google/wiki40b huggingface dataset:
Nodokļa likme

Nodokļa likme ir daļa (parasti izteikta procentos), kas jāmaksā kā nodoklis no vērtības, kas apliekama ar nodokli. Nodokļa likme var būt nemainīga. Tad šī nodokļa likme ir proporcionāla. Nodokļa likme var būt arī progresīva — tā var pieaugt, palielinoties ar nodokli apliekamajai vērtībai — un regresīva — samazināties, palielinoties ar nodokli apliekamajai vērtībai. Tā var pieaug vai samazināties gan vienmērīgi, gan lēcienveidīgi. Nodokļa likmes īpašības var izteikt ar vidējo nodokļa likmi un marginālo nodokļa likmi.

Marginālā nodokļa likme

Marginālā nodokļa likme ir nodokļa likme, kas būtu jāmaksā no vienas papildu vienības (parasti dolārs vai eiro), ja to pieliktu ar nodokli apliekamajai vērtībai. Ja nodoklis ir proporcionāls, tad marginālā nodokļa likme sakrīt ar noteikto, nemainīgo nodokļa likmi. Ja nodoklis ir progresīvs, tad marginālā nodokļa likme ir lielāka par vidējo nodokļa likmi, bet, ja nodoklis ir regresīvs, tad tā ir mazāka par vidējo nodokļa likmi.
Zīlīšu dzimta

Izplatība

Zīlīšu dzimtas sugas ir plaši izplatītas visā pasaulē. Tās sastopamas lielākajā daļā kontinentu: Eiropā, Āzijā, Āfrikā un Ziemeļamerikā. Ir sugas, kuru izplatība gandrīz sakrīt ar kopējo dzimtas izplatību, bet ir sugas, kas ir endēmiskas nelielām teritorijām. Visplašāk sastopamā ir meža zīlīte (Periparus ater), kas mājo plašā teritorijā Eirāzijā un Ziemeļāfrikā. Toties taigas zīlīte (Poecile cinctus) mājo visā subarktiskajā joslā - Skandināvijā, Āzijas ziemeļos, Aļaskā un Kanādā.

Latvijā

Latvijā sastopamas 7 zīlīšu dzimtas sugas: meža zīlīte (Periparus ater), zilzīlīte (Cyanistes caeruleus), gaišzilā zīlīte (Cyanistes cyanus), cekulzīlīte (Lophophanes cristatus), lielā zīlīte  (Parus major), pelēkā zīlīte (Poecile montanus) un purva zīlīte (Poecile palustris).

Izskats un īpašības

Ar dažiem izņēmumiem, zīlīšu sugas ārēji ir ļoti līdzīgas. Tie ir kompakti putniņi ar īsiem knābjiem. Atkarībā no pamatbarības knābji var būt gan masīvāki, gan smalkāki. Zīlītēm, kas pamatā barojas ar kukaiņiem, knābji ir smalkāki. Visdīvainākais knābis dzimtā ir zemes zīlītei (Pseudopodoces humilis), šai zīlītei tas ir garš un līks. Dažām sugām ir cekuliņi. Parasti zīlītes ir 10—16 cm lielas, bet zaļā zīlīte (Sylviparus modestus), kas dzimtā ir vismazākā, ir 9 cm gara un sver 5 g. Vislielākā ir sultānzīlīte (Melanochlora sultanea), kuras ķermeņa garums sasniedz 21 cm, bet svars gandrīz 50 g. Vislielākā dažādība dzimtā ir apspalvojuma krāsai.

Uzvedība

Zīlītes ir aktīvi, skaļi un sabiedriski putniņi. Ligzdošanas laikā tie ir teritoriāli, bet pēc jauno putnu izlidošanas apvienojas draudzīgos baros. Bieži barā ir sajauktas vairāku sugu zīlītes. Šie putni spēj samērā viegli piemēroties jauniem apstākļiem. Tie ir vieni no inteliģentākajiem putniem, un inteliģences skalā tiek ierindoti uzreiz pēc vārnām, kraukļiem un papagaiļiem.

