google/wiki40b huggingface dataset:
Ante Paveličs

Biogrāfija

Politiski izvirzījies horvātu Tiesību partijas (Stranka prava) sastāvā. Divdesmito gadu beigās politiski radikalizējās un aicināja horvātiem nodibināt neatkarību no Dienvidslāvijas (tolaik Serbu, Horvātu un Slovēņu Karalistes). Pēc tam, kad Dienvidslāvijas karalis Aleksandrs I Karadžordževičs 1929. gadā sagrāba varu valstī, Ante Paveličs politiski un ideoloģiski ietekmējoties no fašistiem, nodibināja ustašu kustību un devās trimdā uz Itāliju.
Ante Paveličs bija viens no 1934. gada 9. oktobra atentāta, kurā tika nogalināts Dienvidslāvijas karalis Aleksandrs I un Francijas ārlietu ministrs Luijs Bartū organizētājs. Pēc atentāta Itālijas varas iestādes uz 18 mēnešiem ieslodzīja Peveliču.
Pēc Ass valstu iebrukuma Diendvidslāvijā 1941. gada aprīlī, tika nodibināta Horvātijas brīvvalsts (apmēram mūsdienu Horvātijas un Bosnijas un Hercegovinas teritorija) un par tās vadītāju tika iecelts Ante Paveličs. Tās teritorijā tika izvērstas masu represijas pret serbiem, ebrejiem un čigāniem. Vienā pašā Jasenovacas nāves nometnē tika nogalināti apmēram 80 000 līdz 100 000 cilvēku. Pret ustašu režīmu cīnījās Tito partizāni un Mihailoviča četniki.
Kara beigās Paveličs aizbēga uz Austriju, izvairoties no Bleiburgas repatriācijām. 1948. gadā devās uz Argentīnu. 1957. gadā cieta Dienvidslāvijas drošības dienesta organizētā atentātā. Miris 1959. gadā Madridē.
Jauno braucēju klasifikācija Tour de France

Jauno braucēju klasifikācija  Tour de France ir viena no papildu klasifikācijām Tour de France sacensībās, kas tika izveidota 1975. gadā. Atskaitot izņēmumu no 1989. līdz 1999. gadam, klasifikācijas līderis valkā baltu krekliņu (franču: maillot blanc). Prasības braucēju atbilstībai šai klasifikācijai gadu gaitā ir mainījušās, bet vienmēr bijušas tādas, ka pieredzējušie braucēji šai klasifikācijai neatbilst, dažkārt izslēdzot braucējus virs konkrēta vecuma, iepriekš Tour de France startējušus sportistus, kā arī sportistus, kuri profesionāļos startē jau vairāk kā divus gadus. Pēdējos gados klasifikācijā tiek iekļauti tikai braucēji, kas jaunāki par 26 gadiem.

Vēsture

No 1968. līdz 1975. gadam baltais krekliņš Tour de France tika piešķirts līderim kombinācijas klasifikācijas līderim (labākais braucējs kopvērtējumā, punktu un kalnu klasifikācijā). 1975. gadā šo klasifikāciju likvidēja un to aizvietoja ar jauno braucēju klasifikāciju. Klasifikācijā sacentās visi jaunie profesionāļi (mazāk kā trīs gadi profesionāļa statusā) un to aprēķināja pēc kopvērtējuma laika Klasifikācijas līderim tika piešķirts baltais krekliņš.
Noteikumi jauno braucēju klasifikācijā  mainījās 1983. gadā, kad tajā iekļāva tikai pirmreizējos dalībniekus, bet 1987. gadā tajā iekļāva visus dalībniekus, kas bija jaunāki par 26 gadiem rēķinot uz nākamā gada 1. janvāri. No 1989. līdz 1999. gadam balto krekliņu vairs nepiešķīra, lai arī klasifikācija tika aprēķināta. Kopš 2000. gada balto krekliņu atkal piešķir un klasifikācijā piedalās visi braucēji, kas jaunāki par 26 gadiem rēķinot uz nākamā gada 1. janvāri. 1997. gadā klasifikācijas oficiālais nosaukums mainījās uz Souvenir Fabio Casartelli. Kopš 2015. gada klasifikāciju sponsorē optikas mazumtirdzniecības tīkls Krys.
Jandzi milzu mīkstbruņurupucis

