google/wiki40b huggingface dataset:
Sauga

Upes apraksts

Sauga iztek Lokutas ciemā (Lokuta küla), aptuveni 6 km uz austrumiem no Jervakandi (Järvakandi alev), Raplas apriņķī un savu gultni veido galvenokārt pa purvainām jomām. Augštecē un vidustecē taisnota, tek cauri Nelvaso (Nõlvasoo) un Tārikennu (Taarikõnnu soo) purviem. Vidustecē tek caur Merdamas purvu (Mõrdama raba), upi divreiz šķērso dzelzceļa iecirknis Lelle—Pērnava. 
Lejtecē tek gar Nurmes purva (Nurme raba) austrumu un dienvidu malu, purvainās jomas nomaina smilšu kāpas. Tek cauri Pērnavas pilsētas Vecpērnavas (Vana-Pärnu) un Ilejē (Ülejõe) rajoniem. Upes kreisajam krastam piekļaujas Vecpērnavas kapsēta (Vana-Pärnu kalmistu). 
Tieši pirms ietekas Pernu Saugu šķērso Sīmu tilts (Siimu sild) — inženiertehniskā būve, kas pazīstama ar savu eleganto arkveida dzelzs fermu. Tilts atklāts 1937. gadā, sagrauts Otrā pasaules kara laikā 1944. gadā un atkal atjaunots 1958. gadā.
Sākotnēji Sauga tikusi saukta par Pērnavas upi.

Apdzīvotas vietas

Upes tecējumā atrodas vairāki ciemi — Are, Kurena, Leplāne, Murru, Perivere, Suigu, Vella, Lemmetsa, Papsāre, Eametsa, Nurme, Rēgu, Elbi, Aluste, Kennu, Lūri, Pernjē, Viluvere, Innaste, Ellamā, Kenni, Lokuta, Reonda un Sārenpellu, kā arī Pērnavas pilsēta.
Persijas līcis

Nosaukums

Persijas līča reģions lielo naftas krājumu dēļ ir ģeopolitiski ļoti svarīgs. Acīmredzot, tāpēc arābu valstīs to sauc par Arābu līci vai vienkārši par Līci. Tomēr starptautiski atzītais nosaukums ir Persijas līcis. Starptautiskā Hidrogrāfijas organizācija lieto nosaukumu Irānas līcis (Persijas līcis) (Gulf of Iran (Persian Gulf)).
Juris Bārs

Dzīvesgājums

Dzimis 1808. gada 23. februārī Dobeles apriņķa Līvbērzes pagasta "Lāčos" kalēja ģimenē kā jaunākais no trim bērniem, kristīts kā Georgs Heinrihs Bārs (Georg Heinrich Baar). Jurim Bāram bija 2 vecāki brāļi — Kārlis un Ansis. Mācījās Jelgavas vīriešu ģimnāzijā (1830—1833), vēlāk sāka studēt astronomiju Tērbatas universitātē, bet ātri nomainīja to pret medicīnas studijām, un 1842. gadā beidza medicīnas fakultāti. Strādāja par ārstu Tērbatā, Žagarē Kauņas guberņā (1842 — 1844), Dundagā (1844 — 1855) un Kuldīgā (kopš 1855. gada).
1840.
gados Juris Bārs aktīvi darbojās Latviešu literārajā biedrībā. Pēc tam, kad mainījās šīs biedrības politiskā ievirze, Juris Bārs, būdams dedzīgs pārvācošanas pretinieks, nonāca opozīcijā un pārtrauca savu valodniecisko darbību. Viņš bija pirmais, kurš aicināja reorganizēt latviešu rakstu valodu. Viņa projekts (publicēts krājumā "Magazin", 1847. gadā) ir mūsdienu latviešu valodas ortogrāfijas pamatā. Jura Bāra ortogrāfijā novērsti "čupu" burti, un patskaņu garums apzīmēts ar svītriņu. Viņš ir pētījis latviešu fonētiku, un pirmais pareizi noteicis skaņu sistēmu, raksturojis lauzto un stiepto intonāciju, izvirzījis šaurā un platā "e" lietošanas nosacījumus. Jura Bāra valodnieciskie darbi ir palīdzējuši Augustam Bīlenšteinam "Lettische Grammatik" ("Latviešu gramatika", 1863. gadā) sagatavošanā.
1862. gadā viņu iecēla par Kuldīgas apriņķa ārstu, šo amatu viņš pildīja līdz 1878. gadam, kad atteicās no ārsta prakses redzes pasliktināšanās dēļ un mira no kakla vēža 1878. gada 19. decembrī.
Apglabāts Kuldīgas Vācu kapos, tagadējos Vecajos kapos, 1985. gadā pie viņa kapa atklāja pieminekli.