Barība

Zīlītes spēj piemēroties dažādai barībai, tās barojas gan ar sēklām, gan kukaiņiem. Daudzas sugas uzturas cilvēku tuvumā un ziemas periodā labprāt apmeklē putnu barotavas. Atkarībā no tā, vai zīlītes slēpj barību, ornitologi tās iedala divās grupās: barības slēpējās (purva zīlīte, pelēkā zīlīte, meža zīlīte) un neslēpējās (lielā zīlīte, zilzīlīte). Piemēram, pelēkā zīlīte sezonas laikā noglabā aptuveni 15 kilogramus barības.

Ligzdošana

Zīlītes parasti ligzdo koku dobumos, lai gan ir sugas, kas ligzdu vij uz zemes. Dējumi atkarībā no sugas var būt ļoti dažādi. Piemēram, Himalajos dzīvojošā rūsdibena zīlīte (Periparus rubidiventris) dēj 2 olas, bet Eiropas zilzīlīte 10—14 olas. Daudzām sugām sezonā  ir vairāki dējumi, bet daudzām Āfrikā dzīvojošām sugām raksturīga kooperēšanās putnēnu audzināšanā. Pamatā visas zīlīšu sugas veido monogāmus pārus, izņēmums ir zilzīlīte, kas ir poligāma.
Igors Zujevs

Biogrāfija

Vispārējo vidējo izglītību ieguvis Rīgas 56. vidusskolā, ko pabeidzis 1981. gadā. 1983. gadā beidzis Rīgas Jūrskolu kuģa tehniķa specialitātē. 2011. gadā absolvējis Baltijas Psiholoģijas un menedžmenta augstskolu.
Bijis biedrības "Labā Cerība" valdes priekšsēdētājs, dārzkopības uzņēmuma "Vasara" un uzņēmuma "Magone" valdes loceklis. Tāpat strādājis uzņēmumos "Pļavnieku nami" un "Rīgas centrāltirgus", kā arī Latvijas jūras kuģniecībā.

Politiskā darbība

2005. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās kandidēja Rīgas domes vēlēšanās no politiskās patriotiskās apvienības "Dzimtene" un Latvijas Sociālistiskās partijas apvienotā saraksta un tika ievēlēts domē. 2006. gadā nesekmīgi kandidēja 9. Saeimas vēlēšanās no partiju apvienības "Saskaņas Centrs" saraksta. 2009. gadā atkārtoti tika ievēlēts Rīgas domē no "Saskaņas Centra" saraksta. Strādāja Mājokļu un vides komitejā un Sociālo jautājumu komitejā.
2010. gadā kandidēja 10. Saeimas vēlēšanās no politisko partiju apvienības "Saskaņas Centrs" saraksta Rīgas vēlēšanu apgabalā un tika ievēlēts 10. Saeimā. Tāpat arī 2011. gadā Saeimas ārkārtas vēlēšanās ievēlēts 11. Saeimā, kur darbojas Sociālo un darba lietu komisijā un Saimnieciskā komisijā.
Sākotnēji netika ievēlēts 12. Saeimā no partijas "Saskaņa" saraksta, taču 2015. gada maijā kļuva par 12. Saeimas deputātu pēc tam, kad Regīna Ločmele-Luņova nolika mandātu.
Pētnieciskās žurnālistikas centra Re:Baltica veiktajā pētījumā par 12. Saeimas deputātiem Zujevs atzīts par "visnerunīgāko Saeimas deputātu", jo 12. Saeimā 38 pavadītajos mēnešos ne reizi nav runājis no tribīnes un tikai vienreiz gatavojis ziņojumu par kādu likumprojektu. 2018. gada rudenī kandidēja 13. Saeimas vēlēšanās no partijas "Saskaņa" saraksta, taču netika ievēlēts.
Lilioma dziesma

"Lilioma dziesma", sākotnēji "Dziesma par karuseli",  ir viena no Imanta Kalniņa dziesmām ar Māra Čaklā vārdiem, kuru viņš 1971. gadā komponēja Ferenca Molnāra lugai „Lilioms”.
Tā sacerēta līdztekus dziesmām „Policista songs”, „Mēness leitnants”, „Vēlā roze” un „Akāciju palags” režisora Alfrēda Jaunušana Drāmas teātra muzikālajai izrādei "Lilioms". „Lilioma” pirmizrāde notika 1971. gada 5. aprīlī, sākumā Liliomu tēloja Uldis Dumpis, vēlāk Ģirts Jakovļevs. Lugu samērā drīz izņēma no repertuāra, bet dziesmas no tās kļuva populāras.
2018. gadā "Lilioma dziesma" ieguva 21. vietu Radio SWH organizētajā LVtop100 aptaujā.
Kārlis Dzenītis-Zeniņš

