Kanādas sfinkss

Vēsture

Šķirnes pamatā ir dabīga mutācija. Kad 1966. gadā Ontārio provincē pūkainai kaķenei piedzima mazuļi, starp kuriem atradās arī viens bezspalvains kaķēns, uzsākās mēģinājumi izveidot jaunu kaķu šķirni. Kad runcis Pruns paaugās, to sapāroja ar māti. Piedzima kaķēni gan ar, gan bez apmatojuma. Šķirnes veidotāji atkal sapāroja māsas un brāļus, lai iegūtu kaķēnus bez apmatojuma. Niecīgais ģenētiskais materiāls noveda pie tā, ka iegūtie runči negribēja pāroties, bet kaķenēm visi mazuļi bija dzīvot nespējīgi, līdz ar to tika izmantoti Devonas reksa kaķi. Rezultātā neviens no mūsdienu sfinksiem nav radniecīgs ar pirmo runci Prunu.
1971. gadā Amerikas felinologu organizācija atņēma šķirnei tās pagaidu statusu, jo ar esošajiem dzīvniekiem nebija iespējams radīt stabilu populāciju. Pēc tam kaķu audzētājs no ASV Toms Smits uzrakstīja šķirnes standartu. 1975. gadā Minesotas štatā (ASV) kādai pūkainai kaķenei piedzima bezspalvains kaķēns. Gadu vēlāk piedzima vēl viens kaķēns - kaķenīte un šis kaķu pāris kļuva par īstajiem Kanādas sfinksu saimes cilts dibinātājiem. Pēc pāris gadiem Toronto ielās atrasti vēl pāris kaili mazuļi. Tie aizceļoja uz Holandi, un kļuva par Kanādas sfinksu atzaru Eiropā. Par Kanādas Sfinksu ilgdzīvošanas čempionu kļuvis Toronto atrasts kaķēns, kuru saimnieki nosaukuši par Bembiju - viņš nodzīvoja līdz 19 gadu vecumam.

Izskats

Lai arī pieņemts uzskatīt, ka sfinksam nav apmatojuma, tomer tā tas gluži nav. Ādu sedz ļoti plāni matiņi, tie ir ļoti īsi, neredzami, bet sataustāms. Pieskaroties ādai, tā ir kā zamšāda. Kanādas sfinkss izceļas ar ļoti atlētisku augumu. Šie ir vienīgie kaķi, kas svīst un uzturoties saules staru ietekmē gūst iedegumu. Sfinksa acis pēc formas atgādina citronu, tās ir lielas un izteiktsmīgas. Ķermeņa krāsojums var būt dažāds - vienkrāsains, divkrāsains un ar tebi krāsojumu. Kaķēni ir izteikti krokaini, taču tiem pieaugot, krokām obligāti jābūt uz galvas, kakla un vēdera. Lielai daļai sfinksu nav ne uzacu, ne ūsu. Sfinksu priekškājas ir īsākas par pakaļkājām, tādēļ sfinksu gaita atšķirībā no citiem kaķiem šķiet daudz cēlāka. Aste atgādina pātagu - cieta un sašaurinās virzienā uz galu. Sfinksiem ir ķīļveida galva ar ļoti izteiktiem vaigu kauliem. Ausis tiem ir ļoti lielas - jo lielākas ausis, jo augstāka kaķa vērtība.

Raksturojums

Tā kā sfinksiem nav kažoka atšķirībā no citiem dzīvniekiem, tad tiem patīk piespiesties cilvēkiem un dzīvniekiem. Sfinksu īpatnība ir tā, ka tiem patīk gulēt kopā ar saimnieku zem segas. Kažoka trūkums padara kaķa ādu ļoti siltu. Sfinksa ķermeņa temperatūra var sasniegt 42 grādus. Sfinksiem raksturīga ekstraverta uzvedība. Tie ir ļoti enerģiski, inteliģenti, zinātkāri un ļoti pieķeras savam saimniekam. Kanādas sfinkss ir kaķis - suns, kas visur seko saimniekam, atnes aizmestu bumbiņu. Gluži kā citi kaķi, arī sfinksi cilvēkiem var izraisīt alerģisku reakciju. Šajā gadījumā tas nav spalvu dēļ, bet gan kaķa siekalās un taukaudos atrodamais proteīns Fel d1, kas ir lipīgas olbaltumvielas.

Aprūpe

Sfinksiem ir nepieciešama rūpīgāka kopšana atšķirībā no pārējiem kaķiem. Ķermeņa eļļas, kurām normāli vajadzētu absorbēties apmatojumā, sfinksiem uzkrājas uz ādas. Tādēļ sfinksiem reize nedēļā nepieciešama mazgāšana. Aukstā laikā sfinksi nespēj saglabāt ķermeņa siltumu, tāpēc bieži vien to saimnieki sfinksu ieģērbj dzīvnieku mētelīšos. Lai pieradinātu sfinksu pie kaklasaitītēm, tiem jau piedzimstot ap kaklu jāapliek diedziņš. Sfinksiem ausīs ir ļoti maz apmatojuma vai tā nav vispār, tāpēc kaķiem ausis ir jātīra vismaz reizi nedēļā, ieteicams pirms mazgāšanas. Arī nagi un tiem apkārt esošā āda ir regulāri jātīra, jo zem nagiem sakrājas āda un blaugznas.