Apraksts

Lielākais saldūdens bruņurupucis. Garumā var sasniegt vismaz 60 cm, iespējams, arī 80 cm, svars — 100 kg. Pēc citām ziņām, šī milzeņa muguras vairogs jeb karapakss var pārsniegt 1 m, un tas var svērt līdz pat 120 kg. Iegarenais, plakanais karapakss bez ragvielas vairodziņiem, zaļganā olīvkrāsā ar lielu skaitu dzelteniem plankumiem un punktiņiem. Purns iegarens ar cauruļveidīgām nāsīm. Galva, kakls no melnas līdz olīvzaļganai, izraiboti dzeltenu rakstu. Tēviņš lielāks, to raksturo arī gara, resna aste.

Zinātniskā apraksta vēsture un sistemātika

Zinātniski sugu 1873. gadā aprakstīja bruņurupuču eksperts Džons Grejs Britu muzejā pēc eksemplāra, kuru atsūtīja no Šanhajas. Grejs to nosauca par Oscaria swinhoei un raksturoja kā "visbrīnišķīgākās dūņu bruņurupuču sugas, kādas jebkur esmu novērojis, lielu paraugu".
1880. gadā franču misionārs un zoologs Pjērs Marī Heude ieguva piecus eksemplārus Šanhajas apkārtnē, aprakstot tos kā piecas dažādas Yuen ģints sugas. Ģints nosaukumu viņš atvasināja no ķīniešu vārda yüen, kas nozīmē "liels bruņurupucis". Turpmāk šo sugu pieskaitīja Trionyx (1889), Pelodiscus (1893) un Pelochelys (1984) ģintīm. Rafetus ģintī mīkstbruņurupuci iedalīja 1987. gadā.
Daži vjetnamiešu biologi kā atsevišķu sugu izdala Rafetus leloii, kuras pēdējais pārstāvis līdz 2016. gadam dzīvoja Huaņkima ezerā Hanojā. Vietējie iedzīvotāji to bija iesaukuši par Cụ Rùa ("lielo bruņurupuču vectēvu"). Tomēr lielākā pētnieku daļa to klasificē kā Rafetus swinhoei.

Izplatība

Bija sastopams Jandzi upē un Taihu ezerā starp Dzjansu un Džedzjanas provincēm Ķīnas austrumos. Pēdējais dzīvais savvaļas eksemplārs tika noķerts 1998. gadā Juaņdzjanas jeb Sarkanajā upē Juņnaņas provincē valsts dienvidos, netālu no Vjetnamas robežas. Pēc noķeršanas bruņurupuci atbrīvoja.
2011. gadā Huaņkima ezerā sagūstīja pēdējo tur mītošo sugas pārstāvi, kurš bija guvis ievainojumu. Tas nomira 2016. gada janvārī, un šobrīd zināmi trīs milzu mīkstbruņurupuča īpatņi. Viens no tiem dzīvo Dongmo ezerā Hanojā. Atlikušie divi veido pāri Sudžou zoodārzā Ķīnas austrumos.

Barība

Pārtiek no gliemjiem, kukaiņiem, vēžveidīgajiem un dumbrāju augu sēklām.

Apdraudējums

Jandzi mīkstbruņurupuča tēlam bija īpaša nozīme reģiona kultūrvēsturē. Viens no mītiem vēsta, ka 1428. gadā vjetnamieši sakāva ķīniešu armiju ar zelta bruņurupuča dāvāto zobenu. Tomēr ārišķīga, ceremoniāla godināšana sugu pasargāt nespēja. Medības, vides izpostīšana un piesārņošana ir noteicošie iemesli, kas tik dramatiski samazinājuši bruņurupuču populāciju.
Karalienes bruņinieks

Sižets

Filmas centrā vieglatlēts - vidējo distanču skrējējs Marģers Goba, viņa grūtības, apvienojot sportista gaitas un personisko dzīvi.
Cērte

