google/wiki40b huggingface dataset:
Broņislavs Malinovskis

Biogrāfija

Malinovskis ir dzimis Krakovā, Austroungārijā (tagadējā Polijā) vidusšķiras ģimenē. Viņa tēvs bija skolotājs un viņa māte bija zemes īpašnieka meita. Bērnībā viņš bija vārgs, bieži slimoja, taču neskatoties uz to, bija akadēmiski pārāks par citiem. 1908. gadā viņš absolvēja Jagaiļa universitāti, kur ieguva doktora grādu matemātikas un fizikas zinātnē. Nākamos divus gadus viņš pavadīja Leipcigas Universitātē, kur ietekmējas no Vilhelma Vunda (Wilhelm Wundt) un viņa teorijām par tautas psiholoģiju. Tā Malinovskim radās interese par antropoloģiju. Tajā laikā pazīstamākie antropologi bija Džeimss Freizers (James Frazer) un citi britu autori, un tieši tāpēc 1910. gadā Malinovskis devās uz Liebritāniju, kur iestājās Londonas Ekonomikas skolā.
1914. gadā viņš aizceļoja uz Papua (vēlāk kļuva par Papua-Jaungvineju), kur Mailu veica pētījumu, un pēcāk arī daudz pazīstamajās Trobrianda salās. Birokrātisku šķēršļu dēļ viņam šeit nācās aizkavēties ilgāk, nekā sākumā tika plānots. Kad sākās Pirmais Pasaules karš, Malinovskim kā Austroungārijas pilsonim britu kontrolētajā teritorijā nebija ne mazāko iespēju to pamest. Sākumā Malinovskis aktīvi izvairījās no jebkāda veida kontakta ar vietējiem iedzīvotājiem, ko viņš uzskatīja par "mežoņiem". Tomēr vēlāk vientulības nomākts viņš beidzot nolēma iekļauties trobriandiešu sabiedrībā. Malinovskis iemācījās vietējo valodu, izveidoja ciešu draudzību ar vietējiem cilvēkiem un pat klīda baumas, ka viņš esot iemīlējies vienā no salas sievietēm. Tieši šajā laika posmā viņš pētīja Kula apli un attīstīja teorijas par iekļauto novērojumu, kas mūsdienās ir kļuvis par vienu no antropoloģijas metodoloģiskajiem stūrakmeņiem. Bieži vien tiek uzskatīts, ka bez kara uzliesmojuma un izolācijas Malinovskis nekad nebūtu radījis savus ietekmīgos pētījumus, kas savukārt ietekmēja modernās antropoloģijas izveidošanos.
1922. gadā Malinovskis ieguva doktora grādu antropoloģijā un sāka pasniegt Londonas Ekonomikas skolā. Šajā pašā gadā tika publicēta viņa grāmata Argonauts of Western Pacific. Šī grāmata tiek uzskatīta par vienu no vispasaules meistardarbiem un Malinovskis kļuva par vienu no pasaules atpazīstamākajiem antropologiem. Nākamo trīsdesmit gadu laikā Malinovskis izveidoja Londonas Ekonomikas skolu par vienu no Lielbritānijas antropoloģijas centriem. Viņš apmācīja daudzus studentus, tai skaitā cilvēkus no Lielbritānijas kolonijām, kas vēlāk kļuva par nozīmīgām personām savās zemēs.
Malinovskis ik pa laikam apmācīja studentus arī Amerikas Savienotajās Valstīs, un pēc Otrā pasaules kara sākuma viņš pārcēlās uz dzīvi ASV, iekārtojoties Jeila Universitātē. Tur Malinovskis nodzīvoja līdz pat sava mūža beigām.
Grigorijs Panteļejevs

