google/wiki40b huggingface dataset:
Arvīds Jurgens

Hokeja karjera

Hokejā spēlējot ASK Rīga komandā Jurgens ir ieguvis piecus Latvijas hokeja līgas čempiona titulus - no 1932 līdz 1937. gadam. Latvijas hokeja izlases sastāvā viņš piedalījās 1936. gada ziemas olimpiskajās spēlēs. Atšķirībā no futbola, kur Jurgens bija vārtsargs, hokejā viņš bija uzbrucējs.

Basketbola karjera

Jurgens ar klubu RFK 1925. gadā kļuva par Latvijas basketbola līgas čempionu.
Barbju apakšdzimta

Latvijā

Latvijā, iespējams, sastopama viena barbju apakšdzimtas suga — barbe (Barbus barbus). 1937. gadā uz Rīgas tirgu no Liepājas reida ticis atvests viens eksemplārs. Tas vēlāk literatūrā attiecināts uz Bārtas lejteci pie Liepājas. 1960. gadā barbe attiecināta arī uz Daugavas un Ventas baseinu. Lai arī Latvijā neviena savvaļas populācijas pastāvēšana nav zināma, tomēr barbe sastopama vairākās upēs Lietuvā un Baltkrievijā. Areāla robeža mūsdienās ir Nemunas baseins.
Barbari

Barbari (no grieķu val. βάρβαρος, bárbaros, daudzsk. bárbaroi) ir apzīmējums Antīkajā Grieķijā, kas tika attiecināts uz cilvēkiem, kas slikti runāja grieķiski. Vēlāk romieši ar šo vārdu apzīmēja cilvēkus, kam nebija grieķiski-romiskās izglītības. Mūsdienās ar vārdu barbars tiek raksturoti nekulturāli, nestandarta uzvedības vai primitīvi cilvēki vai arī cilvēki, kas nekontrolē savu rīcību.
Leons Plāters

Dzīvesgājums

Leons Plāters cēlies no dižciltīgo Latgales (Livonijas) muižnieku Plāteru dzimtas. Dzimis 1836. gada 15. februārī Kombuļu muižā grāfa Jozefa Kazimira Plātera un viņa sievas Antoņinas, dzimušas Soltānes, ģimenē. Sakarā ar Novembra sacelšanās dalībnieku atbalstīšanu Jozefu Plāteru ar ģimeni izsūtīja uz Smoļensku, kur pagāja Leona Plātera bērnība. Mācījās ģimnāzijā Rīgā, dzīvoja pie vecākā brāļa Augusta Plātera, pabeidza Jelgavas ģimnāziju. 
Pēc tam saimniekoja Kazanovas pusmuižā (tagad Krāslavas novada Ūdrīšu pagasts). 1863. gada janvārī, kad bijušās Polijas-Lietuvas kopvalsts teritorijā sākās sacelšanās pret pakļautību Krievijai, Leons Plāters iesaistījās pretošanās grupā.
Sākumā viņš gribēja doties uz Lietuvu un pievienoties Narbuta partijai, bet tad nolēma kopā ar citiem  muižniekiem sākt pretdarbību Latgales teritorijā. 1863. gadā pavasarī no Dagdas  Kazanovas muižā ieradās Zigmunds Buiņickis, kas bija izplānojis uz austrumiem no Krāslavas Baltiņu mežā uzbrukt krievu armijas transportam ar ieročiem un izdalīt tos sacelšanās dalībniekiem. Pirms tam cīnītāji nodeva zvērestu Krāslavas katoļu baznīcā, ko pieņēma Krāslavas vikārs Jans Bolcevičs.
1863. gada 13. maijā Leons ar pieciem bruņotiem muižas kalpiem (kalpu Zablocki, kučieri Janu Bansu, stārastu Citoviču, šļahtiču Niececki un Antoniju) devās uz noteikto vietu un gaidīja transportu, kas no Daugavpils pa pasta traktu virzījās caur Krāslavu. Vēlāk ziņojumā bija teikts, ka Baltiņu mežā bija 50 bruņoti vīri. Uzbrukumā krita daži karavīri, daži tika ievainoti, bet vienam virsniekam izdevās aizbēgt uz Krāslavu. 
Leons Plāters un viņa biedri tika sagūstīti un ieslodzīti Dinaburgas cietoksnī, kur 1863. gada 9. jūnijā Plāteram izpildīja nāvessodu. Vienos avotos minēts, ka pēc nošaušanas viņš apglabāts turpat smiltājā pie cietokšņa, netālu no Rīgas-Dinaburgas šosejas, bet pēc tam naktī slepeni pārapbedīts nezināmā vietā. Citos, ka viņš apbedīts turpat cietokšņa 3. bastionā. 
Priesteri Bolceviču notiesāja uz 20 gadiem ieslodzījumā. Zigmunds Buiņickis aizbēga uz ārzemēm.

