google/wiki40b huggingface dataset:
Slovāku īpašvārdu atveidošana

Slovāku valodas īpašvārdu atveidošana latviešu valodas vidē tiek veikta pēc fonētiskās transliterācijas principa. Slovāku valodas alfabēta burti un burtkopas tiek tieši pārlikti latviešu valodas ortogrāfijā, pakļaujot šos vārdus gramatizācijai.
Pēc šiem noteikumiem atveido slovāku personvārdus, kā arī ģeogrāfiskos nosaukumus Slovākijā un otros (alternatīvos) nosaukumus Vojevodinā (Serbija). Slovāku izcelsmes personvārdi sastopami arī Čehijā, Austrijā, Ungārijā, Ukrainā, Serbijā un Vācijā, retāk citur pasaulē. Atveidojot citu pasaules reģionu slovāku izcelsmes personu vārdus, jāņem vērā šajā zemē pieņemtā izrunas prakse.
Atveidojot Slovākijā sastopamos ungāru, vācu, čehu, rusīnu personvārdus jāvadās pēc attiecīgo valodu atveides principiem: Jozef Stümpel - Jozefs Štimpels (vācu), Vladimír Országh - Vladimīrs Orsāgs (ungāru).

Gramatizācija

Atveidojot slovāku valodas īpašvārdus latviešu valodas vidē, tie jāpakļauj gramatizācijai, jāpiešķir dzimte un deklinācija.

Deklinācija

Pēc I deklinācijas parauga lokāmi vārdi, kam latviskā atveidojumā ir galotne "-s": Kriváň - Krivāņs (kalns).
Pēc IV deklinācijas parauga lokāmi vārdi, kas latviskā atveidojumā beidzas ar "-a": Poltár - Poltāra.
Vīriešu dzimtes personvārdi, kas beidzas ar galotni "-a", lokāmi tāpat, kā IV deklinācijas vīriešu dzimtes lietvārdi: Milan Jurčina - Milans Jurčina - Milanam Jurčinam.
Pēc V deklinācijas parauga lokāmi vārdi, kam latviskajā atveidojumā ir galotne "-e": Sobrance - Sobrance - Sobrancē.
Henrijs Bērds

Biogrāfija

Šahu iemācījies spēlēt piecpadsmit gadu vecumā, noraugoties, kā to spēlē vietējā kafejnīcā. 1848. gadā pārcēlies uz Londonu, kur ātri kļuvis par pazīstamu šahistu. 1851. gadā piedalījies pirmajā starptautiskajā šaha turnīrā Londonā, kurā izstājies pirmajā kārtā. Vēlāk piedalījies starptautiskajos šaha turnīros Vīnē (1873), Parīzē (1878), Vīnē (1882), Nirnbergā (1883), Londonā (1883), Hamburgā (1885), Hastingsā (1895) un Londonā (1899). Piedalījies arī mačos ar tā laika spēcīgākajiem šahistiem — Polu Morfiju (1858), Vilhelmu Steinicu (1866) un Emanuelu Laskeru (1890), kuros gan cietis zaudējumus kopvērtējumos.
Bijis daudzu šaha grāmatu autors, no kurām pazīstamākā ir 1893. gadā Londonā izdotā Chess History and Reminiscences ("Šaha vēsture un atmiņas"). Atstājis paliekošu ieguldījumu šaha atklātņu teorijā. Bērda vārda ir nosaukta atklātne, kas sākās ar 1. f4. Pirmo reizi šo atklātni Bērds pielietoja 1856. gadā pret Falkbēru. 1886. gadā Notingemas šaha turnīrā viņš sev raksturīgajā romantiskajā stilā guva uzvaru pret Johannesu Cukertortu. Tāpat Bērda vārdā ir nosaukts variants spāņu atklātnē: 1. e4 e5 2. Zf3 Zc6 3. Lb5 Zd4.
AWK

AWK ir programmēšanas valoda, kas nosaukta autoru iniciāļu vārdos. Tās autori ir Alfrēds Aho, Pēteris Veinbergs un Brians Kernihans.
Šī programmēšanas valoda ir paredzēta teksta apstrādei.
Kārlis Vilhelms Krūze

