google/wiki40b huggingface dataset:
Gambīts

Vēsture

Pirmais terminu „gambīts“ lietoja Ruī Lopess tā nosaucot atklātni: 1. e2-e4 e7-e5 2. Zg1-f3 f7-f6 3. Zf3xe5. Gambītu lietošana bija ļoti populāra 16.—17. gadsimtā itāļu skolas uzplaukuma laikā. Tās spilgtākie pārstāvji bija Ādolfs Andersens, Johanness Cukertorts un citi. Sevišķi nopelni gambītu attīstībā bija Polam Morfijam, kas praksē pierādīja gambītu efektivitāti. Attīstoties pozicionālās spēles principiem un aizsardzības tehnikai 20. gadsimta sākumā gambītu popularitāte kritās. Par galveno metodi cīņa ar gambītiem kļuva laicīga upurētā materiāla atgriešana ar mērķi pārņemt iniciatīvu vai vienkāršot pozīciju. 20. gadsimta 30. gados pateicoties Aleksandra Aļehina spēlei gambīti no jauna sāka iekarot popularitāti, bet jau uz citiem mūsdienīgiem principiem: par upurēto materiālu iegūt būtiskas pozicionālas priekšrocības, kas sarežģītā abpusējā cīņā kompensē materiālo zaudējumu.
Herdera laukums

Herdera laukums ir laukums Vecrīgā starp  Palasta ielu, Doma laukumu un Rīgas Domu.
Laukums tika izveidots 1650. gadā.  Līdz 1864. gadam laukums tika saukts par Mazo Svaru laukumu, jo tur atradās pilsētas mazie svari. 1864. gadā laukumā uzstādīja pieminekli Johanam Gotfrīdam Herderam un laukums ieguva savu tagadējo nosaukumu.
Herdera laukums ir savienots ar Doma laukumu, kā arī Bīskapa gāti, Mūku ielu un Palasta ielu.
Paplašināta spektra bēta laktamāzes

PSBL darbības mehānisms

PSBL, kā arī citas bēta laktamāzes sagrauj bēta laktāma gredzenu antibiotiku molekulās. Šie fermenti vai nu piesaistās bēta laktāma gredzena karbonilgrupas oglekļa atomam, tādējādi atverot gredzenu un inaktivējot antibiotiku, vai arī ar šo karbonilgrupu saistās fermenta sastāvā ietilpstošā divvērtīgā metāla (parasti cinka) atoms.
Vēlējuma izteiksme

Vēlējuma izteiksme jeb kondicionālis (latīņu: condicionalis — ‘nosacīts’) latviešu valodā ir viena no piecām darbības vārda izteiksmēm un viena no četrām neīstenības izteiksmēm. Darbības vārds vēlējuma izteiksmē izsaka vēlēšanos, lai darbība notiktu; tiek lietots, ja tiek norādīts uz vēlamu darbību, kas noteiktos apstākļos var būt iespējama vai neiespējama.
Vēlējuma izteiksmē ir divi gramatiskie laiki: vienkāršā tagadne un saliktā tagadne. Darbības vārds vēlējuma izteiksmē gan darāmajā, gan ciešamajā kārtā pastāv vienkāršajā tagadnē un saliktajā tagadnē.

Veidošana

Darbības vārdu vēlējuma izteiksmes vienkāršajā tagadnē veido no darbības vārda nenoteiksmes celma, kam beigās pievienots -tu (tiešie darbības vārdi) vai -tos (atgriezeniskie darbības vārdi).
Saliktās tagadnes formu veido palīgdarbības vārds būtu un lokāmais darāmās kārtas pagātnes divdabis, kas vienskaitlī beidzas ar -is, -usi, -ies, -usies vai daudzskaitlī -uši, -ušas, -ušies, -ušās.
Mērija Grīnberga