Piemiņa

Plātera nāvi Rainis apdziedājis krājuma "Saules gadi" dzejolī "Svētdiena un grāfs Plāters".
Daugavpils katoļu kapos iekārtota Leona Plātera piemiņas vieta, kurā 1923. gada 9. jūnijā uzstādīja melnā granīta plāksne ar uzrakstu: "Grāfam Leona Broel Plāteram – poļu sacelšanās organizētājam  (nogalināts 1863. gada 9. jūnijā)”. Plāksni atjaunoja 2002. gadā, tai līdzās atrodas piemiņas plāksne poļu sabiedriskajiem darbiniekiem un skolotājiem, kas gājuši bojā staļiniskajās koncentrācijas nometnēs.
Krasta iela (Rīga)

Vēsture

Krasta ielas sākotnējais nosaukums bija Daugavas Krasta iela, un tā stiepās no Turgeņeva ielas līdz Toma ielai ap vietu, kur tagad atrodas Mazā Krasta iela. Iela savu pašreizējo nosaukumu ieguva 1902. gadā, bet pašreizējo atrašanās vietu — 1969. gadā, kad tika pārbūvēta tuvāk Daugavai.
Līdz 2017. gadam Ģenerāļa Radziņa krastmala bija Krasta ielas sākums.

Ielas apbūve

Krasta ielas apbūvē dominē komercapbūve, to vidū daudzi tirdzniecības pakalpojumu sniedzēji. Daudzās vietās Krasta iela gar Daugavu ir neapbūvēta un to aizņem neapsaimniekotas vai daļēji apsaimniekotas dabas teritorijas.
Krasta ielā atrodas vairākas lielas infrastruktūras būves, piemēram, tirdzniecības centrs "Mols" (Krasta iela 46), ēdināšanas un atpūtas centrs "Lido" (Krasta iela 76), veikali "Depo" (Krasta iela 36) un "MC²" (Krasta iela 68A).
Piltenes viduslaiku pils

Piltenes viduslaiku pils (vācu: Schloss zu Pilten) bija Kurzemes bīskapa pils Piltenē pie Ventas upes 14. - 18. gadsimtā. Pēdējā Kurzemes un Sāmsalas bīskapa un vienīgā Livonijas karaļa Magnusa pēdējā rezidence. Latviski agrāk dēvēta par "Dāņu pili".
Līdz mūsdienām saglabājušies pils pamati un Lielā apaļā torņa un Kauna torņa fragmenti.

