google/wiki40b huggingface dataset:
Sēņmušu dzimta

Izplatība

Sēņmušu dzimtai pieder apmēram 250 sugas, no tām 70 ir sastopamas Palearktikas reģionā, 43 sugas sastopamas Eiropā un pierobežas apgabalos.

Pieaugušo īpatņu apraksts

Sēņmušas ir mazas mušas, kuru ķermeņa garums sasniedz 2 līdz 10 mm. Ķermenis ir tievs vai resns; krāsa parasti melna, pelēka, dzeltena, oranža vai brūna, vai to kombinācija, dažos gadījumos ar gaiši zaļu vai zilu zīmējumu. Spārni tīri vai brūni, vienmēr ar salīdzinoši lielu cup šūnu. Aizmugurējais kāju pāris parasti ir plašs.

Ekoloģija

Dzīvo galvenokārt mežainā vidē. Liels sugu skaits ir sastopams neskartās meža ekosistēmās ar lielu sēņu daudzveidību un tāpēc ir svarīgi no dabas aizsargāšanas viedokļa.
Kāpuri barojas ar sēnēm (mikofāgi) vai ir trofiski saistīti ar sēņu micēliju. Vairākas sugas attīstās lielo sēņu augļķermenī. Vairāku sugu trofiskās saites nav zināmas vai vāji izpētītas. Taču no izpētītajām sugām dažas ir monofāgas un dažas ir oligofāgas sugas. Microsania ģints sugas ir taksonomiski un bioloģiski atšķirīgas no pārējām sēņmušām, atrodoties tur, kur bija ugunskurs.

Filoģenēze

Vairāki dzimtas filoģenētiskie pētījumi ir pamatoti uz imago un kāpuru morfoloģiskām raksturīpašībām. Pirmo reizi morfoloģiskās filoģenētiskās saites izpētīja Čandlers 2001. gadā. 2004. gadā Rotreis un līdzautori filoģenētiskos pētījumos izmantoja kāpuru morfoloģiskās raksturīpašības. Informatīvāku morfoloģisku pētījumu 2011. gadā veicis Tkočs savā nepublicētajā MSc disertācijā. 2013. gadā ir veikts informatīvākais molekulārais filoģenētiskais pētījums.

Taksonomija

Iepriekš sēņmušu dzimtā ietilpa Opetia ģints, taču tagad šī ģints ir atdalīta savā dzimtā Opetiidae. Agrāk Atelestus ģints tika bieži iekļauta sēņmušu dzimtā, taču tagad tā ir pārvietota uz Empioidae dzimtu.
Firksi

fon Firksi (vācu: von Fircks) ir sena vācbaltu dzimta, kuras priekšteči Livonijas konfederācijā izsekojami līdz 15. gadsimta vidum.

Vēsture

Firksu dzimta par savu priekšteci uzskata ap 1450. gadā pieminēto Livonijas ordeņa vasali Volmāru no Firksas (von Fircks) Viruzemē, Igaunijas austrumu daļā.
17. gadsimtā dzimta sadalījās vairākos atzaros. 
1620. gada 17. oktobrī Nurmuižas īpašnieku Kristoferu Firksu uzņēma Kurzemes bruņniecības matrikulā. 
Pēc Krievijas impērijas senāta 1853. gada 10. jūnija lēmuma, ko atkārtoja 1862. gada 28. februārī, visai fon Firksu dzimtai piešķīra mantojamu baronu titulu.     
1908. gadā Jūrmalas Majoru muižas un Nurmuižas pils īpašnieku baronu Ernestu fon Firksu uzņēma Vidzemes bruņniecības matrikulā.
Gondola