Biogrāfija

Kārlis Dzenītis-Zeniņš dzimis 1892.gada 18.februārī Aizputes apriņķī, Durbē. 1910.g. beidzis Liepājas reālskolu. Strādājis firmas "Gerhard & Hey" nodaļā Maskavā.
Sākoties Pirmajam pasaules karam tiek iesaukts Krievijas impērijas armijā. Beidzis Viļņas kara skolu kurā ieguvis leitnanta dienesta pakāpi. Cīnījies Galīcijas frontē pret Austro-Ungāriju. Divas reizes ievainots. Apbalvots ar Annas III, IV šķ. un Staņislava III, IV šķiras ordeņiem.
1918.gadā demobilizējies un atgriezies Latvijā. Tā paša gada decembrī brīvprātīgi iestājas Latvijas armijā. Komandējis Grobiņas bataljonu. 1919.g. janvārī piekomandēts Kalpaka bataljonam un iedalīts kapteiņa Zolta rotā. Piedalījies dramatiskajā kaujā Kaugurciemā kurā krita kapteinis Zolts. Pēc tam pārskaitīts uz 7.Siguldas kājnieku pulku. Vēlāk turpinājis dienestu 12.Bauskas kājnieku pulkā.
1924. g. 18. novembrī paaugstināts par pulkvežleitnantu. Ieņēmis bataljona komandiera, saimniecības un štāba priekšnieka amatus. 1935. g. 11. septembri paaugstināts par pulkvedi. Iecelts par 12.Bauskas kājnieku pulka komandieri. 1937.gadā beidzis Latvijas Augstāko kara skolu un vienu gadu komandējis Bruņoto vilcienu pulku. Vēlāk atgriezies 12.Bauskas kājnieku pulkā. Nozīmēts par docentu pie Latvijas Universitātes militārās katedras. 1940.gada 24.decembrī atvaļināts no aktīvā dienesta piemērota amata trūkuma dēļ, apmeties Jēkabpilī.
1941.gadā ienākot vācu karaspēkam Dzenītis-Zeniņš skaitās civilpārvaldes rīcībā. 1943.gadā ieskaitīts Latviešu leģiona ģenerālinspektora štābā pulkveža (štandartenfīrera) pakāpē. 1944. gada janvārī austrumu frontē pārņēmis leģiona 15.divīzijas 34.grenadieru pulka komandēšanu. Komandējis pulku smagajās atkāpšanās kaujās no Veļikajas upes pozīcijām uz Latvijas teritoriju. 1944.gada vasarā nosūtīts uz virsnieku kursiem Prāgā. Pēc tam dienests dažādās aizmugures daļās. Kara beigas sagaida Lībekā. Pavadījis vairākus mēnešus no sākuma karagūstekņu un pēc tam bēgļu nometnēs Vācijā.
1952.gadā ieceļojis ASV. Darbojies latviešu virsnieku apvienībā un bija Lāčplēša kara ordeņa kavalieru biedrības priekšnieks no 1967 līdz 1979. gadam. 1966.gadā Ņujorkā uzņemts par jaunākās latviešu studentu korporācijas Fraternitas Vanenica goda filistru. Pēdējos mūža gadus dzīvojis Floridā, Sanktpēterburgas pilsētā, kur strādājis pie būvuzņēmēja J.Risberga.
Kārlis Dzenītis-Zeniņš miris 1979.gada 17.maijā. Apbedīts Katskiļu brāļu kapos Ņudžersijas štatā.
Kalambols

Kalambols (angļu: Quidditch) ir sporta spēle Dž.K.Roulingas izdomātajā burvju un raganu pasaulē, kurā norisinās grāmatu sērijas "Harijs Poters" darbība. Tā ir komandu spēle, kuru spēlē ar vairākām bumbām, lidojot uz slotaskātiem. Kalambols ir vispopulārākā spēle maģiskajā sabiedrībā. Ir daudzas profesionālās komandas un pa komandai ir arī katram no Cūkkārpas Raganības un burvestības arodskolas namiem. Ceturtajā grāmatā (Harijs Poters un uguns biķeris) Harijs un viņa draugi dodas uz Pasaules Kausa Izcīņu kalambolā.