Dzīvesgājums

1781. gadā uzsācis teoloģijas studijas Kēnigsbergā; 1791. gadā kļuvis par Kurzemes hercogs Pētera kabineta sekretāru, bet 1792—1794 strādājis par hercoga Pētera meitu mājskolotāju Vircavā. 1794—1799 bijis mājskolotājs Rīgā, bet 1799. gadā iecelts par vēstures profesoru Jelgavas akadēmiskajā ģimnāzijā; 1801—1802 ģimnāzijas prorektors. 1802. gadā sācis pildīt arī mācītāja pienākumus Jelgavas reformātu draudzē.
Alkoholiskie dzērieni

Alkoholiskie dzērieni ir dzērieni ar vismaz 1,5% tilpumprocentiem (tilp.%) etilspirta, kas parasti iegūts kartupeļu, graudu, augļu, ogu un/vai medus ogļhidrātu spirta rūgšanā.
Alkohola vēsture ir ļoti sena. Cilvēki alkoholiskos dzērienus varētu būt sākuši lietot un gatavot jau kopš pašiem pirmsākumiem, kad parādījušies augļi un ogas, un rauga iedarbībā tie sākuši rūgt. Baltiem no alkoholiskajiem dzērieniem bijis izplatīts medus un miestiņš.
Ladižina

Vēsture

Sena slāvu apdzīvota vieta, pieminēta vēsturnieka Nikolaja Karamzina darbos kā 1240. gadā Batija uzbrukumu atvairījusi pilsēta. Nākamo reizi vēstures avotos minēta 17. gadsimtā kā cietoksnis Braclavas vojevodistē. Pilsētas strauja izaugsme sākas 1968. gadā sakarā ar reģionālās termoelektrostacijas būvniecību, kas nodota ekspluatācijā 1972. gadā. 1973. gadā Ladižinai piešķirtas pilsētas tiesības.
Ādolfs Klīve

Dzīvesgājums

Dzimis 1888. gada 31. maijā Vecumnieku pagasta Klīvu saimnieka ģimenē (mūsdienās Klīvi). Mācījās Stelpes-Beķera pagasta skolā (1897-1900), Bauskas pilsētas skolā (1900-1905), 1909. gadā izturēja mājskolotāja eksāmenu Rīgā. Studēja Maskavas Šaņavska universitātes tautsaimniecības nodaļā (1909-1913), bija skolotājs Jaunjelgavas un Jelgavas tirdzniecības un komercskolās (1913-1915). Pirmā pasaules kara laikā Cēsīs organizēja bēgļu centrālo darba biroju (1915). Krievijas impērijas 12. armijas pārtikas nodaļas vadītājs (1916). Pēc Februāra revolūcijas 1917. gadā piedalījās Latviešu zemnieku savienības dibināšanā, bija LZS centrālās valdes priekšsēdētāja biedrs. Bija Kurzemes Zemes padomes loceklis,  Latviešu pagaidu nacionālās padomes līdzdibinātājs, vēlāk Tautas padomes un Satversmes sapulces loceklis. 
Bija 1. — 3. Saeimas deputāts, no 1931. gada Latvijas bankas padomes priekšsēdētājs līdz Latvijas okupācijai 1940. gadā.
Otrā pasaules kara laikā bija viens no Latvijas Centrālās padomes dibinātājiem. 1944. gadā devās bēgļu gaitās uz Vāciju, 1950. gadā uz ASV. Ā. KIīves atmiņas "Latviešu politiskie centieni vācu okupācijas laikā" kopā ar citiem rakstveida materiāliem 1994. gadā viņa dēls Visvaldis Varnesis Klīve (dzimis 1931) nodeva Latvijas Valsts arhīvam.
Miris 1974. gada 8. aprīlī Springfīldā, Ohaio štatā, ASV. 1994. gada septembrī pārapbedīts Vecumnieku pagasta Klīves kapos.
Airēšanas slaloms