Gondola (itāļu: gondola) ir gara un šaura vienaira venēciešu laiva, kam ir plakans dibens un augsti gali. Vairākus gadsimtus gondolas bija galvenais transporta līdzeklis Venēcijā, arī mūsdienās tās tiek izmantotas Lielajā kanālā, tomēr tagad ar gondolām vairāk pārvietojas tūristi. Notiek arī gondolu regates.
Gondolas parasti ir apmēram 10 metrus garas un 1,3 metrus platas, tajās var ietilpt divi līdz seši pasažieri. Vēstures avotos gondolas pirmoreiz tikušas pieminētas 11. gadsimta beigās.
Smilšu lapsa

Izskats un īpašības

Smilšu lapsa ir viena no mazākajām lapsām, tēviņi nedaudz lielāki nekā mātītes. Tā ķermeņa garums bez astes ir 40—52 cm, mātītes 34—49 cm, astes garums 29—37 cm. Tēviņa svars ir 1,1—2,3 kg, mātītes 1,1—1,8 kg.  Smilšu lapsai ir ļoti lielas ausis, kuras ir lielākas par tās galvu. Ausu garums 8—11 cm. Lielās ausis palīdz atdzesēt ķermeni. Tās kažoka krāsa dažādos reģionos ir nedaudz atšķirīga, bet kopumā tā ir gaiša, smilšu brūna ar melniem celiņiem no acs līdz degunam katrā purna pusē. Reizēm sastopama pelēkā morfa. Aste gara un kupla, ar baltu galu. Kājas tievas, proporcionāli garas un uz ķepām ir garš, mīksts apspalvojums, kas pasargā tās no apdegšanas karstajās smlitīs. Ārēji smilšu lapsa ir ļoti līdzīga fenekam, kurš ir par to mazāks.

Uzvedība

Smilšu lapsa ir ļoti kautrīga un grūti novērojama. Tā līdzīgi kā skunkss izmanto smaku gan, lai iezīmētu teritoriju, gan, lai aizbaidītu ienaidniekus. Arī satiekoties, tās atzīmējas katra ar savu smaku. Mātīte turklāt iezīmē savu midzeni. Atšķirībā no citām lapsām smilšu lapsa pati alas nerok. Smilšu lapsa var riet tāpat kā suns. Pārošanās sezonas laikā smilšu lapsas dzīvo pa pāriem, bet tiklīdz sezona ir garām, tās apvienojas lielākās ģimeņu grupās (3—15 dzīvnieku). Viena ģimene aizņem 50—69 kvadrātkilometrus, bieži mainot alas. Vienā vietā lapsa uzturas 4—5 dienas, tad to maina, apmēram tik dienas tai ir vajadzīgas, lai atrastu jaunu alu. Vienīgie smilšu lapsas ienaidnieki ir lielie plēsīgie putni, piemēram, stepes ērglis. Smilšu lapsa ir aktīva nakts stundās, bet dienas gaišajā un karstajā laikā tā alā zem zemes guļ.

Barība

Smilšu lapsa ir ļoti izturīga un pieticīga. Tā medīt iziet krēlas stundās un naktī, medī viena. Smilšu lapsa ir visēdāja un apēdīs jebko, ko uzskatīs par ēdamu. Galvenokārt lapsa barojas ar kukaiņiem un zirnekļiem, bet tā rok ēšanai arī augu saknes un gumus, uzlasa augļus, kā arī medī nelielus zīdītājus, rāpuļus, putnus un no ligzdām izēd olas.

Reprodukcija

Vairošanās sezona smilšu lapsām ir ziemā un tās veido monogāmus pārus. Grūsnības periods ilgst 51—53 dienas, parasti piedzimst 2—3 akli kucēni. Māte tos zīda ar pienu 6—8 nedēļas. Smilšu lapsa dzīvo 6—7 gadus, nebrīvē var nodzīvot daudz ilgāk.
Romans Ļudučins