Privātā dzīve

Laika, kad Juris Bārs strādāja par ārstu Žagarē Kauņas guberņā, viņš apprecējās ar Aleksandru Bīdermani (Igaunijā dzimušu vācieti). Viņiem piedzima seši bērni: 5 meitas un viens dēls, kurš 14 gadu vecumā mira. Kuldīgā Juris Bārs dzīvojis ēkā, kas tagad atrodas Baznīcas ielā 20. Viņa nams bijis kā sabiedriskās dzīves centrs. Juris Bārs bijis viesmīlīgs, inteliģents cilvēks un ar labu humora izjūtu.

Apbalvojumi

1867. gadā viņam piešķīra civildienesta titulpadomnieka pakāpi, 1877. gadā — galma padomnieka (hofrāta) pakāpi.
Lucifers (Štuks)

Kompozīcija

Gleznā attēlots apsēdies kaila vīrieša tēls, kas atrodas nenosakāmā tumšā telpā. Acu skatiens tiek pievērsts skatītājam. Galva ir atbalstīta uz kreisās rokas. Labā roka ir izvilkta atpakaļ un noliekta sāniski. Fonā pa kreisi redzams fosforescējošs gaismas avots.

Vēsture

1891. gadā no Štuka studijas Minhenē to iegādājās Ferdinands I Sakss-Koburgs-Gota karaliskajai kolekcijai Sofijā. 1930. gada 25. decembrī karalis Boriss III to nodeva Nacionālajam muzejam un no 1948. gada tā ir Nacionālās mākslas galerijas kolekcijā. 1985. gadā to pārvietoja uz Nacionālo ārzemju mākslas galeriju un 2015. gadā uz galerijas ēku "Kvadrāts 500".
Davors Štefaneks

Biogrāfija

Dzimis 1985. gadā Suboticā. 2004. gadā viņš ieguva Eiropas čempionāta sudraba medaļu, bet Olimpiskajās spēlēs Atēnās bija tikai 18. vietā. 2005. gadā viņš ieguva Vidusjūras spēļu sudraba medaļu un kļuva par junioru pasaules čempionu. 2008. gadā viņš kļuva par Eiropas čempionāta bronzas medaļas ieguvēju, bet Pekinas olimpiskajās spēlēs bija tikai 15.vieta. 2009. gadā viņš ieguva Vidusjūras spēļu zelta medaļu.
2011. gada Vidusjūras spēlēs ieguva zelta medaļu grieķu-romiešu cieņā un sudraba medaļu brīvajā cīņā. 2012. gada Eiropas čempionātā izcīnīja bronzas medaļu. 2014. gadā uzvarēja Vidusjūras spēlēs un kļuva par pasaules čempionu. 2016. gada viņš kļuva arī par olimpisko čempionu.
2017. gadā viņš ieguva sudraba medaļu Eiropas čempionātā, 2018. gada sudraba medaļu pasaules čempionātā.
Bogdans Sļiva