Airēšanas slaloms ir sporta veids, kurā ar speciālu laivu paredzēts manevrēt starp virs trases iekārtiem vārtiem, finišā nonākot iespējami īsākā laika posmā.
Airēšanas slaloma pirmssākumi meklējami Šveices gludajos ūdeņos, 1933. gadā. Taču jau drīz mierīgos apstākļus nomainīja pret straujākiem un agresīvākiem ūdeņiem. Pirmais Airēšanas slaloma Pasaules čempionāts tika aizvadīts 1949. gadā, Ženēvā, jau Starptautiskās Kanoe Federācijas (International Canoe Federation) aizbildniecībā. Līdz pat 1999. gadam šis pasākums notika divreiz gadā.
Airēšanas slaloms ir iekļauts Vasaras Olimpisko spēļu disciplīnu sarakstā.
Mazais zēns

"Mazais zēns" (angļu: Little Boy) ir atombumbas, kas tika nomesta un uzspridzināta virs Hirosimas Otrā pasaules kara laikā, koda vārds. Tā bija 4400 kg smaga, 3 m gara, tās diametrs bija 71 cm. Tajā bija 64 kg urāna-235.
"Mazo zēnu" 1945. gada 6. augustā virs Hirosimas nogādāja pulkvedis Pols Tibetss ar Boeing B-29 Superfortress Enola Gay bumbvedēju. Atombumba tika izmesta virs Hirosimas no 9360 m augstuma un 580 m augstumā tā tika uzspridzināta. Šī bija pirmā atombumba, kas tika izmantota kā ierocis. Otra — "Resnais vīrs" — tika nomesta virs Nagasaki trīs dienas vēlāk. "Mazais zēns" eksplodēja ar 16 TNT kilotonnu lielu enerģiju. Dažādos neatkarīgos avotos tiek norādīts, ka 1945. gada decembrī no atombumbas sprādziena bija miruši 90 000—166 000 cilvēku. Sprādziena rezultātā tika iznīcināti vairāk nekā 50% pilsētas ēku.
Iespējams, atombumba tika nosaukta Franklina Rūzvelta vārdā.
Šķirotava (stacija)

Vēsture

Kā šķirošanas stacija Šķirotava uzbūvēta 1905. gadā. Nav noskaidrots, kad Šķirotavā sākuši pieturēt pasažieru vilcieni, bet pirms Pirmā pasaules kara izdotās kartēs atrodama Platforma Nr.8 apmēram Šķirotavas vietā. 1919. gadā pietura nosaukta par Dreiliņiem, pēc gada pārdēvēta par Šķirošanu un vēl pēc gada (1921) tai piešķirts tagadējais nosaukums.
2016. gada 8. marta atklāts modernizētais Šķirotavas stacijas šķirošanas uzkalns. Tā pārstrādes spēja palielināta līdz 3500 vagoniem diennaktī, samazināts trokšņu līmenis, izbūvēti 5 km jaunu sliežu ceļu, modernizēta vadības un kontroles sistēma, uzstādīta jauna vagonu bremzēšanas sistēma. Projekta kopējās izmaksas pārsniedza 40,3 miljonus eiro. Projekta ģenerāluzņēmējs bija AS BMGS, bet uzkalna centralizācijas un vadības sistēmas piegādāja uzņēmums Siemens.

A parks

A parks ir paredzēts vilcienu pieņemšanai, tajā ir 9 pieņemšanas ceļi un 10 strupceļi, kas paredzēti refrižeratorvagonu stāvēšanai. A parkā atrodas arī maršrutu-releju centralizācijas posteņa ēka un vagonu tehniskās apkopes punkts. Blakus A parkam atrodas Šķirotavas stacijas pasažieru ēka.

B parks

B parks ir šķirošanas parks ar automatizēto šķirošanas uzkalnu. B parkā veic vagonu uzkrāšanu un sastāvu formēšanu un izformēšanu. Tajā ir 26 sliežu ceļi. Rīgas pusē tie apvienoti četrās grupās, bet uzkalna pusē (pāra jeb Krustpils virzienā) — trijās grupās.