Spēlētāja karjera

Pēc vairākām Krievijas Augstākās līgas kluba Penzas "Dizel" rindās aizvadītām sezonām, 2008. gadā Ļudučins pievienojās KHL vienībai Maskavas "Spartak". "Spartak" rindās Ļudučins aizvadīja nākamās četras sezonas.
2012. gada vasarā hokejists pievienojās Jaroslavļas "Lokomotiv" sastāvam, taču sezonas gaitā tika aizmainīts uz Ņižņekamskas "Ņeftehimik" rindām. 2014. gada vasarā noslēdza līgumu ar HK Soči. 2016.—17. gada sezonu aizvadīja Hantimansijskas "Jugra" sastāvā, taču tad pievienojās Kuņluņas "Red Star" rindām.
Bākas iela (Rīga)

Vēsture

1961. gadā izveidotajai ielai piešķirts Murdu ielas nosaukums, kas 1962. gadā nomainīts uz tagadējo ielas nosaukumu, jo Murdu iela jau bija Vecāķos. 1969. gadā daudzstāvu dzīvojamo ēku celtniecības laikā uz Albatrosu ielas, Bākas ielu daļēji slēdza un tika izbūvēta jauna izbrauktuve uz Albatrosu ielu.
Programmētāju diena

Programmētāju diena ir profesijas svētki, ko atzīst daudzi tehnoloģiju un programmēšanas uzņēmumi visā pasaulē, bet Krievijā tai pat ir oficiāls statuss. Programmētāju dienu atzīmē gada 256. dienā (100 heksadecimālajā skaitīšanas sistēmā, 2⁸), kas iekrīt 13. septembrī īsajos gados, 12. septembrī - garajos.
Skaitlis 256 (2⁸) tika izvēlēts, jo tas ir lielākais kombināciju skaits, ko var iekodēt 8 bitu baitā, programmētājiem labi zināms skaitlis. 256 arī ir lielākā skaitļa divi pakāpe, kas ir mazāka par 365 - dienu skaitu gadā.
Četri gadalaiki

"Četri gadalaiki" (itāļu: Le quattro stagioni) ir viens no ievērojamākajiem un pazīstamākajiem Antonio Vivaldi skaņdarbiem (1723). Tas ir četru vijoļkoncertu cikls: "Pavasaris", "Vasara", "Ziema" un "Rudens". Katrā no šiem koncertiem ir trīs daļas: ātra, lēna un dzīva, kustīga noslēgumdaļa (fināls).
Opel Agila

Opel Agila ir vācu auto ražotāja Opel pilsētas auto tipa auto modelis. To ražo kopš 2000. gada. Apvienotā Karalistē tās nosaukums ir Vauxhall Agila, bet dažās citās valstīs tās nosaukums ir Suzuki Splash. Pirmās paaudzes Agila (Opel Agila A) ražoja no 2000. gada līdz 2007. gadam, bet no 2008. gada sāka ražot otrās paaudzes Agila (Opel Agila B). Abi modeļi ir ražoti sadarbībā ar Suzuki.
Jergs Millers

Sacīkšu karjera

1989. gadā uzvarēja Vācijas Formula Opel Lotus Challange un Eiropas Formula Ford 1600. 1993. gadā uzvarēja prestižajā Makao Grand Prix sacīkstē. No 1997. līdz 1998. gadam Millers bija F1 testpilots Arrows un Sauber-Petronas komandās, bet no 1999. gada līdz 2001. gadam iesaistījās BMW-WilliamsF1 projektā, kur veica BMW dzinēju un Michelin riepu testus. Tomēr neskatoties uz lielo testu pieredzi, nav piedalījies nevienā F1 sacīkstē. Paralēli darbam ar F1 komandām Millers piedalījās dažādās salonautomobiļu sacensībās, pārstāvot Nissan. No 2006. gada piedalās WTCC. Savā debijas sezonā tika izcīnīta 2. vieta kopvērtējumā. 2010. gadā finansiālu apsvērumu dēļ viņš pameta šīs sacensības.
Katarīna Beskova

