google/wiki40b huggingface dataset:
Evaņģēlijs

Evaņģēlijs (sengrieķu: εὐαγγέλιον, euangelion; eu- — ‘labā’, -angelion — ‘vēsts’) ir vēstījums par Jēzus Kristus un viņa apustuļu dzīvi, par cilvēku glābšanas ceļu caur Kristu. Parasti ar šo vārdu saprot Jaunās Derības četrus kanoniskos evaņģēlijus — Mateja, Marka, Lūkas un Jāņa evaņģēliju, kuri sarakstīti laikā starp m.ē. 65. un 80. gadu. Evaņģēliju autori tiek dēvēti par evaņģēlistiem. Senajā Grieķijā par evaņģēlistiem sauca cilvēkus, kuri nesa labas vēstis. Pirmie trīs kanoniskie evaņģēliji tiek dēvēti par sinoptiskajiem evaņģēlijiem, jo stāstījums tajos ir līdzīgs. Ceturtajā, Jāņa evaņģēlijā, Jēzus tiek attēlots atšķirīgs. Kristietības pirmsākumos izplatījās arī citi, vēlāk sarakstīti evaņģēliji, kuri dažādu iemeslu dēļ netika iekļauti Jaunajā Derībā. Bībelē vārds ‘evaņģēlijs’ minēts 99 reizes.

Kanoniskie evaņģēliji

Pie kanoniskajiem evaņģēlijiem pieder Mateja, Marka, Lūkas evaņģēliji un Jāņa evaņģēliji. Pirmos trīs dēvē arī par sinoptiskajiem (līdzīgajiem) evaņģēlijiem, jo tajos ir daudz paralēlu notikumu un aprakstu. Ceturtajā, Jāņa evaņģēlijā Jēzus Kristus tiek attēlots atšķirīgs, tas būtiski atšķiras gan pēc koncepcijas, gan pēc satura. Pirmie trīs evaņģēliji vienā krājumā parādījās ap 150. gadu. Viens no pirmajiem, kas aizstāvēja uzskatu par četru evaņģēliju kanonu, bija Lionas bīskaps Irenejs (ap 185. gadu). Šo kanonu apstiprināja baznīcas koncils — Hiponas koncils 393. gadā.
Šobrīd dominē uzskats, ka vecākais no kanoniskajiem evaņģēlijiem ir Marka evaņģēlijs, savukārt Mateja un Lūkas evaņģēliji sastāv no šī evaņģēlija fragmentiem, kā arī fragmentiem no kāda kopīga avota, kurš zudis vēstures gaitā. Jāņa evaņģēlijs ticis sarakstīts pēdējais. Tiek uzskatīts, ka kanoniskie evaņģēliji tika sarakstīti grieķu valodā.

Evaņģēliju saturs

Evaņģēlijos ir aprakstīta Jēzus Kristus dzimšana, dzīve, nāve, augšāmcelšanās, kā arī sprediķi un pamācības. Katrā no evaņģēlijiem tā autori ir aprakstījuši Jēzus Kristus dzīvi no skatupunkta, kas viņiem ir licies svarīgākais. Daļa no notikumiem ir minēti tikai vienā no četriem kanoniskajiem evaņģēlijiem, bet nav minēti citos. Evaņģēlijos minētie notikumi Jēzus Kristus dzīvē daudzās valstīs, it īpaši valstīs, kurās dominē kristietība, mūsdienās tiek atzīmēti ar svētkiem, piemēram, Jēzus Kristus dzimšana tiek saistīta ar Ziemassvētkiem, bet nāve un augšāmcelšanās ar Lieldienām.