C parks

C parks ir plānots kā tranzīta parks, pārsvarā tiek izmantots vagonu stāvēšanai. Pie C parka atrodas Daugmales pasažieru vilcienu pieturas punkts.

E parks

E parks atrodas Šķirotavas stacijas Krustpils pusē, tas kalpo kā vietējo kravu izvadāšanas parks. Tā pievedceļos izkrauj un iekrauj vagonos vietējiem saņēmējiem un nosūtītājiem paredzētās kravas. E parka tuvumā atrodas Gaismas pieturas punkts.
Turzovka

Vēsture

Apdzīvoto voetu dibinājis ungāru augstmanis Ģerģs Turzo 1598. gadā. Tāpat kā visa Slovākija, gadsimtiem bijusi Ungārijas sastāvā, pilsētas ungāriskais nosaukums ir Turzofalva (ungāru: Turzófalva). Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. Pēc daļas kristiešu domām starp 1958. un 1962. gadu Turzovkas apkārtnē vairākkārt parādījusies Jaunava Marija, tāpēc mūsdienās daļai kristiešu tā ir svētceļojumu vieta. No 1993. gada - Slovākijas sastāvā.

Cilvēki

Pēc etniskā sastāva vairums pilsētas iedzīvotāju ir slovāki (87,6 %). Pēc reliģiskās piederības - katoļi (91,63 %), nereliģiozi (8,2 %).
Japānas lidvāvere

Izskats

Japānas lidvāvere ir neliela auguma vāvere, daudz mazāka nekā otra Japānā dzīvojošā lidvāvere — Japānas milzu lidvāvere. Japānas lidvāveres ķermeņa garums ir 12—23 cm, astes garums 11—13 cm, svars 150—220 g. 
Pakaļkājas un priekškājas (plaukstu locītavas un potītes) savieno ādas kroka, kas lēcienā izstiepjas un planējot kalpo kā izpletnis. Atšķirībā no citām lidvāveru sugām, membrāna nesavieno pakaļkājas ar astes pamatni. 
Kažoka krāsa mugurpusē variē no sudrabaini pelēkas līdz pelēkbrūnai, pavēderē dzeltenīgi balta vai balta. Arī pēdas un planēšanas ādas kroka apakšpusē ir gaišas, virspusē tumšas. Japānas lidvāverei ir ļoti lielas, melnas acis un gara, plakana aste, kas kalpo kā stūre. Abi dzimumi izskatās līdzīgi.

Ieradumi

Japānas lidvāvere ir aktīva nakts laikā, dienas laikā tā atpūšas savā ligzdā. To taisa vai nu koka dobumā, vai zaru žāklē, vai uz zara pie stumbra. Ligzdai parasti izvēlas kādu egli vai priedi, retāk lapu koku. No iekšpuses tā izklāta ar sūnām un ķērpjiem. Vienā kokā mēdz uzturēties vairākas lidvāveres, ārpus vairošanās sezonas tās parasti ir viena dzimuma īpatņi. Vairošanās sezonā vienā kokā uzturas abi dzimumi. 
Uz zemes Japānas lidvāvere atrodas ļoti reti, galvenokārt uzturas un pārvietojas pa koku vaiņagiem. No koka uz koku tā veic planējošus, klusus (bez skaņas) lēcienus, aste kalpo kā stūre un lidojuma laikā vāvere var mainīt lidojuma virzienu.

Barība

Japānas lidvāvere barojas galvenokārt ar augu izcelsmes barību: ar priežu sēklām, riekstiem, augļiem, koku lapām, pumpuriem un mizu. Nelielos daudzumos barojas arī ar kukaiņiem. Barību kā visas vāveres tā tur priekšķepās, bet karājoties zarā ar galvu uz leju. Kad vāvere iekārtojusies uz ēšanu, tā daudz neskraida apkārt, bet pastiepjas ar visu ķermeni, lai norautu nākamo, piemēram, ogu.

