google/wiki40b huggingface dataset:
Vasilijs Žukovskis

Biogrāfija

Vasilijs Žukovskis dzimis 1783. gada 9. februārī un bija krievu muižnieka Afanasija Buņina un turku karagūsteknes Salhas ārlaulības dēls. Viņu formāli adoptēja ģimenes draugs Andrejs Žukovskis. Uzaudzis mīlēts un lutināts Buņinu muižā Tulas guberņā, kopā ar Buņinu bērniem. Pēc Buņina nāves zēnu audzināja viņa atraitne un meitas. Pirmo lugu viņš uzrakstīja 11 gadu vecumā, un to nospēlēja ģimenes un draugu bērni.
1797. gadā zēns iestājās universitātes muižnieku pansiona humanitārajā nodaļā. 1801. gadā Žukovskis pabeidza šo skolu kā labākais, ar zelta medaļu. Sākumā Žukovskis strādāja ierēdņa darbu, bet drīz to atstāja. Viņš daudz lasīja, arī turpināja sacerēt dzeju, un aizsūtīja "Eiropas vēstnesī" Karamzinam dzejoli "Lauku kapsēta". Dzejoli iespieda un atsauksmes bija ļoti labas.
Vēlāk viņš iemīlējās Buņina mazmeitā, bet viņa bildinājumu noraida, jo viņš bija iecerētās meitenes mātes pusbrālis un nāca no zemas šķiras. 1812. gadā satriektais Žukovskis iestājās karadienestā un steidzās uz Borodinas kauju. Virspavēlnieks Kutuzovs viņu ieskaitīja savā kancelejā, lai sastādītu ziņojumus par kaujām. Te tapa pazīstamais patriotiskais dzejolis "Dziesminieks krievu kareivju nometnē". Tas iepatīkas cara Aleksandra I mātei. Šajā laikā Žukovskis vēlreiz bildināja savu iecerēto, bet atkal tika noraidīts. Turpretī panākumus viņš neviļus guva cara galmā, jo par viņu rūpējas daudzie draugi no studiju laikiem. Par patriotiskajām dzejām viņam piešķīra mūža pensiju.
Viņš iemīlas vēl viena meitenē, bet to bildina arī cits pielūdzējs, un meitenes māte izvēlas konkurentu. Turpretī galmā karjera veicas labi un Žukovskis līdz pat 1837. gadam ir Krievijas troņmmantnieka cara Aleksandra II un viņa divu māsu skolotājs. Saviem audzēkņiem viņš cenšas iedvest humānisma idejas. Būdams augstu vērtēts cara galmā, Žukovskis šais gados daudz atbalsta citus rakstniekus kā Puškinu, Gogoli, Ševčenko, Jazikovu.
Pēc atvaļināšanas viņš devās uz ārzemēm atpūsties, taču palika tur līdz mūža galam. 1842. gadā viņš beidzot apprecējās ar sava drauga, netālu no Valkas dzimušā mākslinieka G. Reiterna 19 gadus veco meitu Elizabeti. Pēdējos savas dzīves gadus Žukovskis pavada sievas dzimtenē, audzinot meitu un dēlu, rakstot un tulkojot daudzas bērniem domātas teikas un pasakas. Miris 1852. gadā, apglabāts Aleksandra Ņevska kapos.
Pārejas purvs

Pārejas purvs ir viens no purvu veidiem. Tie aizņem apmēram 9% no Latvijas purvu kopplatības. Tiklīdz gruntsūdeņi mazāk piekļūst purva virspusei, tā tūlīt samazinās zāļu purviem raksturīgais augājs, bet arvien vairāk parādās baltās sūnas — sfagni. Izplatītākie augi ir grīšļi. Šādos apstākļos purvā sāk augt kārkli, paretam — baltalksnis, kropla priede, egle vai bērzs. Zāļu purva īpatnības pamazām izzūd, taču sūnu purvs vēl nav izveidojies. Pārejas purvi veidojas no pārpurvotiem mežiem. Tajos visvairāk aug priedes un purva bērzi, ļoti daudz — vaivariņu un zileņu.
Trejdaivu koraļļsakne