Spēlētāja karjera

Savu profesionālā spēlētāja karjeru viņš uzsāka 1990.—91. gada sezonā, aizvadot 23 spēles Rīgas "Dinamo" sastāvā. Nākamajā sezonā viņš spēlēja Rīgas "Stars" rindās, bet vasaras sākumā tika draftēts NHL. Panteļejevu 6. kārtā, ar kopējo 136. numuru, izvēlējās Bostonas "Bruins". Panteļejevs devās spēlēt uz Ziemeļameriku, un jau 1992. gada 3. decembrī viņš debitēja "Bruins" sastāvā, sezonas turpinājumā tās rindās aizvadot 39 spēles. Savas NHL karjeras otrajā spēlē guva uzreiz divus vārtus. Vēl 39 spēles viņš aizvadīja Bostonas "Bruins" Amerikas hokeja līgas fārmklubā Providences "Bruins". 
Nākamajā 1993.—94. gada sezonā "lielās Bruins" rindās Panteļejevs aizvadīja tikai 10 spēles, bet lielāko daļu sezonas - Providences "Bruins". 1994.—95. gada sezonā Bostonas kluba rindās Grigorijs aizvadīja vienīgi vienu spēli un pēc šīs sezonas nonāca Ņujorkas "Islanders" rindās, kuras sastāvā 1995.—96. gada sezonā aizvadīja 4 spēles. Nākamās trīs sezonas Panteļejevs aizvadīja dažādos IHL līgas klubos, ar cerību atgriezties NHL.
Pēc 1998.—99. gada sezonas Panteļejevs atgriezās Eiropā un 1999.—00. gada sezonu iesāka DEL līgas klubā Hanoveres "Scorpions". 2000.—01. gada sezonu viņš aizvadīja Krievijas hokeja līgas Jaroslavļas "Lokomotiv" rindās. 
2001.—02. gada sezonā uzbrucējs vispirms mēģināja nostiprināties Zviedrijas hokeja līgas kluba Sodertalje SK rindās, bet tas viņam neizdevās un viņš devās uz Šveices 2. spēcīgākās hokeja līgas klubu EHC Olten, bet arī no tā viņš tika atbrīvots. Sezonu hokejists noslēdza Latvijas hokeja līgas klubā HK Rīga 2000. 
Arī 2002.—03. gada sezonu Panteļejevs uzsāka Rīgas 2000 rindās, bet pēc aizvadītām 8 spēlēm saņēma piedāvājumu no SM līgas kluba Lahti "Pelicans" un atlikušo sezonas daļu aizvadīja tur. 2003.—04. gada sezonā Grigorijs spēlēja Rīgas 2000 rindās un kļuva par Latvijas čempionu. 2004.—05. gada sezonā viņš atkal devās uz Zviedriju, kur šoreiz pievienojās IFK Arborga kluba rindām un tās sastāvā arī pabeidza sezonu. 
2005.—06. gada sezonā Panteļejevs spēlēja uzreiz četros klubos. Vispirms Panteļejevs pievienojās Krievijas otras spēcīgākās līgas kluba HK Dimitrov sastāvam, bet pēc 23 spēlēm tika atbrīvots un devās uz Šveici, kur vispirms aizvadīja 7 spēles EV Zug rindās, bet tad vēl vienu HC Martigny rindās. Visbeidzot Panteļejevs saņēma piedāvājumu no Itālijas kluba HC Bolzano, kuras sastāvā arī pabeidza sezonu.
2006.—07. gada sezonu Panteļejevs uzsāka jau vienreiz iepazītā klubā - HC Martigny. Tās sastāvā Panteļejevs aizvadīja 43 spēles, bet tad atkal devās uz Itāliju, kur aizvadīja vairākas spēles SG Pontebba rindās.
Latvijas hokeja izlases rindās spēlējis 1994., 2000., 2001., 2002., 2003., 2004., 2005., 2006. un 2007. gada Pasaules čempionātos, kā arī 2006. gada Olimpiskajās spēlēs un to kvalifikācijas turnīrā 2005. gadā. Kopā 61 spēlē guvis 10 vārtus un atdevis 20 rezultatīvas piespēles. Viņa rēķinā arī 16 soda minūtes.
1996. gada nogalē par īpašiem nopelniem Saeima Panteļejevam piešķīra Latvijas pilsonību.
Čapmana zebra

