google/wiki40b huggingface dataset:
Foxconn

Vēsture

Uzņēmumu Hon Hai Precision Industry Co., Ltd. 1974. gada 20. februārī  dibināja Terry Gou, lai ražotu elektriskās detaļas. Ievērojamākās detaļas bija datoru komponenšu savienotāji, kuri izmantoti datorā Atari 2600. Sākotnēji tas izplatīja savu produkciju ar zīmolu Hon Hai.
1988. gadā Hon Hai atvēra pirmo ražotni kontinentālajā Ķīnā.
1991. gada 18. jūnijā uzņēmuma akcijas saka kotēt Taivānas fondu biržā.
1994. gadā Foxconn sāka iegādāties uzņēmumus ASV un Japānā.
1997. un 1998. gadā dibināti meitas uzņēmumi ASV un Apvienotajā Karalistē.
2001. gadā Foxconn noslēdza līgumu ar Intel par Intel zīmola mātesplašu ražošanu; tās pirms tam izgatavoja Asus.
2003. gadā nopirkta Motorola rūpnīca Meksikā.
2003. gadā iegādāts Somijas plastmasas izstrādājumu ražotājs Eimo, kas bija specializējies mobilo telefonu korpusu ražošanā; 2004. gadā pārdota tā Laitilas rūpnīca, kas tagad pazīstama kā Coreplast.
2005. gadā meitas uzņēmuma Foxconn International Holding akcijas sāka kotēt Honkongas fonfu biržā
2012. gada martā Foxconn par 806 miljoniem ASV dolāru iegādājās 10 % elektronikas ražotāja Sharp akciju un 50 % kapitāldaļu Sharp šķidro kristālu displeju rūpnīcā Japānā. 
2014. gadā nopirkts Asia Pacific Telecom, kā arī izsolē iegūtas licences, ļaujot Taivānā izmantot 4G telesakaru iekārtas.
2016. gada 25. februārī paziņots, ka Foxconn iegādāsies 66 % Sharp balsstiesīgo akciju; darījums pabeigts 30. martā.
2018. gada 26. martā paziņots, ka Foxconn Interconnect Technology par 866 miljoniem USD iegādāsies ASV patēriņa tīkla iekārtu ražotāju Belkin International (ieskaitot zīmolus Linksys un Wemo).

FIH Mobile

FIH Mobile ir Foxconn meitas uzņēmums, kas sniedz dažādus pakalpojumus, galvenokārt produktu izstrādi un pēcpārdošanas atbalstu. Tas dibināts 2000. gadā Kaimanu Salās.
2016. gada 18. maijā paziņots, ka FIH Mobile pērk daļu no Microsoft Mobile pamata mobilo tālruņu biznesa (ražošanas un izplatīšanas infrastruktūru, tai skaitā rūpnīcu Vjetnamā). Pārējo daļu (Nokia zīmola izmantošanas tiesības, patentus un izstrādi) iegādājās Somijas uzņēmums HMD global. Kopējā pārdošanas darījuma summa HMD global un FIH Mobile bija 350 miljoni ASV dolāru. Darījums pabeigts 2016. gada 1. decembrī.
Prezidiju Konvents

Prezidiju Konvents (P!K!) ir visu Latvijas studentu korporāciju jumta organizācija un augstākais pārvaldes orgāns, kas nosaka to iekšējo sadzīvi un regulē savstarpējās attiecības.

