google/wiki40b huggingface dataset:
Benzīns

Benzīns normālos apstākļos ir gaistošs un viegli uzliesmojošs šķidrums, kas destilācijas rezultātā ir iegūts no jēlnaftas. Mūsdienās, lai palielinātu iegūtā benzīna daudzumu no jēlnaftas, plaši izmanto arī naftas smago sastāvdaļu pārstrādes procesu, kas pazīstams kā krekings. Benzīns galvenokārt tiek izmantots kā degviela iekšdedzes dzinējos, lai gan plaši pielieto arī eļļas un tauku šķīdināšanā. Benzīns ir tikpat svarīgs tautsaimniecībā kā asinis cilvēka organismā.
Benzīns ir komplekss maisījums, kas sastāv no vairākiem simtiem dažādu ogļūdeņražu. Vairums no tiem ir piesātinātie ogļūdeņraži, kur katras molekulas pamatā ir no 4 līdz 12 oglekļa atomiem. Benzīns, kas tiek izmantots automašīnās, iztvaiko no 30 līdz 200 °C lielā temperatūrā.
Benzīna oktānskaitlis (95, 98 un citi) raksturo to, cik daudz konkrēto vielu var saspiest, pirms tā spontāni aizdegas.
20. gadsimtā ceļoties naftas un, līdz ar to, benzīna cenai, daudzās valstīs ir pieaudzis pieprasījums pēc gazohola, kura sastāvā 90% ir bezsvina benzīns un 10% — etanols.

Vēsture

19. gadsimta beigās un 20. gadsimta sākumā benzīns bija petrolejas rūpniecības atlikums, kuram nebija pielietojuma. Sākumā naftas rūpnieki to vienkārši izlēja jūrā, bet to varas iestādes drīz vien aizliedza, jo tika apdraudēta dzīvnieku un augu valsts, kā arī varēja izcelties ugunsgrēks. Tādēļ tika raktas speciālas bedres, kurās nevajadzīgo benzīnu sadedzināja. Sadedzinātā benzīna daudzums sasniedza vairākus simttūkstošus tonnu. Šī bezjēdzīgā iznīcināšana beidzās tikai pēc iekšdedzes dzinēja izgudrošanas.
Vekselis

Vekseļa veidi

Izšķir vienkāršo vekseli un pārvedu vekseli. Vienkāršais vekselis ir debitora parādzīme savam kreditoram, kur ievērotas visas vekseļa formālās prasības. Savukārt pārvedu vekseli bieži dēvē par tratu. Tā ir kreditora (trasanta) rakstiska pavēle debitoram (trasātam) vekselī norādīto parāda summu samaksāt kādai trešajai personai (remitentam).
Igors Bondarevs

Spēlētāja karjera

Latvijas izlases sastāvā viņš ir piedalījies 4 Pasaules čempionātos, 1 Olimpiskajās spēlēs un 1 Pasaules čempionātā junioriem.
Dzeltenā māja

Izcelsme

Glezna tapa 1888. gada septembrī, aptuveni laikā, kad viņš savam brālim Teo nosūtīja kompozīcijas skici:
Nosūtu arī skici no 30. izmēra kvadrātiska audekla, kas attēlo ēku un tās apkārtni sēra saules staros uz kobalta krāsas debesīm. Tēma ir grūta! Bet tieši tāpēc es gribu to iekarot. Jo tas ir fantastiski, šīs dzeltenās mājas saulē, kā arī zilā nesalīdzināmais svaigums. Arī visa zeme ir arī dzeltena. Es tev drīz nosūtīšu labāku zīmējumu nekā šī skice pēc atmiņas.
Māja pa kreisi ir dzeltena ar zaļiem slēģiem. Tā, kuru aizēno koks. Tais ir restorāns, kur pusdienoju katru dienu. Mans draugs aģents dzīvo ielas pa kreisi galā, starp abiem dzelzceļa tiltiem. Nakts kafejnīca, ko es uzgleznoju, nav attēlā, tā atrodas pa kreisi no restorāna.

