google/wiki40b huggingface dataset:
Frederiks Dīkons

Biogrāfija

1850. un 1860. gados bijis viens no vadošajiem Londonas šaha meistariem. 1851. gadā Londonas šaha turnīrā izstājies pēc zaudējuma Čārlzam Renkenam ar 0:2 (turnīrā uzvarēja Zamuels Bodens). Tajā pašā gadā mačā uzvarējis Edvardu Lēvi ar 7½:2½. 1852. gadā mačā uzvarējis Kārli Maietu ar 5:2. 1858. gadā Londonas šaha turnīrā ietvaros nospēlējis neizšķirti 1:1 ar Polu Morfiju. 1862. gadā Londonas handikapa turnīrā ierindojies 2. vietā aiz uzvarētāja Džordža Makenzija. 1862. gadā Lielbritānijas šaha asociācijas kongresā dalījis 11. vietu (uzvarējis Ādolfs Andersens). 1863. gadā Londonā zaudējis maču Vilhelmam Steinicam ar 1½:5½.
Boskovice

Vēsture

Dibināta 11. gadsimtā, 14. gadsimta ieguvusi pilsētas tiesības. Ilgu laiku pilsēta atradās Habsburgu impērijas sastāvā. No 1918. gada — Čehoslovākijā. Savulaik pilsētā bija liela ebreju kopiena. Kopš 1993. gada — Čehijā.
Sotka (zīmols)

Sotka ir mēbeļu veikalu zīmols, kas pieder Somijas uzņēmumam Indoor Group.

Vēsture

1930. gadu beigās mēbeļu cenas Somijā bija pieaugušas līdz augstam līmenim, un lielu daļu mēbeļu izgatavoja mazie galdnieki. Uz pārtikas rūpniecību orientētais kooperatīvs Osuustukkukauppa (OTK) nolēma apgūt pilnīgi jaunu jomu: kokapstrādi. 1941. gadā sākās darbi pie modernas lielas rūpnīcas plānošanas. Sākotnējā posmā tika konstatēts, ka mēbeļu ražotnei ir vajadzīga augstas kvalitātes kokzāģētava.
1941. gada 17. aprīlī ar Hemēnlinnas pilsētu tika parakstīts pirkšanas līgums par 26,5 hektāru zemes platību pie Vanajavesi ezera. Pilsēta apņēmās līdz rūpnīcas robežai izbūvēt sliežu ceļu, kā arī elektrostaciju un elektrolīniju uz to. Būvdarbi sākās 1941. gada jūnijā. Nākamajā gadā tika dibināts OTK meitas uzņēmums OTK Puu Oy (somu:   "koks").
1942. gada septembrī sāka darbu divi no rūpnīcas trīs korpusiem.
Pēc kara turpinājās celtniecības darbi. 1947. gadā pakāpeniski tika sākta zāģēšana jaunajā rūpnīcā, un divus gadus vēlāk arī mēbeļu rūpnīca sāka darbību.
1956. gadā tika reģistrēta Sotka preču zīme. Ap to laiku uzņēmums sāka pārdot arī jumta segumu un dakstiņus, kā arī durvis, logus, virtuves mēbeles un mēbeles.
1958. gadā no bankrotējušā uzņēmuma Salpausselän Huonekalutehdas Oy tika iegādāta ražotne Lahti un tā bizness.
1964. gadā OTK Puu Oy tika pārdēvēts par Sotka Oy. Jaunā nosaukuma pamatā bija fakts, ka tajā ir burti OTK.
1983. gadā OTK apvienojās ar kooperatīvu E-osuuskunta Eka. Sotka Oy pārdeva kokzāģēšanas biznesu uzņēmumam Grahn, bet Hemēnlinnas kokzāģētava bankrotēja 1985. gadā.
1992. gadā Sotka mēbeļu rūpnīca pārtrauca darbību.
1993. gadā Sotka vadība izpirka uzņēmuma kapitāldaļas no Eka, un pārdēvēja to par Sotka Finland Oy.
1990. gadu beigās Sotka bija trešais lielākais mēbeļu tirgotājs Somijā.
1999. gada februārī Sotka Finland Oy kapitāldaļas nopirka privātā kapitāla fonds, ko pārvaldīja Sponsor Capital Oy. Aprīlī šie investori iegādājās arī Asko mēbeļu biznesu, ko apvienoja ar Sotka uzņēmumā Asko Huonekalu Oy (kopš 2000. gada maijā Indoor Group Oy).
Vēlāk Sotka tika integrēts Indoor Group un kā uzņēmums tas pārstāja eksistēt.
2005. gadā Indoor Group tika pārdots Kesko.
2017. gada jūnijā Indoor Group tika pārdots investoru grupai, to skaitā Sievi Capital un trīs Sotka frančīzes veikalu īpašnieks pensiju fonds Etera.
Angļu skola