Dzīvesgājums

Dzimusi 1909. gada 24. maijā Pēterburgā Jēzus luterāņu draudzes mācītāja un Krievijas latviešu luterāņu draudžu bīskapa Jāņa Grīnberga un viņa sievas Mērijas, dzimušas Grosvaldes, RLB priekšnieka Frīdriha Grosvalda meitas, ģimenē. Pēc Brīvības cīņu beigām kopā ar māti (tēvs mira 1923. gadā) un jaunāko brāli Emanuelu Grinbergu (1911—1982) pārcēlās uz dzīvi Latvijā. Viņas māte 1926. gadā Aspazijas bulvārī 20 atvēra veikalu — lietišķās mākslas salonu.
1928. gadā viņa absolvēja ģimnāziju Rīgā, palīdzēja mātei veikala darbos, piedalījās ekspozīcijas iekārtošanā starptautiskajās tautas mākslas izstādēs Helsinkos, Budapeštā, Parīzē un Leipcigā. 1936. gadā sāka strādāt Valsts vēsturiskajā muzejā par arhivāri.
Otrā pasaules kara laikā viņa kā kravas pavadone uzraudzīja kastēs sapakotās Rīgas pilsētas mākslas muzeja (tagad Latvijas Nacionālais mākslas muzejs), Valsts vēsturiskā muzeja (Latvijas Nacionālais vēstures muzejs) un tā filiāles Doma muzeja (tagad Rīgas vēstures un kuģniecības muzejs), kā arī vairāku arhīvu vērtības, kas 1944. gada 7. oktobrī ar kuģi Ludwigshafen tika izvestas no Latvijas uz Kēnigsbergu, pēc tam uz Opavu Sudetijā, kara beigās nokļūstot līdz Minhenei. Tur 1945. gada 24. oktobrī ASV armijas okupācijas iestādes tās nodeva Sarkanās armijas pārstāvim. Atpakaļceļā, kas veda caur Vīni, Budapeštu, Kijevu un Ļvovu, vagonus vairākkārt apzaga, taču 1946. gada 10. februārī Mērija Grīnberga vienpadsmit vagonos Rīgā pārveda vairāk nekā 400 kastu. Nozagta bija Doma muzeja numismātikas kolekcija.
Pēc atgriešanās Rīgā Mērija kopā ar māti dzīvoja ģimenei pirms kara piederējušā un komunālajā dzīvoklī pārvērstā deviņistabu dzīvokļa divās istabās. Mērija atsāka strādāt Valsts vēsturiskajā muzejā, viņu iecēla par Etnogrāfijas nodaļas vadītāja pagaidu vietas izpildītāju. Mērijai bija jāraksta neskaitāmi pārskati par braucienu, 1950. gada decembrī muzeja vadība atlaida Mēriju no darba. 1952. gadā viņa sāka strādāt Rīgas elektroarmatūras rūpnīcā par produkcijas kvalitātes kontrolieri, bet vēlāk apguva montētājas prasmes. Dzīvoja trūcīgi, tāpēc šad tad nācās pārdot muzejam kādu no ģimenes īpašumā esošām Jāzepa Grosvalda gleznām. Pēc Staļina nāves t.s. "Atkušņa" periodā 1958. gada vasarā Mērija dabūja bibliotekāres darbu Valsts latviešu un krievu mākslas muzejā, kur strādāja līdz savai nāves dienai.
Mirusi 1975. gada 26. februārī Rīgā.

Filma

Režisore Kristīne Želve (studija Vivat!) uzņēma filmu "Mērijas ceļojums" par Mēriju Grīnbergu un viņas misiju, kuras pirmizrāde norisinājās 2018. gada 2. maijā.
Acetofenons

Atrašanās dabā

Acetofenons atrodams ābolos, ķiršos, aprikozēs, banānos un citos pārtikas produktos. Ietilpst arī akmeņogļu darvas sastāvā.