Miljē to uzskata par briesmīgu, bet man nav tev jāsaka, ka, kad viņš saka, ka viņš nesaprot, kā var būt jautri, gleznojot parastu pārtikas preču veikalu un stīvas un pareizas mājas bez jebkādas pievilcības, tad es atceros, ka Zolā aprakstīja kādu bulvāri L'assommoir sākumā un Flobērs kādu krustojumu Villette krastmalā romānā "Buvārs un Pekušē", par to nav jāšķauda.
Sākotnēji Van Gogs gleznai deva nosaukumu Māja un tās vide (franču: La Maison et son entourage). Vēlāk viņš izvēlējās apzīmējošāku nosaukumu un nosauca to Iela (franču: La Rue), godinot Žana Fransuā Rafaeli Parīzes ielu skiču sēriju, ko nesen bija publicējis laikraksts Le Figaro.

Īpašnieki

Šī glezna bez pārtraukumiem ir bijusi Van Gogu ģimenes īpašums. Kopš 1962. gada tā pieder Vinsenta Van Goga fondam, ko izveidoja Vinsents Vilems van Gogs, mākslinieka brāļadēls. Šobrīd glezna uz nenoteiktu termiņu aizdota Van Goga muzejam Amsterdamā.
80. Kinoakadēmijas balva

Galvenās balvas

Uzvarētājs atzīmēts ar trekninātu tekstu.
Darvasbrenči

Vēsture

Pirmo reizi Darvasbrenči kā ciems "Darvas Brenci" rakstos minēts 1885. gadā. 19. gadsimta beigās vieta administratīvi piederējusi Ungurmuižas pagasta Rušendorfas jeb Krievciema lauku sabiedrībai. 1906. gadā sādžai "Дорвас Бренчь" zemes platība bijusi 43 desetīnas ar trijām sētām, kurās dzīvojuši 14 iedzīvotāji. 1914. gadā sādžas zemi sadalīja viensētās. Pēc 1935. gada tautas skaitīšanas materiāliem Darvasbrenčiem bija divas īpatnības — Līdz 1930. gadu beigām sādža administratīvi bija iekļauta Ungurmuižas pagastā un iedzīvotāju ķildu dēļ zemju sadalīšana viensētās nebija oficiāli noformēta. 1943. gadā mājas ciemā bijuši 4 saimnieki ar 10 cilvēkiem.
2009. gadā Darvasbrenčos dzīvojuši 16 iedzīvotāji un ir šādas mājas: Ārijas, Auzas, Darvasbrenči 5, Darvasbrenči 6, Darvasbrenči 7, Sētas, Taureņi.
Talasa (pavadonis)

Atklāšana un nosaukums

Pavadonis tika atklāts pirms 1989. gada septembra vidus, izpētot starpplanētu zondes „Voyager 2” uzņemtos attēlus. Tam tika piešķirts pagaidu apzīmējums S/1989 N 5. Vārds Talasa pavadonim tika piešķirts 1991. gada 16. septembrī ar Starptautiskās Astronomijas savienības cirkulāru Nr.5347. Talasa grieķu mitoloģijā ir jūras dieviete, Ētera un Hēmeras meita.

Orbīta un fizikālie parametri

Talasa ir neregulāras, diskveida formas pavadonis. Nekādas ģeoloģiskās aktivitātes pēdas uz pavadoņa nav konstatētas. Tiek uzskatīts, ka Talasa ir izveidojusies, apvienojoties agrāk eksistējošo pavadoņu šķembām, kuras palika pēc sadursmēm, kad Neptūns savā gravitācijas laukā „sagrāba” Tritonu. Talasa orbīta palēnām pazeminās. Tas nozīmē, ka ar laiku pavadonis vai nu ietrieksies Neptūnā, vai arī izjuks gabalos, izveidojot gredzenu ap planētu. Šādā gadījumā radušās atlūzas relatīvi ātri nonāks Despoinas orbītā.
Valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Grobiņas novadā

Šajā lapā apkopoti valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Grobiņas novadā.
 Kultūras pieminekļu karte
Šis saraksts tiek veidots no Vikidatiem, to periodiski atjaunina bots.
Luvra