Apraksts

Daudzgadīgs, 10—30 cm augsts, sīks lakstaugs, saprofīts. Guma nav izveidots. Saknenis zarains, koraļļveidīgs. Stublājs stāvs, dzeltenīgs, kails. Uz stublāja dažas mazas plēkšņveidīgas lapas. Ziedkopa skraja, ziedu ne vairāk 10. Apziedņa lapas dzelteni zaļas. Lūpa vesela, balta vai sarkana, dažreiz ar punktiem. Auglis — no ass atstāvoša vai nokarena, olveidīga pogaļa. Latvijā zied maija beigās un jūnijā.

Izplatība

Aug dažviet Eiropā, Ziemeļamerikā un Āzijā.

Biotopi

Latvijā aug purvu, parasti priežu retāk berzu mežos. Sastopama arī mēreni mitrās pļavās. Rietumeiropā vairāk aug sausos kalnu mezos.
30. marts

30. marts ir gada 89. diena pēc Gregora kalendāra (90. diena garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 276 dienas.
Emīls Prauliņš

Biogrāfija

Emīls Prauliņš piedzima 1878. gada 6. februārī Kaplavas pagasta «Braģišķos». Mācījies vietējā draudzes skolā.
1896. gadā Prauliņš kļuva par mācekli Daugavpils dzelzceļa darbnīcā, apguva metāllējēja profesiju. Līdz 1919. gadam strādāja par metāllējēju. Darbojies Daugavpils dzelzceļnieku kooperatīva valdē un revīzijas komisijā, Daugavpils un Grīvas Latviešu biedrībā. Pirmā pasaules kara laikā strādāja bēgļu komitejā vispirms Daugavpilī, bet no 1916. gada Jaroslavļā.
1918. gadā Prauliņš atgriezās Daugavpilī un tika ievēlēts pilsētas domē. 1920. gadā ievēlēts Latvijas Satversmes sapulcē no Latvijas Sociāldemokrātiskās strādnieku partijas (LSDSP) saraksta, īsi pēc ievēlēšanas kopā ar vairākiem partijas biedriem atšķēlies no LSDSP parlamentārās frakcijas un izveidoja Mazinieku partiju. Amatā bija līdz 1922. gadam. Pēc tam atgriezies Kaplavas pagastā, kur ievēlēts par pagasta padomes priekšsēdētāju. Darbojies vairākās biedrībās, bija pagasta tiesas priekšsēdētājs un žurnālists.
Miris 1929. gada 19. martā, apbedīts 24. martā.
Karpveidīgās

Latvijā

Latvijā sastopamas 2 dzimtu sugas: karpu dzimta (Cyprinidae), kurā ir 22 sugas, un akmeņgraužu dzimta (Cobitidae), kurā ir 4 sugas. Divas sugas: kaze (Pelecus cultratus) un spāre (Ballerus ballerus) ir iekļautas Latvijas Sarkanajā grāmatā.

Īpašības

Kā visām kaulpūslēm arī karpveidīgajām zivīm ir Vēbera aparāts, bet tās atšķiras no pārējām ar to, ka tām uz muguras ir tikai muguras spura. Pārējām kaulpūslēm aiz muguras spuras atrodas vēl viena spura - maza, gaļaina taukspura. Karpveidīgajām zivīm mutē nav arī zobu. Toties tām ir rīkles zobi, kas košļājot barību, atspiežas pret īpašu sabiezinājumu galvaskausa pamatnē. Salīdzinoši ar citām zivīm, kurām ir rīkles zobi, tie atspiežas pret rīkles zobu augšžokli. Karpveidīgo zivju rīkles zobi ir it kā sakausēti kopā ar pamatnes kaulu. Karpveidīgajām pieder mazākā zivju suga pasaulē — Sumatras kūdras purvu zivtiņa (Paedocypris progenetica). Tās ķermeņa garums mazākajiem pieaugušajiem īpatņiem var būt tikai 7,9 mm.
Fitch Group

