google/wiki40b huggingface dataset:
Kāpas lapsa

Izskats un ieradumi

Kāpas lapsa ir neliela auguma. Ķermeņa garums 45-61 cm, aste 30-40 cm, augstums skustā 28-33 cm, svars 3-4 kg. Kāpas lapsas ir ar slaidu, vieglu ķermenīti uz tievām, garām kājām. Lapsai ir lielas ausis, kas palīdz atdzesēt ķermeni. Tās mugura ir ar melnu vai sudrabaini pelēku akotspalvu, sāni un vēders gaiši dzelteni. Astes gals melns.
Kāpas lapsa ir nakts dzīvnieks. Pa dienu kāpas lapsa slēpjas savā alā. Kāpas lapsa rok alas vai atrod dabīgas slēptuves zem akmeņiem. Tā ir visēdāja, un medī sīkus zīdītājdzīvniekus, rāpuļus, ēd arī maitu un kukaiņus, un augļus. 
Kāpas lapsas dzīvo pāros, reizēm tās veido komūnas ar vienotu alu sistēmu. Atšķirībā no citām lapsām tās pārojas visu gadu. Mātīte bērnus iznēsā 51-53 dienas, parasti piedzimst 3-6 kucēni. Tie tiek baroti ar pienu 6-8 nedēļas. Bērni paliek ģimenē līdz gada vecumam. 
Kāpas lapsas mūža garums ir līdz 10 gadiem.
Visvaldis Jankavs

Biogrāfija

Visvaldis Jankavs (Jankaus) piedzima 1895. gada 7.novembrī Vietalvas pagasta Skriņos. Skolas izglītību ieguva Rīgas pilsētas komercskolā, bet pēc tam studēja Rīgas Politehniskajā institūtā Arhitektūras fakultātē. Mācības turpinājis arī Pirmā pasaules kara laikā Maskavā, kad RPI evakuējās uz Krieviju. 1918. gada rudenī atgriezās Latvijā un studēja Baltijas Tehniskajā augstskolā.
1918. gada 6. decembrī brīvprātīgi iestājās Igaunijas armijā, vispirms Narvā aizsargu (kaitselita) vienībā, pēc tam Rakveres pulkā. Dienēja Baltijas bataljonā. Par šīm militārajām gaitām tika apbalvots ar Igaunijas Brīvības cīņu piemiņas zīmi. Latvijas armijā tika iesaukts 1919. gada 6. oktobrī, piedalījās kaujās pret bermontiešiem pie Rīgas. 1919. gada oktobrī V. Jankavs palīdzēja sastādīt Rīgas aizsardzības pozīciju plānu, spēcīgā apšaudē veicot pozīciju fotografēšanu, tā sekmēdams štāba darbību. 15. oktobrī brīvprātīgi pieteicās galīgi izgriezt Rīgas dzelzstiltu, kopā ar 3 kareivjiem spēcīgā ugunī pirmais uzrāpās uz tilta un veica uzdevumu. No Latvijas armijas tika atvaļināts 1920. gada 3. janvārī. Pēc tam pievērsās žurnālistikai. 1922. gadā bija laikraksta "Latvis" līdzstrādnieks. 1923. gadā darbojās kā "Letas" korespondents Maskavā, paralēli turpinājis studijas Latvijas Universitātē. 1927. gadā saņēma Lāčplēša Kara ordeni par cīņām pie Vecā dzelzs tilta 1919. gada oktobrī. No 1933. gada bija Ārlietu ministrijas Preses nodaļas sekretārs. 1939. gadā tika pensionēts. Turpinājis darboties žurnālistikā, rakstīja arī dzeju un stāstus.
1941. gadā tika arestēts un deportēts uz PSRS. 1942. gada 22. aprīlī PSRS leTK Sevišķā apspriede notiesāja V. Jankavu uz 10 gadiem (KPFSR KK 58-10. 58-11). Atradās Astrahaņas cietumā Nr. 1. Par turpmāko likteni ziņu nav.
Erlings Tolfsens