Vēsture

Muzejs atrodas Luvras pilī (Palais du Louvre), kuru 1190. gadā sāka būvēt Francijas karalis Filips II Kapetings kā cietoksni un tika izmantota kā karaļa rezidence. 16. gadsimta sākumā karalis Fransuā I Valuā Luvrā sāka izvietot mākslas darbus. 1672. gadā Francijas karalis Luijs XIV Burbons pārcēla karaļa rezidenci uz Versaļas pili, bet Luvrā izveidoja karaliskās mākslas kolekcijas izstādi. Plašākai publikai šo darbu apskate bija pieejama tikai pēc Franču revolūcijas, kas norisinājās 18. gadsimta beigās. Tajā laikā Luvra bija domāta kā brīvības simbols un vieta, kur Francijas militārais līderis Napoleons Bonaparts novietoja no karagājieniem atvestos mākslas darbus. 1803. gadā Luvra pat tika nosaukta par Napoleona muzeju (Musée Napoléon).
Kilograms

Kilograms (simbols: kg) ir Starptautiskās mērvienību sistēmas (SI) masas pamatmērvienība, kas ir vienāds ar cilindrisku etalonu, kas izgatavots no irīdija-platīna sakausējuma, un atrodas Parīzē Starptautiskajā svaru un mēru birojā (Bureau international des poids et mesures). Pirmo reizi kilograms tika noteikts 1799. gadā, kad Pjērs Simons Laplass vakuumā nosvēra 1 dm³ destilēta ūdens 4°C temperatūrā. Angļu valodā runājošajās zemēs, piemēram Amerikas Savienotajās Valstīs, kilograma vietā izmanto masas mērvienību mārciņu. Viena mārciņa ir 0,45359237 kg.

Kilograma etalons

Kilograms ir vienāds ar starptautiskā masas vienības etalona masu, kas izgatavots 1879. gadā kā cilindrisks atsvars no platīna un irīdija sakausējuma. Tajā 90% ir platīna masa un 10% irīdija, šī cilindra diametrs un augstums ir 39,17 mm. Daudzi zinātnieki uzskata, ka šī kilograma definīcija ir pretrunīga. 2011. gada 21. oktobrī 24. starptautiskās mēru un svaru konferences laikā delegāti vienojās, ka kilograma definīcija ir novecojusi, un ir nepieciešams izveidot jaunu, atbilstoši 21. gadsimtam. Ir ieteikts kilograma vērtību piesaistīt Planka konstantes vērtībai.
Sloka (stacija)

Vēsture

Stacija uzbūvēta 1877. gadā reizē ar dzelzceļa līniju. Sākotnējā stacijas ēka ir saglabājusies līdz mūsdienām. Pievedceļi uz Slokas papīrfabriku un cementa rūpnīcu uzbūvēti 1906. gadā; to apkalpošanai 1911. gadā ierīkots pārmiju centralizācijas postenis.
HK 21

HK 21 ir Vācijas kompānijas Heckler & Koch (HK) izstrādātais galveno uzdevumu ložmetējs. Tā ir no patronlentes barojama HK 11 versija, kas bāzēta uz G3. Tā pēcteči ir HK 21A1 un HK 21e. Šis ierocis izceļas ar to, ka tas savulaik lietots daudzās specvienībās, jo ierocis ir diezgan precīzs. Heckler und Koch HK 21 vairs neražo.

Vēsture

Tā izstrāde saistīta ar 1961. gadu.
Tikai 90. gadu beigās HK 21 tika pārtraukts ražot, tā vietu ieņēma uzlabotie HK 21A1 un HK 21e. 35 gadu laikā tika izgatavoti daudzi tā varianti, un vēl šobrīd tos dažviet ražo Portugālē, Grieķijā, Meksikā (ražošana pēc licences), un dažās Āfrikas un DA Āzijas valstīs. Savulaik tika izveidotas versijas, kas šauj ar 5,56 mm x 45 mm NATO un 7,62 mm x 39 mm padomju munīciju. 5,56 mm NATO modeļi ir ārkārtīgi reti sastopami, un 7,62 mm x 39 mm padomju munīcijas modeļi gandrīz vispār nav, bet var lietot M16, HK 33 vai AK magazīnas. HK 21 ieroci izmantoja US Navy SEALs, Izraēlas bruņotie spēki un US Marines, darbojoties Tuvajos Austrumos (SEALs bieži izmantoja tieši 7,62 mm x 39 mm modeli). Pašā tā pastāvešanas sākumā to izmantoja Vācijas E.B.S.I.S. spēki. Šis ierocis savulaik atrada vietu daudzās armijās. Pat ASV elites Delta Force lietoja HK 21, lai glābtu amerikāņu ķīlniekus Irānā 1980. gada operācijā Eagle Claw.