Vēsture

1913. gada 24. decembrī Džons Nouls Fičs (John Knowles Fitch) dibināja uzņēmumu Fitch Publishing Company.
1997. gadā Fitch apvienojās ar Londonā bāzēto IBCA Limited uzņēmumā Fitch IBCA. IBCA īpašnieks bija Francijas uzņēmums FIMALAC.
2000. gadā Fitch nopirka kredītreitingu uzņēmumu Duff & Phelps Credit Rating Co., kurš 1994. gadā bija atdalījies no Duff & Phelps. 2000. gadā arī iegādāts banku reitingu uzņēmums BankWatch, kurš agrāk bija Thomson Financial sastāvā.
2005. gadā iegādāts risku analīzes programmatūras uzņēmums Algorithmics.
2006. gadā 20 % Fitch Group kapitāldaļu iegādājās ASV uzņēmums Hearst Corporation.
2011. gadā meitas uzņēmums Algorithmics pārdots IBM.
2012. gadā Hearst ieguva 50 % Fitch Group kapitāldaļu.

Fitch Ratings kredītreitingi

S&P publisko kredītreitingus gan publiskiem, gan privātiem uzņēmumiem, kā arī valstīm kopumā. Kredītreitingi tiek sastādīti gan ilgtermiņam gan īstermiņam.
ODBC

ODBC (Open Database Connectivity) ir programmatūras saskarne (interfeiss), kas ļauj piekļūt datu bāzēm, to izstrādājusi kompānija Microsoft, sadarbībā ar Simba Technologies pamatojoties uz Call Level Interface (CLI) specifikācijām, kuras ir izstrādātas SQL Access Group, X / Open, un Microsoft organizācijās. CLI standarts paredz unificēt programmu savstarpējo sadarbību ar DBVS, padarīt tās neatkarīgas no DBVS pārdevējiem un programmatūras/aparatūras platformām.
1990.gada sākumā eksistēja vairāki datubāzu pārdevēji, katrs ar savu saskarni. Ja lietojumprogrammatūrai bija nepieciešams sazināties ar vairākiem datu avotiem, bija nepieciešams rakstīt savu kodu, lai tas varētu sazināties ar katru no datu bāzēm. Lai atrisinātu šo problēmu, Microsoft un citi uzņēmumi izveidoja standarta saskarni, lai varētu nosūtīt un saņemt datus no dažādiem datu avotiem. Šo saskarni nosauca par: Open Database Connectivity jeb atvērtā saikne ar datu bāzi.
Izmantojot ODBC pielikumu, programmētāji varēja izstrādāt lietojumus, lai izmantotu vienotu saskarni, lai piekļūtu datiem, neuztraucoties par mijiedarbību ar vairākiem informāciju avotiem.
Tas tiek sasniegts pateicoties tam, ka dažādu datu bāzu piegādātāji, izveido dziņus, kas īsteno īpaša satura funkciju izpildi ņemot vērā savu produktu īpatnības. Lietojumi izmanto šīs funkcijas, lai īstenotu pieeju dažādiem datu avotiem.
MFC pilnveidoja ODBC lietojumprogrammu izstrādātājiem. Īstā ODBC saskarne ir parastā procesuālā API. Tā vietā, lai izveidotu vienkāršu procesuālo API, MFC izstrādātāji radīja abstraktu klašu kopumu, kas pārstāvēja datu bāzes loģisko būtību.
Kvadrantīdas

Kvadrantīdas ir spēcīga meteoru plūsma janvārī. Plūsmas radiants atrodas Vēršu Dzinēja zvaigznājā. Plūsmas nosaukums ir atvasināts no novecojuša zvaigznāja nosaukuma Quadrans Muralis. Tas reiz bija zvaigznājs starp Vēršu Dzinēja un Lielā Lāča zvaigznājiem. Tiek uzskatīts, ka Kvadrantīdas rodas no mazās planētas 2003 EH₁. Iespējams, ka tā ir komēta C/1490 Y1, kuru pirms 500 gadiem novēroja ķīniešu, japāņu un korejiešu astronomi. Kvadrantīdas novērojamas no 28. decembra līdz 7. janvārim. Maksimums tiek sasniegts 3. — 4. janvārī, kad stundas laikā var novērot 40 — 200 meteoru. Meteori ir zilganā krāsā ar redzamo spožumu ap 2.8ᵐ.
Superokeāns

