Mērvienība

Mērvienība ir izvēlēta kāda mērāma lieluma vērtība, kurai mērīšanas procesā noskaidro, cik reižu tā ietilpst mērāmajā lielumā. Piemēram, ja par garuma mērvienību izvēlas centimetru, tad mērot kāda priekšmeta garumu, noskaidro, cik centimetrus garš tas ir. Ja par laika mērvienību izvēlas gadu, tad kādam cilvēkam var noskaidrot, cik gadus vecs viņš ir utml. Pastāv dažādas mērvienības un to sistēmas, vienu un to pašu mērāmo lielumu var izteikt arī vairākās mērvienībās.

Ēģiptiešu mēri

Ēģiptiešu olekts radās aptuveni 3000. gadā p.m.ē. Vēlāk, kad ēģiptiešu faraons ieviesa melna granīta paraugu, pēc kura mērīt visus ēģiptiešu olekts stienīšus, tā kļuva par pirmo standarta mērvienību (etalonu).
Olekts sastāvēja no 28 pirkstiem, kas iespējams bija vienādi ar viena pirksta platumu. Četri pirksti veidoja delnu, pieci pirksti - plaukstu, bet 14 pirksti sprīdi. Lai radītu daļskaitlim līdzīgus mērus, pirkstu iedalīja sīkāk. Radās mērvienības no kurām vismazākā bija 1/16 pirksta, kas bija vienāda ar 1/448 karaliskās olekts.
Lai gan šie mēri šķiet ne īpaši ticami, ēģiptieši piramīdu būvniecībā tos izmantojā ārkārtīgi sekmīgi un ar ievērojamu precizitāti. Piemēram, Gīzas piramīdas Ēģiptē līdzīgas savā starpā ar precizitāti 0,05%, kaut gan tām ir milzīgi izmēri un to būvniecībā bijuši iesaistīti tūkstošiem cilvēku.

Viduslaiki: mārciņa, jards un stouns

Pēc senajiem laikiem nāca viduslaiki. Tad Eiropā nostiprinājās ēģiptiešu, babiloniešu un grieķu pilnveidotie romiešu skaitļi, lai gan šajā laikā bija manāmi arī arābu un skandināvu skaitīšanas sistēmu elementi. Piemērām, romiešu masas pamata mērvienība libra kļuva pazīstama kā mārciņa, bet saglabāja saīsinājumu lb, tādējādi norādot uz tās romiešu izcelsmi.
Arī gadatirgi, kuri pulcēja tirgotājus no visas Eiropas 12. un 13. gadsimtā, veicināja standartizācijas ieviešanu. 1215. gada Lielā brīvību harta Lielbritānijā noteica pirmos standarta mērus, kas saglabājās gandrīz 600 gadus. Šajā laika tika noteikts, ka jards ir vienāds ar 3 pēdām, un katra no tām vēl tika sadalīta 12 collās. Tajā pašā laikā radās apjukums, jo tika arī noteikts, ka angļu stouns satur 14 mārciņas (nevienam nepatika darboties ar 14 daļām).
1963. gadā Lielbritānijas parlaments apstiprināja Mēru un svaru likumu, kurā pieņēma metrisko sistēmu, taču pāreja notika lēni. Pat mūsdienu mazumtirgotāji līdztekus metriskajām mērvienībām turpina uzrādīt cenas imperiālajās mērvienībās.

Revolūcija Francijā: metriskās sistēmas rašanās

1789. gada Lielās franču revolūcijas ietekme bija un joprojām ir jūtama visā pasaulē. Revolūcijas laikā franči ieviesa jaunu un gluži racionālu svaru un mēru sistēmu. 1791. gadā tika noteikts standarta metrs. 1799. gadā metriskā sistēma, kurā bija vienības metrs, grams un litrs, tika oficiāli pieņemta visā Francijā. Tā kā metriskā sistēma bija izveidota uz ļoti saprotamās decimālās skaitīšanas sistēmas pamata, tā izplatījās visā Eiropā līdz ar Francijas armijas iebrukumiem Napaleona vadībā. Pat pēc Napaleona nāves šī sistēma turpināja izplatīties, un 1868. gadā to pieņēma arī japāņi. 1875. gadā ASV parakstīja konvenciju par metriskās sistēmas pieņemšanu zinātniskiem mērķiem, taču ikdienā tāpat kā Lielbritānija turpināja izmantot veco imperiālo sistēmu.