Tehniskais raksturojums

HK 21 darbības princips ir līdzīgs kā G3 šautenē, izmantojot divdaļīgus stobra resgaļa bloķēšanas un aizturēšanas veltņus. Aizslēga galvas aizmugurējās kustības palēnināšana pārlādēšanas cikla sākumposmā, ar piemērotu kameru patronas brīvai kustībai, darbojas no aizslēgta aizslēga pozīcijas ar patronu kamerā, kad ierocis ir gatavs šaut. HK 21 munīcija parasti tiek glabāta sadalītu posmu patronlentē, un ierocis darbojas vai nu ar Vācijas DM 60 patronlenti, vai ASV M13 patronlenti, vai Francijas patronlenti. Tomēr, ja vajadzīgs, tas var strādāt arī ar vienlaidu posmu patronlenti DM 1. Turklāt, nomainot stobra cauruli, patronlentes barošanas plātni un aizslēgu, ierocis tiek pārveidots šaušanai ar 5,56 x 45 mm vai 7,62 x 39 mm patronām. Ieroča lietderīgums tiek vēl palielināts, barošanas mehānismā ievietojot magazīnu adapteri. Tas pieņem jebkuras Heckler und Koch 7,62 mm magazīnas, atšķirībā no G3 ieroča vai HK 11 vieglā ložmetēja. Ja nepieciešams, patronlentes barošanas vienība var tikt izņemta un aizstāta ar magazīnu vienību, kas der stobra kārbā un tiek turēta ar divām tapām. Šī vienība atļauj izmanot 20 ložu magazīnas vai 80 ložu plastmasas dubultdiskveida magazīnas. Ierocis var šaut lodes pa vienai lodei vai pilnīgi automātiski. Izvēles svira ir virs pistoles spala un mēlītes mehānisma, atdalītājs un automātiskā sprūdsvira ir tās pašas kā G3 ierocī.

Komplektējums

HK 21 nāk komplektā ar divām stobra caurulēm un divkāji. HK 21 var tikt izmantots no integrētiem divkājiem (kā vieglais ložmetējs) vai no trijkāja balsta. Divkājis var tikt piestiprināts gan stobra priekšpusē, gan aizmugurē. Tas ļauj izvēlēties dažādas šaušanas iespējas. Trijkājis ir sastopams reti, pastāv arī īpašs variants, kas mazina triecienu. Tā kā HK 21 ir atvasināts no G3, priekšrocība ir tas, ka tas var izmantot tās pašas detaļas, kas ir šai triecienšautenei.
TKS

Dizains un izstrāde

TK (zināma arī kā TK-3) bija 1931. gadā izstrādāta Polijas tankete, kura bija balstīta uz angļu tanketi Carden Loyd. TKS bija uzlabots modelis ar modernizētu virsbūvi un jaudīgāku motoru. 1939. gadā tanketes sāka pārapbruņot ar 20 mm lielgabaliem, taču līdz Otrā Pasaules kara sākumam tika modernizētas tikai 24 tanketes.

Pielietojums kaujās

Polijas kampaņas sākumā, 1939. gadā, Polijas armijai bija 650 kaujas spējīgas tanketes. Kara pirmajās dienās sagūstītais vācu virsnieks-tankists, novērtēdams poļu tanketes, teicis: "... ļoti grūti no tanka lielgabala trāpīt pa tādu mazu tarakānu". Taču nopietnu pretestību tanketes ar ložmetējiem radīt nevarēja, tāpēc, lielākoties tika izmantotas izlūku vajadzībām un kājnieku atbalstam. Poļu tankists Romāns Edmunds Orliks ar savu ekipāžu, 1939. gada septembrī tanketē TKS ar 20 mm lielgabalu, iznīcinājis 13 vācu tankus (starp kuriem, iespējams, bija arī viens PzKpfw IV Ausf B).