Superokeāns ir ģeoloģisks jēdziens, kas apzīmē okeānu, kurš apskalo kādu superkontinentu. Tas reti kad tiek attiecināts uz okeāniem, kas ir lielāki par Kluso okeānu. Pazīstamākie ir Mirovija, kas apskaloja Rodīnijas superkontinentu un Pantalasa, kas apskaloja superkontinentu Pangeju. Panotiju un Kolumbiju. Arī sauszemes masas pirms Kolumbijas (kā Ūra) apskaloja superokeāni.
Dereks Stepans

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Stepans sāka 2010.—11. gada sezonā, kuru aizvadīja NHL vienībā Ņujorkas "Rangers". Savā debijas spēlē uzbrucējs atzīmējās ar uzreiz trim gūtiem vārtiem. 2013.—14. gada sezonā kopā ar "Rangers" sasniedza Stenlija kausa finālu, tajā gan piekāpjoties Losandželosas "Kings" hokejistiem. Stepans bija viens no rezultatīvākajiem "Rangers" spēlētājiem līdz pat 2017. gada jūnijam, kad tika aizmainīts uz Arizonas "Coyotes".
ASV hokeja izlases sastāvā spēlējis 2011. gada Pasaules čempionātā, kā arī 2010. gada Pasaules čempionātā junioriem, tajā kopā ar izlasi izcīnot zelta medaļas un noslēdzot turnīru kā tā rezultatīvākais spēlētājs.
Kibertelpa

Termina izcelsme

Vizuālajā mākslā termins „kibertelpa” pirmo reizi parādījās 1960. gadu otrajā pusē, kad dāņu māksliniece Suzanne Ussinga (Susanne Ussing; 1940—1998) un viņas partneris arhitekts Kārstens Hofs (Carsten Hoff; 1934)) izveidoja „Atelier Cyberspace” („Ateljē Kibertelpa”). Šī nosaukuma ietvaros, abi izgatavoja virkni mākslas instalāciju un attēlu ar nosaukumu “sajūtu telpas”, kas balstītas uz atvērtās vai brīvās sistēmas principa, kas pielāgojās dažādu ietekmju rezultātā, piem., reaģējot uz cilvēku kustībām, kā arī jaunu materiālu fizikālajām īpašībām.
„Atelier Cyberspace” darbojās laikā, kad nebija Interneta, kā arī mākslinieku un radošai sabiedrībai datori lielākā vai mazākā mērā bija nepieejami. 2015.gada intervijā Skandināvu mākslas žurnālam „Kunstkritikk” Kārstens Hofs atsauc atmiņā — lai arī „Atelier Cyberspace” mēģināja datorus ieviest mākslā un arhitektūrā, viņiem nebija nekādas intereses par virtuālo telpu kā tādu.
„Atelier Cyberspace” savus darbus izstādīja vairākās Kopenhāgenas vietās, vēlāk tie tika izrādīti izstādēs Dānijas Nacionālajā galerijā Kopenhāgenā, kā daļa no izstādes “What’s Happening?” („Kas notiek?”).
Termins "kibertelpa" daiļliteratūrā pirmo reizi parādījās 1980. gados, kiberpanku zinātniskās fantastikas autora Viljama Gibsona (William Gibson) darbos, viņa 1982.gadā publicētajā īsajā stāstā "Burning Chrome" (Degošais hroms) un 1984.gadā publicētajā romānā Neuromancer. Turpmākajos pāris gados termins tika pilnībā identificēts ar tiešsaistes datoru tīkliem.
Mūsdienās, kad termins tiek ļoti plaši lietots, Gibsons to kritizē, komentējot termina rašanos 2000.gada dokumentālajā filmā No Maps for These Territories (Šīm teritorijām nav karšu): "kad darināju terminu „kibertelpa” zināju tik vien, ka tas būtu efektīvs modes vārds. Tas šķita raisošs un pilnīgi bezmērķīgs. Tas uz kaut ko rosināja, taču tam nebija reālas semantiskas nozīmes, pat man ne, vērojot, kā tas parādās uz lapas."
Jelgavas Latviešu biedrība

Jelgavas Latviešu biedrība jeb Jelgavas latviešu sadraudzības biedrība līdztekus Rīgas Latviešu biedrībai ir viena no vecākajām latviešu sabiedriskajām organizācijām, kas dibināta 1880. gadā, likvidēta 1940. gadā, atjaunota 1990. gadā.