Biogrāfija

Beidzis Krakovas Tehnoloģijas universitātes Inženierzinātņu fakultāti.
Kļuvis pazīstams pēc negaidītās uzvaras pirmajā pēckara Polijas šaha čempionātā Sopotā 1946. gadā. 1948. gadā Polijas šaha čempionātā bijis trešais (uzvarējis Kazimežs Makarčiks). No 1951. līdz 1954. gadam četras reizes pēc kārtas kļuvis par Polijas šaha čempionu. Šo panākumu vēlākajos gados nav spējis atkārtot neviens cits Polijas šahists. 1960. gadā Sļiva sesto reizi kļuva par Polijas šaha čempionu. 1953. gadā FIDE Sļivam piešķīra starptautiskā meistara (IM) nosaukumu.
Sekmīgi pārstāvējis Polijas izlasi Pasaules šaha olimpiādē, kurā piedalījies 7 reizes (1952, 1956-1966) un individuālajā vērtējumā izcīnījis sudraba (1952) medaļu.
1954. gadā izcīnījis 3. vietu FIDE zonas turnīrā un iekļuvis Gēteborgas starpzonu turnīrā, kurā ieguvis 5½ punktus no 20 iespējamajiem. 1957. gadā Sofijā FIDE zonas turnīrā bijis tuvu šī panākuma atkārtojumam, taču beigās ierindojies 4. vietā un nav iekļuvis starpzonu turnīrā. Bijis vienīgais Polijas šahists, kas piedalījies starpzonu turnīrā. 1959. gadā piedalījies Rīgas starptautiskajā šaha turnīrā, kur ierindojies 5. vietā un bijis labākais no ārzemju šahistiem.
1960. gados Sļivas rezultāti šaha turnīros kļuva vājāki, jo radās nepieciešamība saskaņot savu šahistu karjeru un pamatdarbu. Tomēr 1964. gadā šaha olimpiādē Telavivā viņš bija ļoti tuvu tam, lai izcīnītu lielmeistara nosaukumu. Sļiva bija ieguvis 9 punktus no 14 iespējamajiem, tomēr FIDE nolēma, ka lielmeistara nosaukuma izcīnīšanai nepieciešams kā minimums vienā turnīrā nospēlēt 15 partijas. Starptautiskā šaha lielmeistara goda nosaukumu Sļivam piešķīra tikai 1987. gadā.
Vēlākajos gados sekmīgi pievērsies korespondencšaham, kurā izcīnījis medaļas Polijas korespondencšaha čempionātā. Starptautiskā Korespondencšaha federācija (ICCF) Sļivam 1991. gadā piešķīra starptautiskā korespondencšaha meistara nosaukumu, bet 1995. gadā — starptautiskā korespondencšaha lielmeistara nosaukumu.
Ortokeratoloģija

Kontaktlēcu veidi

Kopš 20. gadsimta 90. gadiem pieejami kontaktlēcu materiāli ar ļoti augstu gāzu caurlaidību, kas šo metodi padara drošu un ērtu. Gaisa caurlaidība Dk var sasniegt Dk=141 (Boston XO2). Ortokeratoloģijas kontaktlēcas pieejamas ar dažādiem ražotāju un izplatītāju dotiem nosaukumiem — Vision Shaping Treatment VST (Bausch + Lomb), seefree (Hecht Contactlinsen GmbH), Nakts Lēcas (Gallus Optika), OK Lens, EyeDream, MiracLens, DreamLens, i-GO, OVC Overnight Vision Corection, GOV, Wake and See, CRT Corneal Reshaping Treatment (Paragon), u.c.

Darbības mehānisms

Kontaktlēcu speciālais dizains, asaru pievilkšanas spēks un plakstiņa spiediens nodrošina kontrolētas radzenes formas izmaiņas. Izmaiņu apjoms radzenes centrālajā daļā ir aptuveni 7—10 μm (cilvēka mata diametrs ~70 μm). Radzenes centrālā daļa tiek padarīta nedaudz plakanāka, tuvējā perifērija — nedaudz stāvāka. Starp kontaktlēcu un radzeni vienmēr ir jābūt asaru slānim, kas mitrina un aizsargā aci.