Biogrāfija

1920. gados bijis viens no vadošajiem ASV šahistiem. Trīs reizes uzvarējis Ņujorkas Māršala šaha kluba čempionātos (1923, 1924, 1931). Bijis ASV komandas kapteinis Pasaules šaha olimpiādē 1928. gadā un komandu vērtējumā izcīnījis sudraba medaļu. Sākoties Lielai depresijai pamazām pārstājis piedalīties šaha turnīros. Bijis spāņu valodas skolotājs Ņujorkas pilsētas skolu sistēmā un aktīvs arodbiedrību darbinieks.
Ralfs Freibergs

Spēlētāja karjera

Latvijas izlasē debitēja 2013. gada 19. aprīlī pārbaudes spēle pret Baltkrievijas hokeja izlasi.  Spēlējis arī Latvijas U-18 un U-20 hokeja izlasēs.
Piedalījies 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs, kuru laikā viņam ir bijušas pozitīvas dopinga analīzes. Viņam tika atrasts dehidrohlormetiltestosterona vielmaiņas produkts 18-nor-17b-hidroksimetil-17a-metil-4-hlor-5b-androst-13-en-3a-ols.
2014. gada vasarā Freibergs piedalījās NHL kluba Filadelfijas "Flyers" jauno talantu nometnē.
Tēlainā domāšana

Tēlainā domāšana jeb vizuālā domāšana ir domāšanas fenomens, kas attiecīgo procesu nodrošina caur vizuāliem priekšstatiem. Tā ir nelineāra un bieži tai piemīt datorsimulācijas daba, kad liela datu kopa tiek apstrādāta gūstot iespaidu par kompleksu sistēmu, kas savādāk nebūtu iespējams ar valodas palīdzību.
Tēlainā domāšana var tikt nosaukta par ne-lingvistisko domāšanu, un cilvēki, kuri veic šādu informācijas apstrādi, tiek saukti par tēlaini domājošiem. Lai gan lingvistiski domājošie uzskata, ka tēlainās domāšanas pārstāvji pārāk koncentrējas uz detaļām, tiek uzskatīts, ka tas ir viņu ekstrēmās atmiņas dēļ.
Psiholoģijā tēlainās domāšanas pārstāvjiem bieži tiek piedēvēta disleksija, un tā ir patiesība, ka cilvēkiem, kas domā bildēs, ir problēmas iemācīties lasīt.
Neatzīto Valstu Sadraudzība

Neatzīto Valstu Sadraudzība (krievu: Содружество непризнанных государств) ir četru pašpasludināto valstu sadarbības organizācija bijušajā PSRS teritorijā. Visas sadraudzības dalībnieces ir izveidojušās militāro un etnisko konfliktu rezultātā pēc PSRS sabrukuma.

Vēsture

Organizācija nodibināta 2001. gadā kā "Kopiena par demokrātiju un tautu tiesībām" (krievu: Сообщество «За демократию и права народов») Kalnu Karabahas galvaspilsētā Stepanakertā. 2008. gadā Krievijas Federācija atzina Abhāziju un Dienvidosetiju, vēlāk tai sekoja arī dažas citas valstis.
Parazītiskā samtbeka

Augšanas apstākļi

Mikotrofa sēne, parazitē uz parastajiem cietpūpēžiem. Aug no augusta līdz oktobrim gaišos dažādu tipu mežos mitrās vietās, izaugot lielās grupās no cietpūpēža sēņotnes vai augļķermeņiem. Lai gan šī sēne ir spējīga veidot mikorizu ar kokiem, tā bez cietpūpēža nespēj uzņemt pietiekami barības vielu.

Barības vērtība

Ēdama, taču par garšīgumu ir pretēji viedokļi un saudzējama retuma dēļ. Parastais cietpūpēdis nav ēdams.

