ir melns purns, ko sauc par "masku".

Veselība

Mopša menigo-encefalīts ir šīs sugas vienīgā specifiska patoloģija. To raksturo konvulsijas, depresija, redzes traucējumi, stereotipiski uzmācīgā griešanās pa apli. Saslimst dzīvnieki vecumā no sešiem mēnešiem līdz septiņiem gadiem, vidēji astoņpadsmit mēnešu vecumā. Ārstēšana nav pieejama. Nāve iestāja vienu līdz sešiem mēnešiem pēc pirmo simptomu parārdīšanās. Autopsijā konstatē smadzeņu un  smadzeņu apvalku nekrozi bez iekaisuma pazīmēm. Slimības izcelsme vēl nav noskaidrota.
Kā vairākām citām šķirnēm ar saīsinātu purnu mopsim bieži novēro brahiocefālisko sindromu. Šo patoloģiju raksturo lielākā vai mazākā mērā sašaurinātas nāsis un pāri rīkles ieejai noslīdējušas mīkstās aukslējas. Sarežģītākos gadījumos var novērot arī balsenes gļotādas izvēršanos un trahejas sašaurinājumu. Sunim ir raksturīga krākšana, rīstīšanās vai pat vemšana, izteikti traucēta elpošana, it īpaši karstā laikā. Ārstēšana ir ķirurģiska.
Daudzi mopši piedzīvo radzenes eroziju un čūlas, kas reizēm atkārtojas un kļūst hroniskas. Par šādu bojājumu jādomā, ja suņa acs asaro un paliek pievērta, pat ja ievainota vieta nav īsti saskatāma. Nekavējoties jāmeklē veterinārārsta palīdzība. Smagākos gadījumos tiek veikta operācija, kuras laikā bojāta radzenes epitēlija kārta tiek noārdīta un acs nosegta ar trešo plakstiņu, ko piešuj pretējā acs kaktiņā līdz viss sadzīst.     
Mopsis ir viena no šķirnēm, kurai biežāk nekā citām tiek konstatēti demodekozes gadījumi. Tā ir ādas slimība, ko izraisa Demodex canis sugas ērce. Parasti saslimst jauni dzīvnieki līdz trīs gadu vecumam. Apmatojuma izkrišana uz galvas, visbiežāk ap acīm un gar lūpu līniju, kas strauji izplatās, ir viens no pirmajiem raksturīgiem simptomiem. Izšķir vairākas formas. Lai gan dažos gadījumos izveseļošanās var būt spontāna, būtu jāgriežas pēc vetārsta konsultācijas lai neielaistu slimību un nepieļaut komplikācijas. Saimniekam ir jāuzmana suņa ādas stāvoklis it īpaši kroku vietās, padusēs, ausu iekšpusē, uz ķepām. Niezes gadījumā jāgriežas pie veterinārārsta.