google/wiki40b huggingface dataset:
General Electric

Vēsture

Uzņēmums radies no 1876. gadā izveidotās Tomasa Edisona laboratorijas, kurā tika izstrādāta pirmā komerciāli veiksmīgā kvēlspuldze. Ap 1890. gadu Edisons, apvienojot vairākas savas izstrādnes, radīja Edison General Electric Company. 1879. gadā Elihu Tomsons un Edvīns Hjūstons nodibināja Thomson-Houston Electric Company — Edisona kompānijas niknāko konkurenti. 1892. gadā pēc finansista Dž. P. Morgana iniciatīvas abas kompānijas apvienojās, nodibinot General Electric Company.
1896. gadā General Electric bija viena no divpadsmit kompānijām, kura tika iekļauta pirmajā DJIA indeksā, un tā mūsdienās ir vienīgā kompānija, kas vēl aizvien tajā iekļauta. 1919. gadā General Electric nodibināja Radio Corporation of America (RCA), kas iesākumā vienu no vadošajām ASV radioapraides operatoriem, bet vēlāk RCA kļuva par vieno no televīzijas NTSC standarta izstrādātājiem. XX sešdesmitajos gados GE bija viens no vadošajiem datoru ražotājiem.
2014. gada jūnijā panākta vienošanās ar Francijas Alstom par tā enerģētikas biznesa pirkšanu par 12,4 miljardiem EUR. Darījuma ietvaros Alstom tika nodota dzelzceļa signalizācijas aprīkojuma nodaļa GE Signalling un izveidoti trīs kopuzņēmumi ar Alstom (elektrotīklu, atjaunīgās enerģijas un Francijas tvaika turbīnu un kodolspēkstaciju bizness). Pēc regulējošo institūciju atļauju saņemšanas darījums pabeigts 2015. gada 2. novembrī.
2014. gada 8. septembrī paziņots, ka General Electric vienojies ar Zviedrijas uzņēmumu Electrolux par mājsaimniecības ierīču ražotāja GE Appliances pārdošanu par 3,3 miljardiem USD. 2014. gada oktobrī GE paziņoja, ka pārdos Polijas banku Bank BPH; tā pārdota 2016. gadā Polijas bankai Alior Bank. 2015. gada aprīlī paziņots, ka GE par 26,5 miljardiem dolāru pārdos nekustamā īpašuma portfeli uzņēmumiem Wells Fargo un The Blackstone Group. 2015. gada augustā GE Capital vienojās par 9 miljardiem USD pārdot veselības aprūpes finanšu pakalpojumu biznesu uzņēmumam Capital One. Augustā arī paziņots, ka GE Capital Bank tiešsaistes depozītu platforma tiks pārdota Goldman Sachs. Septembrī GE Capital vienojās pārdot transporta finansēšanas nodaļu Kanādas Bank of Montreal. Pēc tam, kad ASV Tieslietu departaments liedza Electrolux iegādāties GE Appliances, 2015. gada decembrī darījums tika atcelts. 2016. gada janvārī panākta vienošanās par GE Appliances pārdošanu par 5,4 miljardiem USD Ķīnas Haier. 2016. gada oktobrī GE Renewable Energy vienojās par 1,5 miljardiem dolāru pirkt vēja ģeneratoru lāpstiņu ražotāju LM Wind Power; darījums pabeigts 2017. gada aprīlī. Oktobrī paziņots, ka GE par 30 miljardiem USD pirks naftas un gāzes ieguves pakalpojumu uzņēmumu Baker Hughes; darījums pabeigts 2017. gada 3. jūlijā, Baker Hughes apvienojot ar GE Oil and Gas.
2017. gada 25. septembrī paziņots, ka General Electric elektrifikācijas bizness GE Industrial Solutions par 2,6 miljardiem ASV dolāru tiks pārdots Šveices un Zviedrijas uzņēmumam ABB; darījumu plānots pabeigt 2018. gada pirmajā pusgadā pēc visu nepieciešamo regulatoru apstiprinājumu saņemšanas.
Dženifere Šahade