Līdzīgās sugas

Specifiskās augtenes dēļ sajaukt ar citām sugām Latvijā praktiski nav iespējams.
Ķīmisko elementu periodiskā tabula

Ķīmisko elementu periodiskā tabula ir tabula, kurā ir sakārtoti ķīmiskie elementi pēc atomskaitļa (protonu skaita kodolā). Šo tabulu 1869. gadā izveidoja krievu ķīmiķis Dmitrijs Mendeļejevs, tādēļ to dēvē arī par Mendeļejeva ķīmisko elementu periodisko tabulu.
Kopš 2006. gada 16.oktobra šajā tabulā bija izvietoti 117 ķīmiskie elementi (118. elements ir jau sintezēts, bet 117. pagaidām vēl nebija iegūts). 117. elementu iegūst 2010. gadā, taču eksperimenta rezultāti vēl ir jāpārbauda. 119., 120. un sekojošo superaktinoīdu grupas elementu sintezēšana vēl nav notikusi vai arī iegūšanas reakciju rezultāti nav pārliecinoši.
Lisičanska

Vēsture

Pirmās apdzīvotās vietas tā sauktajā Mežonīgajā laukā Siverskijdonecas labajā krastā 1753. gadā nodibināja no turku jūga izbēgušie un pārceļojušie serbi, horvāti, bulgāri un valahi, kā pierobežas militāro nometinājumu. 1795. gadā uz šo ciemu zemes tika ierīkota pirmā izpētītā Doņecas akmeņogļu baseina akmeņogļu ieguves šahta, pie kuras izaugušais kalnraču ciemats tika nosaukts pēc netālās Lapsu gravas (Лисячя балка). 1799. gadā pie raktuvēm tika organizēta ogļu koksēšana. Līdz 1802. gadam Lisičanska bija vienīgais Krievijas impērijas akmeņogļu ieguves rajons. 1806. gadā Lisičanskā tika atvērta Ukrainā pirmā kalnu inženieru mācību iestāde. 1879. gadā Lisičanska tika savienota ar dzelzceļa līniju. 1938. gadā tai tika piešķirtas pilsētas tiesības. Donbasa kara laikā 2014. gadā Lisičansku uz dažiem mēnešiem ieņēma separātisti, bet Ukrainas armija pilsētu atguva.
Zilupe (upe)

Upes raksturojums

Sākas purvā austrumos no Asvejas ezera Vitebskas apgabalā Baltkrievijā. 12 km garā posmā upe ir Latvijas un Baltkrievijas un Latvijas un Krievijas robežupe. Tālākos 59 km Zilupe tek pa Latvijas teritoriju līdz Zilezeram, kur, pēc tā noteces uzņemšanas, 9 km garumā atkal ir Latvijas un Krievijas robežupe līdz Rūbeža upei.
Latvijas teritorijā Zilupe tek pa Zilupes līdzenumu, lielākā daļa tās pieteku atrodas Dagdas un Rāznavas paugurainēs. Izņemot nelielu posmu lejpus Plusonas ietekas, kur upei ir izteikta ieleja, Zilupe tek pa līdzenu, purvainu apvidu. Latvijas teritorijā upes platums ir 10-15 m, lejpus Krasnogorodskas - 30 m.
Tālāk Zilupe tek pa Krievijas Pleskavas apgabala teritoriju, kur pie Rešetiem ietek Veļikajas upē.
Indulis Zariņš

Biogrāfija

Dzimis 1929. gadā Rīgā amatnieku ģimenē. 
Pēc Latvijas okupācijas 1941. gadā viņu kopā ar ģimeni izsūtīja uz Tomskas apgabalu, Krievijas PFSR. Tur strādājis leļļu teātrī, vēlāk — Komi drāmas teātrī.
1947. gadā atgriezās Latvijā, mācījās Jaņa Rozentāla Rīgas mākslas vidusskolā, ko pabeidza 1952. gadā, studēja Latvijas Mākslas akadēmijas Glezniecības nodaļā, ko absolvēja 1958. gadā ar Eduarda Kalniņa vadībā izstrādātu diplomdarbu "No darba".
Kopš 1956. gada piedalījās izstādēs, sarīkoja 20 personālizstādes gan Latvijā, gan ārzemēs.  1960. gadā kļuva par Latvijas Mākslinieku savienības biedru.
Līdz 1962. gadam strādāja par pedagogu Rīgas mākslas vidusskolā un Latvijas Mākslas akadēmijas Sagatavošanas kursos, vēlāk kļuva par pedagogu Latvijas Mākslas akadēmijas Glezniecības katedrā, vadīja Monumentālās glezniecības meistardarbnīcu. No 1988. līdz 1997. gadam Zariņš bija Latvijas Mākslas akadēmijas rektors.
Miris 1997. gadā Rīgā.
Viņa dēli dvīņi Kaspars un Kristaps Zariņi arī ir gleznotāji un LMA mācībspēki.

