google/wiki40b huggingface dataset:
Juno Reactor

Vēsture

1993. gadā Juno Reactor izlaida savu pirmo singlu - Laughing Gas. Tajā pašā gadā tika izlaists grupas debijas albums "Transmissions". Pastāv uzskats, ka tieši ar šo albumu tika aizsākts transa mūzikas paveids - goa transs. 1994. gadā tika izdots ceļojošajam mākslas projektam The Missile Project sarakstītā mūzika, kas bija 61 minūti gara dziesma ar nosaukumu "Luciana". 1996. gadā tika izdots trešais albums - "Beyond the Infinite". 1997. gadā Juno Reactor sāka palēnām attālināties no tipiskām deju mūzikas skaņām un mūzikā sāka iesaistīt dažādas afrikāņu cilšu mūzikas nianses. Votkinss sadarbojās ar Dienvidāfrikas perkusionistu grupu "Amampondo" un ierakstīja singlu"Conga Fury|. Tajā pašā gadā tika izlaists albums "Bible of Dreams". 2000. gadā tika izlaists piektais albums - "Shango". Singls "Pistolero", kuru Votkinss bija ierakstījis kopā ar grupas Billy Idol ģitāristu Stīvu Stīvensu tika izmantos gam filmas "Reiz Meksikā" reklāmas rullītī, gan arī pašā filmas skaņu celiņā. 2002. gadā Votkinss apvienoja Stīva Stīvensa ģitāru ar japāņu tradicionālo taiko bungu bundzinieku grupu "GOCOO" un ierakstīja singlu "Hotaka". 2003. gadā tika izlaista labāko dziesmu izlase - "Odyssey 1992 - 2002". 2004. gada albums "Labyrinth" pārsvarā sastāvēja no Votkinsa mūzikas, kas tika sarakstīta "Matrikss" filmu triloģijai. 2006. gadā Votkinss atkal izmēģināja ko jaunu un kopā ar Bratislavas radio simfonisko orķestri ierakstīja anime multfilmas "Brave Story" skaņu celiņu. 2008. gada martā tika izlaists Juno Reactor septītais albums - "Gods & Monsters"
Antianginālie līdzekļi

Antianginālie līdzekļi ir zāles, kuras lieto stenokardijas (hroniskas koronāras sirds slimības biežākā klīniskā forma) ārstēšanai. Stenokardija jeb, tiešā nozīmē, 'sāpes aiz krūšu kaula' (latīņu: Angina pectoris, no angere — 'smacēt, žņaugt') ir skābekļa piegādes un izmantošanas disbalanss miokardā (sirds muskulī).

Bēta adrenoblokatori

Bēta adrenoblokatori (BAB) ir kardiodepresanti, kas samazina skābekļa patēriņu, mazina sirds frekvenci. Šie medikamenti, kā jau nosaukums rāda, bloķē bēta adrenoreceptorus (tie atrodas galvenokārt sirdī, muskuļos, bronhos), tiek samazināta cikliskā adenozīnmonofosfāta izdalīšanās. Sirds kontrakcijas kļūst vājākas, retākas, sirdsdarbības ritms palēninās.
BAB lietošana ļoti noderīga tieši slodzes/stresa stenokardijai, jo nomāc aktivizēto simpātisko nervu sistēmu.
Latvijas zāļu reģistrā iekļauti vairāki šīs grupas pārstāvji, kas paredzēti stenokardijas ārstēšanai: metoprolols, bisoprolols, betaksolols, atenolols, propranolols.
Biežākās blakusparādības: palēnināta sirdsdarbība, slikta dūša, reiboņi.
Pasts (filma)

Sižets

Ir pierasts, ka rīts sākas ar pastu. Filma ieskatās pastnieka ikdienas dzīvē, kas daudz nozīmē tiem, kas gaida pastu.
Monako

Vēsture

Monako nosaukums radies no sengrieķu kolonijas Monoikas (Monoïkos) vārda, kuru dibināja feniķieši VI gadsimtā p.m.ē.
Monako atkal tika dibināta 1215. gadā kā Dženovas kolonija. 1247. gadā Fransuā Grimaldi ieņēma Monako pili, valstī sāka valdīt Grimaldi dinastija, kura valda firstistē arī mūsdienās.
No 1793. līdz 1814. gadam Monako bija Francijas valdījumā, bet no 1815. līdz 1860. gadam Monako bija Sardīnijas karalistes protektorāts. 1861. gadā tika noslēgts franču-monegasku līgums, kurā tika atzīta Monako suverenitāte.
Līdz 1911. gadam Monako bija absolūta monarhija. 1962. gada konstitūcija atcēla nāvessodu un piešķīra vēlēšanu tiesības sievietēm. 1993. gadā Monako iestājās ANO. Kopš 2005. gada valsts galva ir princis Albērs II.