Vēsture

Pie angļu skolas pirmsākuma (19. gadsimta piecdesmitie gadi) stāvēja pirmo šaha uzdevumu konkursu laureāti Džozefs Kempbels, Valters Grimšavs, Frenks Hili, bet skolas principi tika formulēti vēlāk, 19. gadsimta septiņdesmitos un atspoguļoti D. un U. Pīrsu krājumā English Chess Problems (Londona, 1876). Šis periods angļu kompozīcijā raksturīgs ar jaunu vārdu parādīšanos un mākslinieciskā virziena maiņu. Angļu problēmisti gandrīz pilnīgi pārtrauca darbu pie uzdevumiem ar gājienu skaitu lielāku par trīs. Ievērojamu attīstību ieguva divvilcis. To ievērojami veicināja britu problēmistu rīkotie starptautiskie sastādīšanas konkursi 1873. un 1879. gadā, kuru programma bija iekļauti arī divvilči. Pēdējā no šiem konkursiem 1. godalgu (skat. piemēru Nr. 1) ieguva Džesijs Teilors, par kuru vēlākais angļu skolas līderis Arturs Makenzijs rakstīja: "Teilora divvilči bija lieliski un stingri kompleksā tipa uzdevumu paraugi, to iezīme — kustībās brīvs melno karalis un pilnīga duāļu neesamība".
Angļu skolas principu formēšanā svarīgu lomu spēlēja Bendžamina Lousa un Čārlza Plenka daiļrade. Viegla, eleganta uzdevuma uzbūve pie diezgan ierobežota melno materiāla, precīza spēle bez duāļiem, variantos tīri, pat pareizi mati — tās bija Lousa stila pamatiezīmes (skat. piemēru Nr. 2). Otrs 19. gadsimta astoņdesmito gadu angļu šaha skolas pārstāvis Č. Plenks bija ne tikai aktīvs konkursu dalībnieks, bet arī nozīmīgs tās propagandists. 1887. gadā Anglijā iznāca grāmata "The chess problem: text-book with illustrations". Plenks tai bija uzrakstījis garu ievadrakstu, kurā devis angļu skolas principu izvērstu skaidrojumu, kas uz ilgāku laiku noteica uzdevumu kompozīcijas virzienu Anglijā. Pārējie redzamākie angļu skolas pārstāvji bija Edīte Bērda, Pērsijs Bleiks, Tomass Taverners, Godfrijs Hiskots, Arturs Makenzijs un citi.
Progress MS-09

Krava

Kopējā kravas masa starta brīdī bija 2 450 kg. Īpašajās tvertnēs ietilpa degviela (705 kg), skābeklis  un gaiss (50 kg), ūdens (420 kg). Hermētiskajā kravas telpā  atradās iekārtas stacijas apkalpošanai un zinātniskajiem pētījumiem, pārtikas preces, apģērbs, higiēnas, medicīnas preces, kā arī skafandrs Orlan-MKS. Tur bija arī nanopavadoņi SiriusSat-1 un SiriusSat-2, ko brīvā lidojumā palaida augustā iziešanas kosmosā laikā.