Politiskā darbība

Indulis Zariņš bija sabiedriski aktīvs Atmodas kustības laikā, 1987. gadā viņš aktīvi kritizēja masu akciju dalībniekus pie Brīvības pieminekļa, bet 1989. gadā viņš jau kā Latvijas Tautas frontes pārstāvis tika ievēlēts no PSRS Mākslas akadēmijas PSRS Tautas deputātu kongresā.

VDK kartotēka

I. Zariņa kartīte atrasta publiskotajā VDK savervēto aģentu kartotēkas daļā. Tajā apgalvots, ka viņš kā aģents "Oņegins" savervēts Krievijā 1945. gada martā. Uz ASV pārbēgušais dubultaģents Imants Lešinskis apgalvoja, ka I. Zariņš esot bijis īpaši priekšniecības novērtēts ziņotājs. Paša Zariņa komentārus par šo tēmu vairs nebija iespējams saņemt viņa nāves dēļ.
Divžauņi

Taustekļi

Divžauņus iedala grupās atkarībā no to taustekļu skaita. Izmirušajiem senajiem divžauņiem (Belemnoidea) iespējams bija 10 vienāda garuma taustekļi. Mūsdienu divžauņiem (Neocoleoidea) viens taustekļu pāris ir vai nu zaudēts, vai izmainījies. Desmitkājveidīgajiem (Decapodiformes) ceturtais taustekļu pāris ir kļuvis ļoti garš, ar piesūcekņiem to kubveida galos. Astoņkājveidīgajiem (Octopodiformes) ir mainījies otrais taustekļu pāris: vampīrkalmāriem tas ir kļuvis ievērojami īsāks, un tiek izmantots tikai kā maņu orgāns, bet astoņkājiem šis taustekļu pāris ir izzudis pilnībā.
Ģeogrāfiskā karte

Ģeogrāfiskā karte ir Zemes vai kāda cita debess ķermeņa virsas samazināts vizuāls attēlojums cilvēkam viegli uztveramā veidā, kurš parāda, kā konkrētā vietā izvietojas dažādi objekti. Reālos objektus kartē attēlo samazinātos izmēros ar īpašiem apzīmējumiem. Kartes mēdz apvienot atlantos. Daudzas kartes ir trīs dimensiju telpas vai virsmas objektu samazināta projekcija statiskā divu dimensiju plaknē, bet reizēm attēlojums var būt arī interaktīvs vai par trīs dimensiju. Visbiežāk kartes lieto ģeogrāfijā, bet tās var attēlot jebkuru telpu, reālu vai iedomātu, piemēram, zvaigžņu kartes, DNS kartes.
Ar Zemes virsmas attēlošanu kartēs un attēlošanas metožu izstrādi nodarbojas kartogrāfija. Cilvēkus, kas veido kartes, sauc par kartogrāfiem.
Lielāka mēroga kartes mēdz saukt arī par plāniem. Ir dažādi karšu veidi, kā ceļu kartes, jūras navigācijas kartes, topogrāfiskās kartes (tajās ar horizontāļu palīdzību attēlo arī reljefu) un citas.
Vulfs Kozlinskis

Izglītība

Vulfs Kozlinskis 1974.gadā ir absolvējis Latvijas Lauksaimniecības akadēmiju. 1978.gadā aizstāvējis ekonomikas zinātnes kandidāta disertāciju, 1990.gadā aizstāvēts habilitācijas darbs „Lauku sociālā infrastruktūra”; 1993.gadā ir ieguvis Latvijas Zinātnes padomes piešķirto habilitētā ekonomikas doktora (Dr.habil.oec.) zinātnisko grādu.