Iegūšana

Acetofenonu iegūst kalcija benzoāta un acetāta maisījuma sausajā destilācijā. Acetofenons rodas kā fenola un acetona iegūšanas blakusprodukts kumola metodē. Var iegūt arī no benzola un acetilhlorīda Frīdela-Kraftsa reakcijā.
Valmiera

Ģeogrāfija

Valmiera ir Latvijas republikas nozīmes pilsēta. Platība 19,35 km². Valmiera atrodas 107 km no Rīgas un 50 km no Igaunijas robežas. ziemeļos un ziemeļaustrumos ar Burtnieku novadu, rietumos ar Kocēnu novadu, bet dienvidos un austrumos ar Beverīnas novadu. Valmierai cauri plūst viena no lielākajām Latvijas upēm — Gauja.
Valmieras pilsētai ir 7 vēsturiskie mikrorajoni: Zvirgzdukalns, Burkānciems, Jāņparks, Kārliena, Pārgauja, Putriņas, Krāču kakts.

Demogrāfija

2018. gadā Valmierā dzīvoja 23 063 iedzīvotāji (CSP informācija uz 01.01.2018.) No tiem 19 499 latvieši, 2477 krievi, 380 baltkrievi, 206 poļi, 191 ukrainis un 360 citu tautību pārstāvji.

Nosaukums

Dažādos laikos pilsētai ir bijuši dažādi vārdi — Waldemer, Wolmaria, Wolmahr, Vladimirec, Wolmar, Valmiera —, kas visi atvasināti no vikingu—rūsu personvārda "Valdemārs" jeb "Vladimirs". Populārākā versija ir par Pleskavas kņazu Vladimiru Mstislaviču, kas šeit ievāca meslus un sprieda tiesu pēc padzīšanas no Pleskavas 1214. gadā. Otra versija pieņem, ka pils ir nosaukta Dānijas karaļa Valdemāra II vārdā, kas 1221. gadā uz īsu laiku kļuva ne tikai Igaunijas, bet arī Livonijas feodālo senioru. Šai versijai par labu runā fakts, ka Zobenbrāļu ordenis, kam piederēja Valmieras apkārtne, tajā laikā kļuva par Dānijas karaļa sabiedroto. Maz ticams, ka savu jauno pili ordenis būtu nosaucis sava ienaidnieka vārdā, bet pilnīgi iespējams, ka abu feodālo senioru vārdi ar laiku vienkārši saplūda vienā valdnieka Valdemāra personvārdā.

Spēka sports

Valmiera ir izcīnījusi tautas sporta pasākuma "Latvijas Spēcīgākā pilsēta" titulu 3 reizes: 2014., 2015. un 2016. gadā un pagaidām ir nepārspēta.
12. februāris

12. februāris ir gada 43. diena pēc Gregora kalendāra. Līdz gada beigām ir atlikušas 322 (323 garajā gadā) dienas.
Oneiric LP

Oneiric ir Īrijas dabstepa producenta Boxcutter debijas albums, kas tiek uzskatīts par vienu no svarīgākajiem ierakstiem dabstepa vēsturē.

Vispārīga informācija

Izdošanas laiks: 2006. gada 17. aprīlis
Ierakstu kompānija: Planet Mu
Formāts: 2x12" / CD
Kataloga numurs: ZIQ147 (vinils) / ZIQ147CD (CD)

Iekļauto skaņdarbu saraksts (vinils)

01. Boxcutter  - Tauhid
02. Boxcutter  - Grub
03. Boxcutter  - Skuff'd
04. Boxcutter  - Gave Dub
05. Boxcutter  - Brood
06. Boxcutter  - Mossy
07. Boxcutter  - Rikta
08. Boxcutter  - Sunshine (VIP Mix)
09. Boxcutter  - Bad You Do
10. Boxcutter  - Silver Birch Solstice
11. Boxcutter  - Hyloz
12. Boxcutter  - Chlorophyll

Iekļauto skaņdarbu saraksts (CD)

01. Boxcutter  - Tauhid
02. Boxcutter  - Grub
03. Boxcutter  - Skuff'd
04. Boxcutter  - Gave Dub
05. Boxcutter  - Brood
06. Boxcutter  - Mossy
07. Boxcutter  - Rikta
08. Boxcutter  - Sunshine (VIP Mix)
09. Boxcutter  - Bad You Do
10. Boxcutter  - Silver Birch Solstice
11. Boxcutter  - Hyloz
12. Boxcutter  - Chlorophyll
Eduards Livšics

Dzīves gājums

Dzimis Gomeļas apgabala Rahačovas rajona Gorodecas ciemā, pēc citiem datiem Dņepropetrovska. Vēlāk dzīvojis Harkovā. 1990. gadu sākumā emigrējis uz Vāciju. Beidzis Harkovas Tautsaimniecības institūtu. Pēc profesijas inženieris metalurgs, tehnisko zinātņu doktors.

