google/wiki40b huggingface dataset:
Stepermaņu Krustiņš

Dzīvesgājums

Dzimis 1860. gada 10. februārī (29. janvārī) Kroņa Vircavas pagasta Stepēnos zemnieku ģimenē. Mācījās Jelgavas reālskolā (1872-1877). Strādāja par rakstvedi pie Vircavas mežziņa, publicēja pirmos dzejoļus laikrakstā "Latviešu Avīzes" (1878). Iestājās karadienestā (1881-1883), pēc tam nodevās traģēdijas rakstīšanai, kurā attēloja Mežotnes cīņas ar vācu iebrucējiem 13. gadsimtā. 1884. gadā strādāja Rīgas pilsētas policijas avīzē, vēlāk par rakstvedi mežniecībā. 1887. gadā tika izdota viņa luga "Zemgalieši".
1888. gadā nodibināja Saldus Sadraudzīgo biedrību un atvēra grāmatu veikalu ar bibliotēku, 1894. gadā to pārcēla uz Bausku, kur nodibināja Bauskas Lauksaimnieku biedrību un bija tās ilggadējs priekšnieks. Turpināja vēsturisku lugu rakstīšanu, izdeva sabiedrisko rakstu krājumu "Pa vaļas brīžiem" (1-2, 1897-1898), sadarbībā ar F. Ādamoviču "Paidagoģisku kalendāru" (1897-1900) ar pielikumiem "Paidagoģisks rakstu krājums". Šajā laikā Ausekļa teātris iestudēja viņa lugas "Mācītāja meita" (1896) un "Ūdens meita" (1905), kas panākumus neguva. Pēc 1905. gada revolūcijas neilgu laiku pavadīja apcietinājumā, pēc tam Krievijā (1906-1907). Pirmā pasaules kara laikā dienēja armijas apgādē Kislovodskā.
Pēc atgriešanās dzimtenē darbojās Rīgas Jūrmalas Domē (1921-1941), bija pilsētas galvas biedrs (1922-1928), finanšu nodaļas vadītājs, pilsētas bankas direktors (1931-1939). Miris 1941. gada 25. maijā Rīgā, apbedīts Rīgā Meža kapos.
Aktoru tīklu teorija

Aģentu tīkla teorija (actor network theory - ANT) ir socioloģijas zinātnes teorija, kas skaidro aģentu mijiedarbību saistībā ar sociālajiem tīkliem. Tie vienā veselā apvieno materiālo vidi (piemēram, tehnoloģija) un semiotisko vidi (piemēram, jēdzieni, koncepcija un simboliskā nozīme). Tas nozīmē, ka, runājot par sociālo mijiedarbību, var minēt gan tās materiālos, gan cilvēku radītos cēloņus.
Aģentu tīkla teorija sākotnēji attīstījusies Parīzes École Nationale Supérieure des Mines Socioloģijas Inovāciju centrā 20. gadsimta 80. gados, skaidrojot tehnoloģisko jauninājumu pielietošanu virknē sociālo parādību tādās nozarēs kā informācijas zinātne, socioloģija, politikas zinātne un vairākās citās nozarēs. To ir radījuši divi vadošie franču zinātņu un tehnoloģijas studiju zinātnieki - Bruno Latūrs (Bruno Latour) un Mišels Kallons (Michel Callon), kā arī britu sociologs Džons Lovs (John Law).
Aģentu tīkla teorija mēģina skaidrot, kā sociālie tīkli tiek veidoti, kā attīstās, mijiedarbojas un mēdz izzust. Tā var tikt skatīta situāciju teorijas kontekstā — sociālā mijiedarbība tiek interpretēta saistībā ar tīkliem dažādās situācijās. Par šo teoriju vēl var runāt etnometodoloģijas, simboliskā interakcionisma, sociāli tehnisko sistēmu, tīklu teorijas kontekstā. ANT ir konstruktīvistu pieeja, kurā tā izvairās no esenciālistu skaidrojumiem par notikumiem vai inovācijām. Aģentu tīkla teorija atšķiras no citām zinātņu un tehnoloģiju studiju un socioloģisko tīklu teorijām tās materiālistiskās — semiotikas pieejas dēļ.
Normāli apstākļi