Biogrāfija

Šahu iemācījusies spēlēt sešu gadu vecumā. Trīs reizes pārstāvējusi ASV dažādu vecuma grupu Pasaules junioru šaha čempionātos (1995, 1996, 1999). Daudzkārtējā ASV sieviešu šaha čempionātu laureāte, kuros izcīnījusi 2 zelta (2002, 2004), sudraba (1999) un 3 bronzas (1998, 2000, 2003) medaļas. Trīs reizes piedalījusies Pasaules sieviešu šaha čempionātos pēc izslēgšanas sistēmas, kuros vienmēr izstājusies 1. kārtā (2000, 2001, 2004). Pārstāvējusi ASV komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījusies 3 reizes (2000-2004). Komandu vērtējumā izcīnījusi sudraba (2004) medaļu. Par panākumiem turnīros FIDE 2005. gadā Šahadei piešķīra starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu.
Paralēli šaha turnīriem kopš 2007. gada piedalījusies arī pokera turnīros.
Beigusi literatūrzinātnes studijas Ņujorkas Universitātē. Strādājusi izdevumos Los Angeles Times, The New York Times, Chess Life, New In Chess, kā arī bijusi ASV šaha federācijas tīmekļa vietnes redaktore.
2005. gadā publicējusi savu grāmatu par sievietēm šahā — Chess Bitch: Women in the Ultimate Intellectual Sport. 2009. gadā bijusi līdzautore grāmatai par franču mākslinieku un šahistu Marselu Dišānu — Marcel Duchamp: The Art of Chess.
Valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Kandavas novadā

Šajā lapā apkopoti valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Kandavas novadā.
 Kultūras pieminekļu karte
Šis saraksts tiek veidots no Vikidatiem, to periodiski atjaunina bots.
Drina

Garums un kuģojamība

Drina veidojas, saplūstot Tarai un Pivai, kas plūst no Melnkalnes, saplūstot pie Bosnijas un Hercegovinas robežas Humas un Ščepana Poljes ciematā. Taras kopējais garums ir 144 km, no kuriem 104 ir Melnkalnē, bet pēdējie Bosnijā un Hercegovinā, vietām veidojot robežu starp abām valstīm. Drina caur Bosniju un Hercegovinu plūst ziemeļu virzienā 346 km garumā, no kuriem 206 km gar Serbijas robežu, līdz beidzot ietek Savas upē pie Bosanska Račas ciemata Bosnijas un Hercegovinas ziemeļaustrumu daļā. Mērot no Taras iztekas, Drinas garums kopā ar to ir 487 kilometri.
Upe nav kuģojama, bet kopā ar Taru tā veido galveno laivošanas atrakciju vietu Bosnijā un Hercegovinā un Melnkalnē.
Omars Haijāms