Izskats un īpašības

Čapmana zebras var viegli atpazīt starp pārējām zebrām, tā kā starp melni–baltajām svītrām ir brūna svītra. Dēļ tās Čapmana zebras reizēm mēdz izskatīties gaiši brūnā krāsā ar melni-baltām svītrām. Parasti svītras uz kājām kļūst retākas un neizteiksmīgākas. Ir īpatņi, kuriem uz kājām ir ļoti maz svītru. Zebru tēviņi un mātītes ir līdzīgi augumā un svarā. To augstums skaustā ir 1,40 m, svars 290—340 kg. Vairāk par Čapmana zebru ieradumiem un dzīves veidu lasīt rakstā līdzenumu zebra.
Vānes pagasts

Daba

Lielu pagasta teritorijas daļu aizņem mežs.

Hidrogrāfija

Cauri pagastam tek Imula un Amula un to pietekas. Lielākie ūdenstilpes ir Ķirpdīķis, Purva dīķis un Vēderiņu dīķis.

Vēsture

Mūsdienu Vānes pagasta teritorijā vēsturiski atradās Aizupes muiža (Gut Ahsuppen, Aizupe), Vānes muiža (Gut Wahnen, Vāne), Variebas muiža (Gut Warriben, Varieba).
1935. gadā Vānes pagasta platība bija 60,2 km². 1945. gadā pagastā izveidoja Vānes un Sarcenes ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. 1954. gadā Vānes ciemam pievienoja Sarcenes un Variebas ciemus, 1973. gadā - Aizupes ciemu. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Kandavas novadā.

Iedzīvotāji

Vānes pagastā atrodas Aizupes muiža, kultūras nams, piemiņas zīme nacionālajiem partizāniem u.c. objekti.

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas ir Vāne (pagasta centrs), Aizupe, Varieba, Jaunvarieba un Mežmuižas.
Kabomani tapirs

Etimoloģija

Sugas nosaukums atvasināts no vārdiem arabo kabomani, - tā šo tapiru dēvē vietējā paumari valodā. Savukārt par mazo melno tapiru to sauc nelielās, izolēti dzīvojošās karitianas cilts indiāņi.

Izskats

Kabomani tapirs ir mazākais mūsdienās dzīvojošais tapirs. Tā ķermeņa garums ir 130 cm, augstums 90 cm, svars 110 kg. Mātītes ir nedaudz lielākas par tēviņiem. Dzīvnieka krāsa ir no tumši pelēkas līdz tumši brūnai.

Atklāšana

Jau 1914. gadā bijušais ASV prezidents un dzīvnieku mīļotājs Teodors Rūzvelts zinātniskas ekspedīcijas laikā Amazones baseinā uzskatīja, ka ir atklāta jauna tapiru suga. Arī divi vietējie mednieki zināja divus atšķirīga veida tapirus. Tomēr lielākā daļa ekspedīcijas dalībnieku visus notvertos tapirus pieskaitīja pie līdzenumu tapira, ieskaitot eksemplāru, kas tagad ir identificēts kā kabomani tapira sugai piederīgs.
Vladimirs Toporovs

Dzīvesgājums

Vladimirs Toporovs dzimis 1928. gada 5. jūlijā Maskavā. No 1946. līdz 1951. gadam viņš studējis slāvistiku Maskavas Universitātē, līdz 1954. gadam turpinājis studijas šajā pašā universitātē aspirantūrā. 1954. gadā uzsāka darbu toreizējā PSRS Zinātņu Akadēmijas Slāvistikas institūtā (tagad — Slāvistikas un balkānistikas institūts); gadu vēlāk tika aizstāvēta zinātņu kandidāta disertācija par slāvu valodu lokatīvu.
Aleksandrs Baharevs