Noteikumi

Kalambola sezona sākas novembrī. To spēlē garā, ovālā laukumā, kuram abos galos atrodas pa trīs cilpveida vārtiem garos kātos. Uzvar komanda, kura nopelna visvairāk punktu. Katrā komandā ir septiņi spēlētāji: viens stīpsargs, divi triecēji, trīs dzinēji un viens ķērājs. Viņi spēlē ar trīs veidu bumbām: sviedeni, āmurgalvām un zelta zibsni.
Sviedene ir tumši brūna, futbola bumbas lielumā, kūtra un tiek lietota tāpat, kā reālajā pasaulē lieto bumbu basketbolā, kaut arī tai šķietami ir uzlikta pielipšanas burvestība, tādēļ to ir daudz ērtāk noturēt rokās. Sviedeni vada dzinēji, cenšoties to izmest cauri kādai no pretinieku vārtu stīpām. Viens veiksmīgs metiens nopelna komandai desmit punktus. Katras komandas vārtu stīpas sargā stīpsargs.
Divas smagas dzelzs lodes, sauktas par āmurgalvām, pašas lidinās apkārt pa laukumu un mēģina ievainot spēlētājus. Triecēji, izmantojot beisbola nūjām līdzīgas vāles, cenšas aizsargāt savus komandas biedrus no āmurgalvām un raidīt tās uz pretinieku spēlētājiem.
Visbeidzot, mazais un spārnotais zelta zibsnis šaudās apkārt pa laukumu milzīgā ātrumā un ķērāja uzdevums ir to noķert. Zibšņa notveršana dod komandai 150 punktus un vienlaikus arī nozīmē spēles beigas, kas lielākoties nozīmē arī zibšņa ieguvēja komandas uzvaru. Ķērājam noķerot zibsni, komanda vienalga var zaudēt, ja dzinēju un meklētāja sasummētie punkti kopā ir mazāk nekā pretinieku dzinēju veikums.

Pasaules kausa izcīņa kalambolā (Quidditch World Cup)

Pasaules kausa izcīņa notiek ik pa četriem gadiem. Pirmais mačs notika starp Transilvāniju (Transylvania) un Flandersu (Flanders) 1473. gadā. Eiropas čempionāti notiek ik pa četriem gadiem kopš 1652. gada.
Jons Berents

Biogrāfija

1685.–1692. g. studējis Kēnigsbergas universitātē, 1693.–1711. g. strādājis par mācītāju Mielkiemē (tag. Kaļiņinā), Encūnos (tag. Repinā). No 1711. gada – Čerņahovskas arhiprezbiteris t. i., arhidiakons jeb superintendants, kuru Prūsijas lietuvieši dēvējuši par "bīskapu".
Viens no J. H. Līsija 1719. gada M. Lutera "Katehisma" tulkojuma redaktoriem. Iztulkojis agendu "Davadnas pamācīšana" (1730. g.), sagatavojis un rediģējis 1732. g. dziesmu krājuma "No jauna pārveidotas un uzlabotas dziesmu grāmatas" izdevumu, pievienojot 17 paša tulkotu dziesmu. Līdz 1748. g. iznāca 6 dziesmu grāmatas izdevumi. 1735. g. Bībeles (tā sauktās Kvanta Bībeles) tulkojuma galvenais redaktors. "Dziesmu grāmatai" un "Bībelei" uzrakstījis lietuviskus priekšvārdus.
Jānis Ancāns

Dzīvesgājums

Dzimis 1911. gada 7. jūlijā Kārsavas pagasta Ancānu ciemā zemkopja ģimenē. Pēc Kārsavas pamatskolas beigšanas 1927. gadā iestājās Malnavas lauksaimniecības vidusskolā. 1931. gadā uzsāka studijas Latvijas Universitātes Lauksaimniecības fakultātē, pēc studiju beigšanas strādāja par vecāko agronomu Daugavpilī.
Pēc Latvijas okupācijas ievēlēts par Tautas Saeimas deputātu no Latgales vēlēšanu apgabala (1940).  
1940. gada jūlijā Iekšlietu ministrs Vilis Lācis atbrīvoja no amata Daugavpils pilsētas vecāko Andreju Švirkstu un viņa vietā iecēla agronomu Jāni Ancānu. Pilsētas vecākā amatā viņš bija līdz 1940. gada 26. augustam, kad par Daugavpils pilsētas darbaļaužu deputātu pagaidu padomes izpildu komitejas priekšsēdētāju tika iecelts Bernards Škapars. 
Kritis 1944. gada nogalē Kurzemes cietokšņa kaujās.
Jazīdi