Līdz mūsdienām saglabājušās

Līdz mūsdienām ir saglabājušās tikai 2 pilnīgā darba stāvoklī esošas TKS tanketes un viena TK-3 tankete. Visas no tām tika atjaunotas 21. gadsimta pirmajā desmitgadē, izmatojot arī neoriģinālās rezerves daļas. Vienu no TKS tanketēm zviedru Axvall tanku muzejs ziedoja Polijai, un, kopš 2008. gada, tā atrodas Polijas armijas muzeja ekspozīcijā. Pārējās divas atrodas privātajās kolekcijās. Bez tam, viena tankete atrodas Kubinkas bruņutehnikas muzeja ekspozīcijā (TKS variants), bet viena Belgradas militārajā muzejā (TKF variants). Viena no zviedru TKS tanketēm pēckara periodā atradās Norvēģijā, kur vietējais zemkopis to izmantoja kā traktoru. C2P artilērijas vilcējs tika atrasts Beļģijā, to nopirka Auburnas Nacionālais militārās vēstures muzejs, kur tas pašlaik atrodas ekspozīcijā.
Aprakstošā statistika

Aprakstošā statistika ir statistikas apakšnozare. Tas ir datu kvantitatīvs vākšanas un summēšanas process, ko izmanto, lai pārveidotu datus no liela apjoma skaitļu formas uz formu, kas ir ērta cilvēkam uztverei un tālākai analīzei.
Aprakstošās statistikas īpatnība ir tā, ka iegūtie rezultāti tiek aprakstīti no teorijas viedokļa, t.i., netiek veikti salīdzinoši aprēķini vairākās izlasēs. Aprakstošās statistikas ietvaros iespējams noteikt rezultātu atbilstību normālsadalījumam ar ekscesa un asimetrijas koficientu, aprēķināt izlases aritmētisko vidējo un citus centrālās tendences rādītājus, izveidot biežumu sadalījumus, grafiski attēlot rezultātus, kā arī noteikt variācijas rādītājus (variācijas amplitūdu, dispersiju un standartnovirzi).
Hirohito

Biogrāfija

Hirohito ir dzimis Aojamas pilī, Tokijā. Viņa tēvs bija Japānas imperators Taišo, bet vectēvs — imperators Meidzi. Viņš izglītību ieguva Japānas izglītības iestādē Gakushūin (学習院), kas sākotnēji tika izveidota, lai izglītotu japāņu dižciltīgo bērnus. Pēc mācījās speciālā kroņprinču institūtā (Tōgū-gogakumonsho). Dzīves sākuma posmā viņu ļoti interesēja jūras bioloģija. 1921. gadā Hirohito kļuva par pirmo Japānas kroņprinci, kas bija devies ārpus Japānas. Viņš bija aizbraucis uz Eiropu. 1924. gadā viņš apprecējās ar princesi Kodzjunu.
Par Japānas imperatoru Hirohito kļuva 1926. gada 25. decembrī, kad nomira viņa tēvs imperators Taišo. Vēsturnieku vidū pastāv dažādas versijas par Hirohito lomu Otrajā pasaules karā, kad Japānas impērija kopā ar Trešo reihu un Itālijas Karalisti bija nostājušās pret Sabiedrotajiem.
1975. gadā pirmo reizi Japānas imperators, šajā gadījumā — Hirohito, satikās ar ASV prezidentu, kas tajā brīdī bija Ričards Niksons. Hirohito nomira 1989. gada 7. janvārī. Par Hirohito pēcteci Japānas imperatora tronī kļuva viņa dēls Akihito.
Swedbank