Korekcijas iespējas

Objektīvi vislabākie rezultāti ir tuvredzības korekcijai līdz -4,50 dioptrijām, astigmatismam līdz -1,50 dioptrijām. Tālredzības korekcija un augstākas pakāpes tuvredzības korekcija arī ir iespējama, bet rezultāti ne vienmēr būs apmierinoši. Būtiski ir pacienta individuālie acs parametri — acs zīlītes diametrs, asaru pietiekamība, radzenes izmēri, stāvums un ekscentritāte.
2010. gada Pasaules čempionāts šosejas riteņbraukšanā

2010. gada Pasaules čempionāts šosejas riteņbraukšanā notika Džīlongā un Melburnā, Austrālijā, piecu dienu garumā, no 29. septembra līdz 3. oktobrim. Čempionāts sastāvēja no grupas un individuālā brauciena vīriešiem, sievietēm un vīriešiem līdz 23 gadu vecumam. Tas bija 77. Pasaules čempionāts un pirmā reize, kad tas notika Austrālijā. Sakritības pēc savu Pasaules čempiona titulu bija jāaizstāv austrālietim Keidelam Evansam, kura dzīvesvieta atradās 20 kilometrus no Džīlongas.
Individuālais brauciens un lielākā daļa no grupas braucieniem notika Džīlongā, bet pēdējās sacensības, vīriešu grupas brauciens sākās Melburnā un devās Džīlongas virzienā, kur tas noslēdzās ar 11 apļiem pilsētas apkaimē.
Šveices pārstāvis Fabians Kančellāra veiksmīgi aizstāvēja savu individuālā brauciena čempiontitulu, sasniedzot ceturto uzvaru, kas bija jauns rekords. Grupas braucienā Tūrs Hūshovds kļuva par pirmo Norvēģijas pārstāvi, kurš izcīnījis šo titulu. Bronzu ieguva Ellens Deiviss, kurš nodrošināja mājiniekiem pirmo vietu medaļu kopvērtējumā.
Antoaneta Stefanova

Biogrāfija

Šahu sākusi spēlēt četru gadu vecumā. Drīzumā kopā ar nākamo Pasaules čempionu šahā Veselinu Topalovu izvirzījusies par lielāko Bulgārijas šaha cerību. 1989. gadā kļuvusi par Pasaules meiteņu čempioni šahā U10 vecuma grupā, uzvarot ar simtprocentīgu rezultātu - 11 punkti no 11 iespējamajiem. 1995. gadā debitējusi starpzonu turnīrā Kišiņevā (Moldova), kur gan palikusi 28. vietā.
2001. gadā Pasaules sieviešu šaha čempionātā Maskavā pēc izslēgšanas sistēmas Stefanova nokļuva līdz 2. raundam. Gadu vēlāk viņa izcīnīja uzvaru Eiropas sieviešu šaha čempionātā Varnā (Bulgārija). 2004. gadā izcīnīja bronzas medaļu Eiropas sieviešu šaha čempionātā Drēzdenē (Vācija), bet Pasaules čempionātā sievietēm, kas notika Elistē (Krievija), Stefanovai izdodas pusfinālā uzvarēt Maiju Čiburdanidzi un vēlāk pēc uzvaras finālā kļūt par Pasaules čempioni. Pēc šī panākuma 2004. gadā Antoanetei Stefanovai piešķirts Bulgārijas pilsētas Plovdivas goda pilsones nosaukums.
Nākamajā Pasaules čempionātā 2006. gadā Jekaterinburgā (Krievija) gan neizdodas aizstāvēt titulu, jo tika piedzīvots zaudējums jau 2. raundā. 2007. gadā Stefanova kļūst par Eiropas vicečempioni šahā. 2008. gadā uzvarējusi prestižajā FIDE XI kategorijas turnīrā «Ziemeļu Urālu kauss». 2011. gadā Tbilisi atkārtoti kļuvusi par Eiropas vicečempioni šahā, bet 2012. gadā uzvarējusi Pasaules čempionātā ātrajā šahā sievietēm Batumi (Gruzija). 2012. gada Pasaules sieviešu šaha čempionātā iekļuvusi finālā, kur tikai minimāli zaudējusi Annai Ušeņinai. 2015. gadā Sočos Pasaules sieviešu šaha čempionātā pēc izslēgšanas sistēmas 3. kārtā zaudējusi Ukrainas šahistei Marijai Muzičukai ar ½:1½. 2018. gadā Hantimansijskā Pasaules šaha čempionātā sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas 1. kārtā uzvarējusi Sabinu-Frančesku Foišoru, 2. kārtā uzvarējusi Dinaru Saduakasovu, bet 3. kārtā zaudējusi Annai Muzičukai.
Kopš 1992. gada Bulgārijas izlases sastāvā 13 reizes piedalījusies Pasaules šaha olimpiādēs (1992-2016), tajā skaitā 2000. gadā spēlējusi vīriešu komandas sastāvā. Astoņas reizes Bulgārijas izlases sastāvā piedalījusies Eiropas komandu šaha čempionātos (1999-2013), kuros individuālajā ieskaitē izcīnījusi sudraba (2009) un bronzas (2005) medaļas.
2016. gada jūnijā Rumānijā izcīnījusi trešo vietu Eiropas sieviešu šaha čempionātā. 2017. gadā Teherānā Pasaules šaha čempionātā sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas 1. kārtā uzvarējusi Janjetu Marrero Lopesu, 2. kārtā uzvarējusi Salomi Melia, 3. kārtā uzvarējusi Nino Hurcidzi, bet ceturtdaļfinālā zaudējusi Annai Muzičukai. 2019. gada aprīlī Antaljā dalījusi 1.-5. vietu Eiropas individuālajā šaha čempionātā sievietēm, taču pēc papildu rādītājiem palikusi 5. vietā. 2019. gada septembrī Skolkovā (Maskavas apgabals) dalījusi 10.-11. vietu FIDE sieviešu Grand Prix izcīņas posmā.
Dzērves