Cērte ir rokas darbarīks ar uzgali, kas perpendikulāri piestiprināts tā rokturim. Cērtes "galviņa" jeb uzgalis parasti ir no metāla un rokturis visbiežāk no koka, taču tas var arī būt no metāla vai stiklplasta. Sākumā tā tika izmantota lauksaimniecībā, taču vēlāk tos sāka lietot kā ieroci vai izrakteņu ieguvē.
Jēkabs Dravnieks

Dzīves gājums

Dzimis 1858. gada 23. septembrī Valkas apriņķa Bilskas pagasta Dravnieku māju saimnieka ģimenē.
Mācījās Brantmuižas pagastskolā, Ērģemes draudzes skolā, Valkas apriņķa skolā, Tērbatas skolotāju seminārā (1877-1879).
Strādāja par skolotāju Tbilisi baznīcas skolā, Vecsātu zemkopības skolā, Jelgavas pilsētas skolā (1879-1895). 1886. gadā izdeva svešvārdu vārdnīcu ("Svešu vārdu grāmata") un publicēja stāstu "Brūtes meklētājs". Līdztekus bija korektors E. Zīslaka izdevniecībā (1887),
1890. gadā viņš atvēra savu grāmatu veikalu Lielajā ielā 20 Jelgavā, 1893. gadā nopirka E. Zīslaka spiestuvi. Izdeva žurnālu "Austrums" (1892—1895), mēnešrakstu "Zemkopis" (1893—1895).
Savā apgādā uzsāka izdot pirmo latviešu Konversācijas vārdnīcu 25 burtnīcās (1891—1894), kas palika nepabeigta uzņēmuma bankrota dēļ. 1895. gadā viņa uzņēmumu pārņēma J. Landsbergs. Konversācijas vārdnīcas 27.-28. burtnīcu izdeva Heinrihs Alunāns (1897-1898).
Bija RLB izdotās "Konversācijas vārdnīcas" tehniskais redaktors (1903-1919), izdeva arī "Vācu — latviešu vārdnīcu" (1910) un "Pareizrakstības vārdnīcu" (1915).
Miris 1927. gada 21. decembrī Rīgā.

Izdevējdarbība

Kopskaitā Jēkabs Dravnieks izdevis vairāk kā 60 grāmatu: daiļliteratūru, mācību grāmatas, praktiska satura literatūru, kalendārus ("Austruma" kalendārs 1892-1894) un muzikālijas.
Bez Konversācijas vārdnīcas kā nozīmīgākie J. Dravnieka izdevumi minami R. Blaumaņa stāstu krājums "Pie skala uguns" (1893), Aspazijas drāma "Vaidelote" (1894), V. Šekspīra "Hamlets" (1892), K. Mīlenbahs "Daži jautājumi par latviešu valodu" 1. laidiens (1891), enciklopēdisku rakstu virkne "Latvju tauta" (1892-1894, t.sk. Pavasaru Jāņa "Latviešu rakstniecības vēsture" (1893) - pirmā plašākā latviešu literatūras vēsture), krājums "Sēta, daba, pasaule" 8. burtnīcās (1893).
Grifi

Izskats un īpašības

Grifi pamatā pārtiek no mirušiem dzīvniekiem, retu reizi tie uzbrūk slimiem, bet vēl dzīviem upuriem. Tiem ir ļoti laba redze, un barība tiek atrasta izmantojot tikai redzi. 
Grifiem ir raksturīga kaila vai viegli apmatota galva, tādējādi šie putni spēj uzturēt tīru galvu, neskatoties uz barošanās veidu. Tiem ir ļoti spēcīga kuņģu sula, kas spēj sagremot ļoti spēcīgas indes un baktērijas. Lai sterilizētu savas pa maitu sabristās kājas, tie urinē tām tieši virsū.
Visi grifi ir liela auguma putni ar lieliem, platiem spārniem. Lidojot tie izmanto gaisa siltās straumes un ilgstoši planē izplestiem spārniem. Lielākais no visiem grifiem ir Himalaju grifs (Gyps himalayensis), kura spārnu izplētums sasniedz 3 metrus un tā svars ir apmēram 12 kg. Atšķirībā no Amerikas grifiem visām grifu apakšdzimtas sugām ir spēcīgas kājas un asi nagi, līdzīgi kā tas ir pārējām vanagu dzimtas sugām.