Darbs

Sākot ar 1974.gadu Vulfs Kozlinskis ir strādājis dažādos amatos no zinātniskā līdzstrādnieka līdz profesoram; no 1998. līdz 2003.gadam vadīja starptautisku (Norvēģija-Latvija) maģistra studiju programmu Latvijas Lauksaimniecības universitātē. Kopš 2004.gada – RISEBA zinātņu prorektors, no 2006.gada – starpaugstskolu doktora studiju programmas „Biznesa vadība” padomes priekšsēdētājs; no 2009. līdz 2011.gadam - Triju augstskolu (RISEBA, VeA, BA) vadībzinātnes profesoru padomes priekšsēdētājs. No 1997.gada – Augstākās izglītības kvalitātes novērtēšanas centra eksperts, no 2001.gada Igaunijas AIKNC eksperts. Vulfs Kozlinskis kā zinātnieks un pasniedzējs ir strādājis (stažējies) Lielbritānijā, Izraēlā, Zviedrijā, Norvēģijā u.c. valstīs.

Pētniecība

Vulfs Kozlinskis ir vadījis (piedalījies) vairākus pētnieciskus projektus: „Administratīvā sloga samazināšana uzņēmējdarbībai Latvijas-Lietuvas pierobežas reģionos” (sākot no 2009.gada), „Uzņēmējdarbības vides attīstības monitoringa veikšana Latvijas reģinos in tā metodoloģiskās bāzes pilnveidošana” (2006.-2007.gados), Latvijas-Norvēģijas kopprojekts (1999.-2003.), „Latvijas Lauku attīstības programmas projekta 2007.-2013.gadam iepriekšējais (Ex-ante) novērtējums” (2006.gadā), „Diferencētas pievienotās vērtības nodokļa likmes atsevišķām pārtikas grupām ietekme uz šo produktu patēriņu un šo produktu ražotāju konkurētspēju” (2007.gadā) u.c. 
Vulfs Kozlinskis ir vairāk nekā 80 zinātnisko publikāciju autors par biznesa vides novērtējumu un attīstības prognozēšanu, valsts lomu komercdarbības stimulēšanā ekonomikas lejupslīdes apstākļos, Latvijas eksportu, izglītības kvalitāti, sociāli ekonomisko sistēmu stabilitāti u.c. 
V.Kozlinskis ir arī starptautisku zinātnisko konferenču organizācijas komiteju loceklis un zinātnisko izdevumu redakciju kolēģiju vadītājs (žurnāls "Journal of Business Management", triju augstskolu (RISEBA, VeA, BA) starptautisko konferenču zinātnisko rakstu krājums, RISEBA, LLU un Ventspils augstskolas zinātnisko rakstu krājumi).
"Genderlect" stilu teorija

Teorijas pamatprincipi

Teorijas pamatā ir uzskats, ka vīrieši un sievietes komunicē atšķirīgi – it kā būtu cita dialekta pārstāvji. Lai arī runas īpašības ikdienā ir praktiski nemanāmas, tās var radīt problēmas dažādās dzīves situācijās – teorijas mērķis ir parādīt šīs atšķirības, lai cilvēki zinātu iespējamās nepilnības komunikācijā. Deboras Tanenas teorija par sieviešu un vīriešu komunikāciju kā komunikāciju starp dažādiem dialektiem pauž attieksmi par potenciālajām konfliktēšanas iespējam, neizslēdzot varbūtību, ka fakti, kas teorijā minēti ir pastāvošo stereotipu ietekmē radušies.

Stāstu stāstīšana, uzklausīšana

Viena no būtiskākajām atšķirībām ir stāstu stāstīšanā. Sievietei runājot, tiek atklātas daudzas būtiskas iezīmes un pašas vajadzības, bieži savos stāstos sieviete sevi attēlo kā neveiklu būtni, klausoties cita stāstījumā, bieži pārtrauc runātāju, lai paustu atbalstu viņa teiktajam. Savukārt vīrietis ar savu stāstu palīdzību vēlas nodrošināt savu pārākumu – viņa mērķis ir parādīt, cik labs viņš ir; vīrietis biežāk nekā sieviete stāsta jokus un anekdotes, ir varonis savos stāstos un jebkuru iejaukšanos uztver kā „varas maiņu”. Sievietes uztur acu kontaktus, jo tiecas pēc savstarpējas sapratnes. Arī ar piekrītošiem vārdiem sievietes norāda, ka klausās un atbalsta runātāju. Pārtraucot parāda atbalstu. Savukārt, vīriešiem tipiska ir atbilde „es tev piekrītu”, acu kontakts nav tik izteikts un klausīšanās paiet bez piekrišanas un atbalsta izrādīšanas.