Vairošanās

Riesta laikā Japānas lidvāveres izveido monogāmus pārus. Pāris uzturas vienā ligzdā. Grūsnības periods ilgst 4 nedēļas. Mazuļi dzimst laikā no maija līdz jūlija sākumam. Bieži gadā ir divi metieni. Piedzimst 1—5 kaili, nevarīgi mazuļi, bet visbiežāk 2—3. Āda ir tik plāna, ka iekšējie orgāni un asinsvadi spīd tai cauri. Apmēram pēc nedēļas āda kļūst tumšāka un attīstās īss matojums, 2 nedēļu vecumā atveras ausis un viens no otra atdalās pirksti, 3 nedēļu vecumā matojums sāk augt uz astes, 4 nedēļu vecumā mazulim ir pilnībā attīstījies pūkains kažociņš un atvērušās acis, bet 5 nedēļu vecumā tas uzsāk iziet laukā no ligzdas. Māte mazuļus zīda ar pienu 6 nedēļas. Japānas lidvāvere var sasniegt 4—5 gadu vecumu.
Kloga (stacija)

Vēsture

1870. gada 24. septembrī (5. novembrī pēc jaunā laika) tika atklāts dzelzceļš Baltijas Osta—Rēvele—Gatčina. Pirmajos divos tā pastāvēšanas gados iecirknī Baltijas Osta-Rēvele bija tikai divas stacijas - Kēgele un Lodenzē (vācu: Lodensee) (krievu: Лодензее), taču jau pēc diviem gadiem papildus tika izveidotas vēl divas stacijas - Fridrihshofa un Pieturas punkts 7. versts. Jau no paša sākuma tika nolemts, ka līdztekus kravu plūsmai jāattīsta arī pasažieru pārvadājumi, lai ātrāk atpelnītu apjomīgās infrastruktūras būves izmaksas un lai attīstītu jaunas apdzīvotas vietas mežainajos un neapdzīvotajos apgabalos.

Stacijas ēka

Klogas stacijas celta 1870. gadā pēc tipveida projekta. Tā ir vienstāva koka ēka ar lēzenu divslīpju jumtu un nelielu frontonu virs galvenās ieejas. Galvenajā fasādē izvietotas četras logailes, kas simetriski kārtotas ap ēkas centrālo ieeju. Durvju aile un logailes papildinātas ar sandrikiem, radot nedaudz svinīgu ēkas kopējo iespaidu.

Elektrifikācija

1958. gadā pēc veiksmīgi realizētās dzelzceļa elektrifikācijas dzelzceļa posmā Pēskila-Keila tika nolemts elektrifikāciju turpināt tālāk  rietumu virzienā. 9 km garais Keilas—Klogas dzelzceļa posms ar vienu starppieturu - Nītvelju tika pabeigts 1958. gada 30. decembrī.
Skrien Latvija

«Skrien Latvija» ir skriešanas sacensību seriāls Latvijā. Tas tiek rīkots kopš 2011. gada. Pirmās divas sezonas seriāls sastāvēja no sešiem posmiem, bet kopš 2013. gada tas sastāv no septiņiem. Kopš 2015. gada «Skrien Latvija» ģenerālsponsors ir «Bigbank».
Kārlis Hellings

Biogrāfija

No 1920. gadu beigām līdz pat sava mūža beigām bijis viens no vadošajiem Berlīnes šahistiem. 1928. gadā dalījis 1.-2. vietu ar Kurtu Rihteru Berlīnes pilsētas šaha čempionātā un uzvarējis papildu mačā par čempiona titulu ar 2:0. 1932. gadā atkārtoti uzvarējis Berlīnes pilsētas šaha čempionātā. 1931. gadā pārstāvējis Vāciju 4. šaha olimpiādē Prāgā.
Piedalījies daudzos nacionālajos un starptautiskos šaha turnīros: Kemnica (1925) - dalījis 7.-10. vietu; Berlīne (1927) - dalījis 5.-6. vietu (uzvarējis Bertolds Kohs); Berlīne (1928) - 5. vieta (uzvarējis (uzvarējis Ārons Nimcovičs); Vīsbādene (1928) - dalījis 2.-3. vietu (uzvarējis Kurts Rihters); Leipciga (1928) - dalījis 5.-6. vietu (uzvarējis Makss Blīmihs); Berlīne (1928) - 9. vieta (uzvarējis Jefims Bogoļubovs); Dīsburga (1929) - dalījis 4.-7. vietu (uzvarējis Kārlis Ahuess); Cvikava (1930) - 1. vieta (apsteidzot Salo Floru); Berlīne (1930) - 1. vieta; Berlīne (četru šahistu turnīrs, 1930) - 2. vieta (uzvarējis Isaks Keždens); Svineminde (1931) - dalījis 4.-6. vietu (uzvarējuši Jefims Bogoļubovs un Ludvigs Redls); Drēzdenē (1936) - dalījis 8.-9. vietu (uzvarējis Aleksandrs Aļehins); Berlīne (1937) - dalījis 6.-7. vietu (uzvarējis Frīdrihs Zēmišs).
Hofcumberges pils