Vēsture

Jau 1919. gada rudenī, līdz ar LU dibināšanu, radās doma apvienot Latvijas studentu korporācijas organizācijā, kas būtu balstīta uz latviskiem pamatiem. Līdz tam Baltijas Tehniskajā augstskolā pastāvošais Rīgas šaržēto konvents (Rigaer Chargierten-Convent, C!C!) bija izteikti vācisks.
1919. gada septembrī visi tobrīd Latvijā esošie Latviešu studentu korporāciju biedri kopsapulcē vienojās atsegt krāsas, kuru nēsāšana Pirmā pasaules kara laikā bija aizliegta. Šis brīdis arī tiek uzskatīts par Prezidiju Konventa dibināšanu. Tomēr faktiska P!K! darbība sākās tikai 1920. gada rudenī, pēc Latvijas brīvības cīņu noslēguma.
Prezidiju konventa sastāvā ietilpa visas tobrīd pastāvošās Latviešu studentu korporācijas un tika uzņemtas jaunas. Tika pieņemti vairāki studentu korporācijām saistoši likumi, no kuriem svarīgākais bija 1922. gadā pieņemtais Apvienotais korporāciju komāns (A!K!K!). Tas noteica vispārējus studentu korporāciju darbības principus.
Prezidiju konventa sēdēs piedalās visu konventu pārstāvji. Visas korporācijas prezidē P!K! vecākuma kārtībā un prezidējošā korporācija mainās ik pēc semestra.
1920. gadu sākumā P!K! tika uzņemtas visas Baltijas Tehniskās augstskolas Rīgas šaržēto konventa vācbaltu studentu korporācijas (Concordia Rigensis, Fraternitas Baltica, Rubonia), no Tērbatas Universitātes pārnākušās Curonia un Fraternitas Rigensis, kā arī 1922. gadā dibinātā Gotonia. Tomēr 1932. gadā vācbaltu korporācijas demonstratīvi izstājās no P!K!, protestējot pret prasību P!K! sēdēs lietot tikai latviešu valodu. Tās savu darbību P!K! vairs neatjaunoja.
Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā kopā ar studentu korporācijām tika slēgts arī P!K!.
P!K! uzdevumus pēc Otrā pasaules kara, trimdas apstākļos, daļēji pildīja 1949. gadā Eslingenē dibinātā Latvijas Korporāciju Apvienība (L!K!A!).
P!K! darbība Latvijā atjaunota 1990. gada 15. martā. 2015. gada rudenī par savu izstāšanos no P!K! paziņoja studentu korporācija Talavija. 2016. gada pavasarī identisku lēmumu pieņēma studentu korporācija Lettonia. Šobrīd P!K! apvieno 20 latviešu un 1 krievu studentu korporāciju.
1925. gadā dibināts P!K! vīru koris, tas atjaunots 1999. gadā.
No 1935. līdz 1940. gadam pastāvēja P!K! simfoniskais orķestris.
No 1932 līdz 1940. gadam P!K! izdeva žurnālu Universitas. Kopš 1954. gada žurnālu izdod Latvijas korporāciju apvienība.
Kazimirs IV Jagellons

Dzīvesgājums

Kazimirs IV bija Lietuvas dižkunigaiša un Polijas karaļa Jagaiļa un Sofijas no Haļšaniem (mūsdienu Baltkrievijā) dēls. Bija precējies ar Svētās Romas impērijas imperatora Albrehta II meitu Elizabeti. Bērni — Vladislavs II, Jadviga (Bavārijas hercoga sieva), Svētais Kazimirs, Jans I Olbrahts, Aleksandrs Jagellons, Sofija (Albrehta I māte), Elizabete, Sigismunds I Vecais, Frederiks, Elizabete, Anna (Pomerānijas hercoga sieva), Barbara, Elizabete.
Kazimira IV valdīšana iezīmējas ar diezgan naidīgām attiecībām ar imperatoru Frīdrihu III. Kazimira IV laikā tika uzvarēts Trīspadsmitgadu karš pret Vācu ordeni un Polija ieguva Karaļa Prūsiju un pieeju pie Baltijas jūras, bet atlikušajā Vācu ordeņa valsts daļā nodibinājās no Polijas atkarīga Prūsijas hercogiste. 1471. gadā Novgorodas pilsētas galva Marta Borecka un viņas dēli Dmitrijs un Fjodors veda sarunas ar Kazimiru IV par Novgorodas republikas pāriešanu Lietuvas pakļautībā, saglabājot senās privilēģijas un pareizticību.
Kazimirs IV 1449. gadā parakstīja līgumu ar Maskavas kņazu Vasīliju II, ar kuru Lietuva atzina Novgorodu, Pleskavu, Tveru un Rjazaņu par ietilpstošām Maskavijas ietekmes sfērā. Lietuvas dienvidus nodrošināja savienība ar Krimu, kas turpinājās līdz 1466. gadam. Tādējādi Kazimirs IV varēja iesaistīties veiksmīgajā Trīspadsmitgadu karā ar Vācu ordeni, kā arī attīstīt savas dinastiskās ambīcijas Bohēmijā un Ungārijā. Tikmēr Maskavija sev pakļāva Krievzemes ziemeļaustrumus, atbrīvojās no Zelta Ordas varas un nodibināja savienību ar Krimas hanisti. Lietuva uz šīm stratēģiskajām izmaiņām nekādi nereaģēja. 1482. gadā Krimas haniste noposta Kijevu un postoši reidi no Krimas turpmāk notiek regulāri. Lietuvas robeža atkāpjas līdz Ukrainas vidienei.
Mitrājs