Iedzīvotāji

Pēc 2014. gada datiem Monako dzīvo 36 950 iedzīvotāji. Monako ir pirmajā vietā pasaulē pēc iedzīvotāju vidējā dzīves ilguma, kas ir ap 90 gadiem. Visi valsts iedzīvotāji, kas ir dzimuši vai naturalizējušies Monako tiek saukti par monegaskiem. 
Monako pamattauta ir monegaski, kas veido 21,6% no kopējā valsts iedzīvotāju skaita un ir mazākumtautība. Lielākā daļa no valsts iedzīvotājiem jeb 28,4% ir franči, tad ar 21,6% seko monegaski, tad ar 18,7% itālieši, ar 7,5% briti, ar 2,8% beļģi, ar 2,5% vācieši un šveicieši, ar 1,2% ASV pilsoņi, bet 14,8% veido citu tautību iedzīvotāji.

Politika

Monako ir konstitucionāla monarhija. Valsts pieder princim. Galvenais valsts likums Satversme tika pieņemta 1962. gadā. Izpildvara ir Ministru kabinets ar četriem ministriem Ministru prezidenta vadībā. Kandidatūru Monako princis apstiprina vai noraida 3 gadu periodā.
Ik pēc pieciem gadiem parlamentā tautas balsojumā ievēl 24 deputātus. Parlamentam līdz XXI gadsimtam pilnīgi nebija likumdošanas pilnvaru, kuras piederēja princim. Kopš 2002. gada parlamentam dotas dažas tiesības, kā izvirzīt likumus, ratificēt starptautiskus līgumus un lemt par nodokļu ievākšanu. Tomēr princis saglabā veto tiesības. Arī tiesu vara ir atkarīga no prinča, kurš ir tās galva.
Dijon FCO

Vēsture

Klubs tika nodibināts 1998. gada 29. aprīlī, apvienojoties diviem pilsētas klubiem — Cercle Football Dijonnais un Dijon FC. 1999.–2000. gada sezonā uzvarēja Francijas amatieru čempionātā (Francijas futbola 4. līmenis) un tika paaugstināts uz Francijas Nacionālo līgu. 2003.–2004. gada sezonā iekļuva Francijas kausa izcīņas pusfinālā, kā arī ieguva 3. vietu Nacionālajā līgā un tika paaugstināts uz 2. līgu. Tajā pašā gadā kļuva par profesionālu klubu.  
2010.–2011. gada sezonā komanda izcīnīja 3. vietu Francijas futbola 2. līgā un pirmoreiz kluba vēsturē iekļuva Francijas futbola augstākajā līmenī — 1. līgā (Ligue 1). Klubam neizdevās nostiprināties elites divīzijā, tas ierindojās tikai 19. vietā un bija spiests atstāt Ligue 1. 2016. gadā klubam izdevās atkal izcīnīt ceļazīmi uz Francijas 1. līgu.
Daugavgrīvas komturi

Daugavgrīvas komturi (vācu: Komtur von Dünamünde) bija Livonijas ordeņa Daugavgrīvas komturejas pārvaldnieki. Laikā no 1305.-1483. gadiem Daugavgrīvā rezidēja 22 komturi, bet 1532.-1560. gados ordeņa maršala pakļautībā 4 pils komturi.
Komturejas administratīvais centrs un komturu rezidence bija bijušā Sv. Nikolaja cisterciešu klostera vietā (Ordenis rīdzinieku nopostīto klosteri nopirka no cisterciešu mūkiem 1305. gadā) pēc 1305. gada uzceltā Daugavgrīvas pils (Daugavas grīvas labajā krastā tagadējās Vecdaugavas apkaimē), no kuras saglabājušies zemes vaļņi pie "Skanstnieku" mājām.
1485. gadā pili pēc četru nedēļu aplenkuma ieņēma un nopostīja Rīgas pilsētas karaspēks.
13. Saeimas vēlēšanas