Vēsture

Piltenes pils tika uzcelta senajā kuršu Ventavas zemē. 1230. gadā kuršu ķēniņa Lamekina līgumā ar Romas pāvesta sūtni Alnas Balduīnu latīņu valodā pieminēta kiligunda Langis, kas atbilst mūsdienu Landzei, atrodas tikai pāris km attālumā no Piltenes. Piltenes pils pirmo reizi rakstos pieminēta 1309. gada 3. decembra līgumā ar Vācu ordeni, kad Livonijas pilsoņu kara laikā Kurzemes bīskaps Burhards bija spiests līdz mūža beigām atteikties no savas bīskapijas un Piltenes pils. 1330. gada martā pēc viņu sabiedroto Rīgas pilsētas lūguma lietuviešu karaspēks ar aplenkuma mašīnām apsēda ordeņa ieņemto Piltenes pili, bet nespēja to ieņemt.
Ilgu laiku Piltenes pilī atradās bīskapa kanceleja un soģa (Stiftsvogt) sēdeklis. 1559. gadā Dānijas karalis Frīdrihs II no Kurzemes un Sāmsalas bīskapa Jāņa IV Minhauzena (Johannes von Münchhausen) nopirka viņa tiesības uz Sāmsalu, bet pēc tam 1560. gada maijā no koadjutora Ulriha Bēra, kuram saskaņā ar kanoniskajām tiesībām pēc bīskapa nāves vai atteikšanās būtu jākļūst par jauno Kurzemes bīskapu, atpirka arī Kurzemes bīskapa tiesības par labu savam jaunākajam brālim Magnusam. 1578. gadā pēc zaudētās cīņas par Livonijas karalistes izveidi, Magnuss apmetās Piltenes pilī kā pēdējais luterticīgais Kurzemes bīskaps. Pēc viņa nāves pils zaudēja savu nozīmi, 1585. gada pils inventarizācijas akti uzrāda tās izpostīto stāvokli.
Kad 1617. gadā Kurzemes bīskapija tika pārvērsta par autonomu Piltenes apgabalu Polijas-Lietuvas pakļautībā, par tā pārvaldes centru kļuva agrākā Kurzemes domkapitula Aizputes pils. 1621. gadā pieminēts, ka Piltenes pils ir pa pusei sagruvusi. Ap 1750. gadu sagāzās pēdējā pils apdzīvojamā daļa.

Pils apraksts

No 1431. gada izmeklēšanas protokola noprotams, ka uz pils lielās zāles sienām bijuši uzgleznoti visi Kurzemes bīskapi. Ap konventa tipa pili atradās priekšpils ar senpilsētu, kurai jau 14. gadsimta beigās bīskaps piešķīra Rīgas pilsētas tiesības.

Arheoloģiskie izrakumi

1976. - 1977. gadā Ēvalda Mugurēviča vadībā Piltenes pilsdrupu teritorijā veica arheoloģiskos izrakumus, kuru gaitā atsedza pils pamatu fragmentus, aizsarggrāvi un tiltu.
Čīles Antarktikas institūts

Vēsture

Pēc Starptautiskā ģeofizikas gada (1957—1958) aktivitātēm, kad kļuva skaidrs, ka plānveidīga zinātniskā un pētnieciskā darba organizēšana ir svarīga Čīles stratēģiskajām interesēm Antarktīdas kontinentā, tika nolemts izveidot speciālu valdības institūciju. Čīles Antarktikas institūts nodibināts 1963. gada 10. septembrī ar Čīles valdības rīkojumu, izveidojot to par vienīgo valdības institūciju, kas atbildīga par visu aktivitāšu centralizētu koordinēšanu, plānošanu un realizēšanu Čīles Antarktiskajā teritorijā.
Līdz institūta dibināšanai ar Antarktikas izpēti nodarbojās galvenokārt Čīles armija, flote un gaisa spēki, kas veidoja kontinentā pastāvīgas bāzes un īstenoja savas izpētes programmas. 1964./1965. gada sezonā tika noorganizēta pirmā kompleksā INACH ekspedīcija, kuras laikā tika veikti pētījumi bioloģijā, kristalogrāfijā, ekoloģijā, ģeoloģijā, meteoroloģijā, ornitoloģijā un seismoloģijā, kā arī veikta izpēte pastāvīga lidlauka izveides iespējamībai.
Klijāni

Izskats un īpašības

Morfoloģiski klijānus var iedalīt 3 grupās: mazākā auguma klijānos ar platiem spārniem un garām astēm, vidēji lielos klijānos un lielajos klijānos ar gariem spārniem un salīdzinoši īsākām astēm. Šīs atšķirības izveidojušās atkarībā no dzīves veida, medību ieradumiem un lidošanas specifikas. Tomēr kopumā klijāni ir spēcīgi būvēti putni. Tie ir ļoti veikli lidotāji, ar izcilām manevrēšanas spējām, medījot mežā starp kokiem. Klijāniem atšķirībā no citiem lielajiem plēsīgajiem putniem, lai medītu, nav nepieciešama atklāta vieta.
Mazākais ģintī ir ceļmalu klijāns (Buteo magnirostris), kura ķermeņa garums ir 33 cm, svars 250 g. Lielākie ir karaliskais klijāns (Buteo regalis) un kalnu klijāns (Buteo hemilasius). Abi var sasniegt 66 cm garumu, un to vidējais svars ir 1350 g.