Vēsture

Jelgavas Latviešu biedrības dibināšanas ierosinātājs bija "Baltijas Zemkopja" izdevējs Māteru Juris, kas 1875. gadā ieradās Jelgavā un bija opozīcijā Rīgas Latviešu biedrības dominancei. Viņš radīja biedrības pamatus vietējā biškopju biedrībā, sapludinot tajā latviešus un tā atkarojot to no vācbaltiešu rokām.
Jaunā biedrība oficiāli sāka darbību 1880. gadā un ievēlēja Māteru par pirmo priekšnieku. 1881. gadā Jelgavas Latviešu biedrība iegādājās Mēdema villu un parku, kur rīkoja koncertus un teātra izrādes. 
Gadu pirms Mātera nāves (1884) biedrības vadību pārņēma ārsts Jēkabs Bullis, kas pārņēma pirms tam rusofilo Jelgavas nedēļas avīzi "Tēvija" un pārveidoja "Baltijas Vēstneša" garā. 
1887. gadā par priekšnieku ievēlēja jauno advokātu Jāni Čaksti, kurš jau bija pazīstams ar rosmi Maskavas latviešu vakaros. 1889. gadā Čakstes rokās pārgāja "Tēvijas" vadība, ar ko viņa sabiedriskais stāvoklis nostiprinājās vēl vairāk. Čakstes popularitāti pie tam veicināja tā atklātais nacionālisma ceļš, un viņa laikā Jelgavas latviešu biedrība tad arī iekaroja vadītāju vietu visā Kurzemes guberņā. 
1893. gadā Jelgavas Latviešu biedrība panāca atļauju rīkot IV vispārējos dziesmu svētkus ar Čakstes vēlējumu „Jelgavu izcelt kā visas Kurzemes un Zemgales sabiedriskās kustības centru un vēl lielākā mērā kurzemniekus sajūsmināt savā uzsāktajā nacionālā kultūras darbā". Lai vieglāk dabūtu Krievijas impērijas varas iestāžu atļauju, svētkiem izvēlējās 1895. gadu, kad apritēja 100 gadi, kopš Kurzemes hercogiste un Piltenes apgabals bija pievienoti Krievijas impērijai. Pret tik labu motīvu toreizējam Kurzemes gubernatoram Šipjaginam, kurš latviešu lietās bijis samērā neitrāls, nebij ko iebilst, un 1893. gada rudenī atļauja no Pēterpils jau bija pienākusi. 
1901.-1902. gadā Jelgavas Latviešu biedrības priekšnieks bija Jānis Bisenieks.
Pēc 1905. gada revolūcijas par biedrības priekšnieku ievēlēja Jelgavas luterāņu mācītāju un žurnālistu Jāni Veismani (1906-1912).
Jelgavas Latviešu biedrība pārdzīvoja Pirmo pasaules karu, bēgļu laikus, Latvijas brīvības cīņas un bermontiādi un savu darbību turpināja līdz 1940. gada Latvijas okupācijai, kad padomju vara to slēdza, līdzīgi kā simtiem citu sabiedrisko organizāciju.
Vācu okupācijas laikā biedrība savu darbību atsāka, bet pēc 1944. gada padomju okupācijas atkal tika likvidēta.
1989. gada vasarā sanāca iniciatīvas grupa, kas nolēma atjaunot Jelgavas Latviešu biedrību un 1990. gada 10. jūnijā, klāt esot 86 atjaunotās biedrības biedriem, tika pieņemti atjaunotās Jelgavas Latviešu biedrības statūti.