Mitrājs jeb mitrzeme ir pārmitra vai ar seklu ūdens slāni klāta teritorija, bioma. Par mitrājiem uzskata upju palienes, zāļu un kūdras purvus vai ūdeņu platības — dabiskas vai mākslīgas, pastāvīgas vai pārplūstošas, kurās ir stāvošs vai tekošs ūdens, saldūdens, iesāļš vai sāļš ūdens, t.sk. jūras akvatorijas, kuru dziļums bēguma laikā nepārsniedz 6 metrus. Mitrājiem ir liela nozīme noteces regulēšanā, ūdeņu attīrīšanā un dabas bioloģiskās daudzveidības saglabāšanā.
Tilde (zīme)

Tehnisks pielietojums

Dažādās valodās, to skaitā latviešu, tildi izmanto ar nozīmi "apmēram", piemēram, ~30, kas nozīmē "apmēram 30".

Tilde kā diakritiska zīme

Zemāk uzskaitīti daži no tildes pielietojuma veidiem diakritiskas zīmes lomā.

IPA

Starptautiskajā fonētiskajā alfabētā (tāpat kā, piemēram, portugāļu un gvaranu valodu ortogrāfijā) tildi izmanto nazalizācijas norādīšanai.

Lietuviešu intonācija

Tilde tiek izmantota lietuviešu valodas kāpjošās zilbes intonācijas apzīmēšanai.

Latviešu intonācija

Latviešu valodā pieņemts izmantot tildi stieptas intonācijas norādīšanai, iespējams, lietuviešu valodas terminoloģijas iespaidā (kur kāpjošu intonāciju apzīmē ar tildi un sauc to par "cirkumfleksu") tilde latviski dažkārt tiek saukta par cirkumfleksu, kaut arī cirkumflekss ir pavisam cita diakritiskā zīme – (^).

Spāņu valoda

Spāņu valoda (un citas reģionālas valodas, kas ietekmējušās no tās ortogrāfijas) izmanto ⟨ñ⟩, lai apzīmētu palatālu nazālu līdzskani – skaņu, kas atbilst latviešu ⟨ņ⟩.
Ričārds Raports

Personīgā dzīve

2016. gadā apprecējies ar Serbijas šaha lielmeistari Jovanu Vojinoviču.
Torčils Nilsens

Klubu karjera

Nilsens lielāko daļu savas karjeras ir aizvadījis dzimtās pilsētas klubā SÍF Sandavágur, un pēc tam, kad tas apvienojās ar MB Miðvágur, Nilsens pievienojās jaunizveidotajam klubam FS Vágar.