Pēc Starptautiskās teorētiskās un praktiskās ķīmijas savienības (IUPAC) ieteikuma par normāliem apstākļiem termodinamikā sauc apstākļus, kur temperatūra ir 273,15 K (0ᵒC) un spiediens ir 1 bar (750 mmHg; 100 000 Pa; 0,99 atm).
Dzīves grāmata (filma)

Sižets

Filmā aprakstīts mīlasstāsts uz Meksikā notiekošās Mirušo dienas atzīmēšanas fona. Filmas galvenais varonis nespēj izšķirties, kuram dzīves ceļam sekot — tam, kuru vēlas ģimene, vai tam, kas tuvāks sirdij. Viņš dodas ceļojumā uz trim pasaulēm, lai atgūtu savu īsto mīlestību un aizstāvētu savu ciemu.
Varidotis

Vārda izcelsme

Etimoloģiski Varidota vārds ir ar nozīmi “kas varai dots” vai “kas dots, lai valdītu” (Blese 1929).
9. šaha olimpiāde

9. šaha olimpiāde notika no 1950. gada 20. augusta līdz 10. septembrim Dienvidslāvijas, tagad Horvātijas pilsētā Dubrovnikā.

Olimpiādes organizēšana

FIDE 9. kongresā, kas 1948. gadā notika Zviedrijas pilsētā Saltsjobadenā, Dienvidslāvijas delegāts paziņoja, ka viņa valsts šaha federācija ir gatava sarīkot pirmo pēckara "Nāciju turnīru". Tomēr galīgo lēmumu par olimpiādes sarīkošanu Dienvidslāvijā pieņēma FIDE nākamais 1949. gada kongress Parīzē. Lai piesaistītu tūristus, Dienvidslāvija par olimpiādes mājvietu izvēlējās vēstures pieminekļiem un muzejiem bagāto kūrortpilsētu Dubrovniku, kurā šahistu rīcībā tika nodotas trīs zāles Mākslas galerijā. Pirmo reizi olimpiāžu vēsturē spēlēšanai bija radīti tik labu apstākļi: viena kārta dienā un katrā trešā dienā pārtraukto partiju izspēle. Jauninājums bija arī tas, ka katra komandā varēja būt ne viens, bet divi rezervisti. Šo iespēju gan izmantoja tikai dažas komandas. Olimpiādē tika pieņemts sekojošs spēles reglaments: 40 gājieni 2,5 stundās un pa 16 gājieniem katrā nākamajā stundā. Olimpiādes galvenais tiesnesis bija starptautiskais tiesnesis Milans Vidmars (Dienvidslāvija). Pirmo reizi šaha olimpiādē vīriešu komandas sastāvā piedalījās sieviete - Francijas komandā pie rezerves galdiņa spēlēja Šantala Šodē de Silana, kas savāca 1½ punktus 6 partijās.
Pirmo reizi valsts olimpiādes rīkotāja izlaida pastmarkas — piecu marku sēriju.
Slēptkakla bruņurupuči

Kopējās īpašības

Slēptkakla bruņurupuči no otras bruņurupuču apakškārtas - sānkakla bruņurupučiem (Pleurodira) atšķiras ar to, ka tie galvu paslēpj zem bruņām, vispirms to noliecot uz leju un tad ar taisnu kustību uz atpakaļu ievelkot bruņās. Sānkakla bruņurupuči galvu noliec uz sāniem un paslēpj zem bruņu priekšējās malas. Pie slēptkakla bruņurupučiem pieder gan jūru un okeānu, gan saldūdens, gan sauszemes bruņurupuči. Jūras bruņurupuči tiek uzskatīti par slēptkakla bruņurupučiem, bet tie savas galvas pilnībā ievilkt zem bruņām nespēj.

Evolūcija

Senākās zināmās slēptkakla bruņurupuča - Juras perioda Kayentachelys aprix bruņurupuča fosilijas, kas atrastas Arizonā, ir apmēram 190 miljonus gadu vecas. Kopumā slēptkakla bruņurupuču grupa attīstījās un izveidojās Juras periodā un perioda beigās gandrīz visas sānkakla bruņurupuču sugas ezeros un upēs tika aizvietotas ar slēptkakla bruņurupučiem, Šajā periodā izveidojās arī sauszemes bruņurupuču agrīnās bāzes sugas.