JLB ēka

Ziemeļu jūgendstila ēka celta no 1908. līdz 1909. gadam pēc arhitekta Paula Eplē projekta.
Pirmā stāva apdare bija veidota no granīta blokiem, tajā atradās vairāki veikali. Otrajā stāvā izvietojās foajē telpa, bibliotēka un biedrības lielā zāle ar teātra izrādēm lietojamu griežamu skatuvi. Trešajā stāvā atradās viesistabas un darbinieku telpas.
Dzintra Klētniece

Biogrāfija

Dzintra Klētniece piedzima 1946. gada 17. februārī Rīgas apriņķa Jumpravas pagastā. Tēvs — mežrūpnieks, māte — šuvēja. Vecāki bija aktīvi pašdarbnieki — dziedāja koros, dejoja un spēlēja teātri. 1953. gadā uzsāka mācības Jumpravas skolā. Beigusi Rīgas 2. vidusskolu (1964) un Latvijas valsts konservatorijas Teātra fakultāti (1970).
Strādāja par aktrisi Valmieras Drāmas teātrī (1970-1975), Liepājas teātrī (1975-1991). Daugavpils teātra režisore, direktore un aktrise (1991-1994). Teātra "Kabata" aktrise un režisore (1995-1997).
Nozīmīgākās kino lomas Rīgas kinostudijas spēlfilmās - Baibas māte filmā "Mana ģimene" (1982), Pamāte filmā "Sprīdītis" (1985), Leontīne filmā "Dīvainā mēnesgaisma" (1987) un Ragana filmā "Maija un Paija" (1990).
Kopš 1996. gada organizējusi koncertus „Ābols no ābeles”, kas kļūst par ikgadēju pasākumu, kurā tiek pulcināti un dziedāt aicināti aktieri, viņu bērni un mazbērni. Kopš 2003. gada desmit gadus organizējusi Starptautisko monoizrāžu festivālu „Zvaigzne”.
Bija precējusies ar režisoru Nauri Klētnieku. Meita aktrise un režisore Kristīne Klētniece-Sika, mazbērni Anna Sigita, Lilija Austra un Mārtiņš Jānis.
Mirusi 2016. gada 14. decembrī.
Iekšlietu Tautas komisariāta Valsts Politpārvalde

Krievijas PFSR Iekšlietu Tautas komisariāta Valsts Politpārvalde arī GPU/OGPU (krievu:Объединённое Государственное Политическое Управление (OГПУ) при НКВД РСФСР)
Izveidota pēc V.I.Ļeņina priekšlikuma IX Padomju kongresam 1922.gada 6.februārī, un pastāvēja līdz 1934.gadam. GPU tika veidota uz Čekas bāzes, tai tika dots rīkojums darboties mazliet savaldīgāk nekā to darīja Čeka, piemēram nedrīkstēja pēc saviem ieskatiem nogalināt aizdomās turamos kontrrevolucionārus.

PSRS izveide

Kopš PSRS izveides 1922.gada decembrī, radās nepieciešamība pēc vienotas organizācijas, kas pārraudzītu drošību jaunajā savienībā. Tā, 1923.gada 15.novembrī GPU tika pārveidota par PSRS Tautas Komisāru padomes Apvienoto Valsts Politisko pārvaldi (Объединённое государственное политическое управление при СНК СССР) tā kļuva par OGPU.
Restrukturizācijas rezultātā Iekšlietu Tautas komisariātam (NKVD) saglabāja sabiedriskās drošības nodrošināšanas funkcijas, cīņu ar bandītismu un citiem likumpārkāpumiem. OGPU savukārt specializējās cīņai ar kontrrevolūciju, spiegošanu, valsts drošības nodrošināšanu un cīņai ar padomju varai naidīgiem elementiem.
GPU un vēlāk OGPU priekšsēdētājs līdz 1926.gada 20 jūnijam bija Fēlikss Dzeržinskis, bet līdz 1934.gadam to vadīja Vjačeslavs Menžinskis.
Sakarā ar PSRS Iekšlietu Tautas komisariāta izveidi 1934.gadā, OGPU tika iekļauta tā sastāvā un pārdēvēta par Valsts Drošības galvenā pārvalde (Главное управление государственной безопасности (ГУГБ)).
Vācijas Demokrātiskās Republikas konstitūcija