Vēsture

Hofzumberges mūra pili jeb "(pils)kalna pagalmu" Livonijas ordenis uzcēla pēc Zemgales valsts pakļaušanas 1339. gadā agrākās zemgaļu Tērvetes pilskalna priekšpils vietā. Pils bija tieši pakļauta Dobeles komturiem.
Pirms tam Tērvetē notika vairākas lielas kaujas starp zemgaļu un krustnešu karaspēkiem līdz 1286. gadam, kad zemgaļi savu pili nodedzināja un pārcēlās uz tagadējo Lietuvu.
Pēc lietuviešu uzbrukumu beigšanās 1462. gadā pili izlēņoja ordeņa vasalim Klausam Mederheimam. 1560. gadā pēdējais Livonijas ordeņa mestrs Gothards Ketlers Hofcumberges pilī parakstīja miera izlīgumu ar nepakļāvīgo Dobeles komturu Tīsu fon der Reki, pēc kura viņš saņēma valdījuma tiesības uz Dobeles, Hofcumberges un Auces pilsnovadiem. 1576. gadā Kurzemes hercogs Gothards tomēr atguva tiesības uz Hofcumberges pili, kuru pamatīgi pārbūvēja.
1596. gadā Kalnamuižas pilī parakstīja līgums par Kurzemes un Zemgales herocgvalsts sadalīšanu starp Gotharda Ketlera dēliem Frīdrihu (ieguva Zemgales un Sēlijas daļas) un Vilhelmu (ieguva Kurzemes daļu).
Lielā Ziemeļu kara laikā Zviedrijas karaspēks karaļa Kārļa XII vadībā 1701. gada augustā aplenca hercoga Hofcumberges pili un tās mūrus sašāva ar lielgabaliem. Pēc sagraušanas pili vairs neatjaunoja.
Drīz pēc tam, kad 1795. gadā hercogvalsti anektēja Krievijas impērija, 1798. gadā ķeizars Pāvils I Hofcumberges muižu uzdāvināja ģenerālim Pēterim fon der Pālenam. Līdz 1920. gada agrārajai reformai Tērvetes Kalnamuiža atradās grāfu Pālenu dzimtas īpašumā. Viņi uzcēla Kalnamuižas koka kungu māju ar saimniecības ēkām un Pālenu kapliču (1906) Tērvetes kapos.

Apraksts

Hofcumberges pils celta no apmestiem laukakmeņiem bijušā zemgaļu pilskalna dienvidaustrumu pusē. Pils mūri bija 1,1 metru biezi un tās pamati aizņēma 25х25 metrus lielu laukumu. Dienvidaustrumu mūra iekšpusē bija iebūvēts dzīvojamais korpuss ar pagrabiem zem tā.
Miermīlis Steiga