Priekšvēsture

13. Saeimas vēlēšanas bija devītās Saeimas vēlēšanas pēc Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanas 1990. gada 4. maijā. 
Iepriekšējās vēlēšanās Saeimā iekļuva sešas politiskās partijas un to apvienības. Vislielāko vēlētāju atbalstu ieguva "Saskaņa", tai sekoja "Vienotība" un Zaļo un Zemnieku savienība. Saeimā iekļuva arī Nacionālā apvienība, Latvijas Reģionu apvienība un "No sirds Latvijai". Pēc vēlēšanām koalīciju izveidoja trīs politiskie spēki: "Vienotība", Zaļo un Zemnieku savienība un Nacionālā apvienība.
2017. gada 3. jūnijā Latvijā notika pašvaldību vēlēšanas. Visvairāk mandātu novadu un republikas pilsētu domēs ieguva Nacionālā apvienība, Zaļo un Zemnieku savienība un tās sastāvā esošā Latvijas Zemnieku savienība. Rīgas domes vēlēšanās uzvaru svinēja "Saskaņas" un "Gods kalpot Rīgai" apvienotais saraksts.
2017. gada 18. jūlijā pieci "Vienotības" deputāti izstājās no partijas un 26. augustā izveidoja liberāli centrisko partiju "Kustība Par!". Par tās valdes priekšsēdētāju ievēlēja bijušo Ekonomikas ministru Danielu Pavļutu. 21. augustā "Vienotību" pameta Edvards Smiltēns, kas kļuva par "Sabiedrības par labām pārmaiņām" vadītāju, vēlāk sabiedrība tika pārdevēta par "Sabiedrību centriskai politiskai", kā arī paziņoja par startēšanu vēlēšanās no Latvijas Reģionu apvienības saraksta.
2017. gada 3. novembrī "Gods kalpot Rīgai" līderis Andris Ameriks paziņoja, ka viņa partija 13. Saeimas vēlēšanās kandidēs atsevišķi no "Saskaņas". 
2018. gada 14. martā partiju "Kustība Par!", "Latvijas attīstībai" un "Izaugsme" valdes nolēma izveidot sociālliberālu partiju apvienību. Šo lēmumu apstiprināja partiju kongresos. 
2018. gada 24. martā Latvijas Zemnieku savienības kongresā kā premjera amata kandidātu virzīja Māri Kučinski.
2018. gada 28. martā Latvijas Sociāldemokrātiskā strādnieku partija, Kristīgi demokrātiskā savienība un partija "Gods kalpot mūsu Latvijai" parakstīja apvienības līgumu, lai kopīgi startētu 13. Saeimas vēlēšanās. Jaunās apvienības pilno nosaukumu veido visu trīs partiju vārdi, taču tās saīsinājums ir "Apvienība SKG" kā abreviatūra vārdiem "sociāls", "kristīgs" un "godīgs".
2018. gada 23. aprīlī “Vienotība” paziņoja par apvienības  “Jaunā Vienotība” veidošanu ar reģionālajām partijām “Kuldīgas novadam”, “Valmierai un Vidzemei”, “Tukuma pilsētai un novadam”, Latgales partiju un Jēkabpils reģionālo partiju, premjera amatam virzot Eiropas Parlamenta deputātu, kādreizējo ekonomikas ministru Krišjāni Kariņu.
Tatjana Ždanoka 2017. gadā vērsās ar iesniegumu Centrālajā vēlēšanu komisijā (CVK), lai noskaidrotu, vai viņai ir tiesības kandidēt Saeimas vēlēšanās. CVK sniegusi uzziņu, ka minētajos apstākļos saskaņā ar apstrīdēto normu pieteikuma iesniedzēja nevar kandidēt Saeimas vēlēšanās. Ždanoka uzskatīja, ka apstrīdētā norma neatbilst Satversmes 1. pantam un 9. pantam, kā arī pārkāpj no Satversmes 91. panta 1. teikuma izrietošo vienlīdzības principu. 29. jūnijā Satversmes tiesa pieņēma spriedumu lietā "Par Saeimas vēlēšanu likuma 5. panta 6. punkta atbilstību Latvijas Republikas Satversmes 1., 9. un 91. pantam", kura rezultātā Ždanoka 13. Saeimas vēlēšanās kandidēt nevarēs.
XML