Izskats un īpašības

Dzērves ir slaidi, lieli putni ar gariem kakliem, knābjiem un kājām, un lieliem, noapaļotiem spārniem. Ārēji tēviņi un mātītes neatšķiras, bet tēviņi ir nedaudz lielāki nekā mātītes. Lielākā dzērvju ģintī ir Indijas dzērve, kura var sasniegt 176 cm garumu. Tomēr smagākā ir Japānas dzērve (Grus japonensis). Tās masa pirms migrācijas sākuma ir 12 kg. Mazākā ir Kanādas dzērve (Grus canadensis), kuras augstums ir 80—120 cm, svars apmēram 3 kg.
Visas šīs ģints sugas lielākā vai mazākā mērā ir sasistītas ar ūdeņiem. Visas dzērves ir visēdājas, tās barojas ar bezmugurkaulniekiem, maziem mugurkaulniekiem, augiem, riekstiem un graudiem. Ligzdu būvē uz zemes.
Despoina (pavadonis)

Atklāšana un nosaukums

Pavadonis tika atklāts 1989. gada jūlija beigās, izpētot starpplanētu zondes „Voyager 2” uzņemtos attēlus. Tam tika piešķirts pagaidu apzīmējums S/1989 N 3. Vārds Despoina pavadonim tika piešķirts 1991. gada 16. septembrī ar Starptautiskās Astronomijas savienības cirkulāru Nr.5347. Despoina grieķu mitoloģijā ir nimfa, Poseidona un Dēmetras meita.

Orbīta un fizikālie parametri

Despoina ir neregulāras formas pavadonis. Nekādas ģeoloģiskās aktivitātes pēdas uz pavadoņa nav konstatētas. Tiek uzskatīts, ka Despoina ir izveidojies, apvienojoties agrāk eksistējošo pavadoņu atlūzām, kuras palika pēc sadursmēm, kad Neptūns savā gravitācijas laukā „sagrāba” Tritonu. Despoina orbīta atrodas tuvu Talasa orbītai un to aptver Leverjē gredzens. Pavadoņa orbīta palēnām pazeminās. Tas nozīmē, ka ar laiku pavadonis vai nu ietrieksies Neptūnā, vai arī izjuks gabalos pēc Roša robežas šķērsošanas, izveidojot gredzenu ap planētu.
European Hit Radio Top 40 Nr. 1 (2005)