Sistemātikas izmaiņas

Slēptkakla bruņurupuču mūsdienās dzīvojošās sugas ilgstoši tika iedalītas 3 virsdzimtās: jūras bruņurupuču (Chelonioidae), mīkstbruņrupuču (Trionychoidae) un sauszemes bruņurupuču virsdzimtā (Testudinoidea). Mūsdienās tiek izdalīta arī ceturtā virsdzimta -  dūņu bruņurupuču virsdzimta (Kinosternoidae), kurā izdalītas primitīvākās mīkstbruņrupuču dzimtas. Tajā pašā laikā dažas primitīvās bāzes dzimtas un ģintis netiek klasificētas nevienā no esošajām virsdzimtām. Paralēli šajā rakstā piedāvātajai sistemātikai pastāv arī citas klasifikācijas, kuru galvena atšķirība ir primitīvo bāzes sugu sistematizācijā.
Līvu zemes

Vēsture

Līvu senči dzīvojuši Kurzemes ziemeļos jau kopš vidējā neolīta perioda (ap 3400.—2300. gadu p.m.ē.). Viņu kultūra piederēja ķemmes-bedrīšu keramikas kultūras lokam. Arheoloģiskie izrakumi Sārnates apmetnes vietā dod priekšstatu par līvu senču dzīves apstākļiem šajā laikmetā. Spriežot pēc līvu personvārdu etimoloģijas un apbedījumiem (t.s. "velna laivas"), viņu etnoģenēzi un kultūru jau no Bronzas laikmeta stipri ietekmēja ziemeļģermāņu ciltis. Viņiem bija cieši kultūras sakari ar tām Baltijas somu ciltīm, kas dzīvoja Sāmsalā, Rietumigaunijā (Ridala) un Somijas dienvidrietumu daļā. 
Iespējams, ka šo cilšu senais pašnosaukums bija "sāmi", no kā cēlies gan Sāmsalas, gan Somijas nosaukumi. 11. gadsimta līvi pēc neveiksmīgiem kariem ar kuršiem pārcēlās no Vanemas (līvu: vecā zeme) pāri Rīgas jūras līcim uz Vidzemes rietumu krastu, apmezdamies arī tālāk uz austrumiem zemes iekšienē, Gaujas un Daugavas baseina rietumu daļās. Šī pārcelšanās izraisīja ilgstošus konfliktus ar zemgaļiem, kas pirms tam bija dzīvojuši šajā teritorijā.
Rakstītajos vēstures avotos līvi pieminēti vikingu laiku sāgās un senkrievu hronikās. Teiksmainajā 8. gadsimta Brovallas kaujā līvi cīnījušies dāņu ķēniņa pusē sava karavadoņa Gēra (latīņu: Ger Livicus) vadībā. Savukārt senākais zināmais Līvzemes nosaukums Iflanti atrasts uz Trosas rūnu akmens. Arheoloģiskie izrakumi Daugmales pilskalnā un citur liecina, ka Daugavas un Gaujas lejteces līvu etnoģenēzē piedalījušies zemgaļi un skandināvi. Tas bija viens no iemesliem, kādēļ Livonijas krusta karu sākuma līvi kļuva par vācu krustnešu galvenajiem sabiedrotajiem. 13. gadsimta sākumā līvu apdzīvotajā teritorijā Daugavas lejtecē tika nodibināta Livonijas bīskapija ar Rīgu kā galveno pilsētu, kurai 1204. gadā uzbruka lietuviešu sabiedrotie Aizkraukles un Lielvārdes līvi. Jau 1202. gadā līvu zemju iekarošanai tika izveidots Zobenbrāļu ordenis, kura karagājienos vēlāk piedalījās arī kristītie līvu karavīri. 
Igauņu Jurģa nakts sacelšanās iespaidā arī līvi 1345. gadā ievēlēja savu ķēniņu un vēlējās atbrīvoties no Livonijas ordeņa mestra virsvaras. Vartbergas Hermaņa Livonijas hronika aprakstā par Lietuvas dižkunigaiša Aļģirda iebrukumu Līvzemē pieminēts, ka kāds vārdā nenosaukts līvu vecākais (latīņu: quidam Livo de senioribus dicens), kuru iedzīvotāji bija izvēlējuši par savu ķēniņu (regem constitutum) Siguldā ticies ar dižkunigaiti un piedāvājis kopā ar viņu iekarot visu zemi un padzīt Livonijas mestru Burhardu. Leišu lielkungs atbildējis: "Zemniek, tu nebūsi te karalis" un pavēlējis viņam nocirst galvu.
Miho Mosulišvili