Šaha kompozīcija

Sastāda galvenokārt tiešā mata uzdevumus. Sekmīgi piedalījies Krievijas šaha kompozīcijas čempionātos. trīsvilču žanrā ieguvis zelta medaļu 2004.-2006. gadā un sudraba medaļu 2001.-2003. gadā.
Baharevs ir bronzas medaļas ieguvējs 3. pasaules čempionātā (WCCI 2004—2006) trīsvilču grupā. No 2005. gada starptautiskais meistars šaha kompozīcijā.
Par saviem skolotājiem viņš uzskata M. Vukčeviču un L. Zagoruiko.
När en vacker tanke blir en sång

Vēsture

Atšķirība no mūziķes iepriekšējā albuma Som Jag Är, kad Angnētas Feltskūgas toreizējais līgavainis Bjērns Ulveuss bija producējis lielu daļu albuma kopā ar Karlu Lundkvistu, šī albuma producēšanā piedalījās tikai Bjērns, kā arī šis albums sastāvēja lielākoties no jaunām, oriģinālām dziesmām (vienīgais izņēmums bija dziesma Dröm är dröm, och saga saga), bet Som Jag Är saturēja tikai pāris jaunas dziesmas, bet pārējās bija kaverversijas.
Šī albuma dziesma Dröm är dröm, och saga saga bija viena no pirmajām reizēm, kad visu nākotnes ABBA dalībnieku balsis bija dzirdamas vienā ierakstā, kā arī Benni Andešons un Frīda Lingstade piedalījās citu albuma dziesmu veidošanā. Benni spēlēja taustiņinstrumentus dziesmās Många gånger än, Nya ord,Jag skall inte fälla några tårar un Då finns du hos mig, bet viņš kopā ar Frīdu dzied bekvokālu dziesmās Kanske var min kind lite het, Sången föder dig tillbaka, Tågen kan gå igen and Dröm är dröm, och saga saga.
Trīs gadus pēc albuma pirmās izdošanas LP formātā, 1974. gadā tas tika atkalizdots ar nosaukumu Agnetha caur Zviedrijas ierakstu kompāniju Embassy. När en vacker tanke blir en sång pirmo reizi CD formātā tika izdots 2004. gadā, kā daļa no De första åren bokseta.
Ružinas pagasts

Vēsture

Dibināts pēc muižu pagastu likvidēšanas. 1945. gada 2. novembrī pagastā izveidoja Čulku, Jekimovkas, Kruķu, Luksnas, Pustinku, Ružinas un Tiskadu ciema padomes. Pagastu likvidēja 1949. gada 31. decembrī, ciemus iekļaujot Maltas rajonā. Mūsdienās Ružinas pagasta teritorijas lielākā daļa iekļauta Rēzeknes novada Silmalas pagastā un nelielas teritorijas Sakstagala un Feimaņu pagastos.
Šezam!

Sižets

Billijs Batsons ir bārenis, kuru adoptē Vaskēzu ģimene. Kādu dienu Billijs aizstāv vienu no saviem audžubrāļiem, kā rezultātā Šezams viņu izvēlas kā jauno čempionu, kam savas jauniegūtās superspējas jāizmanto, cīnoties ar ļauno. Pasakot vārdu "Šezam!", Billijs Batsons nu kļūst par pieaugušu vīrieti, kuram jāiemācās lietot savas spējas, lai cīnītos ar Tadeusu Sivanu, fiziķi, kurš savulaik netika izvēlēts kā Šezama čempions.
Egidijs Bauba

Spēlētāja karjera

No 1996. līdz 1998. gadam spēlēja Čehijas Ekstralīgas klubā HC Slezanas "Opava". Lielu daļu karjeras Bauba aizvadījis Elektrēnos bāzētajā SC Energija, savukārt no 2006. līdz 2010. gadam uzbrucējs spēlējis Latvijas hokeja līgas kluba DHK Latgale sastāvā.
Tika atzīts par 2001.—02. sezonas labāko Austrumeiropas hokeja līgas uzbrucēju B divīzijā. Bija rezultatīvākais spēlētājs 1995. gada Eiropas junioru čempionāta C divīzijā. Labākais vārtu guvējs 1995. gada Pasaules junioru čempionāta B divīzijā, kā arī 2002. gada Pasaules čempionāta hokejā B divīzijā rezultatīvākais spēlētājs.
Pompeji