Jautājumu uzdošana

Teorija rāda, ka vīrieši neuzdod daudz jautājumus pēc palīdzības meklējot, jo tas ietekmē viņu publisko tēlu, tāpat mainītos viņu vienaldzība. Sievietēm jautājumu uzdošana ir svarīga, lai nostiprinātu attiecības, svarīgs komunikācijas aspekts. Jautājot palīdzību, sievietei var būt arī pašai nemanāma vēlme sarunu pārvērst vieglā dialogā.

Konflikts

Konfliktu sieviete uzskata par draudu komunikācijai un sadarbībai, visiem spēkiem cenšas atvairīt pastāvošos draudus. Vīrietis jūtas komfortabli arī konfliktā, jo tā var parādīt savu pārākumu un spēku.

Sadarbība – statuss

Sieviete tiecas pēc komunikācijas, tuvināšanās, kamēr vīrietim svarīga ir sava statusa nostiprināšana. Sievietes sagaida siltas attiecības, komunikāciju cilvēku starpā. Vīrieši izvairās no pļāpāšanas, vēlas nostiprināt savu stāvokli kā autoritāti sabiedrībā. Debora Tanena atzīst, ka tas nav vienīgais sieviešu un vīriešu mērķis, taču šie mēdz būt tipiskie darbības mērķi un vajadzības.
The Fragile

Saturs un ierakstīšanas process

Albums nebija komerciāli tik veiksmīgs kā The Downward Spiral. Pēc tam, kad tas iekļuva Billboard albuma topa pirmajā vietā, tas jau nedēļu pēc izdošanas izkrita no topa pirmā desmitnieka un Reznoram bija jāsponsorē Ziemeļamerikas koncertturneja no saviem līdzekļiem. Albuma kompaktdiska vizuālo noformējumu radīja Deivids Karsons.
Pirmais albuma singls The Day the World Went Away tika izdots divus mēnešus pirms paša albuma izdošanas, bet Into the Void un We're in This Together kļuva par albuma visveiksmīgākajiem singliem. Singla The Day the World Went Away otrās puses dziesma Starfuckers, Inc. tika iekļauta albumā pati pēdējā, gandrīz pirms pašas albuma izdošanas un vēlāk kļuva par The Fragile pēdējo singlu.
2000. gadā Nine Inch Nails izdeva remiksu albumu Things Falling Apart, kas sastāvēja no remiksētām šī albuma dziesmu versijām.

Pārizdevums

Kādā no 2009. gada vasaras intervijām koncerta aizkulisēs Reznors paziņoja, ka kaut kad nākotnē tiek plānota arī albuma Deluxe Edition izdošana. Tā paša gada 21. septembrī (The Fragile 10. gadadienā) Trents Reznors savā Twitter emuārā paziņoja, ka ir sākts darbs pie The Fragile galīgā pārizdevuma (ultimate reissue), ko ir paredzēts izdot 2010. gadā.

The New Flesh

The New Flesh parādās The Fragile vinila plates versijā, Eiropas un Japānas We're in This Together singla pirmajā diskā un Austrālijas singlā Into the Void.
The Fragile ērā nin.com parādījās divi skaņdarbi The New Flesh (version a) (1:22) un The New Flesh (version b) (1:07).
Lai arī The New Flesh nekad nav tikusi spēlēta koncertos, instrumentālās The New Flesh daļas tika sapludinātas ar Pinion un bija kā pirmierakstīta ievaddaļa Fragility koncertturnejas uzstāšanās reizēs 1999. un 2000. gadā. Izgriezumi tika iekļauti 2002. gada And All that Could Have Been DVD versijā. Dažkārt ievaddaļas noslēgumā Trents Reznors kliedza "give it to me, I can take it." (latviešu: dod to man, es varu to izturēt.) Tā pati kombinācija tika izmantota dažos 2006. gada koncertos With Teeth turnejā.