Diklofenaka ietekme

Diklofenaka piesārņojums vidē pēdējos 10 gados ir izraisījis 95% grifu populācijas izmiršanu Indijā un Pakistānā. Līdz ar to divas vai trīs Dienvidāzijas grifu sugas ir tuvu izmiršanas robežai. To izraisījis pretsāpju līdzeklis diklofenaks, kuru zemnieki izmanto slimiem, nodzītiem vēršiem, ar kuriem apstrādā lauksaimniecības zemi. Lai slimais dzīvnieks joprojām ietu lauku darbos, tiek izmantots medikaments, kas noņem sāpes līdz tā nāvei. Mirušos vēršus zemnieki, kā to darījuši tūkstošiem gadu, atstāj uz lauka, lai tos saplēš grifi. Tomēr lielie putni izrādījās jūtīgi pret diklofenaku un tā ietekmē iet bojā. Šobrīd mirušie liellopi uz lauka izraisa neskaitāmas slimības un pat epidēmijas, jo šajās valstīs vairs nav grifu, kas nokopj maitu, kā arī tie piesaista žurkas un klejojošos suņus.
UIVR

UIVR (angļu: AIDA) ir akronīms, kas tiek izmantots mārketingā un apzīmē pamata sarakstu ar pasākumiem, ar kuriem saskaras persona, pārdodot produktu vai servisu.

UIVR modelis

Uzmanība: ja būtu iespējams uzrakstīt vārdu "uzmanība" tā, lai uzraksts negaidot un papildus nepiepūloties pārņem lasītāju, tas noteikti būtu pamanāms šī raksta ietvaros kā pirmais, un rezultāts, uz kuru šis vārda būtība tiecas, būtu panākts.
Pārdevējiem ir daudz un dažādi paņēmieni, kā viņi cenšas piesaistīt uzmanību - viņi uzsmaida, pasveicina, vēršas pie klienta personiski, paņem rokās savu preci - izpako to, uzliek uz precēm krāsainas cenu zīmes un citu informāciju, kā arī izmanto citus pārbaudītus vai nepārbaudītus paņēmienus.
Interese: kad ir "noķerta" potenciālā klienta uzmanība, tad ir jādara viss iespējamais un neiespējamais, lai noskaidrotu klienta interesi. Rūdīti pārdevēji pārsvarā gadījumu, veikli uzdodot jautājumus, klientam pat nemanot, "piezogas" pie viņa patiesajām vajadzībām. Tas ir pats galvenais posms, lai tiktu skaidrībā, kā šīs vajadzības var apmierināt piedāvātais pakalpojums vai prece. 
Vēlēšanās: kad ir saprasts klienta intereses līmenis, tad tālākais ir profesionalitātes jautājums. Pārdevējs domās izvēlas no atbilstošā produkta vai pakalpojuma apraksta tieši to, kas ir svarīgs šim klientam un "kārdina" jeb rosina vēlēšanos pēc konkrētās preces. Šo procesu diemžēl nav iespējams veikt bez pamatīgām zināšanām par preci vai pakalpojumu. Nevar pārliecinoši pārdot to, ko nepazīst.
Rīcība: tieši šajā brīdī nedrīkst apstāties. Ir jādara viss, lai klients šajā brīdī arī iegūtu kāroto preci. Nekas vairs nedrīkst traucēt. Ir jābūt visam noskaidrotam un izlemtam līdz šim brīdim. Svarīgi, lai klients šajā brīdī neaizietu prom un nenopirktu preci citā vietā.