Biogrāfija

Saskaņā ar Omara Haijāma sastādīto horoskopu, viņš dzimis 1048. gada 18. maijā amatnieku ģimenē Neišābūrā, Lielājā Seldžuku impērijā. Visticamāk viņa ģimene bija turīga, jo Omara tēvs varēja atļauties dēlu izglītot, sākumā Neišābūras medresē, kas bija aristokrātu mācību iestāde. Vēlāk mācījās arī Balhas un Samarkandas medresēs, galvenokārt matemātiku un filozofiju. Haijāma pirmais traktāts matemātikā nav saglabājies, bet ir zināms, ka tajā bija aprakstīta kvadrātsaknes vilkšana.
Haijāms ieguva labu izglītību zinātnes jomā, bet tā kā ar zinātni varēja nodarboties tikai valdnieku galmos, tad tur arī pagāja lielākā daļa no viņa dzīves. 11. gadsimtā bija ierasta prakse gan persiešu, gan arābu valdniekiem mainīties ar saviem zinātniekiem, tāpēc Haijāms nonāca dažādu valdnieku galmos. Pēc mācību beigām viņš nonāca Transoksiānā (Samarkandā, Buhārā). Tur viņš uzrakstīja otro traktātu algebrā. Mūsdienās tas atrodas Teherānas Universitātē.
Haijāms kļuva tik izslavēts, kad, nonākot Isfahānas sultāna Malika Šaha galmā, sultāns uzdeva viņam izstrādāt jaunu kalendāru, kas atbilstu astronomiskajiem novērojumiem. 1079. gadā tika izveidots Irānas kalendārs, kas, lai arī bija precīzāks par islāma kalendāru, tā arī musulmaņu pasaulē netika pieņemts. No 1074. gada vada Isfahānas observatorijas izveidi. Isfahānā pavadīja divdesmit gadus, kas bija viņa zinātniskās un radošās darbības auglīgākais periods. Šajā laikā Isfahānā vezīra Nizamas al Mulkas vadībā tika izveidotas akadēmijas un zinātnes centri. Tajā laikā šajā pilsētā atradās arī Avicenna, kas strādāja Isfahānas medresē. Sākot ar 1080. gadu tiek datēti Haijāma filozofijas darbi, piemēram, par traktāts par esamību.
No Haijāma pierakstiem ļoti maz fragmentu ir saglabājušies līdz mūsdienām. Ilgstoši tika apšaubīts, ka Haijāms bija arī dzejnieks, jo netika atrastas liecības par viņa dzejoļiem, kas būtu rakstīti viņa dzīves laikā. Bet mūsdienās zinātnieki ir pierādījuši aptuveni 250 dzejoļu autentiskumu.
Lībiešu krasts

Lībiešu krasts (lībiešu: Līvõd Rānda) ir no 1991. gada līdz 2003. gadam Ziemeļkurzemē (piekrastes teritorija no Ovīšiem Baltijas jūras krastā līdz Ģipkai Rīgas jūras līča pusē) pastāvējusi Valsts īpaši aizsargājamā lībiešu kultūrvēsturiskā teritorija un lībiešu kultūras atjaunošanas programma (direktors Edgars Sīlis). Līdz tam šo teritoriju tās atšķirīgā etniskā sastāva dēļ dēvēja par "lībiešu jūrmalu".
Ideja par Lībiešu krasta izveidi radās XX gs. 90. gadu sākumā, kad Ventspils rajona, Talsu rajona pašvaldība, Lībiešu kultūras savienība pārstāvji kopīgi izstrādāja nolikumu, pēc kura tad arī tika iecelta Lībiešu krasta administrācija, kas atbild par lībiešiem kopumā šajā teritorijā un nodarbojas ar līdzekļu sadali gan kultūras vajadzībām, grāmatu izdošanai, gan ražošanas vajadzībām, gan transporta vajadzībām. Oficiāli Lībiešu krastu atklāja 1991. gada 4. februārī ar LPSR Ministru padomes lēmumu, pēdējā lībiešu apdzīvotajā teritorijā Ziemeļkurzemes piekrastē (aptuveni 50 km garumā gar Irbes jūras šaurumu), lai aizsargātu lībiešu tautības, dabas un kultūras mantojumu un tradicionālo dzīves veidu, kā arī izveidotu bāzi un radītu nepieciešamos apstākļus lībiešu tautības saglabāšanai, pastāvēšanai un attīstībai. Šo ciemu teritorijas pārzināja Kolkas, Dundagas un Tārgales pagastu pašvaldības, bet kultūras norises tika iekļautas valsts programmā.

Programmas īstenošana

Tā kā šajos ciemos lībieši praktiski vairs nedzīvoja,Lībiešu krasta programmā pamatvērība tika veltīta lībiešu vēstures, etnogrāfijas, kultūrvēstures un citu nozaru pētniecībai. Tika izdots mēnešraksts “Līvli” un "Lībiešu gadagrāmatas”. Interesentiem Rīgā, Ventspilī un Kolkā tika mācīta lībiešu valoda (to var mācīties arī Latvijas Universitātes moderno valodu fakultātē). “Lībiešu krasts” ar stipendijām atbalstīja lībiešu jauniešus, kas mācās augstskolās, katru gadu vasarās Mazirbē notika lībiešu jauniešu nometne.