Biogrāfija

Dzimis 1962. gada 10. decembrī Tbilisi, Gruzijā.
1986.gadā Miho Mosulišvili beidza Tbilisi Valsts Universitātes Geoloģijas-ģeogrāfijas fakultāti un ieguva inženiera-ģeologa specialitāti (specializācija ģeoloģiskie izrakumi, pētījumi un minerālo iežu pētniecība).
Viņš ir studējis paralēli otrā fakultātē laika periodā 1981.—1984. – scenāriju rakstniecību (radošās meistarības studijas pie Erloma Ahvlediani un Davita Agiašvili). Vēlāk viņš strādāja par ģeologu un par žurnālistu dažādos laikrakstos.
Viņš ir publicējis vairākus stāstus, romānus un lugas gruzīnu valodā un iztulkojis trīs Borisa Akuņina romānus.
Viņa lugas ir izrādītas Gruzijā teātros, televīzijā un radio. Viņa darbi tikuši tulkoti latvijas, angļu, vācu, armēņu un krievu valodās.
Rakstnieka īsais stāsts par Pore Mosulišvili “Gaisma sniegotā dienā” tika apbalvots literārajā konkursā Maskavā (2006).
Miho Mosulišvili ievērojamākie darbi ir tēlainais romāns “Lidojums bez mucas” (2001.) un biogrāfiskais romāns "Važa Pšavela” (2011.), kas rāda jaunu versiju par Važa Pšavela dzīvi un viņa unikālo domāšanas viedu.
Rakstniece un redaktore no Oklendas Universitātes (Jaunzēlande) Soraija Devinga raksta par Miho Mosulišvili:
“Viņa darbs atgādina Krievijas rakstniekus, kurus esmu studējusi un mīlējusi, kā arī Omara Haijāma “Rubaiyat”, kuru tulkojis Edvards Ficdžeralds”.
Miho Mosulišvili moto: “Vārds ir sācis visu, un vārds beigs visu šajā pasaulē”.

Atbilde par grāmatu

Miho Mosulišvili raksta par grāmatu “Mana Sarkanrīklīte" (Skumja, ļoti skumja komēdija), kas tika publicēts latviešu valodā:
“Liels paldies jau minētajiem draugiem un viņu atbalstītājiem, kuri piedalījās šajā nesavtīgajā darbā. Šī ir mana pirmā grāmata, kura izdota aiz Gruzijas robežām, tādēļ esmu ļoti laimīgs un gribu uzaicināt latviešu lasītājus uz Gruziju pie tradicionālā viesmīlības galda, un pirmajā tostā pateikt: “Gagimardžot! Dievs svētī Latviju!”
2018.—2019. gada Optibet hokeja līgas sezona

Formāts

Regulārajā sezonā tika aizvadīti seši spēļu apļi, kas nozīmē, ka katra no komandām aizvadīja 36 spēles. Izslēgšanas kārtas cīņas tika aizvadītas sērijā līdz četrām uzvarām. Tām kvalificējās četras labākās komandas.
Zaurs Džavadovs