UIVR formulas raksturojums

Lai izceltos uz citu pārdevēju vai preču/pakalpojumu fona, noteikti ir nepieciešams vispirms piesaistīt potenciālā pircēja uzmanību, kur ļoti lielu ieguldījumu var dot UIVR formula.
UIVR ir pārdošanas - pirkšanas maģiskā formula, kas darbojas vienmēr un visur - jebkuros apstākļos un pie jebkuriem nosacījumiem.
Matejs Mohoričs

Biogrāfija

Dzimis 1994. gada 19. oktobrī Kranjā, Slovēnijā, Mohoričs šobrīd dzīvo Podblicā, Slovēnijā.
Mohoričs uzvarēja 2012. gada Pasaules junioru čempionātā grupas un ieguva sudraba medaļu individuālajā braucienā, kā arī 2013. gada Pasaules čempionāta U23 grupas braucienā, kļūstot par pirmo braucēju, kas secīgos gados ieguvis junioru un U23 titulus.
Pēc tam viņš parakstīja līgumu ar UCI ProTeam komandu Cannondale uz 2014. gada sezonu.
Mohoričs pēc gada parakstīja līgumu ar Cannondale–Garmin komandu uz vienu sezonu. Viņš tika iekļauts komandas sastāvā startam 2015. gada Vuelta a España, bet izstājās 6. posmā. Vēlāk tika ziņots, ka viņš no 2016. gada pievienosies Lampre-Merida komandai ar divu gadu līgumu. Viņš tika iekļauts komandas sastāvā startam 2016. gada Giro d'Italia.  Mohoričs pirmo uzvaru Lielajā tūrē izcīnīja 2017. gada Vuelta a España 7. posmā, gūstot solo uzvaru. Pirms 2018, gada sezonas Mohoričs parakstīja līgumu ar Bahrain–Merida komandu.
2018. gada Giro d'Italia 10. posmā viņš guva jau otro uzvaru Lielajās tūrēs, divu dalībnieku sprinta finišā pārspējot Niko Dencu. 2018. gada 4. martā Mohoričs uzvarēja GP Industria e Artigianato sacensībās. 2018. gadā viņš kļuva arī par Slovēnijas čempionu grupas braucienā.
19. augustā viņš guva savu pirmo uzvaru Pasaules tūres daudzdienu sacensībās, uzvarot 2018. gada BinckBank Tour kopvērtējumā. Pāris dienas vēlāk, 26. augustā, Mohoričs uzvarēja arī Deutschland Tour kopvērtējumā.
Veimāra

Vēsture

Veimāra pirmoreiz rakstos minēta 899. gadā. Līdz 1918. gadam Veimāra bija Saksijas—Veimāras hercogistes galvaspilsēta.
Veimārā dzīvojuši daudzi no vācu kultūras izcilākajiem pārstāvjiem — Lūkass Krānahs Vecākais, Johans Sebastians Bahs, Johans Volfgangs fon Gēte, Frīdrihs Šillers, Johans Gotfrīds fon Herders, Artūrs Šopenhauers, Frīdrihs Nīče. Sevišķi, kad 18. gadsimta beigās uz dzīvi Veimārā pārcēlās Gēte, pilsēta kļuva par vācu inteliģences "svētceļojumu vietu".
Vācijas vēstures posmu starp 1919. un 1933. gadu sauc par Veimāras republikas laiku, jo 1919. gadā šeit tika pieņemta jauna Vācijas konstitūcija. Valsts galvaspilsēta Berlīne tajā laikā tika uzskatīta par pārāk nedrošu vietu konstitucionālās sapulces sasaukšanai. 1920. gadā Veimāra kļuva par Tīringas zemes galvaspilsētu.
Veimāras republikas laikā Veimāra līdz ar Desavu bija "Bauhaus" kustības centrs — šeit atradās Bauhaus mākslas skola.
Otrā pasaules kara laikā 8 kilometrus no pilsētas centra, mežā, kurā mīlēja pastaigāties Gēte, tika ierīkota Būhenvalde — nacistu koncentrācijas nometne.
No 1949. līdz 1990. gadam Veimāra atradās VDR.
2004. gada 3.septembrī seno grāmatu krātuvē Hercogienes Annas Amālijas bibliotēkā (Herzogin Anna Amalia Bibliothek) izcēlās ugunsgrēks. Lielu daļu izdevumu  izdevās glābt, to starpā 1534. gada Lutera bībeli, tomēr aizgāja bojā apmēram 50 000 grāmatu, arī reti 16. — 18. gadsimta izdevumi.
Difenhidramīns