Evaņģēliju autori

Pēc vairāku pētnieku domām nevar viennozīmīgi pateikt, ka katru no konkrētajiem evaņģēlijiem būtu rakstījis kāds noteikts cilvēks. Tradicionāli par evaņģēliju rakstītājiem tiek uzskatīt Matejs, Marks, Lūka un Jānis.
Para ledus hokejs

Para ledus hokejs (angļu: Para ice hockey; arī roku hokejs vai kamaniņu hokejs (angļu: ice sledge hockey, sled hockey)) ir komandas sporta spēle uz ledus, analoga hokejam ar ripu, taču domāta cilvēkiem ar īpašām vajadzībām. Divas spēlētāju komandas sacenšas savā starpā, pārvietojoties pa ledu ar speciālām kamaniņām un ar hokeja nūju palīdzību cenšas izdarīt pēc iespējas vairāk metienu pretinieka vārtos, aizsargājot savējos. Uzvar komanda, kas iemetusi visvairāk ripu pretinieka vārtos. Para ledus hokejs ir iekļauts paraolimpisko ziemas spēļu programmā.

Vēsture

Para ledus hokejs parādījās Stokholmā 20. gadsimta 60. gadu sākumā, kādā no rehabilitācijas centriem cilvēkiem ar īpašām vajadzībām. 1969. gadā pilsētā jau darbojās no piecām komandām sastāvoša para ledus hokeja līga, kurā sacentās gan spēlētāji ar fiziskiem traucējumiem, gan fiziski veseli spēlētāji. Tajā pašā gadā notika pirmā šī sporta veida starptautiskā spēle: Stokholmā ieradās Oslo komanda. Drīz para ledus hokejs sāka attīstīties arī citās valstīs.
1976. gada paraolimpiskajās ziemas spēlēs tika nospēlēta viena para ledus hokeja paraugspēle, un, sākot ar 1994. gadu, šo sportu regulāri iekļāva paraolimpiskajās ziemas spēlēs, kur tas ir viens no populārākajiem sporta veidiem. Kopš 1996. gada norisinās para ledus hokeja pasaules čempionāti. Pēdējā laikā para ledus hokeja komandās iesaistās arī sievietes. Spēles noteikumi neierobežo dalībnieku dzimumu, komandās, arī visaugstākā līmeņa turnīros un paraolimpisko spēļu laikā var vienlīdzīgi spēlēt arī sievietes.
1993. gadā para ledus hokeja komanda tika izveidota arī Igaunijā. Attīstību Latvijā para ledus hokejs varēs uzsākt, pateicoties Agitos Foundation piešķirtajam grantam (šī ir pirmā reize, kad Latvija saņem Agitos Foundation atbalstu). Plānots iegādāties nepieciešamo šī sporta veida inventāru, kā arī veikt treneru un spēlētāju apmācību, attīstot šo sporta veidu ciešā sadarbībā ar Latvijas Hokeja federāciju.

Ar para ledus hokeja popularizēšanu un tā darbības attīstīšanu Latvijā nodarbosies Latvijas Para ledus hokeja federācija, kas nodibināta 2018. gada 2. novembrī.
Akantodes

Morfoloģija

Akantodes parasti nelielas vārpstveidīgas zivis. Galvaskauss — tropibazāls. Pakauša daļa gara, purns īss, noapaļots. Uz galvaskausa un pie plecu joslas ādas kauli. Acis lielas, nobīdītas pie galvas priekšējās malas. Ap acīm 4-6 vai vairāki acu kauli. Nāsis izvietotas augstu, un cieši satuvinātas. Endokrānijs no skrimšļa vai arī viss klāts ar plānu perihondrālu kaula slāni, vai arī pārkaulojas ar vairākiem perihondrāliem kauliem, kas nodalīti ar skrimsli. Katrs žoklis pārkaulojas ar vienu vai vairākiem kauliem, un tiem nav segkaulu. Mandibulārais loks ar žaunu stariem nodalīts no hioīdā loka ar pilnīgu žaunu spraugu. 3-5 branhiālie loki. Dažām silūra un devona formām žaunu spraugas apakšdaļa pārsedzas ar vienu mandibulāro žaunu vāku, bet augšējā daļa — ar vairākiem vākiem, kas atiet no katra žaunu loka. Pārējām akantodēm visa žaunu atvere pārsedzas ar vienu mandibulāro žaunu loku. Akantodu galvā atrodas samērā lieli otolīti.
Dažām akantodēm horda ir pārkaulota. Akantodēm ir viena vai divas muguras peldspuras un viena anālā peldspura. Aste ir heterocerkāla. Starp krūšu un vēdera peldspurām primitīvajām formām ir papildus dzelkšņi. Visas peldspuras, izņemot astes peldspuru, ir ar labi attīstītu peldspuras dzelksni (no osteodentīna). Peldspuru membrāna tiek saturēta ar ceratotrihijām. Ķermenis klāts ar blīvām un slīpām sīku, četrstūrainu, ganoīdu tipa zvīņu rindām. Zvīņas parasti klāj arī peldspuras. Pterigopodiju akantodēm nav.