Karjera

Zaurs dzimis 1986. gadā Rīgā azerbaidžāņu ģimenē, kas 1984. gadā no Azerbaidžānas pārcēlās uz dzīvi Latvijā. Savas pirmās gaitas sportā Džavadovs uzsāka sešu gadu vecumā. Viņš sāka trenēties karatē un piecas reizes kļuva par šīs sporta veida Latvijas čempionu. Astoņus gadus vēlāk Džavadovs trenera Šauļa Šeika vadībā uzsāka treniņus kikboksā. Viņš vairākas reizes kļuva par Latvijas un Baltijas čempionu kikboksā (amatieriem), līdz 2005. gadā nolēma pievērsties profesionālajam kikboksam.
2009. gada decembrī Zaurs Džavadovs Vācijā, pirmajā raundā ar nokautu uzvarot Renē Klāsenu, tika kronēts par WKA Eiropas čempionu. Vēl starp viņa svarīgākajiem tituliem ir starptautiskā Polijas, Baltijas un Latvijas čempiona jostas. Zaurs veiksmīgi piedalījies cīņās Latvijā, Vācijā, Krievijā, Igaunijā, Taizemē, Polijā, Lietuvā, Somijā u.c.
2016.gada 27. februārī "Arēnā Rīga" Džavadovs aizvadīja  cīņu par vakanto Eiropas čempiona titulu pusvidējā svarā ar Nīderlandi pārstāvošo brazīliešu sportistu Rodrigo Fereiru, kurā trešajā raundā aizsūtīja savu pretinieku nokautā. Bet 2017. gada 25.februārī Džavadovs uzvarēja četru vīru kikboksa turnīrā, nodrošinot sev iespēju nākamajā mačā cīnīties par organizācijas KOK pasaules čempiona jostu svara kategorijā līdz 77 kg ar šīs jostas īpašnieku moldāvu Sergeju Morari. Džavadovs titula mačā izdarīja to, uz ko viņš gāja jau vairākus gadus, uzvarēja Morari un tika kronēts par jauno pasaules čempionu. 
2019. gada sākumā Zaurs pārtrauca sadarbību ar iepriekšējo darbavietu KOK, kuras paspārnē kļuva par pasaules un Eiropas čempionu, un pievienojās Latvijas vadošajai organizācijai LNK Boxing. Sadarbībā ar jauno darba devēju Džavadovs jau debija mačā zem šīs organizācijas karoga cīnījās par vakanto WKN Eiropas čempiona jostu vidējā svarā ar Jozefu Kolodzeju un svinēja uzvaru.
Trejasmens

Vēsture

2009. gadā izdevniecība „Lauska” laida klajā kopas debijas albumu „Trejasmens”, kurā iekļautas latviešu un līvu tautasdziesmu apdares un dalībnieku pašsacerētas dziesmas par Meteni, Miesmeti, Jāņiem, kā arī karavīru dziesmas un mitoloģiskas dziesmas. Ierakstā piedalās arī dalībnieki no tautas mūzikas kopām „Pērkonītis”, „Skandinieki”, „Vilki”, „Vilkači” un „Livonieši”.
2016. gada 11. novembrī kopa publicēja kara dziesmas „Mīļi lūdzu sav' māsiņu” un „Aiz tiem augstiem kalniem” no topošā albuma. 2016. gada 29. novembrī izdevniecība „Lauska” izdeva kopas Ropažu novada kultūrvēsturei un folklorai veltītu dubultalbumu „No ropažnieku dzīves”. Albuma pirmajā diskā iekļautas Ropažu novada tautasdziesmas, bet otrajā — dzejoļu, nostāstu, teiku un hroniku fragmentu lasījumi. Izdevumā iekļauta arī grāmatiņa ar Ropažu vēstures izklāstu un vēsturiskiem attēliem. Tā atvēršana un atvēršanas koncerts notika 2016. gada 2. decembrī Ropažu Kultūras un izglītības centrā.
Mikulova

Vēsture

Rakstos no 12. gadsimta. No 1249. līdz 1572. gadam pilsēta attīstījās kā Lihtenšteinu īpašums, vēlāk tā pārgāja Didrihšteiniem. No 1421. gada, kad Albrehts II no Lejasaustrijas padzina ebrejus, pilsēta izveidojās par ievērojamu ebreju centru. 1621. gadā pilsētā tika parakstīts Nikolsburgas miers starp Gāboru Betlenu un Ferdinandu II. Ilgu laiku pilsēta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā. No 1918. gada — Čehoslovākijā. Otrā pasaules kara laikā tika iznīcināta pilsētas ebreju kopiena, bet pēc kara no pilsētas padzīti tās vācu iedzīvotāji (1938. gadā pilsētā 89% bija vācvalodīgie iedzīvotāji). Kopš 1993. gada — Čehijā.