Pompeji (latīņu: Pompeii, itāļu: Pompei) bija Senās Romas pilsēta, kas atrodas netālu no mūsdienu Neapoles, Kampānijas reģionā. Tā, tāpat kā Herkulāna, tika iznīcināta Vezuva izvirduma laikā 79.gada 24. augustā. Izvirduma laikā pilsētu pārklāja bieza pelnu kārta, tāpēc pilsēta saglabājusies praktiski neskarta. Pompeji iekļauti UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

Vēsture

Pompeju dibināja oski 6. gadsimtā pirms Kristus. Pilsētas nosaukums visticamāk cēlies no osku vārda pumpe - pieci. Pilsēta ir izveidojusies apvienojoties pieciem miestiem. Pēc citas versijas pilsētas nosaukums cēlies no grieķu valodas vārda pompe - triumfāls gājiens: Pomjeju un Herkulānas dibināšanas leģenda vēstī, kad Hērakls uzveicis milzi Gērionu, svinīgi izgājis cauri pilsētas ielām.
Kādu laiku Pompeji piederēja Kumai, kopš 6. gadsimta pirms Kristus beigām bija etrusku pakļautībā un bija pilsētu savienībā ar Kapuju vadībā. 5. gadsimta pirms Kristus divdesmitajos gados, kopā ar citām Kampānijas pilsētām, Pompeju iekaroja samnīti. Otrā Samnītu kara laikā samnītus uzveica Romas republika, bet Pompeji, aptuveni 310. gadā pirms Kristus, kļuva par Romas sabiedrotajiem.
Pilsēta piedalījās itāļu pilsētu savienības sacelšanās 90. - 88. gados pirms Kristus, kuru sacelšanās laikā 89. gadā pirms Kristus iekaroja Lūcijs Kornēlijs Sulla, pēc kā tika ierobežota pilsētas pašvaldība un pārveidota kā Romas kolonija - Colonia Cornelia Veneria Pompeianorum. Pilsētai bija svarīga loma tirdzniecības ceļā Via Appia, kas savienoja Romu un Dienviditāliju. Pompejā bija vasarnīcas daudziem dižciltīgiem romiešiem.

Pilsētas bojāeja

Vezuva izvirduma priekštecis bija stiprā zemestrīce, kas norisinājās 62. gada 5. februārī un, daļēji, ir aprakstīta Tacita "Annālēs". Dabas kataklizma radīja ļoti lielus zaudējumus pilsētai, praktiski visas būves bija cietušas zemestrīces laikā. Lielākā ēku daļa tika saremontētas, tomēr daļa pat līdz pilsētas bojāejai 79. gadā, joprojām bija pussagruvušas.
Vezuva izvirdums sākās 79. gada 24. augustā pa dienu un ilga apmēram diennakti, par ko liecina daži saglabājušies Plīnija Jaunākā "Vēstuļu" manuskripti. Izvirduma rezultātā bojā gāja trīs pilsētas - Pompeji, Herkulāna, Stabija, kā arī daži nelieli ciemi un villas. Veicot arheoloģiskos izrakumus noskaidrojās, ka pilsētās viss ir saglabājies tieši tāds, kā līdz izvirduma brīdim. Zem daudziem metriem pelnu tika atrastas ielas, mājas ar pilnīgu iekārtojumu, cilvēki un dzīvnieki, kuri nepaspēja izglābties. Izvirdums bija tik spēcīgs, ka pelni no tā aizlidoja pat līdz Ēģiptei un Sīrijai.
No 20 000 Pompeju iedzīvotāju, ēkās un uz ielām bojā gāja apmēram 2000 cilvēku. Vairums iedzīvotāju pameta pilsētu līdz katastrofai, tomēr bojā gājušos atrod arī ārpus pilsētas. Tādēļ precīzu boja gājušo skaitu noteikt nav iespējams.
Starp bojāgājušajiem bija arī Plīnijs Vecākais, kas zinātnisku interešu vadīts mēģināja pietuvoties Vezuvam izvirduma laikā.
Vaškivci