Dzīves gājums

Dzimis Rīgas strādnieku ģimenē. 1941. gadā ģimene evakuējusies uz Kazahijas PSR, 1945. gadā atgriezusies Rīgā. 1946. gadā absolvējis Rīgas 6. vidusskolu, 1951. gadā — Latvijas Valsts universitātes juridisko fakultāti. No 1950. līdz 1972. gadam strādā par prokuratūras izmeklētāju un prokurora palīgu vairākās Latvijas pilsētās, no 1972. līdz 1987. gadam — par advokātu Rīgā. No 1997. gadā dzīvo Štutgartē, Vācijā. Rakstnieku savienības biedrs kopš 1993. gada.
Pirmā publikācija — humoreska «Cīņa ar smēķēšanu» žurnālā «Dadzis» (1964). Izdevis vairākus humoresku krājumus, kā arī satīras kopkrājumus. Sarakstījis vairākus detektīvromānus, pēc diviem no tiem uzņemtas kinofilmas (Pēdējā indulgence, Šahs briljantu karalienei). Darbi tulkoti krievu un rumāņu valodā.
Mazais mārsils

Lietojums

Tautas medicīnā lieto gremošanas orgānu darbības stimulēšanai, pret sāpēm vēderā, gāzu uzkrāšanos zarnās, nieru slimību ārstēšanai kā diurētisku, nomierinošu un pretdrudža līdzekli, kā arī garā klepus, astmas, hipertonijas un bezmiega ārstēšanai.
Lieto kā krāšnumaugu akmensdārzos, veidojot paklājveida audzes. Ir izveidotas šķirnes ar baltiem vai sarkaniem ziediem.
Svaigas un žāvētas lapas, kā arī jauno dzinumu galotnes ar pumpuriem izmanto kā garšaugu. Pulverī sasmalcinātu mārsilu pievieno dārzeņu un gaļas, zivju zupām, kā arī gatavojot mājas sieru. Svaigas mārsila lapiņas pievieno gurķu un tomātu salātiem, marinētiem gurķiem.
Acetamīds

Iegūšana

Acetamīdu iegūst, dehidratējot amonija acetātu.

Acetamīds kā minerāls

Acetamīds ir reģistrēts kā minerāls 1974. gadā. Tas līdz šim atrasts vienā atradnē - Ukrainā, Ļvivas apgabalā, Ļvivas - Volīnijas ogļu baseinā, Červonogradas ogļu karjerā. Acetamīds atrasts lielās ogļu kaudzēs. Tas ir sezonāls minerāls, kas parādās tikai gada sausākajos periodos.
Minerāla paraugi glabājas Pēterburgā, Kalnu institūta muzejā un Maskavā, A.E. Fersmana mineraloģiskajā muzejā.
Slavens Biličs

Futbolista karjera

Karjeru sāka dzimtās pilsētas Splitas komandā Hajduk. 1993. gadā pārgāja uz Vācijas Bundeslīgas klubu Karlsruher SC. 1996. gada janvārī parakstīja līgumu ar Anglijas Premjerlīgas klubu West Ham United. No 1997. līdz 1999. gadam spēlēja citā Premjerlīgas klubā Everton. Karjeru noslēdza savā pirmajā komadā Hajduk.
Horvātijas izlasē debitēja 1992. gada 5. jūlijā draudzības spēlē pret Austrāliju. 1998. gada FIFA Pasaules kausā ar izlasi izcīnīja 3. vietu. Izlases sastāvā piedalījies arī 1996. gada Eiropas čempionāta finālturnīrā. Karjeru izlasē noslēdza 1999. gada septembrī, pēdējo spēli aizvadot pret Īrijas izlasi. Izlases rindās nospēlējis 44 spēles un guvis trīs vārtus.

Trenera karjera

Pēc spēlētāja karjeras beigām kļuva par treneri. Trenera karjeru uzsāka savā pēdējā klubā Hajduk. Vēlāk strādāja ar Horvātijas U21 izlasi. 2006. gada 25. jūlijā tika apstiprināts par Horvātijas izlases galveno treneri. Vadīja izlasi 2008. un 2012. gada Eiropas čempionāta finālturnīros. 2012. gadā kļuva par Maskavas "Lokomotiv" galveno treneri. 2012.—2013. gada sezonā klubs ierindojās tikai 9. vietā Krievijas Premjerlīgā un pēc sezonas Biličs tika atlaists. No 2013. līdz 2015. gadam trenēja Turcijas futbola Superlīgas klubu Stambulas "Beşiktaş". 2015. gada jūnijā noslēdza trīs gadu līgumu, kļūstot par Anglijas Premjerlīgas kluba West Ham United galveno treneri. Pēc neveiksmīgā 2017.—2018. gada sezonas sākuma 2017. gada novembrī tika atbrīvots no amata.
Sāļi