Paplašināmā iezīmēšanas valoda jeb XML (eXtensible Markup Language) ir W3C rekomendācija speciālas nozīmes iezīmēšanas valodu veidošanai. Tā ir vienkāršota SGML apakškopa, spējīga aprakstīt visdažādākā veida datus. Tās galvenā nozīme ir strukturēta teksta un informācijas koplietošanas atvieglošana Internetā. Valodas, kas veidotas uz XML pamata, pašas tiek aprakstītas formālā veidā, kas ļauj programmām modificēt un pārbaudīt dokumentus nemaz nezinot pašu valodu, kurā tie rakstīti.
Ņižina

Vēsture

Rakstiskajos avotos pirmoreiz minēta 1078. gadā Hipatija hronikā kā Ņežatina (Ņižatina), bet 1147. gadā minēta kā Čerņigovas kņazistes nocietinājums Uņeņeža (Uneņiža). 1239. gadā mongoļu karaspēks Uņeņežu nopostīja. Kopš 1320. gada Lietuvas Lielkņazistes sastāvā. Pēc 1500.—1503. gada Krievijas-Lietuvas kara nonāk Maskavas Lielkņazistes sastāvā. 1514. gadā saukta par Ņežinu (Ņižinu) un tur izveidots kazaku pulks. 1618. gadā nonāk Polijas īpašumā, 1625. gadā piešķirtas Magdeburgas tiesības. 1648. gadā Bogdana Hmeļņicka karaspēks padzen poļus un izvieto pilsētā kazaku pulku. 1654. gadā Ņižinā dzīvoja 11 600 cilvēku (Kijevā tajā pat laikā — 7800). 1668. gadā pilsētu ieņēma Krievijas karaspēks. 17.—18. gadsimtā pilsētā attīstījās tirdzniecība, tur apmetas ievērojamas grieķu, bulgāru, turku, persiešu, ebreju un vācu tirgotāju un amatnieku grupas. 1746. gadā grieķi bija 7% no pilsētas iedzīvotāju skaita, tiem bija savs maģistrāts, baznīca, tiesa un skola. 1780. gados pilsētas ikgadējas tirdzniecības apgrozījums bija ap 1 800 000 rubļu. Mūsdienās-mašīnbūves, medicīnas aparatūras un pārtikas rūpniecības centrs.

Cilvēki

Ņižina ir aktiera undziedātāja Marka Bernesa (Марк Наумович Берне́с, 1911—1969), baletdejotājas Olgas Hohlovas (Olga Khokhlova, 1891—1955), jūrasbraucēja Jurija Lisjanska (Юрий Фёдорович Лисянский, 1773—1837) un vieglatlētes Žannas Pintusevičas-Blokas (Жанна Пінтусевич-Блок, 1972) dzimtā pilsēta.
No 1820. līdz 1828. gadam Ņižinā ģimnāzijā mācījās Nikolajs Gogolis. Ņižinā bērnībā dzīvoja dzejniece Zinaida Gipiusa (Зинаида Гиппиус, 1869—1945). Šeit bērnību pavadījis raķeškonstruktors Sergejs Koroļovs (Сергей Павлович Королёв; 1907—1966).
Pāvils Glaudāns

Biogrāfija

Pāvils Glaudāns dzimis 1915. gada 10. decembrī Krāslavā friziera ģimenē. Mākslinieka izglītību ieguvis Latvijas Mākslas akadēmija Dabasskatu glezniecības meistardarbnīcā, to absolvējot 1944. gadā ar diplomdarbu "Atkusnis" (vadītājs Vilhelms Purvītis). Mākslinieku Savienības biedrs no 1946. līdz 1950. gadam, vēlāk atkārtoti uzņemts 1964. gadā. Padomju gados strādājis kombinātā "Māksla".
Miris 1968. gada 21. novembrī, apbedīts Rīgas Meža kapos.

