Antilope

Par antilopēm sauc dažādu Āfrikas un Eirāzijas sugu pārnadžus, kas pieder pie dobradžu dzimtas (Bovidae). Tās kopā neveido vienotu taksonomisko vienību. Šis vārds tiek izmantots samērā brīvi, pie antilopju grupas parasti pieskaitot visas tās sugas, kas nav nedz aitas, nedz kazas, nedz vērši. Kopumā tās ir apmēram 90 sugas, kas iedalītas 30 ģintīs. Lielākā daļa no šīm sugām mājo Āfrikā.

Etimoloģija

Vārdu antilope Eiropā lieto daudzās tautās. Tas radies, atvasinot viduslaiku latīņu vārdu - antalopus, kas savukārt aizgūts no Bizantijas grieķu vārda - anthólops. Saskaņā ar šī laika aprakstiem, antilope ir pasakains dzīvnieks, kas mīt Eifratas krastos. Tas ir graciozs un veikls, grūti notverams, un tam ir gari, zobenam līdzīgi ragi, ar kuriem tas spēj nogāzt koku. Vārda saknes iespējams jāmeklē grieķu vārdos - anthos (zieds) un ops (acs), kas salikumā varētu nozīmēt - skaistās acis, atspoguļojot šo dzīvnieku garās skropstas. Lai arī šis vārds kādu laiku jau bija sastopams aprakstos un literatūrā, kā apzīmējumu dzīvam, reāli eksistējošam dzīvniekam to sāka izmantot 1607. gadā.

Izskats un īpašības

Visām antilopēm kājas ir proporcionāli garas un slaidas. Astes gals pūkains, bet ķermeņa matojums īss un gluds. Krāsa kažokam parasti dažādos brūnos vai pelēkbrūnos toņos. Daudzām antilopēm līdzīgi kā briežiem zem acīm ir sekrētu dziedzeri. Auguma lielums antilopēm ir ļoti dažāds. Vismazākā ir karaliskā antilope (Neotragus pygmaeus), kuras augstums skaustā ir 25 cm, svars 1,5 kg. Toties viena no lielākajām ir parastā dižantilope (Taurotragus oryx), kuras augstums skaustā sasniedz 1,8 m, bet svars 1 tonnu.
Visas antilopes ir bara dzīvnieki, tās ir miermīlīgas, izņemot riesta laiku, sabiedriskas un ļoti veiklas. Tā kā tās medī ļoti daudzi plēsēji, tās ir arī uzmanīgas, tramīgas un viegli iebaidāmas. Sugas, kas dzīvo atklātos līdzenumos, parasti ir ļoti labas skrējējas, tās spēj ilgstoši ātri skriet un īsās distancēs attīstīt ātrumu, kas gandrīz neatpaliek no geparda ātruma. Piemēram, impala īsā distancē var sasniegt ātrumu 80 km/h. Tēviņiem ir vareni ieroči - ragi, lai izcīnītu tiesības pāroties un sevi aizstāvētu pret ienaidniekiem. Ragi ir gari, zobeniem līdzīgi, bez žuburiem, bieži liekti liras formā.

Antilopes un cilvēks

Apmēram 25 antilopju sugu izdzīvošana mūsdienās ir apdraudēta, piemēram, šādas sugas kā dama gazele (Nanger dama) un kalnu antilope niala (Tragelaphus buxtoni). Apdraudētas ir arī daudzas pasugas, pat, ja suga kopumā nav apdraudēta, piemēram, Angolas melnā zobenantilope (Hippotragus niger variani). Galvenais iemesls sugu izzušanai ir dzīves telpas zaudēšana, to ganības ieņem arvien lielāki liellopu ganāmpulki, kā arī neierobežotās medības.
Piemēram, Tibetas antilope (Pantholops hodgsonii) tiek nogalināta, lai iegūtu tās kažokādu. Patiesībā medniekus interesē tikai vilna, jo no šo antilopju smalkās vilnas auž vissmalkākos smalkvilnas izstrādājumus pasaulē. No katras nošautās antilopes iegūst nelielu daudzumu vilnas. Lai uzaustu vienu šalli, tiek nogalinātas vairākas antilopes. Otrs cilvēku iegribu dēļ gandrīz iznīcinātais dzīvnieks ir saiga, kuru nogalina tās ragu dēļ, jo vairākās tautās valda uzskats, ka šo ragu pulveris ir afrodiziaks līdzeklis, kas paaugstina seksuālo potenci. Tā kā ragi ir tikai tēviņiem, tad tieši tēviņi tiek masveidā izšauti. Savvaļā bieži var novērot saigu barus, kuros uz 800 mātītēm ir tikai viens tēviņš. Šobrīd šī suga ir viena no visapdraudētākajām pasaulē.