Šaha kompozīcija

Kopš 1955. gada publicējis apmēram 150 šaha kompozīcijas, galvenokārt divvilčus. Piecu PSRS individuālo čempionātu (1959—1969) finālists un daudzu sastādīšanas konkursu dalībnieks, kuros ieguvis vairāk nekā 50 godalgas, tai skaitā 20 pirmās.
No 1971. gada starptautiskais meistars šaha kompozīcijā.
Kauja pie Dubnas (ap 1273)

1273. gada kauja pie Dubnas (Dubenas) notika 1273. gada vasarā Lietuvas-Livonijas kara (1262—1282) laikā. Pirms tam Livonijas ordeņa karaspēks bija devies karagājienā uz Lietuvu, bet atceļā bija sakauts. Kaujā krita Lietuvas dižciltīgais (latīņu: nobilis de Lettovia) Sukse (Suxe, Sucha), kas 1268. gadā bija pārgājis Rīgas arhibīskapijas pakļautībā un vēlējās atgūt savus īpašumus Nalsenes zemē. 
Lietuvieši tai pašā vasarā no jauna iebruka Latgalē un tika sakauti pie Dubenes (Dubnas upes). Ir izteiktas domas, ka kauja notikusi vai nu pie Višķiem , vai pie Līvāniem , vai arī Dignājas tuvumā pie Daugavas Sēlijas pusē.

Atskaņu hronikas vēstījums

1273. gadā Livonijas ordeņa karaspēks iebruka Nalsenes zemē Lietuvā, kur zaudēja 15 karavīru un ar kara laupījumu atgriezās mājās. Lietuviešu karaspēks sekoja iebrucējiem un negaidīti uzbruka livoniešiem, kad tie bija apmetušies atpūtā. Tika nogalināta lielākā daļa krustnešu, arī Nalsenes kunigaitis Sukse, vien "daži kaut kā izbēga, bet vienu noķēra". 
Pēc uzvaras šajā kaujā lietuvieši vasarā atkal iebruka Livonijas ordeņa valsts teritorijā. Ordenis savāca karaspēku un devās pretī iebrucējiem. Pie Dubnas upes (Dubenâ) notika kauja, kurā krita 600 karavīri. Lietuvieši atkāpās, atstājot ķīlniekus, bet ordeņa brāļi ar laupījumu atgriezās Rīgā.
Kārlis Davidovs

Dzīvesgājums

Dzimis 1838. gadā Kuldīgā, ebreju izcelsmes ārsta Jūlija Davidova un viņa sievas Dorotejas, dzimušas Mihalovičas, ģimenē. 1840. gadā viņa tēvs ieguva darbu Maskavā, uz kurieni pārcēlās visa ģimene. 1858. gadā viņš beidza Maskavas universitāti un ieguva matemātikas zinātņu kandidāta grādu. Pēc tam mācījās mūziku Leipcigas konservatorijā pie Morica Hauptmaņa. No 1862. līdz 1887. gadam dzīvoja Sanktpēterburgā. 1870. gadā mecenāts grāfs Vielgorskis Davidovam uzdāvināja Stradivāri gatavotu čellu.
1888. gadā Davidovs atgriezās Maskavā, kur mira 1889. gadā.
Fengyun 1C