Lidojuma gaita

Progress MS-07 tika palaists 2018. gada 9. jūlijā 21:51:33 UTC ar nesējraķeti Sojuz-2.1a no Baikonuras kosmodroma.
Saslēgšanās ar staciju automātiskā režīmā notika 10. jūlijā 01:31 UTC (3 stundas 40 minūtes pēc starta) pie Pirs moduļa.
2019. gada 25. janvārī 12:55 UTC Progress MS-09 atvienojās no SKS. 16:08 UTC kravas kuģis nogāja no orbītas. Tas iegāja Zemes atmosfērā un sadega. Nesadegušās daļas 16:50 UTC iekrita Klusajā okeānā.
Meitnerijs

Izotopi

Meitnerijs ir mākslīgi iegūts ķīmiskais elements. Dabā tas nav sastopams. Ir zināmi vairāki meitnerija izotopi, kuru masas skaitlis ir no 265 līdz 279. Visstabilākais no tiem ir ²⁷⁸Mt, kura pussabrukšanas periods ir 7,6 sekundes.
Pēteris Zadvinskis

Biogrāfija

Pēteris Zadvinskis piedzima 1891. gada 13. aprīlī Ružinas pagastā.
Zadvinskis bija Rēzeknes apriņķa valdes priekšsēdētājs, kā arī Latgales obligātās ēku apdrošināšanas savienības priekšsēdētājs. 1920. gadā ievēlēts Latvijas Satversmes sapulcē no Latgales Kristīgo zemnieku savienības saraksta. 1921. gadā kopā ar Pāvilu Laizānu izstājās no frakcijas un izveidoja Latgaliešu bezpartijisko grupu. Amatā bija līdz 1922. gadam. Bija Rēzeknes Tautas pils biedrības valdes loceklis.
1949. gada martā izsūtīts uz Krieviju. Pēc vairākiem gadiem atgriezās Latvijā, dzīvoja Mērsragā.
Miris Rīgā 1965. gada 22. maijā. Apbedīts Ulbrokas kapos.
Bijis precēts ar Sholastiku Zadvinsku (1895—1977), laulībā dzimuši četri bērni: Pēteris, Romāns, Ņina un Zigfrīds.
1931. gada Pasaules čempionāts šosejas riteņbraukšanā

1931. gada Pasaules čempionāts šosejas riteņbraukšanā notika Kopenhāgenā, Dānijā. Tas bija piektais Pasaules čempionāts profesionāļiem un tajā notika divas sacensības — atsevišķi braucieni profesionāļiem un amatieriem. Neierasti, sacensības notika nevis grupas brauciena formātā, bet gan kā individuālais brauciens uz laiku.
Uzticamais draugs Sančo

Sižets

Rodrigesu ģimene no kādas Latīņamerikas valsts pārbrauc dzīvot uz Padomju Savienību. Viņu dēls Sančo dodas mācīties ceturtajā klasē vienkāršā skolā.
Sabiedriskais un ņiprais puisēns ātri sadraudzējas ar klasesbiedriem. Viņam, kurš nekad nebija redzējis ziemu, ir ļoti interesanti pastaigāties pa piesnigušo pilsētu un spēlēt viņam nezināmas spēles. 
Bet drīzumā bērniem ir jāšķiras. Sančo dzimtenē noticis valsts apvērsums. Pie varas nācis karaspēks. Zēna vecāki stingri nolemj atgriezties dzimtenē. Sančo atvadās no saviem jaunajiem draugiem un aizved sev līdzi solidaritātes simbolu - sarkanu pionieru kaklautu.
Spožais saulkrēsliņš

Raksturojums

Augums liels, līdz 120 cm. Stumbrs stāvs, zarojas (visbiežāk ziedkopā). Lapas trīsstūrainas, divkārt vai trīskārt plūksnaini saliktas no lineārām lapiņām. Apakšējās lapas ar kātu, augšējās sēdošas. Ziedi gaiši dzelteni, sakārtoti blīvā ziedkopā. Zied jūnijā, jūlijā. Auglis — riekstiņš.