Ekonomika

Pilsēta ir Morāvijas vīna ražošanas centrs.
Sfēriskā ģeometrija

Sfēriskā ģeometrija ir ģeometrija uz sfēras virsmas. Lai gan sfēras virsma ir divdimensionāla, sfēriskā ģeometrija atšķiras no planimetrijas (Eiklīda ģeometrijas divās dimensijās), jo sfēras virsma ir izliekta nevis plakana. Tā atšķiras arī no stereometrijas (Eiklīda ģeometrijas trijās dimensijās), jo sfēriskajā ģeometrijā tiek pieņemts, ka ārpus sfēras virsmas nekas cits neeksistē. Neskatoties uz to, bieži vien tiek pieņemts, ka sfēra atrodas trīsdimensiju telpā, lai varētu izmantot dažādas trīsdimensionālas palīgkonstrukcijas.
Sfēriskā ģeometrija ir visvienkāršākais neeiklīda ģeometrijas piemērs. Atšķirībā no Eiklīda ģeometrijas, neeiklīda ģeometrijās neizpildās Eiklīda piektais (jeb paralēļu) postulāts.
Pelargonskābe

Atrašanās dabā

Atrodama dažās sīveļļās un ģerāniju (Pelargonium roseum) ēteriskajā eļļā. No tā arī cēlies pelargonskābes nosaukums (latīņu: pelargonium - ģerānija). Nelielā daudzumā pelargonskābe atrodas stipri bojātos taukos kā oleīnskābes oksidēšanās produkts.
Elmārs Graudiņš

Biogrāfija

Dzimis 1934. gadā Kalsnavas ciemā, Madonas rajonā, laukstrādnieku — Voldemāra un Elzas — ģimenē. No 1944. — 1952. g. mācījies Vestienas 7-gadīgajā skolā. Pēc pamatskolas beigšanas turpinājis mācīties Mālpils hidromeliorācijas tehnikumā, kuru beidzis 1956. gadā, iegūstot tehniķa — melioratora specialitāti. Tad strādājis Madonas MMS (Mašīnu meliorācijas stacija) par tehniķi. No 1958. — 1972. g. strādājis par iecirkņa priekšnieku. 1963. g. atnācis dzīvot uz Kusu. 1973. g. sācis strādāt tikko nodibinātajā Madonas PMK-19 (Pārvietojamā Mehanizētā Kolonna) pārvaldē par galveno inženieri, bet no 1981. g. — par Madonas PMK-19 priekšnieku. 1960. g. iestājies PSKP rindās.
Vēl līdz 1963. gadam, Kusā atradās tikai dažas ēkas. Pēc 1963. gada, kad ciematā ienāca Elmārs Graudiņš — cilvēks ar plašu saimniecisko vērienu, sākās strauja ēku celtniecība. Meliorācijai bija jābūt ārā no pilsētām — laukos, tāpēc lai meliorācijas pārvaldes darbiniekiem būtu kur dzīvot, Graudiņš piesaistīja līdzekļus ēku celtniecībai, neaizmirstot par infrastruktūru — bērnudārza izveidi, skolas paplašināšanās projekts, centralizētā kanalizācija, siltumapgāde, elektrība. Pateicoties viņa iniciatīvai un pūlēm, Kusa ir šobrīd tāda kāda ir — 680 cilvēku apdzīvots ciemats (2007. gadā). Par godu Elmāram Graudiņam, viena no Kusas ielām nodēvēta viņa vārdā.
Dillī Dallī Minku parkā

Sižets

Dillī Dallī zvēriem izveido "Minku parku", kurā ir dažādas atrakcijas, tajā skaitā karuseļi. Dillī Dallī pretinieks Perpendikuls cenšas sabojāt visu prieku šajā parkā, tiesa, neveiksmīgi.
Vikingi (seriāls)