Programmas darbības apturēšana

2003. gada augustā revīzija atklāja Lībiešu krastam dotās valsts naudas nelietderīgu izmantošanu, īstenojot programmu Lībiešu krasts - divas trešdaļas no valsts budžeta piešķirto līdzekļu tērētas algās 13 štata vietām. 2003. gada otrajā pusē sākās “Lībiešu krasta” reorganizācija, apturot programmas darbību.
Valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Salacgrīvas novadā

Šajā lapā apkopoti valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Salacgrīvas novadā.
 Kultūras pieminekļu karte
Šis saraksts tiek veidots no Vikidatiem, to periodiski atjaunina bots.
Sojuz MS-08

Lidojuma gaita

Sojuz MS-08 tika palaists 2018. gada 21. martā 17:44:23 UTC ar nesējraķeti Sojuz-FG no Baikonuras kosmodroma 1. starta laukuma 5. palaišanas iekārtas. 
Kosmosa kuģis ar staciju saslēdzās 23. martā 19:50 UTC pie Poisk moduļa. Tuvošanās un saslēgšanās notika automātiskā režīmā.
No stacijas Sojuz MS-08 atvienojās 2018. gada 4. oktobrī 07:57 UTC. Zemi nolaižamais aparāts sasniedza 11:45 UTC Kazahstānā. Lidojuma ilgums — 196 dienas 18 stundas 1 minūte.
24. decembris

24. decembris ir gada 358. diena (358. garajā gadā) pēc Gregora kalendāra. Līdz gada beigām ir atlikušas 7 dienas.
Martins Brodērs

Spēlētāja karjera

M. Brodēru 1990. gada NHL draftā izraudzījās ar kopējo 20. numuru. Trīs reizes (1995., 2000. un 2003. gadā) kopā ar Ņūdžersijas "Devils" viņš izcīnīja Stenlija kausu. 1994. gadā ieguva Kaldera balvu. 5 reizes ieguvis arī Viljama Dženingsa balvu (1997, 1998, 2003, 2004, 2010). 3 reizes ieguvis arī Vezinas balvu (2003, 2004, 2007). 8 reizes piedalījies NHL Visu zvaigžņu spēlē.
M. Brodēram pieder virkne NHL rekordu. Viņš ir absolūtais rekordists pēc "sausā" aizvadīto spēļu skaita gan NHL regulārajās sezonās (kopš 2009. gada, kad apsteidza Terija Savčuka rekordu), gan play-off spēlēs (šo rekordu viņš dala ar Patriku Ruā), kā arī rekordists starp vārtsargiem pēc uzvaru skaita regulārajā sezonā.
Kanādas hokeja izlases sastāvā piedalījies 1996. un 2005. gada Pasaules čempionātos (abi notika Austrijā), abas reizes izcīnot sudraba medaļas. Piedalījies arī 1996. un 2004. gada Pasaules kausa izcīņā, 2004. gadā izcīnot čempionu titulu, bet Olimpiskajās spēlēs M. Brodērs piedalījies četrreiz - 1998., 2002., 2006. un 2010. gadā. 2002. un 2010. gadā viņš kopā ar Kanādas izlasi izcīnīja zelta medaļu.
7. maijs

7. maijs ir gada 127. diena pēc Gregora kalendāra (128. garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 238 dienas.
Zviads Izoria

Biogrāfija

Trīs reizes uzvarējis Eiropas jauniešu šaha čempionātos: 2000. gadā U16 vecuma grupā un 2001. gadā U18 un U20 vecuma grupās. 2001. gadā izcīnījis bronzas medaļu Pasaules junioru šaha čempionātā U18 vecuma grupā.
2003. gadā  dalījis pirmo vietu starptautiskos šaha turnīros Hogevēnā (Nīderlande, kopā ar Ernesto Inarkijevu) un Izmirā. 2004. gadā Filadelfijā uzvarējis šaha turnīrā Liberty Bell Open. 2005. gadā Mineapolisā izcīnījis uzvaru starptautiskajā šaha turnīrā HB Global Chess Challenge, apsteidzot Iļju Smirinu, Gatu Kamski, Aleksandru Beļavski un Jānu Elvestu. 2006. gadā Turcijā ierindojies 5. vietā Eiropas individuālajā šaha čempionātā. 2007. gadā Konektikutā kopā ar Gatu Kamski dalījis pirmo vietu starptautiskajā šaha turnīrā Foxwoods Open.
Pārstāvējis Gruzijas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījies 3 reizes (2002-2004, 2008). 2019. gadā pārstāvējis ASV komandu Pasaules komandu šaha čempionātā.
Par panākumiem turnīros FIDE 2000. gadā Izoria piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2002. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.
Valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Ciblas novadā