Top 40 sastādīšanas princips

European Hit Radio Top 40 tika sastādīts, pamatojoties uz klausītāju balsojuma rezultātiem, kas ik nedēļu tika apkopoti raidījumā "European Hit Radio Top 40". Topa veidošanas procesā piedalījās visas dziesmas, par kurām tika balsots European Hit Radio mājas lapā — sadaļā Top 40, Padomdevēju aptaujā un ar e-pasta starpniecību. Neatkarīgi no tā, kādā veidā tika balsots par dziesmām, visas balsis, pēc noteikta algoritma, summētās kopā, veidojot European Hit Radio klausītāju 40 populārāko dziesmu sarakstu, kas ēterā skanēja katru svētdienu plkst. 16.00.
Zemes samits

Zemes samits (oficiālais nosaukums: Apvienoto Nāciju Organizācijas konference "Vide un attīstība"; dažkārt saukta arī par Vides samitu vai Rio konferenci) bija ANO augstākā līmeņa starptautiska konference, kas notika Brazīlijas pilsētā Riodežaneiro 1992. gadā no 3. līdz 14. jūnijam. Konferencē bija pārstāvētas 172 valstis un tajā piedalījās 108 valstu vadītāji.
Džambatista Viko

Dzīve

Džambatista Viko dzimis Neapolē (tolaik Spānijas impērijas sastāvā) grāmatu tirgotāja un ratu darinātāja meitas ģimenē. Viko pasniedza retoriku Neapoles universitātē, vēlāk Neapoles karalis Karloss III iecēla viņu par karalisko historiogrāfu.

Darbi

Viko meistardarbs ir "Principi jaunai zinātnei" (itāļu: Principi di una scienza nuova, 1725), kurā viņš izvirza vēstures cikliskuma teoriju - saskaņā ar to sabiedrība, valsts, tiesības un reliģija attīstās pa apli, izejot trīs attīstības posmus: dievu laikmetu, varoņu laikmetu un cilvēku laikmetu. Viko kritizējis moderno racionālismu (Dekartu) un slavējis klasisko senās Romas filozofiju. Pētīts, ka Vīko meistardarbs ietekmējis īru rakstnieka Džeimss Džoisa romānu Finegana vāķēšana.
Igauņu alfabēts

Igauņu alfabēts tiek lietots igauņu valodas rakstībā. Tā pamatā ir latīņu alfabēts ar vācu valodas ietekmi. No vācu valodas pārņemti burti ar divpunktu diakritisko zīmi (umlauts) — Ä, Ö, Ü, kuri apzīmē skaņas [æ], [ø] un [y]. Atšķirībā no vācu valodas, tie tiek pilnībā uzskatīti par atsevišķiem burtiem. Alfabētā tie atrodas beigās un atbilstoši vārdi ar šiem sākumburtiem alfabētiskā secībā atrodas saraksta beigās. Valodnieks Johanes Āviks ieteica Ü nomainīt ar Y pēc somu valodas parauga, taču izmaiņas nepieņēma, paturot vienotu diakritisko zīmju sistēmu. Atšķirīgāks ir burts ar diakritisko zīmi tildi — Õ, kas sastopams arī lībiešu, veru un votu valodā. Šo burtu alfabētam 19. gadsimtā pievienoja Oto Vilhelms Mazings. Tāpat kā latviešu valodā, igauņu rakstībā ir arī burti Š un Ž, kuri sastopami tikai svešvārdos. Gotu rakstības laikos V vietā tika lietots W.
Pilns igauņu valodas alfabēts sastāv no 32 burtiem:
Slīprakstā apzīmēti tā sauktie "svešie burti", kas apzīmē aizgūtas skaņas igauņu valodā. F, Š, Z un Ž sastopami tikai svešvārdos un personvārdos. C, Q, W, X un Y nav igauņu valodas vārdu rakstībā, taču tiek izmantoti, lai pierakstītu cittautu īpašvārdus.
Dažkārt igauņu valodas alfabēts tiek pierakstīts bez "svešajiem burtiem", tad tas sastāv no 23 burtiem.:
Pernu