Avoti

Seriālā atainoti Skandināvijas iedzīvotāju agrīno viduslaiku sirojumi, tirgošanās un atklājumi, kas balstīti uz 13. gadsimta sāgām Ragnars saga Loðbrókar un Ragnarssona þáttr, kā arī Sakša Gramatiķa 12. gadsimtā sarakstītajos „Dāņu darbos” (Gesta Danorum) aprakstītajiem teiksmainā vikingu virsaiša Ragnāra Lodbroka, viņa karadraudzes un dzimtas piedzīvojumiem. Skandināvu leģendārās sāgas bija daļēji izdomātas teikas, kuru pamatā bija skandināvu mutvārdu tradīcijas, kas pierakstītas aptuveni 200 līdz 300 gadus pēc tajās aprakstītajiem notikumiem. Papildus izmantoti ir arī dažādi tā laika vēsturiskie avoti, piemēram, otrajā sērijā atainotajā Lindisfārnas izlaupīšanā vai Ahmeda ibn Fadlāda 10. gadsimta liecība par Rusas kaganātu. Seriāla darbība sākas īsi pirms t.s. vikingu laikiem, par kuru sākumu uzskata 793. gada uzbrukumu Lindisfārnai.
28. janvāris

28. janvāris ir gada 28. diena pēc Gregora kalendāra. Līdz gada beigām ir atlikušas 337 (338 garajā gadā) dienas.

Vārda dienas

Kārlis, Spodris
Alfrēds Ņūmens

Apbalvojumi un nominācijas

Ņūmena radošā darbība bija 40 gadu garumā (1930—1970). Viņš ir komponējis mūziku vairāk nekā 200 filmām. Par savu darbu bijis nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai par labāko oriģinālmūziku 43 reizes un deviņas reizes no tām balvu arī saņēmis — par mūziku filmām Alexander's Ragtime Band (1938), Tin Pan Alley (1940), The Song of Bernadette (1943), Mother Wore Tights (1947), With a Song in My Heart (1952), Call Me Madam (1953), Love Is a Many-Splendored Thing (1955), The King and I (1956), Camelot (1967).
Ņūmens komponējis mūziku arī tādām pazīstamām filmām kā "Kalnu aukas" (Wuthering Heights, 1939), The Hunchback of Notre Dame (1939), The Mark of Zorro (1940), How Green Was My Valley (1941), "Viss par Ievu" (All About Eve, 1950), Anastasia (1956), South Pacific (1958), How the West Was Won (1962). Par šo filmu mūziku Ņūmens tika nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai.
Pēdējā filma, kurai Ņūmens komponēja mūziku, bija plašu popularitāti ieguvusī filma "Lidosta" (Airport, 1970), kas bija uzņemta pēc Artura Heilija tāda paša nosaukuma romāna motīviem. Ņūmens nomira 17. februārī, neilgi pirms filmas pirmizrādes 5. martā. Par mūziku šai filmai viņš tika nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai, Zelta Globusa balvai un Grammy balvai.
Sojuz MS-10

Starts un avārijas nolaišanās

Sojuz MS-10 tika palaists 2018. gada 11. oktobrī 08:40:15 UTC ar nesējraķeti Sojuz-FG no Baikonuras kosmodroma 1. starta laukuma 5. palaišanas iekārtas. 
118 sekundē pēc starta atdalījās pirmās pakāpes sānu bloki. 121. sekundē ieslēdzās avārijas glābšanas sistēma, un  nolaižamais aparāts tika atdalīts no citiem nodalījumiem. Apkalpe piedzīvoja 6 — 7 G paātrinājumu.
Nolaižamais aparāts nolaidās 20 km uz austrumiem no Žezkazganas, 402 km no starta laukuma. Apkalpe nebija cietusi.