Biogrāfija

1914. gadā šaha simultānspēles seansā nospēlējusi neizšķirti ar nākamo Pasaules šaha čempionu Aleksandru Aļehinu. 1920. gadā bijusi vienīgā sieviete Gēteborgas starptautiskajā šaha turnīrā, kurā 14 spēlētāju konkurencē ieguvusi 12. vietu.
Četras reizes piedalījusies Pasaules čempionātos šahā sievietēm. 1927. gada Pasaules čempionāta šahā sievietēm Londonā izcīnījusi 2. vietu aiz Veras Menčikas, 1930. gada Pasaules čempionāta šahā sievietēm Hamburgā ieņēmusi 4. vietu, 1931. gada Pasaules čempionāta šahā sievietēm Prāgā atkal palikusi 4. vietā, bet 1931. gada Pasaules čempionāta šahā sievietēm Stokholmā palikusi 23. vietā.
1930. gados aktīvi piedalījusies korespondencšaha turnīros. Ir saglabājušās divas partijas, kurās viņa zaudējusi nākamajam lielmeistaram Paulam Keresam žurnāla Deutsche Schachzeitung turnīrā, kas notikušas 1932.—1933. gados.
Kamalda (stacija)

Vēsture

Šajā vietā stacija pirmo reizi parādās sarakstos ar nosaukumu Lohre 1918. gadā, pēc gada pārsaukta par Golgovsku, bet 1928. gadā — tagadējā nosaukumā.
Trinitrotoluols

Vēsture

Pirmais trinitrotoluolu ieguva vācu ķīmiķis Jūliuss Vilbrands 1863. gadā. Sākumā to izmantoja audumu krāsošanai spilgti dzeltenā krāsā un tikai 1891. gadā tika atklātas šīs vielas eksplozīvās īpašības, bet kopš 1902. gada trotilu sāka lietot kā brizantu sprāgstvielu civilām un militārām vajadzībām.
Romiešu karalis

Romiešu karalis (latīņu: rex Romanorum, vācu: Römisch-deutscher König) bija jaunievēlētā Svētās Romas impērijas valdnieka pirmais tituls, ko tas pieņēma pēc ievēlēšanas kūrfirstu kolēģijā. Viduslaikos lietots vienlaicīgi ar titulu "Vācijas karalis", jo karalis sākotnēji ieguva varu Vācijas karalistē, vēlāk tika kronēts par pārējo impērijas zemju karali un beidzot kronēts par Svētās Romas impērijas imperatoru. Titulu pirmais lietoja imperators Heinrihs II Svētais (1014-24). Impērijas pastāvēšanas pēdējos gadsimtos, titulu piešķīra impērijas troņmantiniekam.
Reinjona

UNESCO

Kopš 2010 gada augusta, salas "Pitoni, Cirkes un Remparti", kas aptver vairāk nekā 40% no teritorijas, atrodas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

Iedzīvotāji

2013. gadā Reinjonā bija 844 994 iedzīvotāju. Nākotnē tiek paredzēts iedzīvotāju skaita pieaugums, tādēļ ir prognozējams, ka iedzīvotāju skaits pārsniegs miljonu.

Reliģija

Lielais iedzīvotājus vairums pieder kristietībai, visvairāk Romas Katoļu baznīcai (86%). Lielai daļai indiešu izcelsmes iedzīvotāju reliģija ir hinduisms, bet ķīniešiem — budisms.

Valodas

Oficiālā valoda Reinjonā ir franču, tomēr ikdienā daudz biežāk tiek lietota vietējā Reinjonas kreolu valoda. Tās pamatā ir senā franču valoda, kas ir tikusi pārveidota un papildināta ar dažādām ieceļotāju valodām.
Garstilbis

Izplatība

Garstilbis ir bieži sastopama suga Āfrikā, Āzijā, Amerikā, Autrālijā un Jaunzēlandē. Eiropā fragmentāri mājo rietumos un dienvidos, plašākā zonā Krievijas dienvidos. Eiropas populācijas areāla ziemeļu robeža sasniedz Nīderlandi, Vāciju, Poliju un Baltkrieviju, tomēr ligzdotāju skaits šajās valstīs ir niecīgs, atsevišķos gados neligzdo vispār. Eiropas ligzdotāji ziemo Āfrikā, Tuvajos Austrumos un Spānijas dienvidos.