Šajā lapā apkopoti valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Ciblas novadā.
 Kultūras pieminekļu karte
Šis saraksts tiek veidots no Vikidatiem, to periodiski atjaunina bots.
Ausainie cīruļi

Kopīgās īpašības

Abām ausaino cīruļu sugām raksturīgas koši rakstainas galvas un krūtis, kā arī katrā galvas pusē redzamas pagarinātas spalvas, kas atgādina nelielus ragus. Abas sugas ir apmēram vienādi lielas. Ķermeņa garums 13—17 cm, svars 30—40 g.

Latvijā

Latvijā sastopama viena ausaino cīruļu ģints suga — ausainais cīrulis (Eremophila alpestris). Tas Latviju nelielā skaitā regulāri caurceļo. Vairāk novērojumu ausainajam cīrulim ir rudenī piekrastes zonā, bet, visticamākais, ka līdzvērtīgā skaitā tas ceļo arī iekšzemē. Pēdējos gados daži īpatņi regulāri pārziemo.
Salavats Julajevs

Biogrāfija

Dzimis 1754. gadā Orenburgas guberņas Ufas provinces Šaitankudejas pagastā baškīru tarhana Julaja ģimenē. Viņa dzimtais ciems Tekeja tika nopostīts soda ekspedīcijas laikā. Viņa tēvs bija pagasta stārasts, bet pēc nelikumīgas dzimtas zemes atņemšanas rūpnīcas būvniecībai Salavats un viņa tēvs Julajs kopā ar Sterļitamakas baškīru korpusu, kurā viņi dienēja, 1773. gada novembrī pārgāja dumpinieku pusē. Salavatam tajā laikā bija 19 gadu.
Pugačova sacelšanās laikā Salavats vadīja vairāk kā 12 nozīmīgas kaujas. Viņa vadībā tika ieņemtas Simas un Katavas rūpnīcas, aplenkts Čeļabinskas cietoksnis, viņš piedalījās Orenburgas aplenkumā. 1774. gadā 3. jūnijā Pogačovs piešķīra Salavatam brigadiera (ģenerāļa) pakāpi. Pēc Pugačova sagūstīšanas, neskatoties uz vairākkārtējiem aicinājumiem pārtraukt pretošanos, Salavats turpināja vadīt sacelšanos baškīru zemēs. Sagūstīts tā paša gada novembrī Karatau kalnos. Pēc ilgas izmeklēšanas 1775. gada 15. jūlijā Salavats un viņa tēvs Julajs tika sodīti ar miesas sodiem un nosūtīti katorgā uz Rogevīkas cietoksni (mūsdienu Paldiski Igaunijā). Palika ieslodzījumā 25 gadus un mira 1800. gada 26. septembrī.

Godināšana

Salavata Julajeva vārdā nosaukta Salavatas pilsēta Baškortostānā, kā arī Ufas "Salavat Julajev" hokeja klubs, ielas vairākās Krievijas un Ukrainas pilsētās, iela un piemineklis Paldiskos Igaunijā. Nodibināts Salavata Julajeva ordenis, kas ir Baškortostānas valsts apbalvojums par sasniegumiem dažādās sabiedriskās, saimnieciskās un kultūras jomās.
Valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Neretas novadā

Šajā lapā apkopoti valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Neretas novadā.
 Kultūras pieminekļu karte
Šis saraksts tiek veidots no Vikidatiem, to periodiski atjaunina bots.
Žara pie Hronas