Vācijas Demokrātiskās Republikas konstitūcija (vācu: Verfassung der Deutschen Demokratischen Republik) bija no 1949. gada 7. oktobra līdz 1990. gada 3. oktobrim pastāvējušās VDR pamatdokuments. Republikas vēsturē bija divas konstitūcijas — 1949. gada un 1968. gada konstitūcija. 1974. gadā un 1989.-90. gadā konstitūcijā veikti ievērojami labojumi.

1949. gada konstitūcija

Lielā mērā balstīta uz Veimāras republikas konstitūciju, tā bija rakstīta tā, lai varētu kalpot par visas apvienotās Vācijas konstitūciju, jo šajā periodā abas puses — rietumi un austrumi — cerēja uz vienotas Vācijas valsts izveidošanu. Konstitūciju varēja izmantot gan federāli demokrātiskai republikai, gan sociālistiskai vienpartijas diktatūrai.
Konstitūcija paredzēja divkameru parlamentu — Valstu palātu (Länderkammer) un Tautas palātu (Volkskammer), kurai pieder galvenā likumdošanas vara. Tautas palātā paredzētas 400 deputātu vietas un konstitūcija noteica, ka ikvienai partijai, kas ieguvusi vairāk par 10% balsīm, jāsaņem amats valdībā. Ministru Prezidents jāievēl no tās partijas, kas Tautas palātā ieguvusi vairākumu. Valsts Prezidentam paredzēta ceremoniāla reprezentācijas loma.

Labojumi

1950. gada augustā konstitūcijā tika veikti labojumi, kas likvidēja provinču parlamentus un paredzēja deputātu ievēlēšanu no vienota saraksta. 1952. gadā piecu provinču vietā tikai izveidoti 15 rajoni, tāpēc 1958. gada decembra labojumu tika likvidēta augšpalāta. 1954. gada martā tiek pieņemti vairāki labojumi, kas nostiprina valsts suverenitāti un ievieš militāro dienestu. Pēc VDR Prezidenta Pīka nāves 1960. gada 12. tiek pieņemti labojumi, kas Prezidenta institūciju aizvieto ar Valsts Padomi, par kuras priekšsēdētāju tiek ievēlēts Valters Ulbrihts.

1968. gada konstitūcija

1967. gada Vācijas Sociālistiskās Vienotības partijas kongresā Ulbrihts aicināja izstrādāt jaunu konstitūciju, kas nostiprinātu sociālisma un valdošās partijas vadošo lomu sabiedrībā. 1968. gada 6. aprīlī jaunās konstitūcijas teksts tika apstiprināts referendumā un tā stājās spēkā 9. aprīlī. Jaunā konstitūcija lielā mērā bija balstīta uz 1936. gada PSRS konstitūciju un definēja VDR kā sociālistisku valsti, kurā darba šķira marksisma-ļeņinisma partijas vadībā īstenos sociālismu. Konstitūcija noteica, ka VDR sekos sociālistiskā internacionālisma principiem un stiprinās brālīgās saites ar PSRS.

1974. gada labojumi

Pēc Ēriha Honekera nākšanas pie varas un abu vācu valstu diplomātiskās atzīšanas, konstitūcijā tika nostiprināts ideoloģiskais princips, ka VDR ir strādnieku un zemnieku sociālistiska valsts un nevis vācu nācijas daļa. 1974. gada 27. septembrī parlaments pieņēma labojumus, kas dzēsa atsauces uz vācu nāciju un vairāk uzsvēra valsts saites ar PSRS.