Psihotropās īpašības

Difenhidramīnu lieto apreibināšanās nolūkos kā halucinogēnu un depresantu (vienu pašu lielās devās (ap 150 mg) vai mazās devās (ap 50 mg) kā alkohola, dekstrometorfāna un dažu opiātu iedarbības pastiprinātāju).
Biežāk difenhidramīns tiek lietots kā halucinogēns, ļoti lielās devās (ap 500 mg) izraisot spēcīgas halucinācijas un delīriju. Tā iedarbība ir identiska dimenhidrināta iedarbībai, tomēr difenhidramīns ir aktīvāks par dimenhidrinātu — abu vielu psihotropo devu attiecība ir 29 mg DPH pret 50 mg DMH (respektīvi, 500 mg DPH atbilst 862 mg DMH). Difenhidramīns izsauc arī spēcīgāku miegainību nekā dimenhidrināts un iedarbojas ātrāk.
Ingress

Ingress ir papildinātās realitātes daudzspēlētāju tiešsaites videospēle, kuru radījusi kompānija Niantic, kas sākotnēji bija daļa no Google. Sākotnēji tā bija pieejama tikai Android iekārtām, bet kopš 2014. gada 14. jūlija arī Apple iOS.
Spēlētāji spēlē pieder vienai no divām frakcijām, Enlightened ("Apgaismotie", attēloti zaļā krāsā) un Resistance ("Dumpinieki", zilā krāsā). Spēles gaitā spēlētājiem ir iespējams norobežot Zemes virsmas reģionus ar virtuālām saitēm starp virtuāliem portāliem, kuri ir redzami spēles programmatūrā. Galējais spēles mērķis ir kādai no frakcijām kontrolēt lielu skaitu ar "saprāta vienībām" (Mind Units), aptuveno skaitu ar cilvēkiem frakcijas kontrolētajās teritorijās.

Izlaišana

Ingress oficiāli tika publicēta 2012. gada 16. novembrī, papildinot ar tiešsaistes vīrusu mārketinga kampaņu. Vēlāk tika pamanīts, ka jau 8. novembrī un arī agrāk spēle bija pieminēta dažādos pasākumos, kā, piemēram, Comic Con konferencē Sandjego 12. jūlijā. Google darbinieki šo spēli jau bija lietojuši vismaz 6 mēnešus.
Pulvertornis

Pulvertornis bija šaujampulvera un munīcijas noliktava, ko šādiem mērķiem izmantoja līdz pat 20. gadsimtam. Tā kā pulvera uzglabāšanai vajadzēja īpašus apstākļus un drošību, tad to izvietoja īpaši būvētos vai pielāgotos torņos. Pulveri glabāja arī pagrabos un citās ēkās. Pulvertornis pilsētā bija paaugstinātas bīstamības objekts. 1654. gada 12. oktobrī Nīderlandes pilsētā Delftā pulvertornī notika eksplozija, kas sagrāva lielu daļu pilsētas, un daudzi iedzīvotāji gāja bojā.
Zviedru Pomerānija

Zviedru Pomerānija (vācu: Schwedisch-Pommern, zviedru: Svenska Pommern; 1648—1815) ir literatūrā pieņemts apzīmējums Zviedrijas aizjūras provincei Pomerānijas rietumu daļā, kas nonāca tās valdījumā 1648. gadā pēc Trīsdesmitgadu kara. Teritorijā ietilpa daļa no tagadējās Mēklenburgas-Priekšpomerānijas (Priekšpomerānijas-Rīgenes apriņķis, Priekšpomerānijas-Greifsvaldes apriņķis). Galvaspilsēta bija Štetīne (1630—1720), pēc tam Greifsvalde (1720—1814). Galvenais cietoksnis bija Štrālzunde, augstākā tiesa atradās Vismārā.

