Svetlana Horkina

1994—1996

1994. gada aprīlī Horkina piedalījās pasaules čempionātā Brisbenā, Austrālijā. Viņa ieguva devīto vietu daudzcīņā jeb kopvērtējumā, taču pie tam otro vietu uz stieņiem un atbalsta lēcienā, kas kļuva par vienīgajām medaļām Krievijas sieviešu izlasei. 1994. gada novembrī Horkina piedalījās Pasaules izlašu čempionātā Dortmundē, Vācijā. Krievijas izlase sasniedza trešo vietu.
1995. gada oktobrī Horkina sacentās pasaules čempionātā Sabae, Japānā. Kopvērtējumā viņa ierindojās otrajā vietā ar rezultātu 39.130, izcīnīdama zeltu uz stieņiem, neraugoties uz to, ka divas nedēļas pirms sacensībām bija guvusi nopietnu traumu. Tāpat zelts uz stieņiem tika iegūts 1996. gada aprīlī pasaules čempionātā Sanhuanā, Puertoriko, ar piekto vietu kopvērtējumā. 1996. gada maijā notika Eiropas čempionāts Birmingemā, Lielbritānijā. Viņa palīdzēja Krievijai iegūt sudraba medaļu komandu finālā un sesto vietu personiski. Sacensību finālā viņa ierindojās ceturtajā vietā lēcienā un pirmajā uz stieņiem.

Atlantas Olimpiskās spēles (1996)

1996. gada jūlijā Horkina piedalījās 1996. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Atlantā, ASV. Izlašu finālā viņa piedalījās Krievijas komandas otrās vietas izcīnīšanā. Individuālajā daudzcīņā viņas kritiens no stieņiem noveda pie 15. vietas. Trīs dienas vēlāk Horkina reabilitējās, iegūstot zelta medaļu uz stieņiem ar rezultātu 9,850 un izpelnoties neoficiālu titulu "stieņu karaliene".

1997—2000

1997. gada septembrī Horkina piedalījās pasaules čempionātā Lozannā, Šveicē. Viņa palīdzēja Krievijai ieņemt otro vietu komandu finālā, un individuāli viņa uzvarēja daudzcīņā un uz stieņiem. 1997. gada novembrī Horkina izraisīja skandālu Krievijā, pozējot Krievijas Playboy izdevumam. Viņa paziņoja: „Es mainīju cilvēku attieksmi. Ir ļoti labi būt seksīgiem.” 1998. gada maijā Horkina sacentās Eiropas čempionātā Sanktpēterburgā, Krievijā. Viņa palīdzēja Krievijas izlasei kļūt otrajai un individuāli uzvarēja daudzcīņā. Pasākuma finālā viņa pirmo vietu ieguva gan uz stieņiem ar 9,900 punktiem, gan brīvajās kustībās.
1999. gada oktobrī Horkina sacentās pasaules čempionātā Tjandziņā, Ķīnā. Krievijas izlase atkal ieguva otro vietu, un individuāli Horkina finišēja divpadsmitajā vietā, lai gan atkal izcīnīja pirmo vietu uz stieņiem. 2000. gada maijā Horkina piedalījās Eiropas čempionātā Parīzē, Francijā. Viņa palīdzēja Krievijas komandai izcīnīt zelta medaļu un arī pati uzvarēja daudzcīņā, uz stieņiem un pirmo reizi — uz baļķa.