Saglabāšanās

Fosilā veidā veselas akantodes sastopamas ļoti reti. Parasti saglabājas akantodu zvīņas un dzelkšņi. Pēc tiem arī tiek aprakstītas sugas. Bieži vien vienai sugai piederošas zvīņas un dzelkšņi var tikt aprakstīti, kā atsevišķas sugas. Lodes māla raktuvēs ir atrasti arī unikāli veselu akantodu eksemplāri, turklāt dažādās vecuma stadijās. Pēc šiem atradumiem var spriest arī par akantodu augšanas īpatnībām. Latvijā zināmas 4 kārtas, 6 dzimtas, 14 ģintis ar apmēram 40 akantodu sugām. Tagad parasti Gyracanthidae dzimtu vairs neizdala atsevišķā kārtā, bet pievieno klimatiju kārtai, līdz ar to klasē ir tikai 3 kārtas.
Baložu ģerbonis

Heraldiskais apraksts

Ģerboņa vairoga augšdaļā ir horizontāls dalījums. Vairoga augšdaļā zelta fonā attēlojas trīs zaļas ūdensrožu lapas, bet apakšējā daļā uz zaļa fona attēlota zelta varde. Ģerbonis simbolizē Baložu atrašanos purvainā vietā un izveidošanos no kūdras fabrikas strādnieku ciemata.
Šteinhaueru dzimta

Šteinhaueru dzimta bija Rīgas latviešu dzimta, kas kļuva turīga 18. gadsimta sākumā, galvenokārt pateicoties mastu šķirotāju amatam, bija Rīgas brāļu draudzes vadītāji, vēlāk pārvācojās vai pārcēlās uz dzīvi brāļu draudžu kolonijās Anglijā un Ziemeļamerikā.
Eduards Radziņš

Biogrāfija

Dzimis 1886. gada 2. oktobrī. Ieguvis vidējo izglītību. Krievijas impērijas gados strādājis Valmierā notāra kantorī. Piedalījies 1905. gada revolūcijā, kļuvis par Latvijas Sociāldemokrātiskās strādnieku partijas (LSDSP) biedru.
Pēc Latvijas Republikas pasludināšanas kļuvis par tās pagaidu parlamenta — Tautas padomes — locekli. Pēc tam ticis ievēlēts visos Latvijas parlamentos: Satversmes sapulcē (1920), 1. Saeimā (1922), 2. Saeimā (1925), 3. Saeimā (1928) un 4. Saeimā (1931). Tāpat bijis Valmieras pilsētas galva. Pēc Ulmaņa apvērsuma 1934. gada maijā Saeimas darbība tika apturēta. Višņa kā viens no potenciālajiem jaunā režīma pretiniekiem tika apcietināts un nogādāts Liepājas koncentrācijas nometnē, kur pavadīja vairākus mēnešus. Apvērsuma rezultātā zaudējis savus amatus.
Pēc Otrā pasaules kara beigām ticis represēts un izsūtīts uz Sibīriju, taču ap 1956. gadu atbrīvots. Miris 1968. gada 24. augustā Valmierā.
Atklātā pasaule

Sižets

Rīgas 9. klases skolēnu prakses mēnesis lielā rūpnīcā.
Bobrineca

Vēsture

Vēstures avotos apdzīvotā vieta pirmoreiz minēta 1767. gadā kā kazaku apmetne Malijbobrineca (Малий Бобринець). 1828. gadā Bobrinecai tika piešķirts apriņķa pilsētas statuss. 20. gadsimta sākumā Bobrinecā dzīvoja 14 tūkstoši iedzīvotāju un tā bija otra lielākā apdzīvotā vieta tagadējā Kirovohradas apgabala teritorijā.
1993. gada Latvijas futbola 1. līgas sezona

Latvijas futbola 1. līgas 1993. gada sezona bija 2. Pirmās līgas sezona. Pirmajā līgā piedalījās 12 komandas, kas aizvadīja divu riņķu turnīru.

