Škorpion vz. 61

Vēsture

Škorpiona konstrukciju izstrādāja 1950tajos gados. To izstrādāja Miroslavs Ribārs (1924—1970). Viņš pabeidza universitāti kā inženieris. Viņš jau kopš 1940tajiem strādā ieroču rūpnīcās par ieroču konstruktoru. Viņš ir piedalījies vairāku ieroču izstrādē. Viņš arī piedalījās darbā pie ložmetēja UK vz. 59 konstrukcijas. Lai pastiprinātos savas teorētiskās zināšanas automātisku ieroču izstrādē, viņš vēl mācījās Militārtehniskajā akadēmijā. Beidzot savas mācības akadēmijā, 1958. gadā Ribārs veiksmīgi aizstāvēja savu darbu — mazu mašīnpistoli, kuru sauca par Škorpionu. Pēc izmēģinājumiem un novērtēšanas, Aizsardzības ministrija beidzot pieņēma to uz pilna apjoma ražošanu. Un 1959. gadā iznāca pirmie funkcionālie ieroči — Š-59.

1961. gadā, Škorpion paraugi tika rūpīgi testēti, un tas pierādīja sevi kā ļoti uzticamu šaujamieroci. Tas darbojās nevainojami skarbās temperatūras no -50 °C līdz +70 °C. Tas pierādīja sevi būt uzticamam mitrās un putekļainās situācijās. Mašīnpistole izrādīja pretestību sālsūdenim un it īpaši mehāniskiem bojājumiem. Tā izturēja kritienus no 10 m augstumās krītot uz māla virsmas un 6 m kritienus uz betona virsmas (ieskaitot kritienus uz stobra). Škorpionam pat pārbrauca pāri ar automašīnu un tas izturēja. Turklāt, cietais hroma stobrs spēja uzturēt precizitāti 60 000 šāvieniem.

Turpmākos gadus Ribārs ar savu komandu izstrādāja vēl citas Škorpiona versijas: vz. 64, vz. 65, vz. 68 kurš no kura pārsvarā atšķīrās ar kalibru. Tomēr Ribārs nepaguva izstrādāt vz. 82. Viņš nomira no sirdslēkmes 1970. gada 6. decembrī. Viņa vietā šī ieroča izstrādi vadīja Jirī Čermaks (SA vz. 58 triecienšautenes izstrādātājs). Pēdējā Škorpiona versija tika izstrādāta deviņdesmitajos gados. To nosauca par CZ-361 un tas atšķiras ar to, ka tam ir Picatinny sliedes.

Pēc testēšanas 1961. gadā to pieņēma Čehoslovākijas armijas bruņojumā kā Samopal vzor 1961 (latviski: Mašīnpistoles modelis 1961). Ieroci vēl eksportēja uz Ēģipti, Angolu, Lībiju, Indonēziju un citām valstīm. Dienvidslāvija pēc 30 000 šo ieroču iegādes, vēl ieguva tiesības uz to ražošanas licences līgumu un ražoja pašu savu ieroci — Modeli 84. Škorpionu vēl lietoja speciālo uzdevumu vienības, jo ieroča patronu (7,65x17 mm Browning SR) varēja viegli noslāpēt. Šīs iespējas dēļ, to arī izmantoja dažādi teroristu grupējumi. To viņi izmantojuši dažos skaļākos 1970to-1980to gadu terora aktos. Teroristi arī to ir iecienījuši, jo tas ir tik mazs, ka viņu var šaut kā pistoli un pārnēsāt aizklātu zem drēbēm.