Sidnejas Olimpiskās spēles (2000)

Septembrī S. Horkina piedalījās 2000. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Sidnejā, Austrālijā. Kvalifikācijā Krievijas izlase ierindojās pirmajā vietā un individuāli Horkina tajā uzvarēja ar rezultātu 39,005. Komandu finālā Krievijas izlase ieguva otro vietu.
Tomēr individuālajās sacensībās Horkina palika desmitajā vietā ar rezultātu 37,929. Tolaik lēcienos lietotais "zirgs" bija uzstādīts par pieciem centimetriem zemāk kā pienācās, izraisot daudzu vingrotāju, tostarp Horkinas, kritienus un dažām pat traumas. Pēc tam viņa, zaudējusi pārliecību, nokrita arī uz stieņiem. Vēlāk "zirga" augstums tika izlabots un vingrotāji, kas bija cietuši no kļūdas, tika aicināti atkārtot uzstāšanos, bet Horkina atteicās, redzot, ka tas viņai vairs nepalīdzēs iegūt medaļu.
Šīs atteikšanās rezultātā Svetlana apzināti atdeva savu vietu finālā komandas biedrenei Jeļenai Zamolodčikovai, kura pēc tā atbalsta lēcienā ieguva zelta medaļu. Horkina komentēja: "Es nodomāju, ka viņa varētu dabūt to zeltu. Priecājos, ka varēju viņai dot šo iespēju." Novērtējot šo incidentu, Svetlana sacīja: "Ja es nebūtu tikusi tam pāri, es nebūtu Horkina. Es nestāvētu te ar zelta medaļu. Tas joprojām stipri sāp. Tas bija nežēlīgi pret visiem dalībniekiem; nepareizi nostādot inventāru, ir pilnīgi iespējams nogalināt." Pēc tam viņa ieguva sudraba medaļu brīvajās kustībās ar rezultātu 9.812.

2001—2004

2001. gada oktobrī Horkina piedalījās pasaules čempionātā Gentē, Beļģijā. Viņa palīdzēja Krievijas komandai iegūt sudraba medaļu un individuāli uzvarēt daudzcīņā. Viņa ieguva pirmo vietu atbalsta lēcienā un uz stieņiem. 2002. gada aprīlī Svetlana sacentās Eiropas čempionātā Patrā, Grieķijā. Krievija tajā guva uzvaru un arī pati Horkina individuāli pārspēja visas konkurentes daudzcīņā un uz stieņiem. 2002. gada novembrī S. Horkina piedalījās pasaules čempionātā Debrecenā, Ungārijā. Viņas augstākā vieta tur bija ceturtā uz baļķa.
2003. gada martā Horkina piedalījās Pasaules kausā Salonikos, Grieķijā. Viņa tika pie pirmās vietas uz stieņiem. 2003. gada augustā sekoja Pasaules čempionāts Anaheimā, ASV. Tur viņa uzvarēja daudzcīņā ar rezultātu 38,124, un tā bija pirmā reize vēsturē, kad vingrotāja ieguva trīs pasaules čempionātu kopvērtējumu uzvarētāja titulus. 2003. gada novembrī viņa piedalījās Pasaules kausā Štutgartē, Vācijā, kur ieguva otro vietu brīvajās kustībās un trešo — lēcienā, uz stieņiem un baļķa. 2004. gada aprīļa beigās Horkina sacentās Eiropas čempionātā Amsterdamā, Nīderlandē. Viņa palīdzēja Krievijas komandai ieņemt trešo vietu un individuāli ierindojās ceturtajā vietā daudzcīņā ar rezultātu 36,848, būdama pirmā uz stieņiem.

Atēnu Olimpiskās spēles (2004)

Augustā Horkina piedalījās 2004. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Atēnās, Grieķijā, lai gan viņas vecums jau stipri pārsniedza parasto vingrotāju vecumu. Komandu finālā Krievijas komanda finišēja trešajā vietā. Daudzcīņā pati Svetlana ieguva sudraba medaļu ar rezultātu 38,211, kvalificējusies kā pirmā stieņos, bet finālā tajos palikusi astotā, kā viņa apgalvoja — mākslīgi radītu traucēkļu dēļ.
Pēc šīs Olimpiādes S. Horkina beidza savu sportistes karjeru.