Barība

Visi klijāni medī jebkuru mazu dzīvnieku, kas pagadās to ceļā. Protams, klijānu vieni no iecienītākajiem upuriem ir grauzēji. Pasaulē nav nevienas grauzēju sugas, kuru nemedītu kāds klijāns. Retu reizi tiek medīti putni, turklāt mazie putniņi pamatā māk izvairīties no klijānu uzbrukumiem. Visbiežāk tiek nomedīti vidēja auguma putni, piemēram, ūdensvistiņas, baloži un pīles. Klijāni medī arī čūskas, ķirzakas, vardes, zivis un dažādus bezmugurkaulniekus, piemēram, vaboles. Retu reizi klijāni barojas ar maitu, tomēr priekšroka ir dzīvam medījumam. Klijāns upuri bieži noskata no liela attāluma, riņķojot augstu debesīs. Dažas klijānu sugas medī, vērojot apkārtni, no kāda paaugstinājuma.
Astra Lux

Tehniskais raksturojums

Astra Lux dzīvojamās ēkas būvniecībā ir izmantots monolīta dzelzsbetona karkass ar monolīta dzelzsbetona starpstāvu pārsegumiem un sienām. Ēkas pamati projektēti, ievērojot ģeoloģiskās izpētes rezultātus. Ārsienas ir balstītas uz starpstāvu pārsegumiem un mūrētas no betona blokiem. Sienas ir siltinātas, bet fasāžu sistēma pilda ne tikai dekoratīvas funkcijas, bet arī veic dabisko vēdināšanu.
Jorubi

Vēsture

Jau senatnē jorubiem bija vairāki kultūras un valstiski veidojumi. Senās Ifes pilsētas izcelsme pēc arheoloģiskajiem izrakumiem datējama ap 600. gadu p.m.ē. Līdz pat mūsdienām Ife tiek uzskatīta par jorubu svēto pilsētu. Kā ievērojama valsts Ife pastāvēja no 1100. līdz 1700. gadam. Ziemeļrietumos no Ifes 18.—19. gadsimtā pastāvēja Ojo karaliste. Pēc Sokoto kalifāta iebrukuma 18. gadsimta vidū jorubu valstis panīka, un to starpā izcēlās pilsoņu karš, kā rezultātā ievērojams daudzums jorubu tika pakļauti vergu tirdzniecībai un izvesti uz Ameriku. 1882. gadā briti pakļāva jorubu teritorijas, nodibinot protektorātu. 1960. gadā, Nigērijai iegūstot neatkarību, jorubu zemes iekļāvās Nigērijas federācijā.
Zvejniekciems (stacija)

Vēsture

Pieturas punkts tika atklāts 1934. gadā. No 1971. gada šeit bija elektrovilcienu galapunkts. Elektrovilcieni šeit apgriezās pie galvenā ceļa izbūvētā strupceļā (mūsdienās vairs nepastāv), tādējādi Zvejniekciems bija Saulkrastu stacijas vadībā esošs ceļa postenis. 1991. gadā, pagarinot elektrifikāciju līdz Skultei, stacija tika pārveidota par pieturas punktu. Pēc Saulkrastu apvedceļa izbūves nekas vairs neliecina, ka šeit bijis elektrovilcienu galapunkts.
VirtualDub

Virtualdub ir lineārā video rediģēšanas programma. Tā ir open source un ir licencēta saskaņā ar GPL. VirtualDub ir paredzēts AVI failu rediģēšanai, jaunākajām versijām ir iespējams arī atvērt (nolasīt) citus formātus (MPEG2), taču saglabāt var tikai AVI. VirtualDub var atvērt un apstrādāt jebkādus AVI formāta videofailus kamēr vien sistēmā ir attiecīgie audio un video kodeki. Ar VirtualDub iespējams arī ierakstīt video no ārēja signāla avota (piemēram, no televīzijas kartes).
23. septembris

23. septembris ir gada 266. diena pēc Gregora kalendāra (267. garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 99 dienas.