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1431. gadā. Atradās Moldāvijas kņazistes sastāvā. No 1774. gada — Hābsburgu impērijas (Austroungārijas sastāvā. No 1918. līdz 1940. gadam — Rumānijā. 1940. gadā, pamatojoties uz Molotova-Ribentropa paktu, tā iekļāvās PSRS. 1941. gadā, Vācijai iebrūkot PSRS, tā atkal iekļāvās Rumānijā, bet pēc Vācijas sakāves — PSRS. No 1991. gada — Ukrainas pilsēta.
Adenīns

Adenīns (A) ir viena no divām DNS un RNS nukleotīdos ietilpstošajām purīna bāzēm. Saskaņā ar Čārgafa likumu adenīna, timīna, guanīna un citozīna daudzums dažādu sugu DNS un RNS ir atšķirīgs, tomēr adenīna daudzums ir vienāds ar timīna daudzumu (A = T), bet guanīna daudzums — ar citozīna daudzumu (G = C).
Latvijas Industriālā banka

Vēsture

Banka tika dibināta 1991. gada 17. decembrī. Banku dibināja Vilis Dambiņš, Valts Vīgants un Dzintars Pelcbergs.
1995. gada februārī bankas prezidents Dambiņš un viceprezidents Vīgants īslaicīgi tika arestēti, jo tika turēti aizdomās par krāpšanu sevišķi lielos apmēros un ignorēja aicinājumus ierasties uz nopratināšanu. Viņi tika atbrīvoti, un pret viņiem netika virzīta apsūdzība. Šo notikumu rezultātā daudzi bankas klienti no tās izņēma savus līdzekļus, un banka, lai varētu ar tiem norēķināties, izmantoja tajā ieskaitītos līdzekļus, kas bija paredzēti pensiju izmaksai Krievijas Federācijas militārajiem pensionāriem.
1995. gadā Krievijas vēstniecība Latvijā iesūdzēja «Lainbanku» Rīgas apgabaltiesā, pieprasot piedzīt 2,9 miljonus latu. Tiesas process noslēdzās 1998. gada 9. februārī ar mierizlīgumu. 1998. gada aprīlī banka nonāca Latvijas Bankas uzraudzībā, jo tās pašu kapitāls bija zem centrālās bankas noteiktā minimuma — 2 miljoniem latu.
1999. gada 25. janvārī Latvijas Banka Rīgas apgabaltiesā ierosināja «Lainbankas» maksātnespējas lietu. 11. februārī banka tika pasludināta par maksātnespējīgu. Krievijas Aizsardzības ministrija kļuva par bankas lielāko kreditoru. Tā vienojās ar uzņēmumu «Grindeks» par zāļu piegādi, par ko ministrija daļēji norēķinātos naudā un daļēji — prasījuma tiesībās pret banku. «Grindeks» pārvērta prasījuma tiesības akcijās un ieguva bankas kontrolpaketi (55,17% akciju), kuru vēlāk pārdeva «Baltijas Starptautiskajai bankai».
«Lainbanka» 1999. gada 23. decembrī tika pievienota «Baltijas Starptautiskajai bankai».

Sponsorēšana

1993. gadā «Lainbanka» kļuva par basketbola kluba «Princips» sponsoru. Tajā pašā gadā klubs tika pārdēvēts par «LainERS» — par godu bankai. Banka turpināja atbalstīt basketbola klubu līdz 1995. gadam, kad tā nonāca finanšu grūtībās. Par spīti tam, klubs turpināja piedalīties Latvijas Basketbola līgā ar «LainERS» nosaukumu līdz 2001. gadam, kad tas mainīja nosaukumu uz «Barons».
2016. gada Eiropas čempionāta futbolā kvalifikācija