Darbība sporta sistēmā

Kopš 1999. gada organizē pati savu vingrošanas turnīru bērniem Belgorodā, kurš kļuvis populārs un starptautisks.
Pēc aiziešanas no vingrošanas, 2004. gadā S. Horkina kļuva par Krievijas Sporta vingrošanas federācijas viceprezidenti. Viņa bija arī vēstniece 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Sočos, Krievijā.
2016. gadā ar aizsardzības ministra pavēli viņa tika nozīmēta par komandiera vietnieku armijas sporta klubā CSKA, kurā tobrīd skaitījās par apakšpulkvedi. 2018. gadā Horkina tika paaugstināta dienesta pakāpē par pulkvedi.
2019. gada ziemas universiādes atklāšanas ceremonijā viņa iededza uguni kopā ar bendija spēlētāju Sergeju Lomanovu.
Savās grāmatās un intervijās S. Horkina ne reizi vien norādījusi uz negodīgu sacensību organizāciju, tā, apvainojusi Atēnu Olimpisko spēļu organizatorus apzinātā viņas traucēšanā pirms uzstāšanās un Sidnejas organizatorus par tīšu stieņu augstumu maiņu. Attiecībā uz krievu sportistu dopinga skandāliem, kas kopš Soču olimpiādes smagi skāruši Krievijas sportu, S. Horkina izteikusies, ka Krievijas vieglatlētu diskvalifikācija esot netaisna un tā esot cīņa ar vējdzirnavām, kamēr pretdopinga organizācija WADA pati nekļūšot pārskatāmāka.

Bērnība

Svetlana Horkina dzimusi Belgorodā 1979. gada 19. janvārī, celtnieka Vasilija un medmāsas Ļubovas meita. Viņas vecāki bija atbraukuši uz Belgorodu peļņā no Mordovijas. Svetlanai ir jaunākā māsa Jūlija, kas arī bija vingrotāja, bet tagad vada sporta skolu. Svetlana stāstīja: "Bērna gados es biju ļoti izvēlīga ēdienā. Mana māte cerēja, ka, ja viņa mani aizvedīs vingrot, es sākšu ēst bez iebildumiem pēc tam, kad iztērēšu daudz enerģijas sporta zālē. Tādā veidā aiz prastiem ēdināšanas iemesliem es sāku savu vingrošanas karjeru četru gadu vecumā."
Pie 165 cm gara auguma, lielākā daļa cilvēku domāja, ka Svetlana ir pārāk gara, lai būtu vingrotāja, turklāt arī fiziski viņa nebija spēcīga. Tomēr viņas treneris Boriss Pilkins saskatīja viņas potenciālu un izdomāja alternatīvas mācību metodes un elementus, kas bija pielāgoti viņas garākajam ķermenim. Ticēdams savas audzēknes spējām, kad tai radās problēmas ar laiku vakaros, Pilkins gadiem ilgi nodarbojās ar Horkinu no rītiem ārpus sava valsts apmaksātā darba laika.

Popularitāte

2001. gadā Eiropas Sporta žurnālistu apvienība nosauca S. Horkinu kopā ar M. Šūmaheru par kontinenta labākajiem sportistiem.
Svetlana bija pazīstama ar savu enerģisko un pārliecināto raksturu. Viņa apgalvoja: „Es netiktu sauktu par dīvu vai karalieni, ja es nebūtu radoša. Mans kostīms un kosmētika man vienmēr bija svarīgi. Kad cilvēki ierodas, lai redzētu vingrošanu, viņi vēlas redzēt šovu, nevis tikai sportu. Un man ir šis talants. Es tik daudz paveicu sportā, ka paies desmitiem gadu, pirms kāds cits sasniegs tikpat.”
2007. gadā sportistei Belgorodā tika uzstādīts piemineklis. Arī sporta un treniņu komplekss šajā pilsētā nosaukts viņas vārdā.
2016. gadā tika izlaista filma "Čempioni. Ātrāk. Augstāk. Spēcīgāk.", kurā S. Horkinas lomu nospēlēja Kristīna Asmusa.