Daļējā izjaukšanas un salikšanas secība

1. Izņemt magazīnu; 

2. Atlocīt laidi; 

3. Turēt mašīnpistoli labajā rokā pie pistoļveida roktura. Piespiest izjaucamās tapas galu, kas atrodas ieroča labajā pusē un izmantojot kreisās rokas īkšķi un rādītājpirkstu, izvilkt tapu uz kreiso pusi līdz tā apstājas; 

4. Satvert stobra kārbas augšdaļu ar kreiso roku un pagrūst pāris milimetru uz priekšu un pacel uz augšu; 

5. Pilnīgi ievilkt aizslēgu; 

6. Izņemt pārlādēšanas roktura pogas uz savām pusēm. Atdalīt aizslēgu no stobra kārbas. 
Piezīme: Turēt ieroci drošā virzienā un nodrošināt, ka visas detaļas ir pārredzamā vietā. 

Lai saliktu atpakaļ ieroci, jāatkārto tās pašas darbības tikai jādara tās pretējā secībā.

Versijas

Š-59: ir Škorpiona pirmie 200 prototipi, kurus pārbaudīja, lai tos pieņemtu Čehoslovākijas armijas bruņojumā. Tas atšķīrās no vz. 61 ar saliekamo laidi (vienmēr piestiprināta), pistoļveida roktura formu, un mazsvarīgas neatbilstības aizslēgā, čaulīšu izmetējā, mēlītes malā un magazīna satvērējā. 
SA vz. 61 E: No Škorpiona. atšķiras ar to, ka tam pistolveida rokturis taisīts no plastikas. Šauj 7,65x17 mm Browning SR pistoļu patronas. To piedāvā Česká Zbrojovka kopš 1990tajiem gadiem. 
SA vz. 64: 9x17 mm Short versija. Tam ir taisna magazīna un papildus vienpusīgi iegriezumi stobrā (lai samazinātu atsitienu), platāka magazīna ieeja. 
SA vz. 65: 9x18 mm Makarov versija. Gandrīz identisks vz. 64 izņemot tam ir daži uzlabojumi aizslēgā un pievienota gumijas iemava, lai samazinātu palēninātāju sloga triecienu un pagarinot palēninātāja mehānisma dzīvi. 
SA vz. 68: 9x19 mm Parabellum versija. Ribārs iesāka darbu uz šo modeli 1967. gadā. Tā aizslēgs bija divreiz smagāks par Vz. 61 aizslēgu. Tas bija arī pirmais Škorpion modelis ar piestiprinātu koka laidi. Jauna mērķekļa plātne pagarināja efektīvas uguns distanci līdz 250m. 
SA vz. 82: 9x19 mm vz. 82 (čehu 9x18 mm Makarova versija) versija. Tā tika izstrādāta, lai apmierinātu Čehoslovākijas armijas prasības uz šo kalibru, kas jau izskanējuši jau kopš 1970tajiem gadiem. Šī modeļa izstrādi uzsāka Ribārs, bet pabeidza Čermaks, jo Ribārs nomira. Vz. 82 bija jauns karkass. Pārlādēšanas roktura poga bija divreiz lielāka, kas padarīja pārlādēšamu vieglāku. Tam bija jauna dzelzs laide. Gailis nu jau nesastāvēja viss no 9 bet 6 detaļām. 
SA vz. 83: .32 ACP SA vz. 82 versija. 
CZ-91S: Pusautomātiskā versija civiliedzīvotājiem. Pieejams dažādos kalibros. 
CZ-868: Škorpiona karabīnes modifikācija.
CZ-361: Škorpiona jaunākā versija. 9x19 mm Parabellum kalibrā. Ierocim ir arī Picatinny sliede zem stobra. 
M84: Škorpiona dienvidslāvu versija. To licencēti ražo Serbijas kompānija Zastava Arms. Atšķirībā no oriģinālās versijas M84 ir sintētisks pistoļveida rokturis nevis koka pistoļveida rokturis 
M84A: M84 civiliedzīvotāju versija. Tā vēl ir pieejama 9x17 mm kalibrā.
SA vz. 64, SA vz. 65, SA vz. 68, SA vz. 82 un SA vz. 83 nekad netika pilna apjoma ražošana un tos nekad neadoptēja neviena armija vai kāda specvienība.