Par 1. līgas čempioniem kļuva "Gemma-RFS".
Ērlings Breuts Holanns

Karjera

Hālands ir dzimis Līdsā, Anglijā, jo tobrīd viņa tēvs pārstāvēja Leeds United F.C. Savu karjeru Hālands sāka Eliteserien līgas komandā Bryne FK. 2017. gadā Hālands pievienojās Molde FK.  2018. gadā Hālands bija tuvu pārejai uz Manchester United F.C. 2019. gada janvārī Hālands pievienojās Zalcburgas "Red Bull".
2019. gada 30. maijā Hālands U-20 Pasaules kausa spēlē pret Hondurasu guva deviņus vārtus, tādējādi palīdzot Norvēģijai uzvarēt ar 12–0. Šī spēle kļuva par vislielāko uzvaru U-20 Pasaules kausā, un Hālands uzstādīja rekordu par visvairāk gūtajiem vārtiem viena spēlē.
Kazeīns

Kazeīns (no vācu: Kasein, kas savukārt no latīņu: caseus — 'siers') ir fosfoproteīnu grupa, kas zīdītāju pienā veido līdz pat 80% no kopējā olbaltumvielu daudzuma.

Uzbūve

Uzbūves ziņā kazeīns ir no 10 dažādām aminoskābēm veidotu olbaltumvielu un minerālvielu koloidāls komplekss — kalcija kazeināta-kalcija fosfāta komplekss, ko parasti, atkarībā no tā aminoskābju sastāva, fosfātu daudzuma un īpašību atšķirībām, iedala 4 frakcijās — αS1-, αS2-, β- un κ-kazeīnā. Frakciju savstarpējo skaitlisko attiecību pienā lielākoties ietekmē ģenētiski faktori un tā dažādām govīm var būt diezgan atšķirīga. Kazeīna daļiņas viegli apvienojas polimēru aglomerātos — 20—300 nm diametru lielās lodveida (ja piens ir svaigs) micellās, ko veido vairāki tūkstoši sīkāku submicellu (diametrs: 10—15 nm), ko savstarpēji kopā saista kalcija fosfāta tiltiņi. κ-kazeīns vairāk ir izvietojies micellas virspusē, kur tā brīvās hidrofilās grupas atrodas uz micellas virsmas kustīgu posmu veidā un, piesaistot ūdeni, veido micellu stabilizējošu hidratācijas apvalku, savukārt α-kazeīns un β-kazeīns kā hidrofobas kazeīna frakcijas atrodas micellu iekšpusē. Uzglabāšanas laikā, jo īpaši zemās temperatūrās, pienā esošie fermenti hidrolizē β-kazeīnu, veidojot piekto frakciju — γ-kazeīnu, kas ir nevēlama atsevišķu piena produktu (jo īpaši siera ražošanā), jo mazina kazeīna micellu stabilitāti.

Izmantošana

Polimerizējot tehnisko kazeīnu, iegūst sintētiskās šķiedras un plastmasas izstrādājumus. To lieto arī papīra rūpniecībā, ādu miecēšanā, līmes, krāsvielu un kosmētikas rūpniecībā. Savukārt no pārtikas kazeīna ražo kazeinātus, ko tāpat kā pašu pārtikas kazeīnu dažnedažādiem nolūkiem izmanto daudzās pārtikas rūpniecības nozarēs — maizes rūpniecībā un miltu konditorejā (kā uzturvērtības un struktūras uzlabotāju un emulgatoru) piena produktu rūpniecībā (kā emulgatoru, stabilizētāju, garšas un smaržas bagātinātāju un olbaltumvielu bāzi kombinētajiem produktiem), dzērienu rūpniecībā (kā stabilizētāju, gāzēto dzērienu putu veidotāju, krēmu emulgatoru un alus un vīna dzidrinātāju), saldo ēdienu rūpniecībā (kā stabilizētāju, uzputojamības uzlabotāju, emulgatoru un glazūras veidotāju), kā arī salātu un citām mērcēm (kā emulgatoru).
Jānis Straume