Vēsture

Pilsētas tiesības ieguvusi 1246. gadā. Līdz 1920. gadam tās nosaukums bija Sveti Krīža (Svätý Kríž), līdz 1955. gadam - Sveti Krīža pie Hronas (Svätý Kríž nad Hronom). Tāpat kā lielākā daļa no Slovākijas teritorijas, Žara pie Hronas gadsimtiem atradusies Ungārijas sastāvā, tās ungāriskais nosaukums ir Garamsentkeresta (Garamszentkereszt). Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. Pilsētas attīstību būtiski ietekmēja 20. gadsimta 50. gados pie pilsētas uzceltais alumīnija ražošanas komplekss. No 1993. gada - Slovākijas sastāvā.

Ekonomika

Pie pilsētas darbojas kompānijas "Slovalco" alumīnija ražošanas komplekss.

Cilvēki

Pēc etniskās piederības vairums pilsētas iedzīvotāju ir slovāki (94,27 %). Pēc reliģiskās pārliecības - katoļi (62,07 %), nereliģiozi (25,54 %) un luterāņi (3,19 %).
Prāgas pavasara laikā par Čehoslovākijas Komunistiskās partijas pilsētas komitejas līderi izvirzījās Vladimirs Mečars (Vladimír Mečiar).
Rīgas Tehniskās universitātes struktūrvienības

Rīgas Tehniskajai universitātei ir šādas struktūrvienības:
Kritiskā domāšana

Par kritisko domāšanu parasti sauc disciplinētu prāta procesu, kura laikā tiek analizēta un vērtēta informācija. Attiecīgā informācija var būt iegūta no pieredzes, refleksijas, novērojumiem, komunikācijas utt. Kritiskās domāšanas pamatā ir intelektuāli kritēriji, piemēram, domāšanas skaidrība, ticamība, precizitāte, akurātums, pamatotība, nozīmīgums, pilnīgums, godīgums u.c.
Mūsdienu valodas lietojumā vārds "kritisks" ir ieguvis negatīvu konotāciju jeb blakus nozīmi, taču kritiskajai domāšanai nav saistības ar negatīvismu, piemēram, centieniem kādu pazemot.

Pārskats

Kritiskā domāšana ir mērķtiecīgs reflektīvas spriešanas veids. Ar tās palīdzību refleksijas ceļā tiek pieņemti lēmumi, piemēram, kuram uzskatam piekrist vai kā rīkoties. Tiek aplūkoti argumenti, sprieduma konteksts, būtiskie kritēriji veiksmīgai sprieduma izdarīšanai, sprieduma veidošanas metodes un konkrētā jautājuma izprašanai nepieciešamie teorētiskie konstrukti. Šie elementi atbilst arī akadēmisko disciplīnu un profesionālo jomu raksturojumam, tāpēc kritiskā domāšana var parādīties dažādās jomās un starp tām (ņemot vērā konkrēto jomu specifiskos kritērijus, argumentācijas avotus utt.) - gadījumos, kad nepieciešams vienoties, izlemt, atrisināt problēmas u.tml.
Zinātniskā skepticisma kontekstā kritiskā domāšana ietver informācijas apgūšanu un tā rezultātā nonākšanu līdz pamatotam slēdzienam vai risinājumam. Kritiskā domāšana daļēji ietver neformālo loģiku, tomēr liela daļa apsvērumu sniedzas tālāk, piemēram, novērtējot uzskatus, identificējot aizspriedumus, propagandu, pašapmānu, informācijas sagrozīšanu vai maldināšanu utt. Balstoties kognitīvās psiholoģijas pētījumos, daļa pedagogu uzskata, ka skolās vajadzētu vairāk apgūt kritisko domāšanu un attīstīt intelektuālās prasmes (piemēram, intelektuālu pazemību, iejūtību, godīgumu un godprātību) nekā koncentrēties uz faktu atcerēšanos.
Kritiskā domāšana ir nozīmīga domāšanas analīzei, izskaidrošanai, novērtēšanai un strukturēšanai, tā ļauj samazināt maldīšanās risku rīcībā un domāšanā. Tomēr, arī lietojot kritiskās domāšanas prasmes, var rasties kļūdas, piemēram, domātāja egocentrisma, nekorektas savu uzskatu universalizēšanas vai faktu nezināšanas dēļ. Turklāt vienmēr pastāv iespēja kļūdīties neuzmanības dēļ.
Pasaules čempionāts orientēšanās sportā