Mākslinieciskā darbība

Strādājis visos glezniecības žanros eļļas un akvareļa tehnikās. Emocionāls, talantīgs, ar glezniecības ekspresiju apveltīts mākslinieks. Psiholoģiskā portreta pārstāvis, viens no spilgtākajiem savas paaudzes portretistiem, kas guvis popularitāti 1950. gadu beigās. Portretējis daudzus latviešu kultūras dalībniekus — Arvīdu Žilinski, Mirdzu Ķempi, Leonīdu Vīgneru, Eduardu Smiļģi, Andreju Paulānu un citus. Gleznojis arī marīnas un Vecrīgas ainavas, kurās ir bijis liriskāks un klusināts. Iesaistījies arī Purvīša gleznu viltošanā.

Izstādes

Izstādēs piedalījies no 1943. gada. Personālizstādes noritējušas Rīgā 1944. gadā. Piemiņas izstādes Kazaņā (1969), Krāslavā (1970, 1985), Dagdā (1986).
Rendas pagasts

Daba

Atrodas Kursas zemienē. Ziemeļu daļa kopā ar Abavas ieleju atrodas Ugāles līdzenumā, dienvidu daļa — Pieventas līdzenumā. Augstākā vieta pagastā — ziemeļaustrumu malā — 71,7 m vjl.

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas ir Renda (pagasta centrs), Ozoli, Kroņrenda, Ezeri.
Sterilizācija (mikrobioloģija)

Sterilizācija (latīņu: sterilis — ‘neauglīgs’) ir dažādu priekšmetu, šķidrumu, pārtikas produktu, pārsienamā un brūces materiāla, operācijas veļas, ārstniecisko šķīdumu apstrāde ar fizikālām metodēm, lai iznīcinātu mikrofloru.
Pārsienamo materiālu un veļu parasti sterilizē speciālās metāla tvertnēs, tās ievietojot autoklāvā 120—132 °C temperatūrā un 150—200 kPa (1,5—2 at) spiedienā; ķirurģiskos instrumentus — vārot 25—30 minūtes (ja ir aizdomas par anaerobisko infekciju — līdz 40—45 minūtēm); traukus — speciālos skapjos 150—160 °C temperatūrā 10—15 minūtes; optiskos instrumentus (cistoskopus, laparoskopus, torakoskopus un urīnceļu katetrus) — formalīna tvaikos 24 stundas; asinsvadu katetrus — speciālos šķīdumos. Gumijas cimdus var sterilizēt autoklāvā. Šuvju materiālu (zīdu, ketgutu, perlonu u.c.) sterilizē speciāli šim nolūkam pagatavotos šķīdumos.
Sterilizācijas procesu atdala no tīrīšanas procesa laikā vai telpā. Darbinieks, kas veic sterilizāciju, nodrošina, lai nenotiktu nesterilo un sterilizēto objektu saskare (viena virziena princips "nav atpakaļceļa").
Sergejs Pečura

Karjera

2006.—2007. gada sezonu S. Pečura aizvadīja Latvijas hokeja līgas klubā SK Rīga 20, kuras sastāvā aizvadīja 39 spēles, gūstot 30 rezultativitātes punktus. 2007.—2008. gada sezonu viņš aizvadīja Latvijas hokeja līgas klubā ASK/Ogre, tās sastāvā kļūstot par Latvijas vicečempionu. 2008.—2009. gada sezonu hokejists uzsāka HK Rīga 2000 sastāvā, tad četras spēles aizvadīja Rīgas "Dinamo" vienībā.
Latvijas hokeja izlases sastāvā piedalījies 2004. un 2005. gada Pasaules čempionātā U-18 jauniešiem, bet 2006. un 2007. gadā — Pasaules čempionātā junioriem, kopā 21 spēlē izceļoties ar 9 vārtiem un 6 rezultatīvām piespēlēm. Bija arī pieaugušo izlases treniņnometnē pirms 2008. gada Pasaules čempionāta. Piedalījās 2010. gada Pasaules čempionātā.
Ventspils Augsto tehnoloģiju parks