Biogrāfija

J. Straume dzimis Siguldā, politiski represēto ģimenē. 1980. gadā beidzis Siguldas 1. vidusskolu. 1986. gadā Rīgas Medicīnas institūtā guvis ārsta izglītību, no 1986. līdz 1990. gadam strādājis par funkcionālās diagnostikas ārstu Rīgas 3. klīniskajā slimnīcā.

Politiskā darbība

Kopš 1988. gada J. Straume darbojies dažādās politiskās organizācijās, tostarp, "Helsinki-86", LNNK, Pilsoņu kongresā, "18. novembra savienībā" (1991. gadā kļuvis par tās priekšsēdētāju) un partijā "Tēvzemei un Brīvībai" (TB). 1993. gadā ievēlēts 5. Saeimā no "Tēvzemei un Brīvībai" saraksta. Tāpat guvis vēlētāju atsaucību arī 6. Saeimas vēlēšanās, 6. Saeimā darbojies kā TB frakcijas vadītājs. 1998. gadā J. Straume amatu atstājušā kolēģa Aigara Jirgena vietā tika ievēlēts par Saeimas priekšsēdētāja biedru.
7. Saeimas vēlēšanās J. Straume tika ievēlēts Saeimā jau no "Tēvzemei un Brīvībai/LNNK" (TB/LNNK) saraksta un 1998. gada 2. novembrī viņu ievēlēja par Saeimas priekšsēdētāju (amatu ieņēma līdz 2002. gadam). Arī šajā Saeimā J. Straume turpināja vadīt savas partijas Saeimas frakciju. 2002. gadā ievēlēts 8. Saeimā, kur ieņēma Saeimas priekšsēdētāja biedra amatu. Šajā pašā gadā kļuva par TB/LNNK priekšsēdētāju, nomainot Māri Grīnblatu.
2006. gadā notikušajās 9. Saeimas vēlēšanās J. Straumes neizpelnījās vēlētāju uzticību un neiekļuva Saeimā. Arī partijas vadītāja amatā viņu nomainīja Roberts Zīle, līdz ar to bijušais Saeimas priekšsēdētājs pazuda no redzamas politiskās aprites. Tomēr viņš ieņēma amatus vairāku nozīmīgu valsts uzņēmumu politizētajās vadībās (Latvijas Pasts, Lidosta Rīga, Rīgas osta). 2007. gadā viņš kļuva par Rīgas domes priekšsēdētāja Jāņa Birka padomnieku, bet 2009. gadā pats nesekmīgi piedalījās Rīgas domes vēlēšanās, taču līdz tam galvaspilsētā valdošā TB/LNNK netika ievēlēta pašvaldībā. 2011. gada 10. martā J. Straume izstājās no partijas TB/LNNK.

Jūrmalgeita

J. Straumes vārds parādījās 2006. gada tā sauktajā Jūrmalgeitas krimināllietā par korupciju Jūrmalas domes priekšsēdētāja vēlēšanās. Šīs lietas izmeklēšanā noklausītajās telefonsarunās J. Straume figurēja ar zīmīgu iesauku "Baķka".

Automobiļa vadīšana reibumā

2011. gada 8. aprīlī policija J. Straumi aizturēja vadot auto 1,9 promiļu alkohola reibumā. Tiesa viņam par šo pārkāpumu piesprieda desmit diennakšu administratīvo arestu un 800 latu naudassodu.
Alašejeva līcis