Latvijā

Garstilbis Latvijā ir rets ieceļotāja un līdz šim bijuši tikai divi novērojumi. Visticamākais, ieceļošana sagaidāma arī turpmāk, jo 2012. gadā ir bijusi pierādīta ligzdošana Klaipēdas apkaimē Lietuvā.

Izskats

Garstilbis ir liela auguma bridējputns ar ļoti garām kājām, relatīvi nelielu galvu un garu, taisnu knābi. Tā ķermeņa garums ir 33—43 cm, spārnu izplētums 67–83 cm, svars 136—300 g. To garās kājas ir sarkanas, knābis melns, apspalvojums melnbalts: ķermeņa augšpuse un spārni melni, ķermeņa apakšpuse balta. Galva un kakls ir balti pilnībā vai arī ar vairāk vai mazāk melnām spalvām atkarībā no pasugas, daļai ziemas periodā galva un kakls kļūst pilnībā balti. Tēviņa muguras melnajām spalvām redzams tumši zaļš spīdums, toties mātītēm melnā mugura ir ar brūnu toni. Jaunajiem putniem melno spalvu vietā ir pelēkas spalvas. Kājas garstilbim aizņem 60% no kopējā putna augstuma.

Ieradumi

Garstilbis, lai arī ligzdo šķirti viens no otra, ārpus vairošanās sezonas ir ļoti sabiedrisks putns un veido lielus barus, kuros var būt apmēram 1000 īpatņu. Ziemeļu reģionu populācijas ir gājputni un pārlido lielus attālumus lūdz to ziemošanas vietām. Lai arī atkarībā no sezonas mainās putna barošanās ieradumi, tas galvenokārt barojas ar ūdens bezmugurkaulniekiem: kukaiņiem, moluskiem, vēžveidīgajiem un zirnekļiem, tārpiem, kā arī kurkuļiem un mazām zivtiņām. Barība tiek meklēta piekrastes seklajos, dūņanajos ūdeņos un dubļos.

Ligzdošana

Garstilbji ligzdo atsevišķi viens no otra vai veido retinātas kolonijas, kurās ir 2—50 pāri, retos gadījumos līdz vairākiem 100 pāru. Putni veido monogāmus pārus, kas kopīgi iekārto ligzdošanas vietu, kopīgi perē un kopīgi uzņemas rūpes par putnēniem. Ligzda ir neliela iedobe smiltīs, kas izklāta ar dažādiem augiem, sausu zāli un ūdensaugiem. Tā parasti atrodas seklu ūdenskrātuvju un lagūnu krastos, viegli sāļu ūdeņu pārpurvotās pļavās ar smilšu sērēm, dubļu un māla bedrēm. Ligzdas visbiežāk atrodas mitrās pļavās, purvos, seklu ezeru un upju krastos, apūdeņotos tīrumos, dīķmalās. Šie putni ligzdo arī kalnu ezeru krastos.
Dējumā ir 2—5 olīvzaļas vai gaiši brūnas olas ar raibumiņiem. Lielāko daļu laika perē mātīte. Inkubācijas periods ilgst 24—27 dienas. Pēc izšķilšanās mazuļi jau pēc dienas pamet ligzdu un seko saviem vecākiem. Apspalvojums izaug 28—32 dienu vecumā, bet pilnībā neatkarīgi jaunie putni kļūst vēl pēc 14—28 dienām.
Madonas apriņķis

Latvijas PSR sastāvā

1947. gada 16.oktobrī no Madonas apriņķa tika atdalīts Gulbenes apriņķis. 1949. gada 31. decembra administratīvi teritoriālajā reformā Madonas apriņķis tika likvidēts un tā teritorija iekļauta Ērgļu, Krustpils, Madonas un Pļaviņu rajonos.
Saulaine (Rundāles pagasts)