Lidojuma gaita

Fengyun 1C tika palaists 1999. gada 10. maijā 01:33 UTC ar nesējraķeti Chang Zheng 4B no Taijuaņas pavadoņu palaišanas centra.
2005. gadā tas beidza aktīvo darbību.
2007. gada 11. janvārī pret Fengyun 1C tika palaista Ķīnas raķete, kas to trāpīja aptuveni 865 km augstumā. Tas bija Ķīnas pirmais pretpavadoņu ieroča izmēģinājums.
Trieciena rezultātā radās daudz atlūzu, kas rada draudus citiem kosmiskajiem aparātiem. Šis gadījums radīja visvairāk kosmisko atkritumu kosmonautikas vēsturē. Reģistrēti vairāk nekā 3000 objekti, bet gabali lielāki par 1 cm varētu būt vairāk nekā 150 000. Atlūzu mākonis atrodas no 200 km līdz 3850 km augstumā virs Zemes virsmas. Vairākkārt, lai izvairītos no kādas Fengyun 1C atlūzas, Starptautiskajai kosmosa stacijai un citiem pavadoņiem nācies veikt iepriekš neplānotus manevrus.
2013. gada 22. janvārī aptuveni 07:57 UTC kāda atlūza no Fengyun 1C sadūrās ar Krievijas atstarotājpavadoni BLITS. Tas tika secināts pēc tam, kad BLITS orbītas parametri un tā rotācija bija strauji mainījusies. Tika pārbaudīts, ka pēc datubāzes datiem 10 sekundes pirms orbītas izmaiņas BLITS trajektoriju bija jāšķērso Fengyun 1C objektam.
Olga Freiberga

Apbalvojumi

2003. g. Latvijas Republikas Triju zvaigžņu ordeņa kavaliere.
Eduards Artemjevs

Biogrāfija

E. Artemjevs dzimis Novosibirskā, sākotnējo izglītību apguvis Maskavas kora skolā. Studējis Maskavas Konservatorijā pie Jurija Šaporina, studijas beidzis 1960. gadā. Viņa interese par elektronisko mūziku un sintezatoriem sākās pēc konservatorijas beigšanas, kad elektroniskā mūzika vēl tikai sāka attīstīties. Savu pirmo kompozīciju viņš uzrakstīja 1967. gadā, izmantojot vienu no pirmajiem sintezatoriem — ANS sintezatoru, ko izstrādājis padomju inženieris Jevgeņijs Murzins. Viņš bija viens no pirmajiem elektroniskās mūzikas komponistiem.
1970. gados viņu pazīstamu padarīja sadarbība ar kinorežisoru Andreju Tarkovski. Artemjevs ir sarakstījis mūziku Tarkovska filmām "Solāris", "Spogulis" un "Stalkers". Vēlāk viņš rakstīja mūziku arī Andreja Končalovska un Ņikitas Mihalkova filmām, kā arī daudzām citām Krievijas un PSRS republikās uzņemtajām filmām. Viņa mūzika un filmu skaņu celiņi ir saņēmuši dažādus apbalvojumus.
Bez elektroniskās mūzikas rakstījis arī mūziku operām un simfoniskajam orķestrim, soloinstrumentiem, klavierkompozīcijas. Eduards Artemjevs ir sarakstījis arī dažus vokāli-instrumentālos skaņdarbus, pazīstamākais no tiem ir dziesma Deltaplāns, ko izpilda Valērijs Ļeontjevs.
E. Artemjevs ir Krievijas Komponistu savienības un Krievijas Kinematogrāfistu savienības biedrs. 1999. gadā viņam piešķirts Krievijas nopelniem bagātā skatuves mākslinieka goda nosaukums.
Šēnefeldes lidosta

Vēsture

1934. gada 15. oktobrī tagadējā lidlauka vietā tika sākta lidlauka izbūve ar trim 800 m gariem skrejceļiem Šēnefeldē esošās Henschel lidmašīnu rūpnīcas vajadzībām. 2. pasaules kara laikā tur tika uzbūvēti ap 14 000 Dornier vidējie bumbvedēji. Pēc kara, 1946. gadā, lidlauku ieņēma Sarkanā armija un padomju aviokompānija Aeroflot sāka veikt aviopārvadājumus. 1947. gadā tika uzsākta civilā lidlauka būvniecība, kurš kļuva par austrumvācu aviokompānijas Interflug bāzi.
2006. gadā līdzās Šēnefeldes lidostai tika uzsākta Brandenburgas lidostas būvniecība. Jaunā lidosta, kurai pēc tās pieņemšanas ekspluatācijā jāaizstāj Šēnefeldes lidosta, izmanto daļu no iepriekšējās lidostas infrastruktūras. Jaunās lidostas atklāšana vairākkārt atlikta un tiek prognozēta ap 2019. gadu. Daļu no vecās lidostas infrastruktūras paredzēts izmantot Vācijas valdības vajadzībām.
Natālija Siņišina