Tehnoloģiju parks

Tehnoloģiju parks ir speciālā ekonomiskā zona ar 30 ha zemi un telpām 16 000 m² platībā. Tajā atrodas specializētas laboratorijas: Programmatūras testēšanas laboratorija Squalio, tīrā telpa un Elektronikas testēšanas laboratorija.
Tehnoloģiju parka uzņēmumi:
Accenture Latvijas filiāle,
SIA Amaranti,
SIA Aspired,
SIA Baltic Wind Energy Centre,
SIA BALTIC&SCAN-TECH,
SIA BALTOVENTS,
SIA CRYOGENIC AND VACUUM SYSTEMS,
SIA EuroLCDs,
SIA HansaMatrix Ventspils,
SIA ORAM Mobile,
SIA "Programmatūras testēšanas laboratorija" (Squalio),
AS Wasserkabel Baltic,
SIA Wasserkabel Montage Baltic
Dushechka

Sižets

Dušečkai ir pieci bērni, kurus uzturēt un audzināt Dušečka var, tikai strādājot naktīs. Tas ir ļoti smagi, tomēr Dušečka optimismu nezaudē un dzied pie trolejbusa stūres.
Teodors Hermanovskis

Dzīvesgājums

Dzimis Jaunjelgavā, lauksaimnieka ģimenē. 1905. gada revolūcijas dalībnieks. Vairoties no represijām, neilgu laiku dzīvojis emigrācijā Šveicē. Pēc atgriešanās 1911. gadā pabeidzis Rīgas Politehnisko institūtu. No 1912. gada Hermanovskis bija Rīgas—Orlas dzelzceļa valdes inženieris.
Pirmā pasaules kara laikā iesaukts armijā, kur dienēja par 12. armijas štāba ceļu pārvaldes priekšnieku. Pēc Kārļa Ulmaņa uzaicinājuma pievienojies Latvijas Pagaidu valdībai, kur Hermanovskis no 1918. gada 19. novembra līdz 1920. gada 11. jūnijam bija Satiksmes un darbu ministrs.
No 1920. līdz 1922. gadam laikraksta "Latvijas Sargs" un no 1922. līdz 1923. gadam žurnāla "Nedēļa" redaktors. No 1925. gada darbojies celtniecības uzņēmumos kā būvinženieris. Pēc viņa projektiem Rīgā uzceltas apmēram 100 dzīvojamās un sabiedriskās ēkas, lielākā daļa no tām Teikā. Hermanovska projektētais dzīvokļu un veikalu nams Marijas ielā 8 (1926) ir pirmā funkcionālisma stila celtne Rīgā.
1944. gadā Hermanovskis devās bēgļu gaitās uz Vāciju, kur apmetās Eslingenē. Vēlāk izceļojis uz ASV, kur arī darbojies celtņu projektēšanā un celtniecībā. Miris Edžvoterā, Ņūdžersijā. 2011. gadā Teodora Hermanovska vārdā tika nosaukta iela Torņakalnā.
Hanss Berliners

Biogrāfija

Piedzimis Berlīnē, bet astoņu gadu vecumā kopā ar ģimeni emigrējis uz ASV, lai izvairītos no vajāšanas nacistiskās Vācijas laikā. Ģimene apmetusies Vašingtonā, kur Berliners trīspadsmit gadu vecumā iemācījies spēlēt šahu.
1949. gadā uzvarējis Kolumbijas federālā apgabala šaha čempionātā. Vēlākajos gados kļuvis par pieckārtējo šī turnīra uzvarētāju. 1952. gadā pārstāvējis ASV izlasi Pasaules šaha olimpiādē Helsinkos, kur gan nospēlējis tikai vienu partiju. 1953. gadā uzvarējis Ņujorkas štata šaha čempionātā. 1955. gadā uzvarējis ASV austrumu štatu atklātajā čempionātā. Vairākas reizes piedalījies ASV šaha čempionātos. 1958. gadā ieņēmis augsto 5. vietu, bet 1962. gadā dalījis 7.-8. vietu ar latviešu izcelsmes lielmeistaru Edmāru Medni (abos turnīros pārliecinoši uzvarējis Roberts Fišers).
1960. gados Berliners kļuvis par vienu no spēcīgākajiem ASV korespondencšahistiem. 1968. gadā pārliecinoši uzvarējis 5. Pasaules čempionātā korespondencšahā par 3 punktiem apsteidzot otrās vietas ieguvēju.
No 1972. gada nodarbojies ar zinātniskiem pētījumiem datorzinātnē, īpašu uzmanību veltot šaha programmu izstrādei. Bijis matemātikas doktors un datorzinātņu profesors Karnegi Melona universitātē Pitsburgā.
Talheima/Rūdu kalni

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1447. gadā.
Rodeviša

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1411. gadā.