Vēsture

Swedbank par saviem pirmsākumiem uzskata 1820. gadu, kad Zviedrijā tika izveidota pirmā krājbanka. 1992. gadā vairākas Zviedrijas krājbankas apvienojās, izveidojot banku Sparbanken Sverige. 1997. gadā tā apvienojās ar citu Zviedrijas banku Föreningsbanken, kļūstot par FöreningsSparbanken. Baltijā Swedbank pirmsākumi meklējami 1991. gadā, kad Igaunijā izveidojās Hansapank, kas sākotnēji darbojās kā Tartu komercbankas daļa, bet 1992. gadā kļuva par neatkarīgu banku. 1995. gadā banka sāka darboties arī Latvijā ar nosaukumu Hansabanka. Nākamajā gadā Hansabanka paplašināja savu darbību Latvijā, pārņemot Deutsche-Lettische Bank, un uzsāka darbību arī Lietuvā. 1998. gadā Hansabanka apvienojās ar Eesti Hoiupank, pārņemot arī šīs bankas Latvijas meitas uzņēmumu Zemes banku. 1998. gadā FöreningsSparbanken iegādājās Hansabankas akciju kontrolpaketi, bet 2005. gadā pārpirka visas akcijas, padarot Hansabanku par savu meitas uzņēmumu. 2001. gadā FöreningsSparbanken mēģinājums apvienoties ar SEB izgāzās, jo Eiropas Komisija atzina, ka tas šo banku Zviedrijā padarītu par monopolu. 2006. gadā visas grupai piederošās bankas mainīja nosaukumu uz Swedbank.
2015. gada 23. septembrī paziņots, ka Danske Bank vienojusies ar Swedbank Lietuvā un Latvijā par privātpersonu (izņemot individuālas apkalpošanas klientu) biznesa pārcelšanu uz Swedbank. Darījums jāapstiprina abu valstu banku uzraudzības iestādēm.

Darbība

Swedbank darbību organizē centrālā vadība, kas kontrolē sešas struktūrvienības - Swedbank Zviedrijā, Swedbank Baltijā, Swedbank finansu tirgus, Kopējos dienestus, Swedbank starptautiskās operācijas un Swedbank aktīvu pārvaldība un apdrošināšana. Zviedrijā Swedbank pieder arī Swedbank Mortgage (kreditēšana), Swedbank Finans (finansu pakalpojumi), Swedbank Card Services (kredītkaršu apstrādes pakalpojumi), Swedbank Fastighetsbyrå (brokeru pakalpojumi), Swedbank Juristbyrå (juridiskie pakalpojumi) un Swedbank Företagsförmedling (mazo un vidējo uzņēmumu atbalsts). Swedbank Zviedrijā daļēji pieder arī Ölands Bank, Eskilstuna Rekarne Sparbank, Färs och Frosta Sparbank, Swedbank Sjuhärad, Bergslagens Sparbank un Vimmerby Sparbank, kā arī (kopā ar BarclayCard) EnterCard, kas darbojas ne vien Zviedrijā, bet arī Dānijā un Norvēģijā. Zviedrijā darbojas arī Swedbank Robur Group, kas ir atsevišķa struktūrvienība, kura nodarbojas ar fondu un aktīvu pārvaldi, kā arī piedāvā ar pensijām saistītus risinājumus. Baltijā Swedbank ir reģionālā vadība, tomēr lielāko daļu operāciju katrā valstī organizē atsevišķi. Swedbank darbojas arī Krievijā, Ukrainā, Norvēģijā, Somijā, Dānijā, Luksemburgā, Spānijā, ASV, Ķīnā un Japānā.
Ģenerālleitnants

Ģenerālleitnants (no franču: lieutenant-général — ‘galvenā vietnieks’) ir viena no ģenerāļu dienesta pakāpēm. Čehijas un Polijas armijās tam atbilst ģenerāļa poručika dienesta pakāpe.
Fabrique Nationale de Herstal

Fabrique Nationale de Herstal (FN Herstal vai FN) ir beļģu ieroču ražotājs, kas atrodas Herstālā, Beļģija. Uzņēmums dibināts 1889. gadā, lai ražotu Mausera modeli 1887 šauteni. FN pieder arī Browning arms Company un U.S. Repeating Arms Company (Vinčesters)'.
Dzimuma reorientācija (transdzimte)