Skaņdarbi filmās

The Fragile esošie skaņdarbi tikuši izmantoti daudzās pazīstamās ASV kinofilmās un to reklāmkadros. Skaņdarbs Just Like You Imagined tika lietotas filmas "300: Termopilu kauja" reklāmkadros, kamēr remiksēta The Day the World Went Away versija skanēja reklāmkadros filmai "Terminators: Glābšana". Dziesmas The Wretched remikss tika izmantots filmas "Ideālā bēgšana" reklāmkadros. Tāpat The Fragile skaņdarbi ir bijuši pielietoti arī citās filmās, tai skaitā "Ceļa gals" (Into the Void) un "Cilvēks ugunī" (The Mark Has Been Made, The Wretched (Version), The Great Below).
Džastins Folks

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Folks sāka 2010.—11. gada sezonas izskaņā, kad piedalījās Kaldera kausa izcīņā AHL kluba Šarlotas "Checkers" rindās. 2011.—12. gada sezonu aizsargs aizvadīja jau NHL vienībā Karolīnas "Hurricanes". 2017.—18. gada sezonā pildīja komandas kapteiņa pienākumus. "Hurricanes" rindās spēlēja līdz 2019. gadam, kad tika aizmainīts uz Sentluisas "Blues".
ASV hokeja izlases rindās spēlējis 2012. un 2013. gada Pasaules čempionātos, 2013. gadā kopā ar izlasi izcīnot bronzas medaļas.
Bekija Hemmona

Spēlētājas karjera

16 sezonas spēlējusi WNBA, piedaloties 6 All-Star spēlēs; divreiz bijusi iekļauta sezonas simboliskajā pieciniekā (All-WNBA First Team).

Nacionālā izlase

1998. gadā spēlējusi turnīrā ASV basketbola izlases sastāvā.
Kopš 2008. gada starptautiskās sacensībās pārstāvēja Krieviju. Krievijas basketbola izlases sastāvā piedalījusies divās Olimpiskajās spēlēs (2008, 2012), 2008. gadā Pekinā izcīnot bronzas medaļu. Pārstāvēja Krievijas izlasi 2009. gada Eiropas čempionātā, kas notika Latvijā, tās sastāvā izcīnot sudraba medaļu.

Trenera karjera

2014. gada augustā noslēgusi līgumu ar vīriešu NBA klubu Sanantonio "Spurs", kļūstot par galvenā trenera asistenti. Hemona kļuva par otro sievieti līgas vēsturē, kas bijušas šajā amatā, tomēr būs pirmā, kas par to saņems atalgojumu un kam šis būs pamatdarbs. 2015. gada vasarā, vadot "Spurs" komandu vasaras līgā (komandas sastāvā spēlēja arī Dairis Bertāns), B. Hemona kļuva par pirmo sievieti, kas vadījusi NBA komandu spēlē kā galvenā trenere.
Kauja pie Dobes (1260)

1260. gada Dobes kauja notika 1259./1260. gada ziemā žemaišu karaspēka iebrukuma laikā Zemgalē. Karagājiena mērķis bija ieņemt ordeņa galveno bāzi Dobenes zemē (vācu: hûs Dobên), ko Livonijas ordeņa mestrs Burhards fon Hornhūzens neilgi pirms bija licis uzcelt zemgaļu sacelšanās apspiešanai.
Žemaiši, kas Atskaņu hronikā pamīšus saukti arī par lietuvjiem (Lettowen), sapulcināja lielu karaspēku, kuru vadīja dzelzs bruņās tērpti karavadoņi. Pirmo uzbrukumu ordeņa garnizons atsita un žemaiši izveidoja kara nometni pie aplenktās pils. Ordeņa brāļi un viņu karakalpi uzbrukumā necieta. Tā kā žemaišu pusē bija daudz kritušo un ievainoto, tad viņi pieņēma lēmumu atkāpties.
Pavasarī Livonijas mestrs Burhards ar ziņnesi atsutīja uz Dobes pili pavēli turpināt pils apsardzi. Uz to ordeņa brāļi atbildējuši: “Ar tā kunga svētību un ar jūsu padomu dzīvību mēs nežēlosim un šai pilī neslinkosim.". Tomēr pēc sagrāves Durbes kaujā Dobenes garnizons pili bija spiests atstāt un tā vairs nekad netika atjaunota.
Latviešu folkloras krātuve

Latviešu folkloras krātuve ir LU Literatūras, folkloras un mākslas institūtā ietilpstoša folkloras pētniecības iestāde.