2016. gada Eiropas čempionāta futbolā kvalifikācija bija spēļu kopums, kas noteica tās 23 komandas, kas piedalījās 2016. gada Eiropas čempionāta finālturnīrā, neskaitot Francijas izlasi, kas jau bija kvalificējusies čempionātam kā rīkotājvalsts. Šis bija pirmais Eiropas čempionāts, kura kvalifikācijā piedalījās Gibraltāra futbola izlase.
Kvalifikācijā piedalījās 53 valstis, kas bija sadalītas deviņās grupās — astoņās grupās pa sešām komandām, vienā grupā bija piecas komandas. Finālturnīram kvalificējas visu grupu uzvarētāji, otro vietu ieguvēji, kā arī labākā izlase, kas ierindojās 3. vietā (neņemot vērā rezultātus pret 6. vietā esošo komandu). Atlikušās astoņas 3. vietu ieguvušās komandas izslēgšanas spēlēs noskaidroja atlikušās četras finālturnīram kvalificējušās izlases.
Karēlija

Vēsture

No 1617. gada Karēlijas rietumu daļa bija iekļauta Zviedrijas lielvalsts sastāvā, 1634. gadā to sadalīja Viborgas vai Jaunpils lēnē (zviedru: Viborgs och Nyslotts län) dienvidrietumos un Keksholmas lēnē (Kexholms län) ziemeļaustrumos. Zviedru Karēlijas galvaspilsēta tolaik bija tagadējā Priozerska jeb "Karjala (Корела)" pie Lādogas ezera. Krievu Karēlijas daļa tajā laikā ietilpa Oboņegas (Pieoņegas) zemē (krievu: Обонежская пятина, 1495-1708), kuru Pēteris I pievienoja jaunizveidotajai Ingrijas guberņai.
No 1721. gada Keksholma, no 1743. gada visa Karēlija bija Krievijas impērijas sastāvā. 1744. gadā izveidoja Vīborgas guberņu, Katrīnas II valdīšanas laikā to pārveidoja par Vīborgas vietniecību (1783—1797), bet Aleksandra I valdīšanas laikā par Somijas guberņu (Финляндская губерния, 1802—1811). No 1812. gada kā Vīborgas guberņu (krievu: Выборгская губерния, zviedru: Viborgs län) to iekļāva Somijas lielhercogistes sastāvā. Pēc Februāra revolūcijas 1917. gada 6. decembrī Somijas parlaments pasludināja Somijas neatkarību. Tagadējās Karēlijas austrumu daļa no 1801. līdz 1922. gadam bija iekļauta Oloņecas guberņas (krievu: Оло́нецкая губе́рния) sastāvā ar pārvaldes centru Petrozavodskā.
Ziemas kara laikā Padomju Savienības okupētajā Somijas Republikas un līdz tam eksistējušās Karēlijas APSR teritorijā 1940. gadā nodibināja Karēļu-somu PSR. Tā sauktā Turpinājuma kara (1941–1944) laikā Somijas armija iekaroja arī austrumu Karēlijas teritoriju, no kuras tā atteicās pēc 1947. gada Parīzes līguma nosacījumiem. 1956. gada 16. jūlijā PSRS Augstākā padome, lai destaļinizācijas procesā uzlabotu attiecības ar Somiju, nolēma to likvidēt un pārdēvēt par Karēlijas APSR. Pēc PSRS sabrukuma Karēlijas APSR pārdēvēja par Karēlijas Republiku.
Elejas pagasts

Hidrogrāfija

Upes: Audruve, Eleja, Sidrabe, Vircava.