Vēsture

Apdzīvotā vieta izveidojusies pie bijušās Kaucmindes muižas (Kauzmünde). Par Kaucmindes pirmsākumiem tiek uzskatīts 1469. gads, kad Livonijas ordeņa mestrs Johans fon Mengede tagadējās Kaucmindes muižas zemi izlēņojis Andreasam Ksaveram. 1527. gadā mestrs Volters fon Pletenbergs izlēņoja to Tomasam Benekenam. Līdz 1920. gada agrārreformai muiža bija Pālenu dzimtas īpašums. 
1916. gadā gar Kaucmindi izbūvēja dzelzceļa līniju Meitene—Bauska ar Īslīces staciju (saglabājusies stacijas ēka nedaudz uz ziemeļiem no Saulaines).
Līdz Latvijas okupācijai muižas kungu mājā darbojās Kaucmindes mājturības skola, ko 1944. gadā pārveidoja par Saulaines lauksaimniecības tehnikumu, vēlāk par Saulaines sovhoztehnikumu.
Kurzeme (dziesma)

"Kurzeme" ir Raimonda Paula dziesma ar Jāņa Petera vārdiem.
Tā pirmoreiz atskaņota Jāņa Petera autorvakarā 1972. gada vasarā klubā “Rītausma” Raimonda Paula jaundibinātās grupas “Studija”, kas drīz vien pārtapa ansamblī “Modo”, izpildījumā. 
Dziesma iekļauta Paula skaņuplatē "Kurzeme" Viktora Lapčenoka izpildījumā.
Albums atkārtoti izdots 2003. gadā, papildināts ar trīs dziesmām no mazās skaņuplates "Manai dzimtenei" (1973).
2018. gadā "Kurzeme" ieguva 86. vietu Radio SWH rīkotajā LVtop100 aptaujā.
Jānis Dzenis

Bērnība un jaunība

Jānis Dzenis dzimis 1915. gadā Kubaņas guberņas Tihoreckas pilsētā latviešu ģimenē. 1934. gadā atgriezās Latvijā un iekārtojās darbā kā celtnieks. 1940. gadā uzsāka darbu Rīgas superfosfāta fabrikā, vispirms kā šoferis un vēlāk kā elektriķis

Otrajā pasaules karā

Zināms, ka Dzenis pēc Otrā pasaules kara sākuma darbojas partizānu grupā Limbažu apkaimē, vēlāk kā brīvprātīgais piesakās dienestam latviešu policijas bataljonos, tiek nozīmēts 16. Zemgales policijas bataljonā, kura 2. rotas sastāvā kapteiņa Mateasa vadībā dodas uz Austrumu fronti. 1942. gada augustā apbalvots ar Drošsirdības zīmi Austrumtautu piederīgiem.
1943. gada februārī ar bataljonu tiek pārcelts uz Ļeņingradas fronti, tur tas tiek iekļauts 2. latviešu brigādē kā 42. pulka III bataljons un 1943. gada maijā nonāk Volhovas frontē, Dzenim komandējot vadu 10. rotā. 1943. gada 1. septembrī Dzenis tiek paaugstināts par rotenfīreru, pēc tam vairākkārtīgi ievainots, par ko saņem Ievainojuma nozīmi melnā un Kājnieku trieciena nozīmi sudrabā.
1944. gada 16.-17. marta kaujās pie Ostrovas pēc vada komandiera nāves uzņemas vadību un cīņā iznīcina piecus ienaidnieka tankus, tostarp diviem tuvcīņā priekšā izmetot prettanku mīnas, par ko kā pirmais latvietis saņem Tanka iznīcināšanas nozīmi, kā arī I šķiras Dzelzs krustu. 1944. gada 19. un 23. martā, netālu no Kudeveras tiek ievainots un evakuēts uz kara hospitāli Balvos. 1944. gada 9. aprīlī apbalvots arī II šķiras Dzelzs krustu un paaugstināts par kaprāli. 1944. gada vasaras kaujās paaugstināts par seržantu, par 16. oktobra kauju Kurzemes cietoksnī 1945. gada 5. februārī 19. divīzijas 43. pulka I bataljona 2. rotas sastāvā apbalvots ar Armijas goda sarakstu sprādzi.
1944. gada decembrī Dzeni nosūta uz rotas komandieru/virsnieku kursiem Jaundundagā, frontē Dzenis atgriežas 1945. gada janvārī jau kā leitnants. Dzenim uztic vadīt 19. divīzijas velosipēdistu izlūkrotu un šajā amatā 1945. gada 23. martā smagi ievaino pie Pilsblīdenes dzelzceļa stacijas. Kara beigas Dzenis sagaida Kurzemē un nonāk PSRS gūstā.