Cilvēki

Rodevišē dzimis tramplīnlēcējs Henrijs Glass (Henry Glaß, 1953).
Kārlis Prauls

Biogrāfija

Dzimis Lielstraupes pagasta "Gaujaskrogā". Pirmā pasaules kara laikā 1915. gadā kā brīvprātīgais iestājās Krievijas impērijas armijā, tajā pašā gadā pabeidza praporščiku skolu. Dienējis latviešu strēlniekos.
Sākoties Brīvības cīņām iestājies Latvijas Bruņotajos spēkos. Pēc kara dienēja 3. Jelgavas kājnieku pulkā, kur viņš pildīja bataljona komandiera, bet vēlāk saimniecības daļas vadītāja pienākumus. 
1930. gadā iecelts par Aizsargu organizācijas priekšnieku. 1936. gadā pabeidza virsnieku kursus un ieguva pulkveža pakāpi. Pēc Latvijas Augstākās kara skolas beigšanas 1939. paaugstināts par ģenerāli.
Pēc Latvijas okupācijas 1940. gada jūlijā Kārlis Prauls tika atvaļināts no dienesta, 19. septembrī viņu apcietināja. 
Sarkanās armijas Baltijas Sevišķā kara apgabala kara tribunāls 20. decembrī ģenerālim Praulam piesprieda nāves sodu. 
1941. gada 30. janvārī viņu nošāva Ulbrokā, ģenerāļa kapu atrada tikai 1944. gada 27. aprīlī. 1944. gada 3. maijā pārapbedīts Meža kapos.

Piemiņa

1991. gada 12. jūnijā Ulbrokas mežā ģenerāļu K. Praula un K. Goppera un citu NKVD apcietināto cilvēku nošaušanas vietā izveidoja piemiņas vietu "Krievijas impērisma upuriem 1941".
Kārļa Praula vārdā 1994. gadā nosaukta iela Jelgavā.
Tetrazols

Atrašanās dabā

Tetrazola atvasinājumi dabā nav atrasti.

Iegūšana

Tetrazols veidojas, ilgstoši karsējot slāpekļūdeņražskābi kopā ar sausu ciānūdeņradi. 5-aizvietotie tetrazoli iegūstami analoģiski, ar slāpekļūdeņražskābi iedarbojoties uz atbilstošajiem nitriliem vai imidohlorīdiem. 5-aminotetrazolu iegūst, aminoguanidīnam reaģējot ar slāpekļpaskābi.

Īpašības

Tetrazols un tā pie slāpekļa neaizvietotie atvasinājumi ūdens šķīdumos dod vāji skābu reakciju un veido stabilus sāļus ar sudrabu un sārmu metāliem. Vairums tetrazola atvasinājumu ir samērā stabili (karsējot vai detonējot var eksplodēt), kas liecina par tetrazola gredzena aromātisko raksturu.
Par prezidentālu republiku

Vēsture

Partijas dibināšanas kongress notika 2010. gada 27. martā Mazajā ģildē. Par tās vadītāju ievēlēja Einaru Grigoru. Partijas dibināšanas brīdī lielākā daļa tās biedru bija uzņēmēji. 30. aprīlī partija tika reģistrēta Uzņēmumu reģistrā. 6. maijā Rīgā, partijas birojā, tika dibināta partijas Rīgas nodaļa. Dibināšanas gaitā tika pieņemts Rīgas nodaļas nolikums un ievēlēta valde 7 cilvēku sastāvā, par tās priekšsēdētāju kļuva Eduars Mihaļevičs.
25. jūlijā partija reģistrēja savu sarakstu 10. Saeimas vēlēšanām. Tās saraksta līderi bija Guntis Šēnhofs (Rīga), Aigars Taukulis (Vidzeme), Dainārs Dambergs (Kurzeme), Leons Bojārs (Latgale) un Einars Grigors (Zemgale). Partijas sarakstā bija iekļauti vairāki bijušie Saeimas deputāti: Bojārs, Odisejs Kostanda, Andris Rubins un Oskars Grīgs.
Vēlēšanās tā nepārvarēja 5% barjeru un tādējādi neieguva nevienu vietu Saeimā. Tā paša gada decembrī partija piedalījās gan Rojas novada, gan Mērsraga novada domju ārkārtas vēlēšanās, tomēr netika ievēlēta ne vienā, ne otrā.
11. Saeimas vēlēšanās partija ieguva 0,74% balsu. 2014. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās partija ieguva 0,15% balsu, neiekļūstot parlamentā. 
2014. gada 28. jūlijā partija iekļāvās Latvijas Reģionu apvienībā, kuras sastāvā startēja 12. Saeimas vēlēšanās.
Inga Paškovska