Vārda dienas

Vanda, Veneranda, Venija
Vadims Tarasovs

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Tarasovs uzsāka 1993.—94. gada sezonā, kad aizvadīja savu debijas spēli Krievijas Augstākās līgas klubā Ustjkamenogorskas "Kazzinc-Torpedo". 1995. gadā Tarasovs pievienojās Krievijas Superlīgas klubam Novokuzņeckas "Metallurg", tās rindās spēlējot līdz pat 2000.—01. gada sezonas noslēgumam. 1999., 2000. un 2001. gadā Tarasovs tika atzīts par Krievijas Superlīgas labāko vārtsargu.
2001.—02. gada sezonu hokejists aizvadīja Amerikas hokeja līgas vienībā Kvebekas "Citadelles", taču tad atgriezās Novokuzņeckā, lai tās sastāvā aizvadītu vēl četras sezonas.
2006. gada vasarā Tarasovs pievienojās Ufas "Salavat Julajev" rindām, tajās aizvadot nākamās trīs sezonas, kā arī izcīnot 2008. gada Krievijas čempiona titulu. 2009.—10. gada sezonu Tarasovs aizvadīja Ņižņekamskas "Neftekhimik" rindās, tad uz sezonu atgriezās Novokuzņeckas "Metallurg", bet 2011.—12. gada sezonā spēlēja Čerepovecas "Severstal" sastāvā.
2012.—13. gada sezonu aizvadīja Ufas "Salavat Julajev" rindās, bet pēc sezonas beigām kļuva par kluba vārtsargu treneri, beidzot profesionālā spēlētāja gaitas.
Ernests Paukuls

Dzīves gājums

Dzimis 1872. gada 13. decembrī Smiltenē tirgotāja ģimenē. Mācījās Harnaka privātskolā Cēsīs un Rīgas pilsētas ģimnāzijā. Studēja veterinārmedicīnu Tērbatas veterinārinstitūtā (1894-1899). No 1901. gada bija prozektora palīgs, no 1902. gada vispārīgās patoloģijas privātdocents. No 1903. gada strādāja Bernes universitātes fizioloģijas institūtā, pēc dr. vet. med. grāda aizstāvēšanas strādāja par asistentu Patoloģiskās anatomijas institūtā. No 1906. gada Tērbatas veterinārinstitūtā lasīja vispārīgās patoloģijas kursu. Papildinājās Freiburgas un Vircburgas universitātēs (1909-1910). Ievēlēts par Tērbatas veterinārinstitūta ārkārtas profesoru (1916), profesoru (1917), pēc tā pievienošanas Tērbatas Universitātei, bija tās vispārīgās patoloģijas un farmakoloģijas profesors (1919).
1920. gadā E. Paukulu iecēla par Latvijas Universitātes vispārīgās patoloģijas profesoru, LU Organizācijas padomes locekli un LU Veterinārmedicīnas fakultātes pagaidu dekānu (1920-1922). Bija Latvijas Universitātes Medicīnas fakultātes sekretārs (1923-1929, 1937-1939). Piedalījās Latviešu Konversācijas vārdnīcas veterinārmedicīnisko rakstu veidošanā.
Miris 1941. gada 7. februārī Rīgā, apglabāts Rīgas Meža kapos.
Kārlis Sebris

Biogrāfija

Kopš 1938. gada darbojās Latvijas Nacionālajā teātrī. Filmējies daudzās Rīgas kinostudijas un citu PSRS kinostudiju filmās. Kārlis Sebris bija latviešu studentu korporācijas Lettgallia biedrs.
Mūrnieku un Matīsa ielas stūrī atrodas 2007. gadā atklāta skulptūra "Skursteņslauķis un mūrnieks". Tās autori ir tēlnieki Kārlis Īle un Ģirts Burvis, bet par tēlu prototipiem izvēlēti apkaimes skursteņslauķis Varis Vilcāns un aktieris Kārlis Sebris.
Vīnes atklātne

Vēsture

Pirmais atklātnes analīzes publicējis Kārlis Janišs darbā "Analyse Nouvelle ..." (1842-1843). Vēlāk to pētījuši Vīnes šahisti ar Kārli Hampi priekšgalā. Mūsdienu praksē to lieto reti.