Pēckara dzīve

No 1945. gada 30. maija līdz 1946. gada 11. novembrim Dzenis ir ieslodzījumā Vorkutas darba nometnē, pēc tam atgriežas Rīgā, kur strādā par santehniķi, taču 1947. gada 10. aprīlī atkal tiek arestēts un apsūdzēts kā kara noziedznieks. 1947. gada 27. jūlijā Dzeni kara tiesa notiesā uz 25 gadiem smagā režīma darba nometnēs, 16 gadus viņš pavada nometnēs Kazahstānas teritorijā līdz tiek atbrīvots 1963. gadā.
Leitnants Jānis Dzenis mirst Rīgā 1984. gada 20. janvārī.
Gliese 581 e

Gliese 581 e ir citplanēta, kas atrodas 6,13 pc attālumā no Zemes Svaru zvaigznājā. Planēta riņķo ap zvaigzni Gliese 581 vidēji 0,028 AU attālumā. Planētas orbītas ekscentriciāte ir 0,0261. 1 gads uz planētas ilgst 3,149 Zemes dienas ilgi un tā sver tikai 2,5 reizes vairāk par Zemi, tāpēc tā tiek klasificēta, kā Superzeme.
Planētu atklāja 2009.gada 21.aprīlī.
Ieraugot planētas orbitālos parametrus, varētu domāt, ka uz tās ir tikpat karsti, kā martenkrāsnī, bet patiesībā karstums ir mērenāks — uz planētas patiesībā karstums ir starp cepeškrāsni un ugunskuru, jo zvaigzne Gliese 581 sarkanais punduris, kurš ģenerē salīdzinoši maz siltuma salīdzinājumā ar Sauli. Cilvēks uz šīs karstās planētas saulē varētu sajusties tā kā ļoti karstā tvaika pirtī, ja vien tās atmosfēras sastāvs būtu pieskaņots cilvēka dzīvībai. Planētas vidējā temperatūra ziemā ir 382 °C, bet vasarā karstums sasniedz vidēji 399 °C. Īsā apriņķošanas perioda dēļ planētai eksistētu dienas un nakts puslodes. Nakts pusē diemžēl būtu vēss, bet dienas pusē temperatūras svārstītos no 300 °C līdz 500 °C.
Gravitācija uz šīs planētas varētu būt apmēram tāda pati, kā uz Zemes.
2. Ventspils kājnieku pulks

2. Ventspils kājnieku pulks bija Latvijas armijas vienība Kurzemes divīzijas sastāvā (1919-1940).

Izveide

Pulks saformēts 1919. gada 8. augustā no II Cēsu bataljona, IV Rīgas bataljona un VIII Piebalgas bataljona.