Biogrāfija

Natālija Siņišina dzimusi 1985. gadā Sosnovkā Viņa ir absolvējusi K. D. Ušinska Dienvidukrainas Nacionālo pedagoģisko universitāti.
2006. gadā Natālija Siņišina kļuva par pasaules čempionāta bronzas medaļu ieguvēju. 2007. gadā izcīnīja sudraba medaļu Eiropas čempionātā un bronzas medaļu Pasaules čempionātā. 2008. gadā viņa ieguva Eiropas čempionāta bronzas medaļu, bet Pekinas olimpiskajās spēlēs bija tikai 12.vieta. 2009. gadā viņa kļuva par Eiropas čempionu, 2012. gadā viņa atkal ieguva šo titulu. 
Lai gan Natālija sportiskā cīņā ieguva tiesības startēt 2012. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, Ukrainas sporta vadība uz Londonu aizsūtīja Tatjanu Lazarevu. Šis konflikts kļuva par pamatu tam, ka Natālija Siņišina mainīja pilsonību un no 2014. gada pārstāv Azerbaidžānu. 2015. gadā viņa ieguva Eiropas spēļu bronzas medaļu. 2016. gadā viņa kļuva par Eiropas čempioni un Riodežaneiro olimpiskajās spēlēs ieguva bronzas medaļu.
Plānotais peļņas vai zaudējumu aprēķins

Kad atsevišķi funkcionālie budžeti ir sagatavoti, budžeta izstrādātāji var sagatavot plānoto peļņas vai zaudējumu aprēķinu. Šis plānotais aprēķins paredz ieņēmumus un izmaksas, kas radīsies plānotajā periodā.
Čatokvas konference Jūrmalā

Čatokvas konference Jūrmalā (angļu: Chautauqua conference in Jurmala) bija ASV—PSRS sabiedrības pārstāvju tikšanās konference, kas norisinājās Jūrmalā 1986. gadā no 15. līdz 20. septembrim. Tā iezīmēja jaunas vēsmas Padomju Savienības politikā, kā arī ir saistām ar Trešās atmodas procesa aizsākumiem Latvijas PSR.
Astoņdesmitajos gados starp Padomju Savienību un ASV notikās virkne konferenču divpusējo attiecību jautājumos. Viena no šādu konferenču sērijām bija Čatokvas konferences, kuras norisinājās no 1985. līdz 1989. gadam. Savu nosaukumu konferences ieguva no Čatokvas institūta, kas kopā ar D. Eizenhauera Starptautisko attiecību institūtu sponsorēja un rīkoja konferences. Pirmā konference 1985. gadā notika Čatokvas institūtā, otrā 1986. gadā notika Jūrmalā, tad 1987. gadā atkal Čatokvā, 1988. gadā Tbilisī un noslēdzošā konference 1989. gadā notika Pitsburgas universitātē.
Čatokvas konference Jūrmalā 1986. gadā norisinājās Dzintaru koncertzālē no 15. līdz 20. septembrim. Norises vietu bija piedāvājusi padomju puse. Konferencē piedalījās ap diviem tūkstošiem ASV un PSRS pārstāvju, starp kuriem bija ne tikai valsts amatpersonas un diplomāti, bet arī daudzi sabiedriskie darbinieki. Divsimt piecdesmit ASV pārstāvju starpā bija Sjūzena Eizenhauere un vairāki ievērojami ASV politiķi, diplomāti, žurnālisti. Pēc aktīvā trimdas latviešu organizatora un vēlākā Saeimas deputāta Aristida Lamberga iniciatīvas konferencē varēja piedalīties arī latviešu delegācija, kura sastāvēja no desmit Amerikas Latviešu apvienības biedriem, starp kuriem bija arī Ojārs Kalniņš, Inta Siliņa un citi trimdas latvieši. Vietējie iedzīvotāji, kuri varēja piedalīties konferences darbā, bija pārbaudīti un lojāli Padomju režīmam, tomēr pašas konferences norise visai plaši un objektīvi tika atspoguļota Latvijas Televīzijā. Krietni īsākas un skopākas pārraides par konferences norisi tika atspoguļotas arī Padomju Savienības televīzijas kanālos. Plašu atspoguļojumu konference guva pasaules medijos. ASV pārstāvji sēžu starplaikos devās arī tuvākajā konferences norises apkārtnē, kur uzrunāja vietējos.
Konference bija iecerēta kā sabiedrisko darbinieku tikšanās, tomēr tajā tika runāts par dažādiem līgumiem, starptautiskajām attiecībām, lai arī tāds nebija konferences mērķis. Konferences laikā izcēlās vairāki incidenti, pirmkārt, saistībā ar VDK aizturēto amerikāņu žurnālistu Nikolasu Daņilovu, otrkārt, trimdas latviešu organizācija vērsa uzmanību uz Latvijas okupācijas problēmu. Viņi izmantoja arī Latvijas karodziņus, kurus gan viņiem atņēma vietējie drošības darbinieki.
Šoku konferencē radīja ASV prezidenta vecākā konsultanta Padomju Savienības jautājumos Džeka Metloka paziņojums, kuru viņš nolasīja skaidrā latviešu valodā, par to, ka ASV joprojām neatzīst Latvijas inkorporāciju Padomju Savienībā. Tas kļuva par nozīmīgu signālu latviešu nacionālās pašapziņas modināšanā. Džeks Metloks bija viens no pirmajiem starptautiski pazīstamajiem diplomātiem, kurš iestājies par Latvijas neatkarību.
.ag