Vēsture

Latviešu folkloras krātuve dibināta 1924. gada 2. decembrī, tā ir uzskatāma par senāko akadēmisko pētniecības iestādi Latvijas Republikā. Tās izveidošanā liela nozīme bija folkloristei un skolotājai Annai Bērzkalnei.
Sākotnēji krātuve bija LR Izglītības ministrijas Pieminekļu valdes struktūrvienība, tās dibināšanas pavēli un noteikumus parakstīja toreizējais izglītības ministrs folklorists Kārlis Straubergs. Krātuvi pārraudzīja īpaša kolēģija, kuru vadīja valodnieks Jānis Endzelīns. Krātuves izveidē tika izmantoti starptautiski atzīti principi — Igaunijas, Somijas, Dānijas, Vācijas folkloras arhīvu darbā uzkrātā pieredze. No 1924. līdz 1929. gadam krātuves vadītāja bija A. Bērzkalne, no 1929. līdz 1944. gadam K. Straubergs.
Līdz 1940. gadam krātuve bija pakļauta LR Izglītības ministrijai, ar šādu nosaukumu tā pastāvēja arī okupācijas laikā līdz 1944. gadam. No 1945. līdz 1950. gadam tās nosaukums bija Folkloras institūts (sākotnēji pie Latvijas Universitātes, no 1946. gada Zinātņu akadēmijas sastāvā). No 1950. līdz 1956. gadam to sauca Latvijas ZA Etnogrāfijas un folkloras institūts. No 1956. līdz 1992. gadam tā ietilpa ZA Valodas un literatūras institūtā ar nosaukumu Folkloras sektors.
1992. gadā Latviešu folkloras krātuve atguva savu vēsturisko nosaukumu un kļuva par Literatūras, folkloras un mākslas institūta struktūrvienību. Līdz 1999. gadam institūts atradās Latvijas Zinātņu akadēmijas sastāvā, no 1999. līdz 2006. gadam — LU institūts, bet kopš 2006. gada — LU aģentūra. No 2000. līdz 2013. gadam krātuves vadītāja bija Dace Bula, kopš 2013. gada — Rita Treija.
Latviešu folkloras krātuve savas pastāvēšanas laikā ir atradusies dažādās ievērojamās Rīgas ēkās — Rīgas pilī, "Kaķu mājā" Vecrīgā, Zinātņu akadēmijas augstceltnē. Kopš 2014. gada tā atrodas Latvijas Nacionālajā bibliotēkā, kur lasītājiem apskatāms arī Krišjāņa Barona Dainu skapis.
Krātuve vāc latviešu folkloras materiālus, izdod tos un veic pētījumus folkloristikā. Pēc 2. pasaules kara galvenais materiālu vākšanas veids bija ekspedīcijas (2004. gadā notika 50. ekspedīcija), kurās no visas Latvijas savākts ap 300 000 folkloras vienību.
Alberts Rumba

Dzīvesgājums

1924. gada Olimpiskajās spēlēs A. Rumba ātrslidošanas 1500 metru distancē ieguva 10. vietu, 5000 metru distancē — 11. vietu, 10 000 metru distancē — 11. vietu un 500 metru distancē — 16. vietu. Otrreiz piedaloties Olimpiskajās spēlēs 1928. gadā, ieņemtās vietas bija zemākas (labākā — 14. vieta 1500 metru distancē).
Pēc PSRS iebrukuma un Otrā pasaules kara palicis Latvijā un turpinājis darboties kā sporta funkcionārs. No 1949. līdz 1956. gadam bija izsūtījumā Amūras apgabalā Krievijas PFSR Tālajos Austrumos.