Piedalīšanās cīņās

Pulka 10. rota 1919. gada 30. oktobrī tika nosūtīta 3. Jelgavas kājnieku pulka rīcībā cīņām pret Rietumkrievijas Brīvprātīgo armijas vienībām Sēlijā. 1919. gada 31. oktobrī kaujā pie Daudzevas krita leitnants Andrejs Lapiņš.
Kopā ar Baltijas landesvēru pulka karavīriem 1920. gada 21. janvārī piedalījās Rēzeknes atbrīvošanā. Brīvības cīņās krita 75 karavīri, bez vēsts pazuda 20 pulka karavīri. 
No 1920. gada septembra atradās Liepājas Kara ostā.

Devīze

“Visu priekš Latvijas.”

Apbalvojumi

Lāčplēša Kara ordenis piešķirts 94 pulka karavīriem.
Molekulārie spēki

Molekulārie spēki ir mijiedarbības spēki, kuri darbojas starp vielas molekulām. Ja molekulas savstarpēji nepievilktos, tad visas vielas jebkuros apstākļos atrastos tikai gāzveida stāvoklī. Tikai pateicoties molekulu pievilkšanās spēkiem, molekulas noturas cita pie citas un veido šķidrumus un cietus ķermeņus.
Tomēr pievilkšanās spēki vieni paši vien nevar nodrošināt stabilus atomu un molekulu veidojumus. Ja attālumi starp molekulām ir ļoti mazi, starp molekulām darbojas atgrūšanās spēki.

Atomu un molekulu uzbūve

Atoms, bet vēl vairāk molekula ir sarežģīta sistēma, kura sastāv no atsevišķām lādētām daļiņām - elektroniem un atoma kodoliem. Kaut arī kopumā molekulas ir elektroneitrālas, starp tām nelielos attālumos darbojas ievērojami elektriskie spēki. Elektroni savstarpēji iedarbojas ar blakus esošo molekulu kodoliem. Ir ļoti grūti aprakstīt atomu un molekulu iekšienē esošo daļiņu kustību un molekulu mijiedarbības spēkus. To apskata atomfizika. Aplūkosim tikai rezultātu, aptuveni parādot divu molekulu mijiedarbības spēku atkarību no attāluma starp tām.
Atomi un molekulas sastāv no lādētām daļiņām, kurām ir pretēju zīmju lādiņi. Starp vienas molekulas elektroniem un otras molekulas atomu kodoliem darbojas pievilkšanās spēki. Tajā pašā laikā starp abu molekulu elektroniem un starp atomu kodoliem darbojas atgrūšanās spēki.
Tā kā atomi un molekulas ir elektroneitrālas, molekulārie spēki ir tuvdarbības spēki. Attālumos, kas nedaudz reižu pārsniedz molekulu izmērus, molekulu mijiedarbības spēki praktiski nedarbojas.

Elastības spēka rašanās cēloņi

Ar molekulu mijiedarbības spēku atkarību no attāluma starp molekulām izskaidrojama elastības spēku parādīšanās, ķermeņus saspiežot vai izstiepjot. Ja cenšamies satuvināt molekulas līdz attālumiem, kas mazāki par , sāk darboties spēks, kurš traucē satuvināšanos. Un otrādi - attālinot molekulas citu no citas, darbojas pievilkšanās spēks, kurš pēc ārējās iedarbības izbeigšanās atgriež molekulas izejas stāvoklī.
Ja molekulas no līdzsvara stāvokļa novirza maz, pievilkšanās vai atgrūšanās spēki aug lineāri līdz ar novirzes palielināšanos. Tieši tāpēc, ja deformācijas ir mazas, ir spēkā Huka likums, saskaņā ar kuru elastības spēks ir proporcionāls deformācijai. Ja molekulu novirzes ir lielas, Huka likums vairs nav spēkā.
Tā kā, ķermenim deformējoties, mainās attālumi starp visām molekulām, tad uz katru molekulu slāni no kopējās deformācijas attiecas tikai niecīga daļa. Tāpēc Huka likums ir spēkā deformācijām, ja tās miljoniem reižu pārsniedz molekulu izmērus.