Vēsture

Vēsturiski mūsdienu Elejas pagasta teritorijā atradās Audruves muiža (Audrau), Briežu muiža (Bredenfeld), Elejas muiža (Groß-Elley, Jauneleja), Mazelejas muiža (Klein-Elley, Mazeleja).
Elejas muiža 16. gadsimta beigās pieminēta kā Kurzemes hercoga padomnieka G. fon Tīzenhauzena īpašums. No 1716. gada muiža piederēja fon Bēru dzimtai, bet no 1753. gada Mēdemu dzimtai. 
1866. gada pagastu pašvaldību reformas laikā 1867. gadā izveidoja Elejas pagastu.
Pēc 1920. gada zemes reformas Elejas muižu sadalīja 150 vienībās, Bērzvircavas muižu 20 vienībās, Audruves muižu 16 vienībās, Briežu muižu 18 vienībās, Sesavas mācītājmuižu 22 vienībās. 
1935. gadā pagasta platība bija 78,9 km². 1945. gadā pagastā izveidoja Elejas un Meitenes ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. 1950. gadā Eleja ieguva strādnieku ciemata statusu. 1954. gadā Meitenes ciemu pievienoja Elejas ciemam, bet daļu Elejas ciema pievienoja Lielplatones ciemam. 1957. gadā Elejas ciemu pievieno Elejai kā strādnieku ciemata lauku teritoriju, kurai 1963. gadā pievienota Lielplatones ciema kolhoza "Gaisma" teritorija. 1977. gadā daļa teritorijas pievienota Sesavas ciemam. 1990. gadā Eleja zaudēja pilsētciemata statusu un kopā ar lauku teritoriju tika reorganizēta par pagastu. 2009. gadā pagasts kā administratīvā teritorija tika iekļauts Jelgavas novadā.

Apdzīvotās vietas

Apdzīvotās vietas: Daumanti, Eleja, Jauneleja, Birzītes, Ozolmuiža, Zizma.
Angela Merkele

Biogrāfija

Angela Merkele dzimusi 1954. gada 17. jūlijā mācītāja Horsta Kasnera ģimenē Hamburgā, Vācijas Federatīvajā Republikā (VFR). Angelas tēvs 1954. gadā tika nosūtīts kalpot draudzē Austrumvācijā, tāpēc Angela uzauga Templīnē, sociālistiskajā Vācijas Demokrātiskajā Republikā (VDR). No 1973. gada līdz 1978. gadam studēja Leipcigas Universitātē. Tur viņa ieguva doktora grādu fizikā. Pēc tam strādāja VDR Zinātņu akadēmijas Centrālajā fizikālās ķīmijas institūtā. 1989. gadā iesaistījās demokrātijas kustībā. Pēc Berlīnes mūra krišanas (Vācijas atkalapvienošanas) Angela Merkele iesaistījās politikā un kļuva par Vācijas Kristīgo demokrātu apvienības biedri. No 1991. līdz 1994. gadam bija Vācijas sieviešu un jauniešu ministre, bet no 1994. līdz 1998. gadam Vācijas vides aizsardzības ministre. No 2000. gada viņa ir Vācijas Kristīgo demokrātu apvienības vadītāja. Viņa kļuva par pirmo sievieti šajā amatā un par pirmo cilvēku šajā amatā, kas nav katolis. 2005. gadā kļuva par Vācijas kancleri. Arī šajā amatā viņa kļuva par pirmo sievieti. 2007. gadā bija Eiropadomes prezidente.
Ugāles pagasts

Upes

Abava, Baņģeva, Dūņupe, Elkšķene, Engure, Ežvalks, Kārsmežupe, Kāžupe, Krēziņģe, Kroja, Mellsunvalks,  Riekte, Rinda, Sarkanavots, Svēte, Vārzava, Vēždūka.

Ezeri

Dūņezers, Puzes ezers.

Purvi

Cūku purvs, Dzeņu purvs, Dzirnavpurvs, Pūteļu purvs, Sakārņu purvs, Upatu purvs, Vēlogu purvs.

Vēsture

Mūsdienu Ugāles pagasta teritorijā vēsturiski atradās Ugāles muiža (Gut Ugahlen, Ugāle).
1935. gadā Ugāles pagasta platība bija 190,6 km² un tajā dzīvoja 2183 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Ugāles, Māteru un Vecbirznieku ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. 1951. gadā Ugāles ciemam pievienoja Modes ciemu, 1954. gadā - Māteru ciemu. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā pagastu kā administratīvu teritoriju iekļāva Ventspils novadā.

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas ir Ugāle (pagasta centrs), Dzirnavas, Māteri, Ciesengure, Cirkale, Sirgumi.