Pasaules čempionāts orientēšanās sportā ir lielākās starptautiskās sacensības orientēšanās sportā. Čempionāti notiek kopš 1966. gada un līdz 2003. gadam tie lielākoties notika katru otro gadu, taču kopš 2003. gada - katru gadu. Sākotnēji sacensību programma ietvēra individuālās sacensības un stafeti, bet laika gaitā programma ir papildināta, un šobrīd Pasaules čempionātos sacensības notiek garajā distancē, vidējā distancē, sprintā un stafetē, kā vīriešiem tā sievietēm.
Latvijas sportistu lielākais panākums ir Edgara Bertuka 2012. gada Pasaules čempionātā Šveicē izcīnītā zelta un bronzas medaļa. Tā bija pirmā Latvijas (un arī Baltijas valstu) sportistu izcīnītā uzvara un medaļa Pasaules čempionātos pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas (1989. gadā, pārstāvot PSRS, medaļu izcīnīja Alīda Ābola). 2013. gada čempionātā, kurš notika Somijā, Bertuks izcīnīja vēl vienu bronzas medaļu.
Violetais zeltainītis

Izskats

Violetais zeltainītis ir neliels dienas tauriņš. Tā spārnu plētums ir 34—38 mm. Violetā zeltainīša tēviņi un mātītes izskatās ļoti atšķirīgi. Tēviņiem spārnu virspuse ir nesajaucami violetā krāsā, violetais zaigojums mijas ar ugunīgi oranžo pamattoni. Priekšspārnu centrālajā daļā melni punktiņi. Visas spārnu dzīslas izteikti tumšas.
Mātītes spārnu virspuses pamattonis ir tumši brūns ar melniem, labi izteiktiem punktiem uz priekšspārna. Raibumu ārējā rinda gar spārna malu veido viļņotu līniju. Priekšspārna ārējā mala reizēm var būt ar oranžu, pārtrauktu joslu.
Aizmugurējo spārnu apakšpuses pamattonis ir pelēcīgs ar zilganu apsarmu, priekšējo spārnu apakšpuses pamattonis blāvi oranžīgs. Uz aizmugurējiem spārniem diezgan lieli, melni plankumi, kas labi aizpilda visu laukumu. Spārna ārmalā, visas malas garumā ir labi izteikta, oranža josla, kas kontrastē ar pārējo spārnu. Priekšspārnu otrās rindas raibumi pāros pa divi veido iedomātu, viļņotu līniju. Šie plankumi ir samērā lieli, neregulāri, dažādās formās un izmērā.

Ekoloģija

Sezonā izaug viena tauriņu paaudze. Tauriņi sāk lidot jūnija sākumā un ir aktīvi līdz jūlija beigām. Mātīte uz skābeņu apakšējām lapām dēj olas. Uz katras lapas pa vienai olai. Kāpurus uz augu lapām var atrast no jūlija beigām līdz rudenim. Lai arī pieauguši violetie zeltainīši ir dienas tauriņi, to kāpuri ir aktīvi nakts laikā un barojas ar pļavas skābenēm (Rumex acetosa), ļoti reti ar citu skābeņu sugu lapām. Kāpuri kādu brīdi barojas ar skābenēm, bet tad dodas pārziemot skudru pūznī. Pavasarī izlido jaunie tauriņi. Tauriņi barojas ar mazā mārsila, parastās pīpenes, podagras gārsas un kazeņu ziedu nektāru.
Černobiļa (miniseriāls)