Izlases karjera

Nilsens Fēru Salu izlases sastāvā 1988. gada augustā aizvadīja pirmo oficiāli FIFA atzīto Fēru Salu izlases maču, kas bija draudzības spēle pret Islandi. Viņš arī guva pirmos vārtus Fēru Salu izlases vēsturē, kopš to atzina FIFA, spēlē, kas arī beigās kļuva par pirmo Fēru Salu izlases uzvaru oficiālajos mačos — 1-0 pār Kanādu 1989. gada aprīlī.
Nilsens kļuva slavens, kad viņš guva vienīgos vārtus 1992. gada Eiropas čempionāta kvalifikācijas spēlē 1990. gada septembrī, kur Fēru Salas ar 1-0 šokēja Austriju. Tā bija arī Fēru Salu pirmā spēle oficiālos turnīros.
Pēdējo spēli izlasē Nilsens aizvadīja 1993. gada jūnijā — 1994. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikācijas spēli pret Čehoslovākiju. Kopumā Nilsens izlasē ir aizvadījis 18 spēles, gūstot divus vārtus.

Šaha karjera

Gan futbola karjeras laikā, gan pēc tās Nilsens ir spēlējis šahu klubā Sandavágs talvfelag. Viņš ir trīskārtējs Fēru Salu čempions šahā — 1984., 1986. un 1988. gadā. Nīlsens ir piedalījies arī trīs Šaha olimpiādēs Fēru Salu komandas sastāvā — 1982. 1984. un 1988. gadā.

Privātā dzīve

Torčilam ir divi dēli — Rogvi un Hogni. Rogvi ir arī ievērojams futbola un šaha spēlētājs. Viņš ir aizsargs, un šobrīd (2013) spēlē klubā 07 Vestur, kā arī Rogvi ir spēlējis Fēru Salu U-19 izlasē. Rogvi ir arī 2012. gada Fēru Salu čempions šahā. Otrs dēls Hogni tiek dēvēts par vienu no daudzsološākajiem šaha spēlētājiem Skandināvijā viņa vecuma grupā. Hogni arī spēlē futbolu, un šobrīd (2013) viņš ir Fēru Salu U-15 izlases sastāvā.
Aleksandrs Zauerveids

Dzīves gājums

Dzimis 1783. gada 19. februārī Kurzemes hercoga Pētera Bīrona galma aktiera ģimenē, līdz 1798. gadam mācījās Jelgavas ģimnāzijā. Vēlāk izceļoja uz Saksiju, kur viņš Napoleona karu laikā studēja Drēzdenes Mākslas akadēmijā (1806-1812). Darbojās kā kaujas ainu gleznotājs Parīzē (1812-1814), pēc tam Londonā (1814-1817).
1817. gadā devās uz Pēterburgu, darbojās Ģenerālštāba militāras topogrāfijas nodaļā, ieguva pulkveža pakāpi. 1825. gadā kļuva par ģenerālštāba pirmo gleznotāju, zīmēja uniformu kolekcijas Kara ministrijas vajadzībām. 1827. gadā viņu ievēlēja par Pēterburgas ķeizariskās Mākslas akadēmijas goda locekli un 1831. gadā par batālās glezniecības mācībspēku. 1836. gadā viņam piešķīra profesora nosaukumu. 1842. gadā izdeva studiju albumu par zirga anatomiju.
Miris 1844. gada 25. oktobrī Pēterburgā, apglabāts Volkovas luterāņu kapos.

Raksturojums

Pēterburgas akadēmijai piederīgie batālisti ar valsts ierēdņiem nepieciešamo paklausību sacerēja un izpildīja oficiālās batālās mākslas uzdevumus, darinot skatuviski izvērstā telpā kauju un iekarojumu ainas, kurās impērijas karaspēks un tā pavēlnieki guva neapstrīdamas un slavenas uzvaras.
Kazahijas PSR karogs

Šo karogu Kazahijas PSR pieņēma 1953. gada 24. janvārī.
Pirms šī karoga bija karogs ar zelta sirpi un āmuru augšējā kreisajā stūrī, ar uzrakstu kirilicā Казак ССР un Казахская ССР zelta burtiem pa labi no sirpja un āmura.
Starp 1937. un 1940. gadu izmantoja karogu ar zelta sirpi un āmuru kreisajā augšējā stūrī ar uzrakstu QAZAQ SSR latīņu burtiem un КАЗАХСКАЯ ССР kirilicā zelta burtiem zem sirpja un āmura.
Palestīnieši