Vēsture

Trīsdesmitgadu kara laikā 1630. gadā Zviedrijas ķēniņš Gustavs II Ādolfs noslēdza militāro aliansi ar pēdējo Pomerānijas hercogu Bogislavu XIV, zviedru karaspēks okupēja Rīgenes salu un Ūzedomas salu, bet 1631. gadā visu Pomerānijas hercogisti. Pēc hercoga Bogislava XIV nāves Zviedrijas ķēniņš piesavinājās Pomerānijas hercoga titulu un 1638. gadā iecēla Johanu Baneru (Banér) par Pomerānijas ģenerālgubernatoru. Pēc Vestfālenes miera līguma Pomerānijas hercogisti sadalīja divās daļās: Zviedrija ieguva visu Priekšpomerāniju, Rīgenes salu un Oderas grīvu, bet Brandenburga-Prūsija visu Aizpomerāniju (daļas no tagadējām Rietumpomožes un Pomožes vojevodistēm) uz austrumiem no Oderas upes.  
Pēc Zviedrijas-Brandenburgas kara (1674—1679) un Lielā Ziemeļu kara daļa no Zviedru Pomerānijas uz dienvidiem no Pēnes upes (Peene) nokļuva Brandenburgas-Prūsijas pārvaldībā. Napoleona karu laikā 1806. gadā Greifsvaldes landtāgs nolēma ciešāk integrēt provinci Zviedrijas ķēniņvalstī, ieviest Zviedrijas satversmi un atcelt dzimtbūšanu. Pēc Vīnes kongresa lēmuma Prūsija 1815. gada oktobrī to iekļāva Pomerānijas provinces sastāvā.
Baltu valodas

Vēsture

Baltu pirmvaloda pastāvējusi apmēram no 1500. gada līdz 500. gadam p.m.ē. Ap 500. gadu p. m. ē. rietumbalti nošķīrušies no austrumbaltiem. Senbaltu teritorijas pirms Lielās tautu staigāšanas (5.—9.gs.) bija uz dienvidaustrumiem un austrumiem no Baltijas jūras (tagadējās Polijas piekraste, Kaļiņingradas apgabals (Krievija) — t.s. bijusī Prūsija, Lietuva un daļa Latvijas), tālāk šīs teritorijas sniedzās līdz apmēram Vislas upei (Polijā). Uz austrumiem baltu ciltis apdzīvoja teritorijas jaukto koku mežu un krūmāju zonā līdz pat tagadējai Maskavai.
Par pirmo baltu valodu rakstisko liecību tiek uzskatīta ap 1350. gadu sarakstītā Elbingas prūšu vārdnīca (Elbing-Preussisches Wörterbuch). Būtiski baltu valodu dzīves telpu ietekmēja Ziemeļu krusta kari 13.—14. gadsimtā, kuros daudzas baltu ciltis tika pakļautas vai izzuda vispār, piemēram, pakāpeniski asimilētie prūši. Kā īpašs izņēmums jāmin lietuvieši, kas saglabāja neatkarību un piedzīvoja pat uzplaukumu, jo jau 13. gadsimtā bija izveidojuši paši savu valsti, vēlāk pieņēma katoļticību un izveidoja savienību ar Poliju.
Terminu "baltu valodas", kur jūtama sasaiste ar Baltijas jūru, ieviesa vācu valodnieks G.H.F Neselmans (G.H.F. Nesselmann), Kēnigsbergas Universitātē 1845. gadā nodarbojoties ar izmirušās prūšu valodas pētījumiem.
Anarhija Žirmūnos

Sižets

Filma ir par jaunu meiteni Viļu, kura no Lietuvas provinces pārcēlusies uz Viļņu, lai studētu pedagoģiju. Meklējot sludinājumos lētu dzīvesvietu, viņa atrod padomju gadu blokmāju galvaspilsētas nomalē Žirmūnos. Dzīvoklis pieder dumpīgajai Sandrai, kura biklajai Viļai atver acis uz jaunu pasauli.
Stiene (stacija)