Atbilstība reālajiem notikumiem

Miniseriāls lielā mērā balstīts uz Pripjatas iedzīvotāju atmiņām, kas parādītas Nobela prēmijas laureātes literatūrā baltkrievu rakstnieces Svetlanas Aleksijevičas grāmatā "Černobiļa. Lūgšana" («Чернобыльская молитва. Хроника будущего», 1997). Piemēram, no grāmatas miniseriālā pilnībā iekļauta sižeta līnija par ugunsdzēsēju Vasīliju Ignatenko un viņa sievu Ludmilu. Rakstniece notikumus aprakstījusi, balstoties uz savām sarunām ar Ludmilu. Filmā notikumi un galvenie varoņi (izņemot baltkrievu kodolfiziķi Uļjanu Homjuku, kas ir izdomāts tēls) parādīti visai precīzi, lai arī var atrast nelielas atšķirības. Piemēram, epizode ar trim brīvprātīgajiem kodolstacijas darbiniekiem, kas riskē ar dzīvību, lai atvērtu ūdenstvertņu vārstus. Patiesībā darbinieki nebija brīvprātīgie, bet tika nozīmēti, un viņi paveica savu darbu ātri un strādāja ne tik dramatiskos apstākļos, kā filmā. Filmā parādītais augstais ūdens līmenis vietā, kur bija jāveic vārstu atgriešana, nebija tik dziļš.
Majota

Vēsture

1500. gadā tika izveidotas Maores jeb Mavuti (arābu val. - جزيرة الموت) sultanāts. 1503. gadā kā pirmie no eiropiešiem Majotu atklāja portugāļu jūrasbraucēji, taču nekolonizēja to. 1832. gadā Majotu pakļāva Andriantsolijs- agrākais Boinas karalistes valdnieks no Madagaskaras salas. 1833. gadā to pakļāva blakus esošais Mvali sultanāts (franču val. - Mohéli sala), bet 1835. gadā 19. novembrī- Nzvani (franču val. - Anjouan) sultanāts, kas tajā iecēla gubernatoru- kadiju (gubernatoru, kas veic tiesneša funkcijas). 1836. gadā Majota ieguva neatkarību un to pārvaldīja vietējais sultāns.
Par franču koloniju Majota kļuva 1841. gadā. Majota bija vienīgā arhipelāgā, kas pēc 1974. gada sarīkotā referenduma saglabāja savus sakarus ar Franciju un atteicās no neatkarības. Komoru salas kopš šī laika izvirza savas pretenzijas uz Majotu un neatzīst tās piederību Francijai. 2009. gada 29. martā notika referendums, kurā 95,5% Majotas iedzīvotāju nobalsoja par salas statusa maiņu no "aizjūras kopienas" uz "aizjūras departamentu".

Ģeogrāfija

Majota sastāv no Lielā Zemes un vairākām salām un saliņām, no kurām lielākā ir un Pamanzi jeb Mazā zeme. Lielo salu ielenc 1100 km² liela lagūna (viena no lielākajām pasaulē), kuru ir izveidojis 160 km garš koraļļu rifs, kas atrodas gandrīz visapkārt Majotai, izņemot 2 vietas - atvērumu austrumos un ziemeļrietumos. Kopumā lagūnā ir izkaisīti arī vairāki simti koraļļu saliņu.

Politika

Majota ir pārstāvēta Francijas senātā un Nacionālajā Asamblejā. 2001. gada 11. jūlijā Majota oficiāli kļuva par departamentālo kopienu (franču val. - collectivité départementale), kas tiesiski ir līdzīgs statuss kā aizjūras departamentam ar izņēmumu, ka departamentālā kopiena neietilpst Eiropas Savienībā. Šī statusa maiņa tika apliecināta ar 73% balsu vairākumu referendumā. Uz salas atrodas arī neliels kontingents Francijas ārzemju leģiona. Kopš 2011. gada marta Majota ir kļuvusi par aizjūras departamentu un 2014. gada 1. janvārī tā kļuva par Eiropas Savienības daļu.

Iedzīvotāji

Majota ir ļoti blīvi apdzīvota- iedzīvotāju blīvums sasniedz 520 cilv./km². 90% iedzīvotāju ir musulmaņi.