Domēna statuss Vācijā

Vācijā ar AG tiek apzīmēta akciju sabiedrība Aktiengesellschaft, tādēļ domēns .ag ir populārs vāciski runājošās zemēs.
Vācijas tiesa (5. Zivilsenat des Oberlandesgerichtes Hamburg) 2004. gada jūlijā nolēma, ka .ag var reģistrēt tikai tāda akciju sabiedrība, kuras nosaukums sakrīt ar domēna vārdu.

Citas nozīmes

Papildus domēna .ag mērķim izmantot to kā valsts augstāka līmeņa domēnu tas tiek lietots arī kā akciju sabiedrību apzīmējums vāciski runājošās zemēs. Bez tam tas tiek izmantots mājas lapām, kas ir saistītas ar agrokultūru vai sudrabu, Ag. To var izmantot arī domēna vārdu spēlē vārdiem, kas beidzas ar -ag.
Fall Rot

Fall Rot bija Vācijas militārais plāns karam ar Franciju Otrajā pasaules karā, kā izstrāde sākās jau 1935. gadā. Plāna īstenošana sākās 1940. gada 5. jūnijā. Pirms operācijas Fall Gelb iznākuma vēl nebija skaidrs, vai notiks iebrukums Francijas iekšzemē.
Francijas iekarošanas laikā Fall Rot īstenoja divu apakšoperāciju veidā: vispirms tika veikts sagatavošanās uzbrukums uz rietumiem no Sommas upes, Sēnas virzienā; galvenais uzbrukums sākās 9. jūnijā Aisnes upes vidū. Uzbrukums salauza Francijas fronti un ļāva Vācijas bruņutankiem 17. jūnijā nodalīt franču armijas Mažino līnijā. Tajā pat dienā Francija prasīja kara izbeigšanu, oficiāli tā kapitulēja 25. jūnijā.
Lietuvas karaliste (1918)

1918. gadā atjaunotā Lietuvas karaliste (lietuviešu: Lietuvos Karalystė, vācu: Königreich Litauen) bija Pirmā pasaules kara beigās īslaicīgi pastāvoša (1918. gada februārī — novembrī) un no Vācijas impērijas atkarīga satelītvalsts mūsdienu Lietuvas, Polijas un Baltkrievijas teritorijā.