Stratēģiskā ideja

Balto gājiena nolūks aizsargāt bandinieku e4 un kontrolēt punktu d5 un pēc gājienu f2-f4 sākt uzbrukumu karaļa spārnā. Tomēr balto nesteidzīgā spēle ļauj melnajiem pabeigt spēku mobilizāciju un uzsākt pretspēli centrā.
Viendienīšu kārta

Izskats

Viendienīšu kārtas kukaiņi ir sīki līdz vidēji lieli kukaiņi, ķermeņa garums 5—30 mm. Ķermenis ir trausls, maz hitinizēts. Pieaugušie īpatņi barību neuzņem, tāpēc mutes orgāni ir reducējušies. 
Viendienītēm ir četri spārni, to priekšspārni ir daudz lielāki nekā pakaļspārni, kuru vairākām sugām vispār nav. Viendienītēm ir raksturīgas divas vai trīs pavedienveida cerkas vēdera galā, tādas ir arī kāpuriem.

Viendienīšu attīstība

Viendienītes ir ūdens kukaiņi, to kāpuri dzīvo tikai tīrā ūdenī, galvenokārt tekošā. Uzreiz pēc pārošanās viendienītes uz ūdens virsmas izdēj olas, kuras nogrimst. No olām izšķiļas kāpuri, kas dzīvo un attīstās ūdenī, tie ir līdzīgi pieaugušām viendienītēm, tikai tiem nav spārnu. Kāpura jeb nimfas stadija ir visilgākā, tā ilgst apmēram 1 gadu vai 2 gadus, vai ilgāk, toties pieaugušu kukaiņu dzīves ilgums ir ļoti īss. Dažas minūtes vai dienas. Kāpuri dzīvo zem akmeņiem un pārtiek no detrīta (organiskas vai daļēji mineralizētas organismu atliekas ūdenī, kas veidojas, sadaloties atmirušajiem augiem, dzīvniekiem un to izdalījumiem) vai uz akmeņiem augošām aļģēm. Viendienīšu kāpuri ir vieni no parastākajiem ūdenstilpju iemītniekiem, un tiem ir liela nozīme zivju barībā. 
No citiem kukaiņiem viendienītes krasi atšķiras ar to, ka tām ir divas spārnotas attīstības stadijas. Kad kukainis pilnībā attīstās, tad tas uzpeld ūdens virspusē un, nomainot ādu, pārvēršas lidotspējīgā, bet nepilnīgi nobriedušā pieaugušā kukainī jeb subimago: tā spārni ir dūmakaini, nevis pilnīgi caurspīdīgi, spārnu trahejas neskaidras, tas vēl nav gatavs pāroties. Šī stadija ilgst 48 stundas vai dažās minūtes atkarībā no viendienīšu sugas. Pēc ādas maiņas no subimago iznāk pilnīgi pieaudzis kukainis jeb imago.
Viendienītes uzturas pie dažādiem ūdeņiem, kur siltos vakaros var novērot viņu raksturīgās vertikālās kustības. Viendienītes ceļas uz augšu un tad planē lejup.
Gints Meija

Karjera

2004.—2005. gada sezonā viņš spēlēja SK Rīga 18 rindās, no 2005. līdz 2007. gadam viņš spēlēja citā Latvijas hokeja līgas klubā — SK Rīga 20. 2007.—2008. gada sezonu G. Meija aizvadīja Latvijas hokeja līgas kluba HK Rīga 2000 sastāvā, bija viens no rezultatīvākajiem spēlētājiem. Kopš 2008.—2009. gada sezonas viņš spēlē Kontinentālās hokeja līgas kluba Rīgas "Dinamo" rindās.
Latvijas izlases sastāvā spēlējis astoņos Pasaules čempionātos, kā arī 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs. Junioru vecumā spēlējis 2005. gada Pasaules čempionātā U-18 jauniešiem, kā arī 2006. un 2007. gada Pasaules čempionātā junioriem.
Otrā pasaules kara kritušo padomju karavīru Brāļu kapi Jēkabpils pilsētas kapsētā

