Kipras muflons

Vēsture

Pēc arheoloģiskajiem izrakumiem var spriest, ka mufloni uz salas ir sākuši dzīvot pirms 8000—5000 gadiem. Zinātnieki uzskata, ka pirmie mufloni Kiprā bija neolīta laika mājas aitas, kas ar laiku sāka atkal dzīvot savvaļā.
Kādreiz mufloni bija sastopami visā salas teritorijā. Tie vienmēr ir bijuši iecienīts medījums.
Senās Romas laikā notika muflonu medības ne tikai ar suņiem, bet arī ar gepardiem. Spriežot pēc trofeju aprakstiem, mufloni uz salas ir bijuši ļoti daudz. Kad 1878. gadā Kipru okupēja Lielbritānija, mufloni vairs bija sastopami tikai dienviddaļas kalnos. Tomēr to skaits joprojām bija pietiekami liels. Medībām nebija nekādu ierobežojumu, un tos turpināja lielos daudzumos izšaut. Muflonu apdzīvotās teritorijas strauji samazinājās arī tādēļ, ka attīstījās lauksaimniecība un kūrortu celtniecība.
Kipras muflonu skaits 1937. gadā kļuva kritisks. Šajā laikā par tiem ieinteresējās Britu impērijas Faunas Aizsardzības Biedrība. Daži pētnieki 1938. gadā ieradās Kiprā, lai novērtētu esošo situāciju. Pafosas mežā dzīvoja vairs tikai 15 mufloni. Tajā pašā gadā Pafosas mežu 60 000 ha platībā pasludināja par rezervātu, un tajā tika aizliegts ne tikai ar ieroci ienākt, bet mežā tika aizliegts ganīt arī mājas kazas. Kazu ganīšanas aizliegums ļāva atkopties mežam, tas kļuva biezāks un samazinājās meža ugunsgrēku bīstamība. Jau 1949. gadā ziņojumā par rezervātu tiek rakstīts, ka muflonu dzīves apstākļi ir krietni uzlabojušies, salīdzinot tos ar pēdējiem 100 gadiem. Tika izteikta cerība, ka to skaits palielināsies un tos varēs pavairot pa visu salu, tomēr mufloni joprojām arī mūsdienās ir ļoti nelielā skaitā.

Muflons Kipras kultūrā

Muflons Kiprai nozīmē to pašu, ko ķengurs Austrālijai un kivi Jaunzēlandei. Tas ir Kipras nacionālais dzīvnieks, tā attēls ir attēlots uz Kipras naudas monētām, banknotēm un pastmarkām. Tas ir kļuvis arī par Kipras nacionālās aviokompānijas simbolu.

Izskats un īpašības

Kipras muflons ir ne tikai mazākais muflons, bet arī mazākais no visām savvaļas aitu sugām. Tēviņš ir spēcīgi veidots ar masīviem, sirpveidīgiem ragiem, kas var sasniegt 71 cm garumu. Mātītēm ragu nav. Tēviņi ir arī lielāki nekā mātītes. Muflona augstums skaustā ir 65—75 cm, ķermeņa garums 110 cm, tēviņa svars 30—40 kg, mātītes 20—30 kg. Tam ir īss un biezs apmatojums pelēkbrūnā vai dzeltenbrūnā krāsā. Uz muguras tēviņiem vasaras beigās pirms riesta parādās gaišs, sedlveidīgs laukums, bet pakaklē izaug melnas kakla krēpes. Vasarā kažoks kļūst gaišāks, un tā ķermeņa apakšdaļa kļūst ļoti gaiša. Kipras muflonam pāri mugurai visā tās garumā ir melna svītra, kas sākas pie galvas un beidzas pie īsās astes. Tā purns tāpat kā visiem mufloniem ir balts.
Kipras muflona vidējais mūža garums ir 12—15 gadi.

Uzvedība un barība

Pafosas mežs atrodas Kipras kalnos, kuru augstākā virsotne ir 1409 metrus virs jūras līmeņa. Vasarā Kipras muflons ganās kalnu pašās augstākajās mežu pļavās, bet ziemā tas dodas lejup. Lielāko daļu mufloni ganās mežā, bet reizēm tie iemaldās zemnieku dārzos un noposta vīnogulājus un citus stādījumus. Šādās reizēs valdība zemniekiem izmaksā postījumu kompensācijas. Atšķirībā no citām muflonu pasugām, kas labprātāk uzturas atklātās vietās, Kipras muflons ir mežu iemītnieks. Mātītes ar jēriem veido ģimeņu barus, bet tēviņi ir vientuļnieki.
Kipras muflons ir ļoti uzmanīgs un tramīgs dzīvnieks. To ir ļoti grūti novērot savvaļā. Tas metas bēgt izdzirdot gājēju soļus vai pat skaļāku nopūtu. Mufloni pamatā barojas ar zāli, bet tie barojas arī ar ogām, augļiem, koku lapām.

Reprodukcija

Riests Kipras mufloniem sākas oktobrī un ilgst līdz decembrim. Tēviņš riesta laikā izveido savu harēmu, kurā ir 2—3 mātītes, bet spēcīgam tēviņam var būt līdz 11 mātītēm. Grūsnība ilgst 22 nedēļas. Aprīļa beigās vai maija sākumā dzimst jēri, kas ir apmēram 2 kg smagi. Parasti piedzimst viens mazulis, bet reizēm divi. Līdz rudenim jēri barojas ar mātes pienu, bet jau no 2—3 nedēļu vecuma tie sāk baroties arī ar zāli.