Jazīdi, zināmi arī kā jezīdi, ir kurdu etnoreliģiska grupa Irākā, Nīnavas reģionā. Jazīdi dzīvo arī Sīrijas ziemeļos, Turcijas dienvidos, Armēnijā un Gruzijā. Jazīdu kopskaits ir no 250 000 līdz 500 000. Pēdējos gados viņus smagi ietekmējis Sīrijas pilsoņu karš un ISIL asiņainās represijas, kas īpaši vērtas pret jazīdiem. Tāpēc vairākus tūkstošus liela jazīdu kopiena sastopama arī Vācijā.
Jazīdismam nav nekā kopēja ar islāma teoloģiju un rituāliem, un tas vairāk atgādina pirmsislāma persiešu zoroastrismu ar jūdaisma un kristietības elementiem. Jazīdi tic vienam Dievam, kurš pēc pasaules radīšanas uzticējis to septiņiem erceņģeļiem, varenākais no kuriem ir pāvu eņģelis. Arī Jēzus un Muhameds figurē jazīdu svētajos rakstos. Jazīdu svētos rakstus veido divas grāmatas Mashaf-s Rash un Kitab-i Jilwa. Sektas pretinieki parasti apvaino jazīdus sātana pielūgšanā, jo pāvs Tuvajos Austrumos bieži tiek saistīts ar Ibisu jeb Sātanu.
Jazīdu galvenais templis atrodas Šajkanas ciematā Irākā, kur atrodas Lālišas templis, kurā atrodas svētā šeiha Adī kapa vieta. Ticīgajiem jazīdiem vismaz vienreiz dzīvē jāveic svētceļojums uz šo templi.
Jazīdisma izcelsme ir neskaidra. Lai arī reliģijas nosaukums dažreiz tiek saistīts ar Umajādu kalifu Jazīdu ibn Muāviju, kurš valdīja no 680. līdz 683. gadam, jazīdi par savas reliģijas dibinātāju uzskata 12. gadsimta sūfiju šeihu Adī ibn Musāfiru, kas bija uzticīgs musulmanis, tāpēc arī šī versija nešķiet ticama. Jazīdi uzskata, ka esot cēlušies Basrā un laika gaitā pārcēlušies uz Irākas ziemeļiem, kur kļuvuši par daļu no kurdiem. Iespējams, ka nosaukums nāk no persiešu vārda ized — eņģelis, dievība. Jazīdi paši sev sauc par dāsin vai davasīn.
Tradicionālā jazīdu sabiedrība dalījās divās daļās: murīdos jeb parastajos cilvēkos un rūhānos, reliģiskajā kārtā, kas baudīja pārējo cieņu. Rūhāniem aizliegts griezt matus un bārdu. Laulības starp šīm divām grupām vai murīda pāriešana reliģiskajā kārtā nav atļauta.
Jazīdi vēsturiski dzīvojuši Šajkanas apgabalā uz ziemeļiem no Mosulas, Sindžāras kalnu reģionā uz rietumiem no Mosulas, Dijarbakiras apkaimē Turcijā, Halebas apgabalā Sīrijā, kā arī Armēnijā un Gruzijā. 1922.-24. gada Irākas tautas skaitīšana uzrādīja 26 257 jazīdus, kamēr Turcijas 1923. gada tautas skaitīšana uzrādīja 18 000 jazīdus. 1926. gada PSRS tautas skaitīšana uzrādīja 14 522 jazīdus.
Zelta vārtu tilts