Vēsture

Stienes stacija tika atklāta 1934. gada 4. novembrī. Divstāvu stacijas ēka tika uzbūvēta 1938. gadā pēc arhitekta T. Dumpja projekta. Sākotnēji bija plānots elektrificēt līniju līdz Stienei, jo plānošanas brīdī Stiene bija stacija, bet līnija tika elektrificēta tikai līdz Skultei, kur ierīkoja dzelzceļa staciju, tādēļ Stienes dzelzceļa stacija 1992. gadā pārveidota par pieturas punktu. Pēc pasažieru vilciena Rīga—Limbaži atcelšanas 1999. gadā, pieturas punkts netiek izmantots.
Eiropas U-18 čempionāts basketbolā

Eiropas čempionāts basketbolā vīriešu U-18 izlasēm ir basketbola turnīrs Eiropas vīriešu basketbola izlasēm, kuru sastāvā basketbolisti ir jaunāki par 18 gadiem. Čempionāts notiek kopš 1964. gada. Turnīrs līdz 2004. gadam tika organizēts ik pēc 2 gadiem, taču kopš 2004. gada tas tiek organizēts katru gadu. Turnīru organizē FIBA Europe.
Cīruļu dzimta

Latvijā

Latvijā sastopamas 4 cīruļu dzimtas sugas: lauku cīrulis (Alauda arvensis), ausainais cīrulis (Eremophila alpestris), cekulainais cīrulis (Galerida cristata) un sila cīrulis (Lullula arborea). Visizplatītākais Latvijā ir lauku cīrulis.

Izskats un īpašības

Cīruļi ir mazi vai vidēji lieli putni ar ļoti skanīgu balsi. To dziedāšana ir daudz melodiskāka kā daudziem citiem dziedātājputniem. Tēviņi un mātītes izskatās vienādi, tāpēc tos ir grūti atšķirt vienu no otra. Tomēr riesta laikā dziedošo tēviņu var atpazīt pēc tā lidojuma, tas plivinās gandrīz uz vietas augstu gaisā virs savas noskatītās ligzdošanas vietas. Tādējādi tas paziņo par aizņemtu teritoriju un cenšas piesaistīt mātītes uzmanību.
Cīruļu ķermeņa garums, ieskaitot asti, var būt no 12 līdz 24 cm, svars 15—75 g. Dažām sugām ir salīdzinoši masīvs knābis, kas piemērots sēklu saspiešanai, bet citām knābis ir garš un noliekts uz leju, tas piemērots zemes irdināšanai un pārmeklēšanai. Cīruļiem ir arī gari nagi priekšējiem pirkstiem. Šīs dzimtas sugām ir raksturīgs gaišākos vai tumšākos brūnos toņos, sīki raibumots apspalvojums. Dažām sugām var būt melnas vai baltas pazīmes. Vēders parasti ir gaišāks nekā mugura. Cīruļi ļoti labi saplūst ar smilšu un zemes krāsu.

Barība

Cīruļi pamatā barojas ar kukaiņiem un sēklām, lai gan ir dažas sugas, kas pieaugušas barojas tikai ar sēklām. Visi cīruļi savus mazuļus baro ar kukaiņiem, vismaz pirmo nedēļu pēc izšķilšanās. Tādējādi mazuļi ātrāk izaug un kļūst stiprāki. Daudzas sugas izmanto knābi, lai pārmeklētu zemes virsmu, meklējot barību.

Ligzdošana

Lielākā daļā cīruļu ligzdo uz zemes, ligzdas vijot no zāles stiebriem. Dažas sugas būvē kausveida ligzdas, citas māk izveidot daudz sarežģītākas ligzdas, ko daļēji sedz meistarīgi uzbūvēts kupols. Dažas tuksneša sugas ligzdo krūmu apakšējos zaros. Vidējais dējuma lielums ir 2—6 olas. Tās parasti ir ar maziem raibumiņiem. Cīruļi olas perē apmēram 11—16 dienas.
Latvijas vēlēšanu apgabali

Rīgas vēlēšanu apgabals

Aptver Rīgas pilsētu un vēlēšanu iecirkņus ārvalstīs.