Izplatība

Suga izplatīta Eiropas centrālajā un austrumu daļā.
Latvijā ir sastopams visā teritorijā. Aug mitrās pļavās, upju krastos.
Etiopijas administratīvais iedalījums

Etiopijas administratīvo iedalījumu veido 9 kiliki (kililoch) un 2 municipalitātes. Kiliki sīkāk iedalās 68 zonās, kas savukārt sīkāk iedalās 531 distriktos (Woreda). Distrikti vēl sīkāk iedalās municipalitātēs (kebele).
Tonijs Granato

Karjera

1982. gada NHL drafta sestajā kārtā ar kopējo 120. kārtas numuru viņu izvēlējās Ņujorkas "Rangers". Līdz 1987. gadam spēlēja Viskonsinas-Medisonas universitātes komandas sastāvā. Piedalījies ASV izlases sastāvā 1988. gada ziemas olimpiskajās spēlēs. 
Karjeru NHL sāka 1988. gadā, jau savā debijas sezonā gūstot 36 vārtus. 1989.—1990. gada sezonā nonāca citā NHL klubā Losandželosas "Kings". Tajā turpināja būt rezultatīvs un 1993. gadā ar komandu iekļuva Stenlija kausa finālā. 1996. gadā karjeru turpināja Sanhosē "Sharks", kurā nospēlēja piecas sezonas. 1997. gadā piedalījās NHL Visu zvaigžņu spēlē. 1996.—1997. gada sezonā saņēma Bila Mastertona balvu. 2001. gadā noslēdza spēlētāja karjeru.
Trenera karjeru sāka 2002. gadā kā Kolorādo "Avalanche" toreizējā galvenā trenera Boba Hārtlija asistents. Pēc Hārtlija atlaišanas kļuva par "Avalanche" galveno treneri, šajā amatā nostrādājot līdz 2004. gadam. Vēlāk turpināju darbu klubā kā trenera asistents, bet 2008.—2009. gada sezonā atgriezās galvenā trenera amatā. Karjeras turpinājumā strādāja par trenera asistentu NHL klubos Pitsburgas "Penguins" un Detroitas "Red Wings". 
2016. gada 30. martā Granato kļuva par Viskonsinas-Medisonas universitātes hokeja komandas "Badgers" galveno treneri. 2017. gada 4. augustā tika paziņots, ka viņš ir iecelts par ASV hokeja izlases galveno treneri 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Phjončhanā.
Mati

Mati ir tieva, elastīga struktūra, kas atrodas uz zīdītāju ādas. Matu kopumu, kas atrodas uz ķermeņa, dēvē par apmatojumu, savukārt dzīvniekiem dažreiz dēvē arī par spalvu vai kažoku. Tieši apmatojums ir viena no īpašībām, ar kuru zīdītāji atšķiras no citām dzīvnieku klasēm. Kukaiņiem uz ķermeņa arī ir matiņi, bet tiem ir pavisam cita veida struktūra. Savukārt augu matiņus sauc par trihomām. Ikdienā ar terminu "mati" saprot tikai apmatojumu, kas atrodas cilvēkam uz galvas.
Mati ir pārragojušies īstās ādas veidojumi, kas aug visu mūžu.

Matu veidošanās

Mati veidojas no matu saknes un to sastāvā ir līdz 90% keratīna. Cilvēka skalpu klāj matu folikuli — to ir vairāk par simts tūkstošiem un tajos no proteīniem tiek veidoti mati. Visvairāk folikulu ir blondu matu īpašniekiem, mazāk folikulu ir brunetiem, bet vismazāk rudu matu īpašniekiem. Cilvēkam piedzimstot, folikuli ir ļoti sīki un veido smalkos, zīdainos bērna matus, bet augšanas procesā — parasti ap 12 gadu vecumu, cilvēkam izveidojas pieaugušā mati.
Ziemeļrietumu federālais apgabals

Ziemeļrietumu federālais apgabals ir viens no Krievijas federālajiem apgabaliem. Tas atrodas Krievijas Federācijas ziemeļrietumu daļā. Izveidots 2000. gada 13. maijā. Tas aizņem 1 677 900 km² lielu platību un tajā dzīvo 13 501 000 iedzīvotāju. Apgabala teritorijā atrodas 152 pilsētas.
Laura Bicāne