Terminoloģija

Dzimuma reorientācija tiek dažkārt jaukta ar dzimuma maiņas operāciju (SRS - sex reassignment surgery), lai gan šī operācija ir tikai viens no dzimtes maiņas izpausmes veidiem. Liels skaits cilvēku, kuri reorientējas, dzimuma maiņas operāciju izvēlas neveikt, vai arī viņiem nepietiek naudas līdzekļu tās veikšanai. Dzimuma maiņas operācija ir ķiruģiska iejaukšanās, kamēr dzimuma reorientācija ir holistiska un parasti ietver fiziskas, psiholoģiskas, sociālas un emocionālas pārmaiņas. Daži dzimtes kvīri/kvīras un interseksuāļi ir maz ieinteresēti vai nav vispār ieinteresēti veikt operācijas sava ķermeņa izmainīšanai. Piemērošana attiecas uz to, ka sabiedrība šādus cilvēkus pieskaita pie „vēlamajām” un pieņemtajām dzimtes identitātēm jeb sievietēm vai vīriešiem. Tas var būt viens no dzimuma reorientācijas aspektiem, lai gan dzimtes kvīri/kvīras dažkārt izvēlas tikt nepieskaitīti pie šīm identitātēm. Termins „transseksuālis” attiecas uz personu, kas dzīvo savu ikdienas dzīvi pēc normām, kuras attiecas uz viņam tīkamo dzimti/dzimumu. Šādu cilvēku piemērošanu var ierobežot drošība, likumi un citi apsvērumi. Slēpšanas nozīmē dzīvot dzīvi kā citas dzimtes pārstāvim, apkārtējiem par to nezinot. Izejot sabiedrībā, trans cilvēki parasti savu dzimti slēpj, to izrādot tikai ģimenes lokā, intīmo draugu lokā vai esot kopā ar partneri. Ir vairāki piemēri ar cilvēkiem, kuri savu dzīvi pavada ar dzimti, kura neatbilst viņu bioloģiskajam dzimumam. Lai redzētu piemērus, skatīt: kategorija: transdzimuma un transseksuālie cilvēki.

Dažādi aspekti

Dzimuma orientācija reorientācija ir sarežģīts process, kurš ietver visus ar dzimumu saistītos dzīves aspektus – daži norādīti zemāk. Cilvēki var izvēlēties aspektus, pamatojoties uz savas dzimtes identitāti, ķermeni, personību, finansiālo stāvokli, un dažreiz apkārt esošo cilvēku uzskatiem. Arī kultūrai ir liela loma dzimuma reorientācijā, jo tā nosaka ar dzimti saistītos sabiedrības uzskatus.
Šie uzskati saistīti ar sociālajiem aspektiem, psiholoģiju un juridiskajiem aspektiem:
• „Iznākšana”
• Dzimtes sociālās lomas maiņa
• Likumīgi un / vai sociāli mainot savu vārdu uz kaut ko, kas atbilst indivīda dzimtes identitātei.
• Pieprasot apkārtējiem izmantot vietniekvārdus, kuri ir atbilstoši cilvēka pašreizējai dzimtei.
• Savu dzimumu likumīgi nomainot savā vadītāja apliecībā, uz identifikācijas kartēs, dzimšanas apliecības, utt.
• Personisko attiecību dinamika tiek mainīta vadoties pēc dzimtes.
• Mainot apģērbu tā, lai tas labāk atspoguļotu indivīda dzimtes identitāti.
• Pieņemot manieres, kuras atbilst jaunajai dzimtei.
• Pieņemot jaunu seksuālo lomu un / vai veicot jaunas seksuālas darbības, it īpaši gadījumos, kad ir mainīti dzimumorgāni.
• Indivīda idejas par dzimti kopumā, var mainīties, kā rezultātā var mainīties arī reliģiskie , filozofiskie un / vai politiskie uzskati.
Fiziskie aspekti:
• Ķirurģiskas procedūras tostarp tās, kuras saistītas ar dzimumorgāniem, seju, Ādamābolu, krūtīm, balss saitēm, un ar citām ķermeņa daļām.
• Hormonu aizvietojošā terapija
• Epilācija, lāzerepilācija
Ziemeļkaukāza federālais apgabals