1989.-90. gada labojumi

Pēc vienpartijas režīma krišanas 1989. gada novembrī, konstitūcijas tekstā tika dzēstas atsauces uz partijas vadošo lomu, marksismu-ļeņinismu un sociālismu. Pēc demokrātiskajām 1990. gada marta vēlēšanām tika pieņems labojums, kas likvidēja Valsts Padomi.
Georgs fon Eihštets

Dzīvesgājums

Bruņinieks Georgs bija cēlies no Eihštetes, kas atrodas ap 120 km uz dienvidiem no Nirnbergas Bavārijā. No 1252. gada viņš bija Siguldas komturs. 1260. gadā Livonijas ordeņa mestrs Burhards pirms došanās karagājienā pret žemaišiem komturu Georgu iecēla par savu aizvietotāju. 1261. gadā viņš organizēja karagājienu uz Kursu, bet pats palika savā pilī Siguldā.
Verners no Breithauzenes par Livonijas mestru ievēlēts jau 1261.gadā, bet Livonijā viņš ieradās tikai 1262. gada rudenī . Šajā laikā Siguldas komturs Georgs bija viņa vietnieks Livonijā. Kritis kaujā pie Lielvārdes 1262. gada 3. februārī .
Pēc bruņinieka Georga nāves mestra pienākumus īslaicīgi pildīja Helmerihs no Vircburgas.

Hroniku liecības

Rusova Livonijas hronika
Pēc Burharda fon Hornhūzena, viņa palīgs, Siguldas komturs Jirģens Eikstats, 1264. gadā tapa par Livonijas mestri. Viņš gribēja atriebt leišiem sava priekšteča nāvi, bet viņam izgāja gandrīz tāpat, kā viņa priekštečam. Tādēļ viņš bija spiests slēgt ar leišiem mieru. Pa to laiku kamēr mestris kaŗoja ar leišiem, sāmsalieši bija atkrituši no kristīgās ticības. Mestris uzbruka viņiem šīs atkrišanas dēļ kādā mežā pie Karmeles pils, daudzus no viņiem nonāvēja un piespieda pie paklausības. Šī mestŗa laikā kristīgiem Livonijā bija jāpieredz lielas briesmas.
— Rusova Livonijas hronika
Jānis Vīksne

Biogrāfija

Jānis Vīksne dzimis 1936. gada 18. septembrī Rīgā. Viņa tēvs Arvīds Vīksne bija Rīgas Zooloģiskā dārza direktors un viņi ar ģimeni dzīvoja zooloģiskā dārza teritorijā. 1955. gadā absolvēja Rīgas 2.vidusskolu, 1960. gadā beidza Latvijas Valsts Universitātes Bioloģijas fakultāti. Jāņa Vīksnes vienīgā darba vieta bija Zinātņu akadēmijas, vēlāk Latvijas Universitātes Bioloģijas institūts. Sākotnēji strādājis par ekspedīcijas palīgstrādnieku Ornitoloģijas laboratorijā, tad jaunākais un vēlāk arī vecākais zinātniskais līdzstrādnieks, no 1981. gada bija laboratorijas vadītājs un vadošais pētnieks. 1968. gadā Igaunijas Zinātņu akadēmijas Bioloģijas zinātņu padomē aizstāvēja bioloģijas zinātņu kandidāta disertāciju "Baltijas jūras austrumu piekrastes zemju lielo ķīru (Larus ridibundus L.) populāciju teritoriālās saistības un demogrāfija", ko 1992. gadā pielīdzināja Latvijas Republikas bioloģijas doktora grādam. No 1993. gada Jānis Vīksne bija Latvijas Universitātes profesors. Kopš 2005. gada – Latvijas Zinātņu akadēmijas īstenais loceklis.
Jāņa Vīksnes galvenās pētījumu jomas bija putnu populāciju ekoloģija, migrācijas un migrāciju orientācija. Sarakstījis daudz publikācijas, zinātniskos darbus un mācību līdzekļus. Vadījis daudzus vietējos un starptautiskos zinātniskos projektus.
Viens no Latvijas Ornitoloģijas biedrības dibinātājiem un pirmais prezidents kopš tās dibināšanas no 1985. līdz 2008. gadam, pēc tam ievēlēts par biedrības Goda biedru.
Jāna Vīksnes meita Antra Stīpniece arī ir ornitoloģe.