Biogrāfija

Laura dzied kopš bērnības, savulaik mūzikas skolā mācījusies akordeona spēli, bet, iemācoties spēlēt ģitāru, par Lauras sirdslietu kļuvusi tieši dziesmu komponēšana. Lai gan pirmās dziesmas tapa latviešu valodā, pirmo reizi uz skatuves Laura tomēr atskaņoja savas dziesmas latgaliešu valodā. Kopā ar māsām Jacintu un Agnesi latgaliešu mūzikas festivālam „Muzykys Skrytuļs” 2007.gadā tika noorganizēta grupa „Alverna”. Šīs dziesmas tika ierakstītas un ir dzirdamas Latgales radio („Dabasi”, „Navaru”, „Ceļa dzīsma”). Joprojām lielu daļu Lauras repertuāra aizņem dziesmas latgaliešu valodā.
2012. gadā Laura uzvarēja A-Eiropa organizētajā dziedātāju projektā „Hello Daugavpils”. Dziesminiece pazīstama arī starp citiem Latvijas dziesminiekiem, piedaloties Vislatvijas dziesminieku saietā Lielkrūzēs 2012. gadā, pavasara un rudens koncertos un dziesminieku mūzikas vakaros Latvijas 1. rokkafejnīcā. 2013. gadā Laura Bicāne kopā ar dziesminieku Kārli Kazāku pārstāvēja Latvijas dziesminiekus Lietuvas dziedāmās poēzijas festivālā „Tai-aš”. Ir spēlēts arī citur ārzemēs – Francijā, Vācijā, Beļģijā, Lietuvā. 2014. gadā un 2015. gadā Laura uzstājās festivāla Bildes jauno dziesminieku koncertā.
Laura koncertējusi Latgales studentu centra pasākumos un Latvijas Kristīgās studentu brālības pasākumos, Daugavpils pilsētas svētkos, Svētā Jāzepa festivālā Līvbērzē, muzeju nakts pasākumos Liepājā, festivālā „Mīlestība nav mirusi”, Frankofonijas dienu ietvaros, Rīgas Adventa mūzikas svētkos un citos dzīvās mūzikas festivālos. Laura Bicāne arī organizējusi privātus koncertus gan dzimtajā pusē Latgalē, gan citur Latvijā (arī lielākajās pilsētās - Rīga, Daugavpils, Liepāja, Ventspils).
Latgaliešu kultūras gada balva „Boņuks” Laurai piešķirta divreiz – nominācijā „Gada debija literatūrā” 2010. gadā un nominācijā „Gada debija mūzikā ” 2012. gadā. Par dziesminieces pazīstamāko dziesmu varētu nosaukt dziesmu „Mīlesteiba” ar Svēto Rakstu vārdiem no Pāvila 1.vēstules korintiešiem. Dziesma tika ierakstīta projekta „Jauna slavas dziesma 2012” ietvaros.
2017. gadā pabeigusi Staņislava Broka Daugavpils Mūzikas vidusskolu un ieguvusi klasiskās ģitāras spēles kvalifikāciju.
Skudriņa Tipa

Sižets

Animācijas filmas pamatā ir Vitauta Ļūdēna tāda paša nosaukuma dzejolis. Filmā skudriņa Tipa pirmo reizi dzīvē iziet no savām mājām un cenšas uzzināt, kas ir saule.
Marinzejas muiža

Vēsture

Muižas pili 1845. - 1847. gadā Marijas ezera (Mariensee) krastā cēla grāfs Jozefs Kazimirs Pēteris Mihaels fon der Borhs (1804-1881), kas Atašienes muižu (Attaszyn, Ataszany) saņēma mantojumā no sava tēva Mihaela fon der Borha. 1868. gadā ottreiz apprecējās ar Doroteju Staleidzāni (Dorothea Staleidsan-Borek-Brock, 1838-1933). Pēc tēva nāves muižu mantoja viņu dēls Teodors (Fjodors) fon der Borhs (Fiodor Michaił Osip Borch, 1869-1955), kas 1910. gadā to pārdeva Larisam Meļehovam. 
Pēc 1920. gada agrārās reformas Marinzejas muiža tika nacionalizēta un sadalīta 49 vienībās 600 ha kopplatībā, bet pilī 1925. gadā atvēra brāļu Skrindu vārdā nosaukto pamatsskolu.