Karjera

IBU kausā biatlonā debitējusi 2011.—2012 gada sezonā Estešundā ar 62. vietu sprintā. Piedalījusies 2012. gada Pasaules čempionātā biatlonā Rūpoldingā, kur sprintā ierindojusies 106. vietā, bet individuālajā distancē — 102. vietā. Kopā ar Žannu Juškāni, Aneti Brici un Baibu Bendiku startējusi arī stafetē, iegūstot 26. vietu. Pēc gada pasaules čempionātā Nove Mesto sprintā ieguvusi 107. vietu.
2013. gada novembrī startējusi pasaules kausa posmā Estešundā, kur jauktajā stafetē ieguvusi 24. vietu. 2015. gada Eiropas atklātajā čempionātā biatlonā ieguvusi 61. vietu sprintā un 62. vietu individuālajā distancē. 
Piedalījusies 2017. gada Pasaules čempionātā slēpošanā, kur ieguvisi 62. vietu sprintā.
Piedalījās Latvijas komandas sastāvā kā distanču slēpotāja 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Phjončhanā.
Tallina

Sabiedriskais transports Tallinā

Tallinas sabiedriskā transporta sistēma sevī ietver 62 autobusu maršrutus, 4 tramvaja maršrutus un 8 trolejbusu maršrutus. Samaksa par braucienu tiek veikta iegādājoties biļeti. Ir divu veidu biļetes — papīra un elektroniskās. Papīra biļetes var iegādāties preses kioskos vai pie transporta līdzekļa vadītāja (vienam braucienam, ar uzcenojumu). Elektroniskās biļetes var reģistrēt ar Igaunijas identifikācijas karti. Tās var iegādāties preses kioskos, pa telefonu vai internetā. Sākot ar 2013. gada janvāri iedzīvotājiem, kas savu dzīvesvietu deklarējuši Tallinā, sabiedriskais transports, tā skaitā vilciens pilsētas robežās, ir bez maksas.

Aviosatiksme

Lenarta Meri Tallinas starptautiskā lidosta atrodas aptuveni 4 km uz dienvidaustrumiem no pilsētas centra, Ilemistes ezera krastā. Lidostā tiek nodrošināti gan vietējie, gan starptautiskie pasažieru un kravu aviopārvadājumi. Līdz lidostai var nokļūt izmantojot 2. autobusa maršrutu. Tuvākā dzelzceļa stacija — Ilemiste — atrodas 1,5 km attālumā no lidostas.

Dzelzceļš

Tallinas centrālā dzelzceļa stacija atrodas Tallinas centrālajā daļā, ziemeļrietumos no vecpilsētas un ir sasniedzama gan ejot kājām, gan ar sabiedrisko transportu. Tallinas centrālajā stacijā pasažieru dzelzceļa pārvadājuma pakalpojumus sniedz 3 dzelzceļa operatori, nodrošinot piepilsētas, vietējo un starptautisko pasažieru dzelzceļa satiksmi.

Starptautiskā satiksme

Privātais dzelzceļa uzņēmums Go Rail nodrošina starptautiskos pasažieru dzelzceļa pārvadājumus no Tallinas uz Maskavu un Sanktpēterburgu.

Sports

1980. gadā Tallinā notika Maskavas Vasaras Olimpisko spēļu burāšanas sacensības.
2010. gadā Tallinā notika Eiropas čempionāts daiļslidošanā.