Palestīnieši (ar. الفلسطينيون, al-filasTīnīyyūn, ivr. פלסטינים) - apzīmējums arābu valodas dialektā runājošiem Palestīnas apvidus Vidusjūras austrumu piekrastes iedzīvotājiem, kas pēc paražām un dzīvesveida (tradicionāla zemkopju sabiedrība) - t.i. kultūras īpatnībām, - atšķiras no pārējām reģiona arābu tautām. Mūsdienās apdzīvo Palestīnas autonomiju (~4 000 000), Izraēlu un tās okupētās teritorijas (~1 500 000). XX gs. politisko kolīziju rezultātā liels skaits palestīniešu apmeties uz pagaidu dzīvi virknē citu valstu: Jordānijā (~2 700 000), Sīrijā (~450 000), Libānā (~400 000), Čīlē (~500 000), ASV (~70 000), Hondurasā (~55 000), Brazīlijā (~50 000), Lībijā, Jemenā, Kuveitā, Ēģiptē u.c. Precīzs palestīniešu skaits nav zināms, jo ar dzimstības vidējo pieaugumu 3,5% gadā tas pārāk strauji mainās, uzskaites netiek veiktas. Dominējošā reliģija ir islams (93%), taču ir arī liels skaits (6%) kristiešu.

Etnoģenēze

Etniski palestīnieši ir šī reģiona seno iedzīvotāju - kanaāniešu, filistiešu, amoriešu, samariešu, senebreju u.c. tautu un cilšu, - autohtoni pēcnācēji, kas pēdējā gadu tūkstoša laikā pilnībā arabizējušies. Gēnu pētījumi norāda uz senebrejiem kā ticamākajiem mūsdienu palestīniešu senčiem, ko daļēji apstiprina arī vēl XIX gs. pirmajā pusē palestīniešu vidū pastāvējušās jūdaisma paražas.
Interesanti ir Džifnas un Silidžas ciemi, kurus apdzīvo tiešie krustnešu pēcnācēji, kas ievērojami saglabājuši savas, no apkārtējām kopienām atšķirīgas antropoloģiskā un etnogrāfiskās iezīmes kā arī ciemu ēku arhitektūru.

Statuss

Ārpus Palestīnas dzīvojošie minimāli asimilējas citu arābu vidū, arābu valstīs tiem kā etniski svešiem liek dzīvot īpašās tikai viņiem atvēlētās bēgļu nometnēs.
Izraēlā dzīvojošie palestīnieši, atšķirībā no arābiem un druziem, nedien Izraēlas bruņotajos spēkos.
Skat. arī Palestīniešu bēgļi
Doņecka

Vēsture

Doņecku 1869. gadā dibinājis velsiešu uzņēmējs Džons Hjūzs (John Hughes). Viņa uzvārds krievu valodā ir Юз (Juz), no kā Doņeckas senais nosaukums Juzovka. Hjūzs dibināja metalurģisko rūpnīcu kazaku ciema Aleksandrovas vietā, un 1874. gadā šeit tiek iegūts pirmais čuguns.
Visai strauji Doņecka un Donbass kļūst par vienu no Krievijas smagās rūpniecības centriem.
1924. gadā Juzovka tika pārsaukta par Staļinu (Сталино).
2. pasaules kara laikā pilsēta tika gandrīz pilnīgi nopostīta, un pēckara gados atjaunota ar tā laika tipisku apbūvi.
1961. gada pilsēta tika nosaukta par Doņecku — Doņecas upes vārdā.
Kopš 2014. gada aprīļa Doņecka un tās apkārtne ir starp nozīmīgākajām Ukrainas armijas un prokrievisko separātistu sadursmju vietām Donbasa karā. Doņecka kopš kara sākuma atrodas prokrievisko separātistu kontrolē. Kara laikā iznīcināta Doņeckas starptautiskā lidosta.
Palatāls nazāls līdzskanis