Otrā pasaules kara kritušo padomju karavīru Brāļu kapi Jēkabpils pilsētas kapsētā ir vieni no Brāļu kapiem Jēkabpilī, kas atrodas Jēkabpils pilsētas kapsētā.
Brāļu kapos apbedīta daļa no kopskaitā 1268 kritušiem padomju 1. Baltijas frontes 4. triecienarmijas 378. un 29. strēlnieku divīzijas un 2. Baltijas frontes 22. armijas karavīriem, kuri krita kaujās pie Jēkabpils 1944. gada 7.—9. augustā.
Zigurds Pigits

Biogrāfija

Dzimis Rīgā, kur ieguvis vidējo izglītību. Kopš 1944. gada strādājis pedagoģiskā darbā - sākumā par skolotāju Daugmales skolā, tad par inspektoru Baldones rajona Izglītības nodaļā un vēstures skolotāju Baldones vidusskolā. 1969. gadā beidzis Latvijas Mākslas akadēmijas Mākslas vēstures nodaļu.
Paralēli darbam skolā daudz laika veltījis šaham. Jau 1938. gadā tika publicēta pirmā Pigita šaha kompozīcija. Vēlākajos gados ap 150 dažādas kompozīcijas ir publicētas dažādos preses izdevumos. Bijis viens no Latvijas vispusīgākajiem problēmistiem. Piecas reizes startējis PSRS individuālo šaha kompozīcijas čempionātu finālos, trīs reizes uzvarējis Latvijas šaha kompozīcijas čempionātos. 1957. gadā Latvijas problēmistu izlases sastāvā Pigits uzvarēja PSRS komandu šaha kompozīcijas čempionātā. 1959. gadā Starptautiskās šaha federācijas rīkotājā šaha kompozīcijas konkursā Pigits izcīna zelta medaļu pašmatu grupā.
Sākot ar 1949. gadu piedalījies arī klātienes šaha sacensībās. 1956. gadā kopā ar Latvijas izlasi (komandas sastāvā - M.Pasmans, I.Ždanovs, R.Skuja) tika izcīnīta 1. vieta kopvērtējumā PSRS lauku šahistu komandu čempionātā Rīgā. Latvijas šaha čempionātos Pigita panākumi bija pieticīgāki, tomēr divas reizes viņš iekļuva čempionātu finālos, bet 1953. gada čempionāta pusfinālā uzvarēja tā gada Latvijas un nākamo Pasaules šaha čempionu Mihailu Tālu. Daudz spēlējis Baldones šaha komandas sastāvā, kura 1950. un 1960. gados bija viena no spēcīgākajām Latvijā.
Bijis arī pazīstams kā korespondencšahists. Lielākais panākums - uzvara 11. Latvijas lauku korespondencšaha čempionātā 1985.-1986. gadā.
1960. gadā bijis Baldones šaha kluba dibinātājs un savu pedagoga talantu izmantojis jauno šahistu apmācībā. Bijis pirmais treneris nākamajam lielmeistaram Zigurdam Lankam un daudzkārtējai Latvijas čempionei Astrai Klovānei (Ērglei), kā arī daudziem citiem šahistiem.

Piemiņas turnīrs

2017. gada jūlija sākumā Baldones vidusskolā notika lielmeistara Zigurda Lankas organizētais Zigurda Pigita pirmais piemiņas turnīrs ātrajā šahā. 66 dalībnieku konkurencē tajā uzvaru izcīnīja FIDE meistars Matīss Mustaps. 2018. gadā jūnijā tika aizvadīts otrais Baldones novada šaha čempionāts ātrspēlē un ātrajā šahā, kas bija veltīts Zigurdam Pigitam. Abos turnīros uzvarēja lielmeistars Arturs Neikšāns. 2019. gada jūlijā notika trešais Baldones novada šaha čempionāts ātrspēlē un ātrajā šahā, kas pulcēja dalībniekus no piecām valstīm.
Mīkaels Baklunds