Pils un parka apraksts

Muižas pilij ir bijis skatu tornītis jeb belveders virs centrālās daļas, bet Otrā pasaules kara laikā tas nopostīts un vairs nav atjaunots. Saglabājušās krāsnis, daļēji arī interjeru apdare. Gar ezeru aiz pils iekārtots ainavu parks, kas pāriet mežaparkā.
Teranovas līcis

Teranovas līcis (angļu: Terra Nova Bay) ir līcis Viktorijas Zemes piekrastē, Rosa jūras rietumu krastā, daļa no Skota krasta. Ziemeļos to norobežo Vašingtona rags, kas to atdala no Vūda līča, dienvidos - Drigalska ledus mēle, rietumos paceļas Prinča Alberta kalni. Līcis ir ap 80 km plats jūras pusē un iestiepjas zemē par ~50 km. Polārajā vasarā lielākoties brīvs no ledus. Galvenie ģeogrāfiskie objekti ir līcī ieplūstošie Larsena, Rīvsa, Prīstlija un Kempbela glečeri, kā arī Inekspresaiblas sala. Rīvsa un Prīstlija glečeri, ietekot līcī, veido Nansena leduslauku.
Teranovas līča ziemeļrietumu daļā Žerlaša līča krastos atrodas Dienvidkorejas vissezonas polārstacija Čanpogo un divas vasaras polārstacijas — vācu Gondvana un itāļu Mariocukelli.
Līci atklāja britu polārpētnieks Roberts Skots 1901.—1904. gada ekspedīcijas laikā un nosauca ekspedīcijas kuģa Terra Nova vārdā.
Regbijs

Atšķirības starp regbiju-13 un regbiju-15

1895. gadā regbijs sadalījās divās atsevišķās formās — regbijā-13 un regbijā-15. Katrā no tām ir atšķirīgi spēles noteikumi. Kā jau nosaukums norāda, regbijā-13 vienas komandas laukuma spēlētāju skaits ir 13, bet regbija-15 — 15. Spēles parasti notiek futbola laukumā, kas pielāgotas regbija vajadzībām. Regbijā-13 laukuma izmēri ir no 112 līdz 122 metriem garumā un 68 metri platumā, savukārt regbijā-15 laukuma garuma ierobežojums ir 144 metri, bet platumā nedrīkst būt vairāk par 70 metriem. Abās regbija formās attālums starp tā dēvēto try line ir 100 metri.
Spēle ilgst 2 puslaikus, katrs no tiem ir 40 minūšu garš. Katras komandas mērķis ir iegūt pēc iespējas vairāk punktu, kurus var gūt dažādā veidā. Punktu gūšanas veids katrā no regbija paveidiem mazliet atšķiras. Arī bumbas izspēle un auta izspēle katrā no formām ir atšķirīga.

Regbija starptautiskās sacensības

Vecākās regbija sacensības ir Sešu nāciju čempionāts, kas notiek katru gadu kopš 1883. gada pēc regbija-15 noteikumiem. Sākotnēji tajās spēlēja Anglijas, Velsas, Īrijas un Skotijas izlase. 1910. gadā pievienojās Francijas izlase, bet 2000. gadā — Itālijas izlase. 1996. gadā līdzīgs turnīrs tika izveidots no Dienvidu puslodes izlasēm. Sākotnēji turnīrs saucās Tri Nations un tajā piedalījās Dienvidāfrikas, Austrālijas un Jaunzēlandes izlase. 2012. gadā šim turnīram pievienojās Argentīnas izlase un turnīrs tika pārsaukts par Regbija čempionātu (The Rugby Championship).
Regbijā-15 iepriekš medaļas sadalīja četrās vasaras olimpiskajās spēlēs — Parīzē 1900. gadā, Londonā 1908. gadā, Antverpenē 1920. gadā un Parīzē 1924. gadā. Regbijs-7, kur laukumā atrodas septiņi spēlētāji, bija iekļauts 2016. gada olimpiskajās spēlēs un būs arī 2020. gada olimpiskajās spēlēs.
Nozīmīgākās regbija-13 sacensības ir Regbija līgas četras nācijas (Rugby League Four Nations), kurā piedalās pārstāvji no Austrālijas, Anglijas, Jaunzēlandes un Francijas. 1954. gadā notika pirmās Regbija līgas pasaules kausa sacensības. Regbija-15 pirmās Pasaules kausa sacensības notika 1987. gadā. Tās norisinās ik pēc četriem gadiem.
Melnais jūrasgrundulis

Izplatība

Atlantijas okeāna baseinā mājo no Norvēģu un Baltijas jūras gar Ziemeļāfrikas krastiem līdz Mauritānijas ziemeļiem. Sastopamas arī Vidusjūrā līdz Suecas kanālam un Melnajā jūrā.