Upes apraksts

Pernu upes vidējā gada caurtece ir 50–65 m³/s. Upes labais krasts pārsvarā lēzens, kreiso krastu vietām veido smilšakmens stāvkrasts.
Augštecē Pernu kā neliels strauts iztek no Rosnas-Alliku ezera. Jerves apriņķī Pernu plūst caur lauksaimnieciski augstvērtīgām aramzemēm. Paides pilsētas tuvumā ainavu strauji nomaina mežu masīvi. Tiri pilsētas apvidū Pernu uzņem kreisā krasta pietekas Esnu, Prandi un Vodju un iegūst vidēji lielas upes apmērus. Pernu upe plūst caur mitro mežu masīviem, īpaši izteikts šo aplūstošo teritoriju raksturs novērojams Hallistes un Raudnas pieteku rajonā. Šeit Pernu tek caur Somas Nacionālo parku.
Lejtecē, sākot no Reiju ieteces, upe ir aptuveni 8 metrus dziļa un 9 km garumā ir kuģojama.
Pernu upē sastopams ap 30 zivju sugu: upes nēģi, varavīksnes foreles, sīgas, līdakas, zuši, raudas, plauži, vēdzeles, asari u.c.
Upes tecējums tiek izmantots hidroenerģētikā: Sindi tekstilfabrikas hidroelektrostacija (1904—1963) ar ražošanas jaunu 560 kW, kā arī Sereveres (igauņu: Särevere) hidroelektrostacija (1927—1941) ar ražošanas jaudu 44 kW).
Viduslaikos Pernu upei bija atšķirīgs no mūsdienām vārds — Emajēksa vai Embeke (Emajõeks, Embeke).
Rīgas Herdera vidusskola

Rīgas Herdera vidusskola bija vācu filozofa Herdera vārdā nosaukta Rīgas vidusskola Skolas ielā 32 Centra apkaimē. Pirms tam šeit atradās Rīgas Valsts Parauga pamatskola (1922—1940), ko pēc Otrā pasaules kara pārveidoja par Rīgas 12. vidusskolu ar krievu mācību valodu. Skola slēgta 2014. gadā.

Skolas slēgšana

Pēc Latvijas Republikas Izglītības un zinātnes ministrijas datiem 2013./2014. mācību gadā Rīgas Herdera vidusskolā mācījās tikai 357 skolēni.
Skolēnu skaita krasās samazināšanās dēļ 2014. gadā Rīgas Herdera vidusskolu apvienoja ar Rīgas Krievu vidusskolu, apvienotajai skolai piešķirot J. G. Herdera Rīgas Grīziņkalna vidusskolas nosaukumu.
155 Rīgas Herdera vidusskolas skolēnu vecāki parakstīja vēstuli, kurā iebilda pret Rīgas vispārējās izglītības iestāžu tīkla optimizācijas komisijas lēmumu, tomēr vecāku argumentus nav uzklausījusi ne skolas, ne Rīgas domes vadība.

Ēka

Skolas ēka celta 1904. gadā racionālistiskā jūgendstila ievirzē. Ekskluzīvajā vietā Rīgas centrā esošo piecstāvu ēku rotā ornamentāli greznojumi, grezni erkeri, balkoni un lodžijas, savukārt tās fasādi raksturo nevainojams tehniskais stāvoklis. Ēka ir iekļauta Valsts aizsargājamo kultūras pieminekļu sarakstā kā vietējās nozīmes arhitektūras piemineklis (nr. 8047).
Krabjēdājroņu cilts

Īpašības

Pastāv viedoklis, ka krabjēdājroņu cilts miocēna beigās vai pliocēna sākumā ir atdalījusies no jūrasziloņiem (Mirounga) laikā, kad tie ir pārvietojušies uz dienvidiem, pametot Atlantijas okeānu un sākot dzīvot Dienvidu okeānā. Visām cilts sugām piemīt īpaša zobu forma ar izcilņiem un asām šķautnēm, kas piemērota ūdens filtrācijai, uzķerot mazākus jūras dzīvniekus. Zinātniskais vārds Lobodontini latviski nozīmē zobi ar izciļņiem. Tādējādi šīs sugas ieņem noteiktu, specializētu nišu plēsēju kārtā. Tie ir vienīgie roņi, kas pamatā barojas ar Antarktikas kriliem (Euphausia superba). Toties jūras leopards ir vienīgais ronis, kas medī citus roņus un pingvīnus, turklāt saglabājot spēju filtrēt ūdeni un baroties ar kriliem.