Zelta vārtu tilts (angļu: Golden Gate Bridge) ir piekartilts Sanfrancisko, ASV. Tas savieno Sanfrancisko un Merinas apgabalu pār Zelta vārtu šaurumu starp Kluso okeānu un Sanfrancisko līci. Zelta vārtu tilts ir daļa no 101. automaģistrāles. Tas tika uzbūvēts 1937. gadā un līdz pat 1964. gadam tas bija lielākais iekārtais tilts pasaulē. Pašlaik tas ir vairs tikai astotais lielākais pasaulē un otrs lielākais ASV. Tilts ir kļuvis plašu atpazīstamību visā pasaulē, jo tas nereti tiek izmantots gan kā Sanfrancisko, gan kā visas ASV simbols. Tāpat kā citi visā pasaulē pazīstami tilti, arī Zelta vārtu tilts ir kļuvis par pašnāvnieku mērķi - vidēji reizi divās nedēļās no tilta nolec kāds cilvēks.
Tigrans Gorgijevs

Šaha kompozīcija

Pievērsies šaha kompozīcijai 1927. gadā, jau nākamā gadā sastādīšanas konkursos ieguvis divas pirmās godalgas. Kopumā Georgijevs sastādījis vairāk nekā 400 etīdes, no tām vairāk nekā 80 saņēmušas atzinības konkursos, tai skaitā 15 pirmās un otrās godalgas. Uzrakstījis daudz rakstu par dažādiem šaha kompozīcijas jautājumiem un izdevis savu etīžu krājumu.
No 1956. gada starptautiskais tiesnesis, no 1969. gada starptautiskais meistars šaha kompozīcijā.
Mārtiņš Raitums

Karjera

M. Raitums HK Rīga 2000 sastāvā ir kļuvis par četrkārtējo Latvijas čempionu.
2007. gada jūlija beigās Liepājā M. Raitums iesaistījās kautiņā, kurā pats guva galvaskausa pamatnes lūzumu, tādējādi izlaižot lielu daļu regulārās sezonas. 2008. gada 8. decembri M. Raitums stājās Liepājas tiesas priekšā apsūdzībā par huligānismu, viņam tika piespriests divu gadu nosacīts cietumsods.
2010. gadā M. Raitums pievienojās Kazahstānas klubam Atirau "Beibaris". 2010.—2011. gada sezonā viņš kļuva par Kazahstānas čempionu, kā arī tika atzīts par čempionāta vērtīgāko spēlētāju. Par čempionu kļuva arī nākamajā sezonā.
2015—2016. gada sezonā Raitums spēlēja Anglijas hokeja premjerlīgas vienībā Hallas "Pirates", taču tad kopā ar HK Kurbads izcīnīja Latvijas čempiona titulu.

Latvijas izlase

M. Raitums Latvijas hokeja izlases sastāvā piedalījies trijos Pasaules čempionātos junioriem, kā arī 2005., 2006., 2007. un 2010. gada Pasaules čempionātos. Pirmoreiz M. Raitums uz laukuma izgāja 2006. gada Pasaules čempionātā, kad tiks uzmainīts uz laukuma Sergeja Naumova vietā un ielaida 8 ripas spēlē pret Kanādas izlasi. Otrā reize bija 2010. gadā, kad M. Raitums atkal nospēlēja otro spēles pusi pret Kanādu, ielaižot divus vārtus.
21 Lutēcija

Atklāšana un nosaukums

Asteroīdu atklāja 1852. gada 15. novembrī vācu-franču astronoms Hermanis Goldšmits (Hermann Goldschmidt) no sava dzīvokļa Parīzē. Goldšmitam tas bija pirmais atklātais asteroīds (kopā 14). Asteroīds nodēvēts Lutēcijas vārdā, tā latīņu valodā sauca Parīzi. Vārdu izvēlējās Parīzes observatorijas direktors Fransuā Arago (François Arago). Lutēcija ir pirmais asteroīds, kuru atklājis astronoms-amatieris.