Aktrise, rakstniece un TV vadītāja

2002. gadā S. Horkina debitēja kā aktrise S. Vinogradova teātra kompānijas izrādē "Venusa" pēc amerikāņu rakstnieka H. Millera grāmatām un vēstulēm, spēlējot tur galveno sieviešu lomu. Viņa apgalvoja, ka šī loma stipri mainījusi viņu pašu, padarot viņu maigāku un sievišķīgāku.
2003. gadā īsu laiku vadīja TV šovu "Māja-1".
2008. gadā viņa bija Pekinas Olimpisko spēļu vingrošanas sacensību Krievijas TV stacijas NTV+ komentētāja un izdeva savu autobiogrāfiju ar nosaukumu "Kūleņi uz augstiem papēžiem" (“Кульбиты на шпильках”). 2009. gadā izdevusi grāmatu par izvairīšanos no sporta traumām un pēcdzemdību atjaunošanos "Fitness dvēselei un miesai" ("Фитнес для души и тела"), bet 2017. gadā vēl vienu autobiogrāfisku grāmatu "Uzvaru maģija" ("Магия побед"), kurā pastāstījusi par savu privāto dzīvi daudz atklātāk kā līdz tam.
Piedalījusies Krievijas TV šovos "Cirks ar zvaigznēm" un "Dejas ar zvaigznēm".

Politiskā darbība

Kopš 2003. gada Horkina ir Vienotās Krievijas (tolaik "Vienotība un Tēvzeme") politiskās partijas biedre. Viņa tika ievēlēta par Krievijas Valsts domes deputātu 2007. gadā un atradās tur līdz 2011. gadam. Lielu aktivitāti tajā neparādīja (neviena iesniegta likumprojekta pa 4 gadiem), toties kļuva par mērķi ārējā izskata apspriedējiem.
Kopš 2010. gada bija locekle Krievu Pareizticīgās baznīcas kultūras padomē. Atbalstījusi apvienota galvenā armijas tempļa būvi Piemaskavas parkā "Patriots".
2016. gada vēlēšanās bija viena no partijas "Vienotā Krievija" uzticības personām.
Bijusi viena no Krievijas militarizētās bērnu organizācijas "Junarmija" izveidotājām, izteikusi stingru atbalstu Krievijas ārpolitikai un Krimas sagrābšanai.
Vada Svetlanas Horkinas fondu uzņēmējdarbības un sporta attīstībai, veikusi mēģinājumus finansiāli palīdzēt karjeru beigušajiem sportistiem.

Valsts apbalvojumi

Apbalvota ar trīs Krievijas ordeņiem par sporta sasniegumiem: "Draudzības ordeni" (1997), "Goda ordeni" (2001) un "Par nopelniem Tēvzemes priekšā" (2006), kā arī vairākām armijas medaļām, tai skaitā "Militārās operācijas Sīrijā dalībniekam" un "100 gadu Gaisa kara spēkiem", un vairākām goda zīmēm.

Ģimenes dzīve

2005. gada 21. jūlijā Svetlana dzemdēja dēlu Svjatoslavu Losandželosā, bet tolaik viņa atteicās nosaukt bērna tēvu un piesedzot par to uzdevās cits cilvēks, Holivudas aktieris L. Učaneišvili. Tikai pēc sešiem gadiem tika atzīts, ka tas bijis precētais uzņēmējs K. Šubskijs. Īsi pirms tam, 2011. gada aprīlī Horkina apprecējās ar Oļegu Kočnovu. Viņš ir bijušais ģenerālis Krievijas Federālajā drošības dienestā un ir divdesmit trīs gadus vecāks.
Brīvajā laikā ar ģimeni apmeklē vasarnīcu, kur sev audzē dārzeņus, sēņo, ziemā makšķerē.