Atveidošana latviešu valodā

Latviešu valodā [ɲ] atveidojams ar burtu "ņ".
Valerians Gaprindašvili

Biogrāfija

Divas reizes pēc kārtas uzvarējis Eiropas jauniešu šaha čempionātos U12 vecuma grupā (1993, 1994). 1995. gadā uzvarējis Pasaules jauniešu šaha čempionātā U14 vecuma grupā. 2002. gadā kļuvis par Gruzijas jauniešu šaha čempionāta sudraba medaļas ieguvēju U20 vecuma grupā. 2005. gadā uzvarējis Gruzijas šaha čempionātā.
Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts, tajā skaitā uzvarējis Oldenburgā (2002), Adanā (2006) un bijis otrais Kodžaeli (2002), Baku (2005), Stambulā (2006), Reštā un Urmijā (Irānā, 2007).
Pārstāvējis Gruzijas komandu Eiropas komandu šaha čempionātā 1992. gadā.
Par panākumiem turnīros FIDE 1998. gadā Gaprindašvili piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2001. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.
Nītaures draudzes novads

Nītaures draudzes novads (vācu: Kirchspiel Nitau) bija viens no 25 Vidzemes guberņas Rīgas apriņķa draudzes novadiem.
Dženna Kolmena

Biogrāfija

Dženna Kolmena (zināma arī kā Dženna Luiza Kolmena) dzimusi 1986. gada 27. aprīlī Blekpūlā, Lankašīrā. Skolas gados bija teicamniece un klases vecākā. Pēc skolas beigšanas nākamā aktrise devās uz Londonu, kur iesniedza dokumentus uzreiz vairākās augstākajās teātra mācību iestādēs, tomēr viņai neizdevās iestāties nevienā no tām.

Karjera

Džennas pirmā loma, kas atnesa viņai atpazīstamību Lielbritānijā, bija Jasmine Thomas ziepju operā Emmerdale, kur viņa tēloja no 2005. līdz 2009. gadam. Par šo lomu viņa tika nominēta British Soap Awards kategorijā "Labākā debija" un 2006. gadā Nacionālajai televīzijas balvai kategorijā "Vispopulārākais jaunpienācējs" (The Most Popular Newcomer). 2009. gadā British Soap Awards iekļāva viņu nominācijās "Labākā aktrise", "Visseksuālākā aktrise" (The Sexiest Female) un "Labākais tēlojums dramatiskā seriālā" (The Best Dramatic Performance), bet TV Choice Awards — nominācijā "Labākā aktrise".  
2009. gadā viņa pievienojās BBC seriālam Waterloo Road, 23 gadu vecumā notēlojot vidusskolnieci Lindseju Džeimsu (Lindsay James). 2010. gadā BBC iekļāva Džennu Kolmenu Džona Breina (John Braine) romāna Room at the Top teleadaptācijā, kur viņa tēloja Sūzanu Braunu (Susan Brown), taču šis seriāls sākotnēji tika pārtraukts autortiesību problēmu dēļ un atsākās tikai 2012. gada rudenī.
2011. gadā notika Džennas debija uz lielajiem ekrāniem. Viņa parādījās divās filmās — Konijas (Connie) lomā filmā "Kapteinis Amerika: Pirmais atriebējs" un Enijas Dezmondas (Annie Desmond) lomā četru sēriju garajā seriālā Titanic. 
2012. gada 21. martā preses konferencē Stīvens Mofats, britu zinātniskās fantastikas seriāla "Doctor Who" producents paziņoja, ka Džennai Kolmenai piešķirta vienpadsmitā Doktora jaunās ceļabiedres Klāras Osvaldas loma. 
Viņa stājās Karenas Gillanas (Karen Gillan) un Artura Darvila (Arthur Darvil) vietā, kuri atstāja seriālu septītās sezonas piektajā sērijā. Pirmā sērija ar Džennu šajā lomā bija 2012. gada Ziemassvētku sērija, taču pirmoreiz seriālā viņa jau bija parādījusies septītās sezonas pirmajā sērijā.
Dženna turpināja Klāras lomu arī astotajā sezonā, kad vienpadsmito Doktoru, kuru tēloja Mets Smits, nomainīja Pīters Kapaldi. 2014. gada beigās kļuva zināms, ka Kolmena seriālā paliks arī visu devīto sezonu.
2015. gada 18. septembrī seriāla "Doctor Who" oficiālajā vietnē tika publicēts, ka seriāla devītā sezona būs pēdējā, kurā Dženna Kolmena tēlos Doktora ceļabiedri Klāru Osvaldu. Viņas nākamā nozīmīgā loma bija karaliene Viktorija (jaunībā) kanāla ITV veidotajā vēsturiskajā TV seriālā "Viktorija".
Alfons Noviks