Fiziskie parametri

Lutēcija ir neregulāras formas asteroīds, tā virsma stipri izrobota ar krāteriem (lielākais zināmais – Masīlijas krāteris ar diametru 61 km) 2010. gada 10. jūlijā ESA starpplanētu zonde Rosetta pa ceļam uz Čurjumova—Gerasimenko komētu pārlidoja asteroīdu tikai 3168 ± 7,5 km attālumā. Pārlidojuma laikā tika izpētīta apmēram puse asteroīda virsmas. tad tika noteikta arī asteroīda masa un blīvums, attiecīgi (1,7 ± 0,017)×10¹⁸ kg un 3,4 ± 0,3 g/cm³. Pieņemot, ka asteroīda porainība ir ap 10 – 15 %, tā blīvums ir lielāks nekā parastiem akmens meteorītiem. Lutēcijas sastāvs nav īsti zināms. Asteroīds tiek klasificēts pie M tipa asteroīdiem, taču atšķirībā no vairuma šīs grupas objektu, kuriem virsmas satur metālus, uz Lutēcijas virsmas metāli nav konstatēti. Lutēcijas spektrs vairāk atbilst oglekļa hondrītiem un C tipa asteroīdiem. Novērojumu dati liecina, ka Lutēcijas virsma satur, vai nu E tipa hondrītus, vai arī ar metāliem bagātus, bet ūdeni maz saturošus oglekļa hondrītus. Rosetta atklāja, ka Lutēcijas virsmu klāj līdz 600 m biezs regolīta slānis, kuru veido 50–100 μm lielas putekļu daļiņas.

Veidojumu nomenklatūra

Lutēcijas virsma ir stipri izrobota, to klāj krāteri, gravas, plaisas u.c. veidojumi. Uz nofotografētās asteroīda virsmas tika saskaitīti 350 krāteri (diametri no 600 m līdz 61 km).
2011. gada martā Starptautiskās Astronomijas savienības Planētu nomenklatūras darba grupa noteica, ka veidojumi uz Lutēcijas dēvējami ar Romas impēriju saistītos vārdos, kuri attiecas uz laikposmu 52. g.p.m.ē. - 360 g.m.ē., kad pastāvēja Lutēcija. Tā, krāteri uz Lutēcijas dēvējami Romas impērijas laika pilsētu vārdos, apgabalus jādēvē asteroīda atklājēja un Romas impērijas laika provinču vārdos, pārējiem veidojumiem jāpiešķir Romas impērijas un tai piegulošo teritoriju upju vārdi.
Līdz 2015. gada aprīlim bija apstiprināti 37 veidojumu vārdi, t.sk. 19 krāteri, 8 apgabali, 1 kalnu grēda, 2 gravas, 3 grunts noslīdeņi, 2 plaisas un 2 pakāpes.
Forticom Grupa

Videogaga

Forticom Grupas attīstītie video portāli Latvijā un Lietuvā ir Videogaga.lv un Videogaga.lt.
Konsultācijas reklāmdevējiem par Videogaga.lv sniegtajām iespējām sniedz Progression — Forticom Grupas interneta mārketinga kompānija, kas uzņēmumiem Baltijā nodrošina komunikāciju ar krievvalodīgo auditoriju, izmantojot Forticom Grupas lokālos sociālos tīklus Centrāleiropā, Austrumeiropā un Krievijā — One.lt, Videogaga.lt, Odnoklassniki.ru, Nasza-klasa.pl, kuros ir vairāk nekā 55 miljoni reģistrēto lietotāju.
Open Compute Project

Open Compute Project (OCP) ir bezpeļņas organizācija, kas izstrādā un piedāvā serveru, datu noliktavu un datu centru aparatūras projektus. Tā reģistrēta ASV. Organizācijā piedalās tādi uzņēmumi kā Facebook, Apple, Microsoft, Rackspace, Cisco, Juniper Networks, Goldman Sachs, Fidelity, Bank of America, Nokia.
OCP dalībnieki cer izveidot efektīvu, inovatīvu aparatūru mērogojamiem pielietojumiem. Aparatūrai arī jābūt vienkāršoti apkalpojamai, ar mazāku enerģijas patēriņu un lētāku uzturēšanu.
Brandisa

Vēsture

Pilsēta rakstos pirmoreiz minēta 1121. gadā. Otrā pasaules kara laikā pie pilsētas atradās kara aviobāze, kurā bāzējās Messerschmitt Me 163 (iznīcinātāji ar raķešu dzinējiem) lidmašīnas. Pēc kara tajā atradās padomju kara aviācija.

Ekonomika

Bijušajā kara aviācijas bāzē ierīkota saules elektrostacija (Solarkraftwerk Waldpolenz) – 2013. gadā lielākā šāda veida elektrostacija pasaulē.