Izmeklēšana

Pēc negadījuma tika izveidota valsts komisija. Visas nokritušās nesējraķetes daļas tika nogādātas uz Raķešu kosmisko centru Progress, kas izgatavoja Sojuz-FG.
1. novembrī komisijas vadītājs preses konferencē paziņoja, ka nebija nostrādājis sensors, kas fiksē raķetes sānu bloka D iziešanu no šarnīrveida atbalsta pie centrālā bloka korpusa. Tika noskaidrots, ka raķetes montāžas laikā kosmodromā nejauši par 6°45’ tika saliekts gala slēdža kāts. Tā kā gala slēdzis nenostrādāja, tad arī netika dots signāls atvērt sānu bloka oksidētāja un gāzes tvertnes, lai, gāzēm izplūstot, veidotos reaktīvais spēks, kas atgrūž sānu blokus no centrālā. Citi trīs sānu bloki attālinājās, bet D bloka augšgals slīdēja gar centrālo bloku, līdz pārsita degvielas tvertni. Tādējādi izplūstošo gāzu reaktīvais spēks savērsa raķeti tā, ka raķetes vadības sistēma ar pieejamiem līdzekļiem nespēja kompensēt kursa izmaiņas, un tika dots signāls "nesēja avārija". Pēc avārijas ciklogrammas tika izslēgts centrālā bloka dzinējs un iedarbināta apkalpes glābšanas sistēma.
Mārupes Valsts ģimnāzija

Vēsture

Par skolas pirmsākumu uzskata 1904. gadu, kad Drustu ielā 13 mājskolotāja Sofija Veisa nodibināja privātskolu, kurā mācījās Bieriņu muižas (vācu: Lindenruh) kalpotāju, amatnieku un zemnieku bērni. 1910. gadā privātskolu pārcēla uz veco Bieriņu muižas kungu māju.
1911. gadā Heinrihs Bērenss fon Rautenfelds izrentēja vecās Bieriņu muižas medību māju ar 18 ha zemes Melānijai Šmīdbergai. 
1920. gadā skolā darbojās četras klases ar 60–65  skolēniem un diviem skolotājiem, 1922. gadā atvēra 5. klasi, kurā mācījās 8 skolēni, bet 1923. gadā atvēra 6. klasi, kurā mācījās 3 skolēni. Skolu pārdēvēja par Bieriņu 2. pakāpes pamatskolu, bet 1929. gadā par Mārupes 2. pakāpes pamatskolu. 
Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā Mārupes 6. klašu pamatskolu pārveidoja par septiņgadīgo skolu. 1943. gadā skolas
rīcībā nonāca visa ēka. 1963. gadā skolā veica kapitālo remontu. 
1971. gadā nodibināja Mārupes vidusskolu. 2000. gadā pabeidza Mārupes vidusskolas 2. kārtas celtniecību, bet 2008. gadā uzsāka jaunās piebūves celtniecību. 2012. gadā pie skolas atvēra Mārupes sporta kompleksu, kurā ir lielākā sporta zāle novadā (1300 m²), aerobikas zāle, ģērbtuves, dušas un citas palīgtelpas.
Vilhelms fon Frimersheims

Dokumenti

Rusova hronika par mestru Vilhelmu:
"Vilhelms Freimersens, 27. Vācu ordeņa mestris, ieņēma mestŗa amatu pēc Arnolda Fitinghofa. Arī šis mestris veda gŗūtus kaŗus ar krieviem, leišiem un zemgaļiem. Viņa laikā Jānis Sintenis bija Rīgas virsbiskaps, astotais pēc skaita".
Rožukronis

Rožukronis (latīņu: rosarium — ‘rožu kronis’) ir lūgšanas veids, ko piekopj Romas katoļu baznīca, kā arī īpašas lūgšanu krelles, ko izmanto tās laikā. Rožukroņa būtība ir lūgšanā izdzīvot Jēzus Kristus dzīvi, vienlaicīgi lūdzot viņa mātes Vissvētākās Jaunavas Marijas aizbildniecību (aizlūgumu par ticīgajiem pie viņas dēla - Jēzus).
Rožukroņa rašanās laiks un autors nav zināms. Šo lūgšanu lūdzas uz speciālām lūgšanu krellītēm (zīlītēm), vairākkārt atkārtojot vienas un tās pašas lūgšanu formas, no kurām visbiežāk sanāk atkārtot lūgšanu Esi sveicināta Marija - tā tiek atkārtota desmit reizes, pēc kurām seko tēvreize "Tēvs Mūsu".