Latvijā

Melnais jūrasgrundulis galvenokārt sastopamas Baltijas jūras rietumdaļā, bet austrumdaļā ļoti reti. Konstatēts līdz Helsinkiem un Botnijas līcim. Latvijas piekrastē novērots dažas reizes. Kopš 1995. gada iekļauta Latvijas Sarkanās grāmatas reto sugu kategorijā.

Izskats

Melnais jūrasgrundulis ir vidēji liels jūrasgrundulis, bet ir lielākais no Ziemeļeiropas jūrasgrunduļiem. Salīdzinot ar apaļo jūrasgrunduli ir par to mazāks un ar īsāku, apaļāku purna daļu un druknāku ķermeni. Ķermeņa garums var sasniegt 18 cm, Baltijas jūrā līdz 10 cm. Melnā jūrasgrunduļa ķermenis ir iegarens, drukns, no sāniem nedaudz saplacināts. Acis izvirzītas uz āru. Lūpas biezas. Pauris, pakausis, mugura, rīkle un krūšu spuras pamatne klāti ar cikloīdām zvīņām, toties ķermeņa sāni ar ktenoīdām zvīņām. Žaunu vāki kaili. Astes stumbrs resns. 
Uz muguras divas spuras: pirmā muguras spura augsta un smaila ar 6 asiem stariem, kuru gali var iziet ārpus spuras membrānas. Otrā spura garāka un ar mīkstiem stariem. Viena anālā spura. Astes spura noapaļota. Vēdera spuras savienotas un veido piltuvveida piesūcekni. Krūšu spuras lielas, to augšējie stari īsi un brīvi. Izteikts dzimumu dimorfisms — tēviņiem augstākas nepāra spuras, īsāka pirmās muguras spuras pamatne un mazāks ķermeņa augstums. Ķermenis brūns vai melni brūns ar saplūstošiem tumšiem plankumiem sānos, vēders dzeltenīgs. Abām muguras spurām priekšējā mala tumša. Nārsta laikā tēviņi kļūst gandrīz ogļmelni ar košām muguras spuru joslām.

Īpašības

Melnais jūrasgrundulis ir jūras piekrastes, siltummīloša zivs. Ļoti retos gadījumos novērots saldūdeņos. Iztur ūdens temperatūras svārstības 8—24 °C amplitūdā. Sastopams 1—96 m dziļumā (biežāk 1—50 m) gan uz smilšainām, gan uz dūņainām gruntīm. Tālas migrācijas neveic.

Barība

Melnais jūrasgrundulis ir plēsīgs, galvenokārt  barojas ar bentiskajiem vēžveidīgajiem (sānpeldvēžiem, vienādkājvēžiem, šķeltkājvēžiem, garnelēm, maziem krabjiem), gliemenēm, gliemežiem, tārpiem un kukaiņu kāpuriem, retos gadījumos ar mazām zivtiņām.

Vairošanās

Dzimumgatavību melnais jūrasgrundulis sasniedz otrajā gadā. Nārsto atkārtoti vairākas reizes no maija līdz augustam, kad ūdens temperatūra ir augstāka par 12 °C, 0,8—8 m dziļumā. Tēviņš kļūst teritoriāls, izvēloties nārsta vietu. Mātītes auglība līdz 25 500 ikru. Ikri bentiski, tiek nērsti porcijās zem tukšām molusku čaulām vai akmeņu "ligzdās". Tēviņš apsargā ikrus, līdz izšķiļas kāpuri. Mazuļi vasarā līdz augustam, septembrim uzturas piekrastē līdz 3 m dziļumā. Var sasniegt 4 gadu vecumu.
IMAP

Tiešsaistes režīms

Izmantojot POP, klienta programma serverim pieslēdzas īslaicīgi, kamēr tik lejuplādēta jauna vēstule. IMAP ļauj saglabāt seansu neierobežotu laiku, visas darbības ar vēstulēm veicot uz paša servera, nelejuplādējot vēstules saturu. Tas ir īpaši izdevīgi, ja ir zems sakaru kanāla ātrums vai datplūsmas ierobežojumi.