Cilvēki

Brandisa ir Vidzemes garīdznieka un pedagoga Augusta Albanusa (August Albanus, 1765-1839) dzimtā pilsēta.
Baldriānskābe

Atrašanās dabā

Baldriānskābe nelielā daudzumā atrodas koka etiķī, brūnogļu pārtvaices produktos, stearīnskābes un rīcineļļas oksidēšanās produktos. Tā rodas arī, baktērijām iedarbojoties uz kalcija laktātu. Izobaldriānskābi ievērojamā daudzumā satur ārstnieciskā baldriāna saknes, kā arī (esteru veidā) dažādas ēteriskās eļļas.

Iegūšana

Baldriānskābi iegūst, oksidējot n-amilspirtu. To var iegūt arī, reducējot levulīnskābi СН₃–CO–СН₂–СН₂–COOH ar nātrija amalgamu.
Izobaldriānskābi var iegūt, destilējot baldriāna saknes ar ūdens tvaiku, vai oksidējot atbilstošo amilspirta izomēru.
Tāpat, oksidējot atbilstošo amilspirta izomēru (optiski aktīvo amilspirtu), iegūst metiletiletiķskābi.
Trimetiletiķskābi iegūst, oksidējot pinakolīnu СН₃–С(СН₃)₂–СО–СН₃.
Difūzais miglājs

Difūzais miglājs ir neregulāras formas miglājs bez izteiktām robežām; tas var pats izstarot gaismu vai arī absorbēt to. Lielāko daļu miglāju var raksturot kā difūzos miglājus; tas nozīmē, ka tie ir izstieptas formas un bez izteiktām robežām. Redzamās gaismas spektrā šos miglājus var iedalīt emisijas un atstarojošajos miglājos. Emisijas miglāji izstaro jonizētas gāzes spektrālās līnijas radiāciju (galvenokārt no jonizēta ūdeņraža); tos bieži dēvē par H II reģioniem (terminu H II profesionālajā astronomijā lieto, lai apzīmētu jonizētu ūdeņradi).
Atstarojošie miglāji paši par sevi neizdala nozīmīgu redzamās gaismas daudzumu, taču tie atrodas tuvu zvaigznēm un atstaro to gaismu. Līdzīgi miglāji, kurus neizgaismo zvaigznes, redzamo gaismu neizstaro, bet tos var atklāt kā gaismu necaurlaidīgus mākoņus, kas bloķē gaismu no fonā esošiem spožiem ķermeņiem; tos sauc par "tumšajiem" jeb absorbcijas miglājiem.
Lai gan difūzajiem miglājiem optiskajos gaismas viļņos ir dažāda pamanāmība, tie ir spēcīgs infrasarkanā starojuma avots, galvenokārt pateicoties miglājos esošajiem putekļiem.
Ieva Pulvere

Biogrāfija

Basketbolistes karjeru sākusi Cēsu pilsētas sporta skolā, 2005. gadā sāka spēlēt SK "Cēsis" sastāvā. Kluba sastāvā 2009. gadā kļuva par Latvijas čempioni, tāpat divas reizes ir izcīnījusi Latvijas čempionāta sudraba medaļu (2008, 2010), 2010. gadā izcīnīja 2. vietu Lietuvas sieviešu basketbola līgā, divas reizes izcīnīja sudraba medaļu Baltijas sieviešu basketbola līgā (2008, 2009). 2010.—2011. gada sezonas lielāko daļu aizvadīja Latvijas Universitātes basketbola komandā, sezonas vidū spēlēja arī Rīgas TTT. TTT sastāvā aizvadīja arī divas spēles Eirolīgā, kurās punktus neguva.
Pēc vienas sezonas Lietuvā, I. Krastiņa atgriezās Rīgas TTT 2014. gada vasarā un tās sastāvā ir kļuvusi par Latvijas čempioni visās sekojošajās sezonās.
Vairākkārt ir spēlējusi dažāda vecuma Latvijas jaunatnes izlasēs (U16 izlase 2005, 2006; U18 izlase 2007, 2008; U20 izlase 2007, 2009, 2010). 2008. gadā izcīnīja uzvaru Eiropas U-18 čempionāta B divīzijā. Divas reizes ir izcīnījusi trešo vietu Eiropas U-20 čempionātā: 2009. un 2010. gadā. Latvijas nacionālās izlases sastāvā debitējusi 2012. gada 19. maijā.