Izplatība

Krabjēdājroņu cilts sugas ir visbiežāk sastopamie roņi. Pasaulē dzīvo vairāk kā 30 miljoni šīs cilts roņu, kas sastāda vismaz 50% no visiem pasaules roņiem. Dabas pētnieki to skaidro ar Dienvidu okeāna bagātīgajiem krilu resursiem. Kā arī tās var būt netiešas sekas intensīvajām vaļu medībām 19. un 20. gadsimtā, kas palielināja krilu pieaugumu okeānā.
Marks Krofords

Spēlētāja karjera

Pēc trim QMJHL aizvadītām sezonām, profesionāļa karjeru Krofords sāka 1981.—82. gada sezonā, kad aizvadīja 40 spēles NHL kluba Vankūveras "Canucks" sastāvā. "Canucks" izdevās sasniegt Stenlija kausa finālu, kurā gan tā atzina Ņujorkas "Islanders" pārākumu. Kopumā "Canucks" rindās uzbrucējs aizvadīja sešas sezonas, tās sastāvā gan tā arī līdz galam nenostiprinoties un daļu sezonas pavadot tās AHL fārmklubā Frederiktonas "Express". 1988.—89. gada sezonu aizvadīja IHL vienībā Milvokī "Admirals", pēc kuras beidza spēlētāja karjeru.

Trenera karjera

Uzreiz pēc spēlētāja karjeras beigšanas Krofords kļuva par Ontārio hokeja līgas kluba Kornvalas "Royals" galveno treneri, šādā statusā aizvadot nākamās divas sezonas. No 1991. līdz 1994. gadam Krofords bija Amerikas hokeja līgas vienība Sentdžonsas "Maple Leafs" galvenais treneris, 1992.—93. gada sezonā iegūstot līgas labākā trenera balvu.
1994.—95. gada sezonā Krofords kļuva par NHL vienības Kvebekas "Nordiques" treneri, sezonas beigās iegūstot arī Džeka Adamsa balvu, kas tiek pasniegta katras sezonas labākajam NHL trenerim. Vasarā "Nordiques" franšīze pārcēlās uz Kolorādo "Avalanche", kopā ar kuru jau tās pirmajā pastāvēšanas sezonā Krofordam izdevās izcīnīt Stenlija kausu. "Avalanche" Krofords trenēja līdz 1998. gada vasarai.
No 1998. līdz pat 2006. gadam Krofords bija sava agrākā kluba Vankūveras "Canucks" galvenais treneris. No 2006. līdz 2008. gadam trenēja Losandželosas "Kings", savukārt no 2009. līdz 2011. gadam — Dalasas "Stars" vienību.
2012. gadā kļuva par Šveices hokeja līgas kluba Cīrihes "Lions" galveno treneri.
Daugavpils Borisa un Gļeba pareizticīgo katedrāle

Vēsture

Daugavpils Svētā Borisa un Svētā Gļeba pareizticīgo katedrāle uzcelta laikā no 1904. līdz 1905. gadam. Būvēta pēc šķirsta (kuģa) baznīcas parauga. Katedrālei ir trīs jomi, tā ir 40 m gara, 20 m plata un 16 m augsta.
Sākotnēji tika paredzēts, ka baznīca tiks izmantota garnizona vajadzībām. 
Baznīca atrodas tā sauktajā Baznīcu kalnā, kur vēl atrodas Jaunavas Marijas Bezvainīgās Ieņemšanas Romas katoļu baznīca, Mārtiņa Lutera evaņģēliski luteriskā baznīca un Svētā Nikolaja vecticībnieku baznīca.