Vienlaicīga pieslēgšanās vēstuļu kastei vairākiem klientiem

POP3 protokols piekļuvi vēstuļu kastei vienlaicīgi ļauj tikai vienam klientam. IMAP tāda ierobežojuma nav; ir mehānisms, kā viens klients var redzēt citu klientu izmaiņas vēstuļu kastē.

MIME daļu apstrāde

E-pasta vēstule ir MIME formātā, kuram ir kokveida struktūra, kas sastāv no dažādām daļām.
IMAP4 ļauj klientam atsevišķi saņemt kādu no MIME daļas. Piemēram, tas ļauj saņemt vēstules teksta daļu bez pievienotās datnes — lietotājam pašam ir iespēja izlemt, to lejuplādēt vai ne.

Vēstules stāvokļa informācija

Ar vēstules karodziņu palīdzību uz servera klients var zināt vēstules stāvokli - vai tā ir lasīta, dzēsta, vai ir atbildēts uz to. POP gadījumā to varēja nodrošināt tikai klienta programma.

Vairākas vēstuļu kastītes

IMAP4 klienti var izveidot, pārsaukt, dzēst vairākas vēstuļu kastīes (kas lietotājam ir kā mapes) tieši uz servera, kā arī pārvietot vēstules starp kastītēm. IMAP arī nodrošina piekļuvi koplietošanas un publiskajām vēstuļu kastītēm.

Meklēšana uz servera

IMAP ļauj klientiem veikt meklēšanas operācijas pēc dažādiem kritērijiem uz servera, nelejuplādējot katru vēstuli.

Iebūvēts paplašināšanas mehānisms

Pēc pieredzes ar citiem interneta protokoliem, IMAP4 protokolā ir mehānisms, kas ļauj to paplašināt.

IMAP4 trūkumi, salīdzinot ar POP3

Salīdzinot POP3, IMAP4 ir ļoti sarežģīts protokols. Neskatoties uz to, IMAP kļūst arvien populārāks.
Meklēšanas operāciju laikā var tikt tērēti lieli servera resursi, apstrādājot lielas vēstuļu kastes.
Lai nosūtītu vēstuli, pasta klients šo vēstuli sūta divreiz, vienu uz SMPT nogādāšanai adresātam, bet kopiju uz IMAP serveri, lai saglabātu nosūtīto vēstuļu kastē. POP sūta vienreiz, kopija tiek saglabāta tikai pie klienta.

Protokola apraksts

IMAP serveris visbiežāk izmanto TCP 143. portu vai 993. (SSL).
Marka evaņģēlijs

Evaņģēlija īpatnības

Evaņģēlijs rakstīts pagānu kristiešiem, tāpēc, salīdzinājumā ar Mateja evaņģēliju, tekstā ir daudz jūdu tradīciju un ģeogrāfisko vietu skaidrojumu, kā arī maz atsauču uz Vecās derības rakstiem. Evaņģēlijs tika rakstīts grieķu valodā, tomēr ne literārajā, bet drīzāk sarunvalodā. Tekstā ir jūtams semītu valodu iespaids, kā arī daudzi latīnismi (centurions, leģions, denārijs). Kaut arī Augustīns un daži citi teologi uzskatīja, ka Marka evaņģēlijs sarakstīts pēc Mateja evaņģēlija, tomēr liela daļa pētnieku uzskata, ka Marka evaņģēlijs bija pirmais, un citi sinoptiskie evaņģēliji tika sarakstīti balstoties uz Marka evaņģēliju. Tas izskaidro arī to, ka evaņģēlijā maz vietu, kas būtu aprakstītas tikai šajā evaņģēlijā. Evaņģēlijs ir sarakstīts ļoti dinamisks. Vairāk nekā citos evaņģēlijos uzsvars likts uz Jēzus darbību, mazāk uz mācību. Biežāk nekā citos evaņģēlijos tiek lietots vārds «tūdaļ», akcentējot notikumu dinamiku. Notikumi tiek aprakstīti lakoniskāk. Evaņģēlijā netiek aprakstīta Jēzus bērnība, bet tas sākas ar Jēzus kristīšanu.