Ziemeļkaukāza federālais apgabals ir viens no Krievijas federālajiem apgabaliem. Tas atrodas Krievijas Federācijas dienvidrietumos. Sākotnēji izveidots daudz plašākā teritorijā 2000. gada 13. maijā, bet jau 2000. gada 21. jūnijā pārdēvēts par Dienvidu federālo apgabalu.
Atkārtoti izveidots 2010. gada 19. janvārī, atdalot Ziemeļkaukāza republikas un Stavropoles novadu no Dienvidu federālā apgabala. Tas aizņem 170 439 km² lielu platību un tajā dzīvo 9 590 085 iedzīvotāju (2014). Apgabala teritorijā atrodas 56 pilsētas.
Klods Levī-Stross

Dzīve

Klods Levī-Stross dzimis Briselē, ebreju mākslinieku ģimenē. Viņš uzauga Parīzē, tur arī studēja tieslietas un filozofiju. Tomēr viņu neaizrāva nedz jaunkantisms un bergsonisms, nedz fenomenoloģija un eksistenciālisms, kas tolaik dominēja Sorbonnā (skat. Gīrcs 1998: 345-346). Bakalaura darbā viņš no filozofijas viedokļa izvērtēja K. Marksa uzskatus. Ap 1930. gadu jaunie filozofi Parīzē bija ieinteresējušies par antropoloģiju, kas Francijā vēl tikai tiecās iekarot oficiālu atzinību kā akadēmiska disciplīna. Levī-Stross iepazinās ar vairākiem britu un amerikāņu antropologu darbiem. Tajos viņu īpaši saistīja tas, ka pētnieki gan patstāvīgi ieguva empīriskus datus, gan nodarbojās ar to teorētisku analīzi. Nevēlēdamies nodoties tīri intelektuālām nodarbēm vien, Levī-Stross 1934. gadā, filozofijas studijas beidzis, pieņēma piedāvājumu kļūt par socioloģijas profesoru Sanpaulu universitātē: Brazīlija viņu saistīja ar iespēju veikt lauka pētījumus. No 1935. līdz 1939. gadam viņš organizēja vairākas ekspedīcijas uz Brazīlijas vidienes apgabaliem un Paragvaju, lai pētītu bororo, kuduveo, nambikvarus un citas indiāņu ciltis (par to lasāms 1955. gadā publicētajās ceļojuma atmiņās “Skumjie tropi”). 1939. gadā Levī-Strosu mobilizēja franču armijā, taču tāpat kā citiem ievērojamiem ebreju intelektuāļiem no šā dienesta viņam palīdzēja izvairīties Rokfellera programma, un Levī-Stross nonāca ASV. No 1941. līdz 1945. gadam viņš pasniedza Jaunajā Sociālo pētījumu skolā Ņujorkā. Pēckara gados viņš lauka pētījumus vairs neveica un izmantoja citu savāktus etnogrāfiskus datus un materiālus. 1949. gadā Sorbonnā kā doktora disertāciju viņš aizstāvēja pētījumu “Radniecības elementārās struktūras”. 1959. gadā College de France Levī-Strosu ievēlēja par pirmo sociālās antropoloģijas profesoru, un līdz pat 1982. gadam, kad pensionējās, viņš tur vadīja sociālās antropoloģijas laboratoriju.
Aleksandrs (Aleksandrs Kudrjašovs)

Dzīvesgājums

Dzimis 1939. gada 3. oktobrī Rudzētu pagasta Rudzētu ciemā (tagad Līvānu novadā).
1964. gadā beidza Daugavpils Pedagoģisko institūtu, bija skolotājs Kalupē, Biķerniekos un krievu valodas skolotājs Rīgas 4. vidusskolā. 1970. gadā Kudrjašovs strādāja restorānā "Tallina" par oficiantu.
1982. gadā Permas apgabala Ustj-Sinu (Усть-Сыны) sādžas Sv. Elijas baznīcā tika iesvētīts par priesteri, 1983. gadā iecelts par virspriesteri un Rīgas Kristus Apskaidrošanās draudzes pārzini. 1989. gadā viņš beidza Maskavas Garīgo semināru un kļuva par mūku, arhimandrītu, pēc kāda laika arī par vikāro bīskapu.  Kopš 1990. gada oktobra ir Rīgas un visas Latvijas metropolīts.
2002. gadā saņēma otrās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni, 2010. gadā — I šķiras Atzinības krustu.