Sāļi ir jonu savienojumi, kas sastāv no anjona un katjona, tie veidojas, reaģējot skābei ar bāzi, skābajam oksīdam ar bāzisko oksīdu, utt.
Ja viens anjons ir saistīts ar vairākiem dažādiem katjoniem, veidojas dubultsāļi. Ja ir vairākvērtīgs anjons un viens vai vairāki katjoni ir ūdeņraža joni (bet ne visi, jo tad tas savienojums būs skābe), tad tas ir skābais sāls; ja vairākvērtīgs katjons un viens vai vairāki anjoni ir hidroksiljoni (bet ne visi, jo tad tas savienojums būs sārms), tad ir bāziskais sāls.
Sāļu šķīdumi ūdenī ir elektrolīti.
Moše Kordovero

Biogrāfija

Kordovero vecāki bija sefardi jūdi un bija cēlušies no Ibērijas pussalas. Viņi bija spiesti doties bēgļu gaitās pēc ebreju padzīšanas no Spānijas 1492. gadā, tādēļ Kordovero dzimšanas vieta nav zināma, bet droši ir zināms par viņa uzturēšanās sākumu Cfatā 1540. gadā. Tur vairāku gadu garumā viņš studēja pie rabīniem Jozefa Karo (1488 - 1575), Šulhan Aruh autora, un Salomona ha-Levī Alkabeza (1500 - 1576). Kordovero darbojās gan kā Toras un Talmuda skolotājs, gan kā jurists un tiesnesis. Līdztekus viņš sacerēja vairākus garīgus rakstus, kuros jūtams Kabalas pamatgrāmatas Zohar iespaids (sk.Mozus no Leonas). Viņa galvenais darbs ir Pardes Rimmonim (ivritā: "Granātābolu dārzs"), kurā viņš parāda ceļus gudrības iegūšanai. 
Ievērojamākais Kordovero skolnieks bija kabalists Īzāks Lurija.

Izvilkums no mācības

Katrs no mums rodas no Bezgalīgā (Ein Sof) un ir ietverts tajā. Mēs dzīvojam caur tā disemināciju. Tā ir eksistences iemūžināšana. Tas, ka mēs sevi uzturam no augiem un dzīvniekiem, nenozīmē, ka mēs pārtiekam no kaut kā ārēja. Šis process ir līdzīgs rotējošam ritenim, kas vispirms nolaižas un tad paceļas. Tas viss ir viens un tas pats, nekas nav atdalīts no tā. Cauri dzīvības sazarojumiem tālāk un tālāk, viss ir vienots ar Bezgalīgo (Ein Sof), esot tā pastāvīga sastāvdaļa.
Iedziļinieties tajā. Intuīcijas uzliesmojumi nāks un ies, un jūs tajā atradīsiet noslēpumu. Ja jūs būsiet cienīgs, jūs pats sapratīsiet Dieva mistēriju.

Mozus Kordovero "Shi’ur Qomah” no grāmatas Ohr Yakar ("Vērtīgā gaisma")
Vitihenava

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1248. gadā.

Cilvēki

Apmēram 35-40% no pilsētas iedzīvotājiem ir sorbi.
Dziesma par spēli

"Dziesma par spēli", pazīstama arī ar nosaukumu "Dvēselīte", ir Mārtiņa Brauna dziesma ar Jāņa Petera vārdiem.  
Dziesma uzrakstīta 1981. gadā Rīgas Kinostudijas filmai "Spēle", kurā to dziedāja Rīgas Operetes teātra solists Tālis Valdis, īstajā vārdā Tālivaldis Pēkšēns. 1982. gadā "Mikrofona" aptaujā "Dziesma par spēli" Brauna grupas "Sīpoli" priekšnesumā ieguva 9. vietu.
2018. gadā "Dziesma par spēli" ieguva 47. vietu Radio SWH organizētajā LVtop100 aptaujā.