Biogrāfija

Dzimis Mihalovas pagasta Silagaiļu sādžā mazzemnieka ģimenē. Jau 1920. gados savervēts padomju izlūkdienestu darbā. Par komunistisku darbību 1926. gadā izslēgts no Aglonas ģimnāzijas. Studējis Latvijas Universitātes Vēstures un filozofijas fakultātē, nepabeidzot studijas. No 1928. gada strādājis muitā, vēlāk par kantoristu celtniecībā. 1930. gada decembrī uzņemts Latgales Progresistu partijā, savukārt 1932. gada jūlijā pievienojies tobrīd nelegālajai komunistiskajai partijai. No 1932. līdz 1933. gada dienēja Latvijas armijas obligātajā dienestā. No 1933. gada augusta kompartijas amatā Daugavpilī, novembrī arestēts un vēlāk notiesāts uz 8 gadiem katorgā. Amnestēts 1938. gada novembrī. No 1939. gada marta - noliktavas vadītājs.
Pēc Latvijas okupācijas 1940. gada jūnijā Noviks tika iecelts par Iekšlietu ministrijas Valsts drošības pārvaldes vadītāju. Bijis Tautas Saeimas (1940—1941) deputāts. Pēc Latvijas inkorporācijas PSRS kļuvis par Latvijas Iekšlietu Tautas komisariāta vadītāju, no 1941. gada 26. februāra - Latvijas PSR Valsts drošības komisārs. No 1940. līdz 1954. gadam bijis PSRS Augstākās padomes deputāts. Pēc Trešā reiha uzbrukuma Padomju Savienībai strādājis centrālajā NKVD aparātā, vadīja padomju Latvijas nodaļu. Pēc Sarkanās armijas atkārtotās ienākšanas Latvijā Noviks atkal kļuva par Latvijas Iekšlietu Tautas komisariāta vadītāju. No 1945. gada 9. septembra ģenerālmajors. Pēc Staļina nāves 1953. gadā pārcelts uz LPSR rūpniecības ministriju par ministra vietnieku kadru jautājumos. 1954. gada janvārī LPSR Zemkopības ministra vietnieks. Kopš 1955. gada pensijā.
Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas 1994. gada 15. martā Noviks tika apcietināts. 1995. gada 13. decembrī notiesāts ar mūža ieslodzījumu par genocīdu un noziegumiem pret cilvēci — parakstījis pavēles par Latvijas iedzīvotāju deportācijām (1949—1953). 1996. gada 12. martā miris Rīgas centrālcietumā.
Boja (pilsēta)

Vēsture

Boja rakstos pirmoreiz minēta 1093. gadā. Turku valdīšanas laikā pilsēta gandrīz pamesta. Marija Terēzijas laikā pilsētā tika nometināti vācu iedzīvotāji. Pēc Otrā pasaules kara pilsētā ieplūda no Slovākijas pārceltie ungāru iedzīvotāji, savukārt vācu iedzīvotāji tika pārvietoti uz Vāciju. Pilsētas tiesības no 1997. gada. No 2005. gada pilsēta tiek apsildīta, izmantojot ģeotermālo enerģiju.
Berlīne, Aleksandra laukums (romāns)

Sižets

Romāns vēsta par Franca Bīberkopfa, kurš nupat iznācis no Tēgelas cietuma, dzīves gaitām. Mēģinādams dzīvot godīgi, viņš saskaras ar atbalsta trūkumu, dažādiem šķēršļiem, noziedzību, 20. gadu Vācijā valdošo politisko situāciju un citām reālijām. Romāna darbība pamatā risinās Berlīnē.