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Baklunds sāka 16 gadu vecumā, kad 2005.—06. gada sezonā aizvadīja 12 spēles Allsvenskan līgas klubā VIK Västerås HK. 2007.—08. gada sezonā komandas rindās uzbrucējs jau bija nostiprinājies. 2008.—09. gada sezonas vidū pārcēlās uz Ziemeļameriku, kur aizvadīja savu debijas spēli NHL klubā Kalgari "Flames", kā arī Kelovnas "Rockets" rindās kļuva par WHL čempionu.
2009.—10. gada sezonā Kalgari "Flames" sastāvā Baklunds aizvadīja jau 23 spēles, sezonas lielāko daļu gan pavadot AHL. 2010.—11. gada sezonā hokejistam izdevās nostiprināties "Flames" rindās. 2013.—14. gada sezonu Baklunds noslēdza ar 39 rezultativitātes punktiem un bija kļuvis par vienu no "Flames" vadošajiem uzbrucējiem.
Vienkristālshēma

Vienkristālshēma ir integrālā shēma, kas ietver visas datora vai citas elektroniskas sistēmas komponentes vienā mikroshēmā. Tipisks vienkristālshēmu pielietojums ir iegultajās sistēmās.
Selims III

Interese par dzeju un mākslu

Selims III bija liels mūzikas cienītājs un viņam pašam piemita laba dziedātāja un komponista talants. Viņš sacerēja četrpadsmit makamus, no kuriem trīs ir populāri arī mūsdienās. Ir zināms, ka viņš ir autors četrām mūzikas kompozīcijām, un daļa no tām joprojām ir populāras turku klasiskās mūzikas izpildītāju repertuārā. Selims III mīlēja spēlēt arī neju un tanburu.
Selima interese par mūziku radās laikā, kad viņš bija princis un viņu mācīja Krimas Ahmets Kamils un Tanbura Izaks. Selims III ļoti augstu vērtēja Tanbura Izaku un, kad Izaks ienāca telpā, Selims vienmēr piecēlās.
Fascija (apģērba elements)

Fascija ir auduma josta, kas kalpo kā apģērba elements, ko nēsā latīņu rita Romas katoļu Baznīcas un Anglikāņu baznīcas garīdznieki un semināristi jeb kleriķi.
To nēsā, uzsienot to sutanas vai sutanas ar pelerīnu virs jostas vietas starp krūtīm un nabu. Sasienot fasciju, tās galiem jābūt brīvi krītošiem uz leju un sējuma vietai jābūt pavirzītai uz kreiso pusi.
Līdz otrajam Vatikāna koncilam bija divu veidu fascijas, kuru galos atradās bārkstu veidoti pušķi kā galero vai bārkstis. Pēc koncila sāka lietot tikai fascijas ar bārkstīm.
Laima Vaikule

Biogrāfija

Laima Vaikule dzimusi Cēsīs, veikala direktores un strādnieka ģimenē. Trīs gadu vecumā kopā ar ģimeni pārcēlusies uz Rīgu. Divpadsmit gadu vecumā sākusi uzstāties kopā ar Latvijas Radio un televīzijas orķestri. Pēc pamatskolas pabeigšanas Vaikule mācījusies medicīnas skolā, paralēli strādājot ātrajā palīdzībā. 
1979. gadā sāka uzstāties Jūrmalas restorāna "Jūras pērle" varietē. Bet plašāku atpazīstamību dziedātāja iegūst 1985. gadā uzsākot sadarbību ar Raimondu Paulu. Pēc uzstāšanās PSRS Centrālās televīzijas ikgadējā dziesmu aptaujā "Dziesma 86" (Песня—86) ar Paula komponēto "Nakts ugunskurs" (Ночной костер), Vaikule kļūst pazīstama visā PSRS teritorijā. Panākumus nostiprina uzstāšanās R. Paula jubilejas koncertos koncertzālē "Rossija", kas arī tiek translēti televīzijā.
1987. gadā dziedātāja uzvarēja Čehoslovākijā notiekošajā konkursā "Bratislavas lira". Turpmākajos gados sniegusi koncertus Japānā, ASV, Vācijā, bet pēc PSRS sabrukuma — valstīs, kas izveidojās no tās bijušajām republikām. Regulāri darbojas Jūrmalas starptautiskā jauno dziedātāju konkursa Jaunais Vilnis žūrijā.
2011. gada 2. augustā viņa saņēma Krievijas Draudzības ordeni.