Priekšvēsture

Pēc 1917. gada Krievijas Februāra revolūcijas Vācijas valdība izstrādāja ģeopolitisku Mitteleuropa stratēģiju ar Vācijas impērijas satelītvalstu dibināšanu bijušajās Polijas—Lietuvas kopvalsts zemēs, ko pēc Polijas dalīšanas 1772.—1795. gadā bija anektējusi Krievijas impērija. Tās ietvēra Kurzemes un Zemgales hercogisti, Lietuvas Karalisti, Ukrainas Valsti un jau 1917. gada janvārī formāli izveidoto Polijas Karalisti, kas ekonomiski un politiski atrastos Vācijas ietekmes zonā.
1917. gada 18.-22. septembrī notika Viļņas konference Jona Basanaviča vadībā, kas izveidoja 22 pārstāvju Lietuvas Padomi (Lietuvos Taryba) sarunām ar Vācijas valdību par Lietuvas neatkarības atjaunošanu. 1917. gada 3. decembrī sākās Brestļitovskas pamiera sarunas, kurās Vācijas delegācija prasīja Polijas, Lietuvas un Baltijas provinču neatkarības atzīšanu. 1917. gada 11. decembrī Lietuvas Padome pieņēma vācu varas iestāžu sagatavotu deklarāciju par Lietuvas valsts veidošanu ciešā aliansē ar Vācijas impēriju. 1918. gada 8. janvārī Lietuvas Padome publiskoja jaunu deklarāciju, kas paziņoja par demokrātiskas Lietuvas valsts izveidošanu un vairs nepieminēja aliansi ar Vāciju.

Izveide

1918. gada 16. februārī Lietuvas Padome parakstīja Lietuvas Neatkarības aktu par demokrātiskas Lietuvas valsts atjaunošanu. Līdz ar to Lietuva atteicās no Polijas—Lietuvas ūnijas. Pēc Brestļitovskas miera līguma parakstīšanas Padomju Krievija 1918. gada 3. martā atteicās no pretenzijām uz Lietuvas teritoriju. 1918. gada 23. martā Vācijas ķeizars Vilhelms II atzina Lietuvas neatkarību balstoties uz 11. decembra deklarācijas tekstu. Lai īstenotu Lietuvas aliansi ar Vāciju, 1918. gada vasarā tika izveidota Lietuvas karaliste.
1918. gada 11. jūlijā Lietuvas Padome par nākamo Lietuvas karali Mindaugu II ievēlēja vācu firstu Vilhelmu fon Urahu (1864—1928).

Likvidācija

Kad 1918. gada oktobrī jaunā Vācijas valdība atzina pilnīgu Lietuvas neatkarību, 2. novembrī Lietuvas valsts padome atcēla lēmumu par karaļa Mindauga II ievēlēšanu un pieņēma Lietuvas pagaidu satversmi. Pēc 1918. gada Novembra revolūcijas Vācijas impērijā Lietuvas valsts padomes prezidijs 1918. gada 11. novembrī par pirmo Lietuvas pagaidu valdības vadītāju apstiprināja Augustīnu Voldemāru.
1918. gada 16. decembrī Sarkanās armijas ieņemtajā Daugavpilī izveidoja Padomju Lietuvas valdību Vinca Mickeviča-Kapsuka (Vincas Mickevičius-Kapsukas) vadībā, kas pasludināja Lietuvas SPR dibināšanu. 5. janvārī Sarkanā armija ieņēma Viļņu, Lietuvas valdība pārcēlās no Viļņas uz Kauņu, kur kopā ar vācu karaspēka vienībām februārī apturēja padomju uzbrukumu. 1919. gada 19. aprīlī Polijas karaspēks ieņēma lielinieku nodibinātās Lietuvas—Baltkrievijas PSR galvaspilsētu Viļņu. 1920. gada 12. jūlijā Krievija parakstīja miera līgumu ar Lietuvu.
Ford Consul Classic

Consul Capri

Consul Capri (335) bija bāzēts uz Classic modeļa, tā bija 2,51 metru gara kupeja.