Stila īpatnības

Romānā ievietoti dažādi dziesmu, preses izdevumu, politiķu runu un citi teksti. Būtisks ir romānā pielietotais montāžas princips, tā saucamais "kino stils". Romāns ir piedzīvojis arī vairākas ekranizācijas.

Tulkojums latviešu valodā

Latviski romānu tulkojusi Silvija Brice, tas izdots apgādā Zvaigzne ABC 2012. gadā.

Romāna ekranizācijas

Pirmo reizi romāns ekranizēts 1931. gadā. Filmu uzņēma vācu režisors Pils Jutci. Otro reizi romāns tika adaptēts televīzijai. Vācu režisors Rainers Verners Fasbinders 1980. gadā uzņēma 15,5 stundas garu TV seriālu.
Mants Armalis

Spēlētāja karjera

Armalis hokejista gaitas uzsāka Zviedrijā, kurā kopā ar vecākiem dzīvoja jau kopš 4 mēnešu vecuma. Profesionāļa karjeru sāka 2012.—13. gada sezonā Zviedrijas 1. divīzijas komandā Tranås AIF. Jau nākamajā sezonā viņš bija HockeyAllsvenskan komandas Mora IK pamatvārtsargs, bet tad pievienojās Zviedrijas hokeja līgas klubam Djurgårdens IF. 2014.—15. gada sezonā viņš bija komandas otrais vārtsargs aiz Mikaela Telkvista, taču 2015.—16. gada sezonā kļuva par komandas pamatvārtsargu.
2016. gada 11. aprīlī noslēdza viena gadu līgumu ar NHL klubu Sanhosē "Sharks" un rudenī pārcēlās uz Ziemeļameriku, pievienojoties AHL komandai Sanhosē "Barracuda". Vasarā līgums ar hokejistu netika pagarināts, un oktobrī viņš pievienojās Rīgas "Dinamo" sastāvam. Gadu vēlāk noslēdza līgumu ar Šellefteo AIK.
Montekarlo Masters

Montekarlo Masters ir ikgadējs tenisa turnīrs, kurš norisinās Montekarlo, Monako. Tas tiek rīkots jau kopš 1897. gada, bet kopš 1990. gada tas ir trešais no deviņiem ATP Masters sērijas turnīriem.
Zlatko Daličs

Trenera karjera

Pēc spēlētāja karjeras beigām sāka strādāt par trenera asistentu klubā Varteks. No 2002. līdz 2005. gadam bija kluba sporta direktors. 2005. gadā tika iecelts par komandas galveno treneri. Jau savā pirmajā sezonā šajā amatā ieguva trešo vietu Horvātijas Pirmajā līgā (augstākais līmenis) un iekļuva Horvātijas kausa izcīņas finālā. 
2007. gadā kļuva par Rijeka galveno treneri, tomēr nostrādāja tajā tikai vienu sezonu. 2008.—2009. gada sezonā trenēja Albānijas klubu Tirānas "Dinamo", 2009. gadā atgriezās Horvātijā, kļūstot par Slaven Belupo galveno treneri. Paralēli darbam ar klubiem strādāja arī par Horvātijas U21 izlases trenera asistentu. 
Karjeras turpinājumā strādāja ar Saūda Arābijas klubiem. No 2014. līdz 2017. gadam bija Apvienoto Arābu Emirātu kluba Al Ain galvenais treneris. 2015. gadā palīdzēja komandai izcīnīt AAE čempiontitulu, bet 2016. gadā aizveda to līdz AFC Čempionu līgas finālam.
2017. gada 7. oktobrī tika apstiprināts par Horvātijas futbola izlases galveno treneri, neilgi pirms 2018. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikācijas izšķirošajām spēlēm amatā nomainot Anti Čačiču. Daliča vadībā Horvātijas izlase kvalificējās 2018. gada FIFA Pasaules kausa finālturnīram.