Alašejeva līcis (krievu: залив Алашеева) ir ap 50 km plats atvērts Kosmonautu jūras līcis Austrumantarktīdas piekrastē Enderbiju Zemes rietumu daļā. Austrumos līci norobežo Tenga pussala, dienvidos izvietojusies Talas pakalnu oāze. Krasti izroboti, vairākas nelielas salas. Līcī noplūst vairāki šļūdoņi, lielākie no kuriem ir Asendera glečers un Heisa glečers. Līci 1956. gadā nofotografēja Austrālijas antarktiskā ekspedīcija, bet dešifrēja padomju antarktiskā ekspedīcija 1957. gadā un nosauca par godu krievu hidrogrāfam Dmitrijam Alašejevam (Алашеев Дмитрий Александрович).
Līča dienvidu krastā kopš 1962. gada izvietota Krievijas polārstacija Molodjožnaja.
Dainis Krieviņš

Dzīves gājums

Dzimis 1967. gada 28. jūnijā Cēsīs. Mācījās Cēsu 1. vidusskolā (1975–1986), studēja Latvijas Medicīnas akadēmijas (AML) Ārstniecības fakultātē (1986–1993). Pēc studiju beigām bija rezidentūrā ķirurģijā (1993–1995) un asinsvadu ķirurģijā (1995–1998) Latvijas Medicīnas akadēmijas P. Stradiņa klīniskajā slimnīcā. Papildinājās Sandjego (1995) un 
Stenforda Universitātes Medicīnas skolā ASV (1996-1997, 1997-2000). 1998. gadā aizstāvēja promocijas darbu "Aortas stentu-protēžu eksperimentālais modelis" un ieguva Dr.med. grādu.
No 1998. gada strādā par angioķirurgu Paula Stradiņa klīniskajā universitātes slimnīcā (PSKUS). Līdztekus ir PSKUS Mācību un zinātnes direktors (2006) un LU Medicīnas fakultātes privātdocents (2003), asociētais profesors (2005), profesors (2011).
Altruisms

Altruisms jeb nesavtība ir pašaizliedzīga gādība par citiem, gatavība uzupurēties citu labā, nedomājot par savu labumu. Altruisma pretstats ir egoisms. Altruisms ir sastopams ne tikai starp cilvēkiem, bet arī dzīvnieku pasaulē. Jēdzienu ‘altruisms’ ieviesa franču filozofs Ogists Konts. Latīņu vārds alter, kas ir altruisma jēdziena pamatā, nozīmē ‘citam’, ‘citiem’. Altruismu nevajadzētu jaukt ar lojalitāti vai atbildību.
Sabile (stacija)

Vēsture

Stacija tika atklāta 1924. gadā. Kādreiz no Sabiles bija 9 km atzars uz Podnieku karjeru (bijušo grants šķirošanas rūpnīcu "Kurzeme" jeb Apšu staciju), mūsdienās tas vairs nepastāv. Bija izbūvēts arī atzars uz Jaunpagasta spirta rūpnīcu.
Kriss Lī

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Lī sāka 2004.—05. gada sezonā Austrumkrasta hokeja līgas vienībā Floridas "Everblades". Tās rindās viņš spēlēja līdz 2006.—07. gada sezonas vidum, kad pārcēlās uz Amerikas hokeja līgas vienību Omahas "Knights". Turpmākās trīs sezonas Lī aizvadīja dažādos AHL klubos, līdz 2010. gada vasarā pievienojās Vācijas hokeja līgas klubam Ķelnes "Haie".
"Haie" sastāvā Lī aizvadīja vienu sezonu, tad pievienojoties Manheimas "Adler" rindām. 2011.—12. gada sezonu Lī noslēdza kā visas Vācijas hokeja līgas rezultatīvākais aizsargs, iegūstot arī līgas labāka aizsarga balvu. 2012.—13. gada sezonā viņš spēlēja Zviedrijas Elitsērijas komandā Färjestads BK, arī to noslēdzot kā visas līgas rezultatīvākais aizsargs.
2013. gada vasarā pievienojās Maika Kīnana vadītajam KHL klubam Magņitogorskas "Metallurg". Lī tika atzīts par visas līgas septembra labāko aizsargu. Sezonas izskaņā kopā ar "Metallurg" izcīnīja Gagarina kausu, finālsērijā ar 4—3 pārspējot Prāgas "Lev". 2016. gadā Lī kopā ar "Metallurg" izcīnīja vēl vienu Gagarina kausa titulu, tiekot iekļauts arī līgas simboliskajā izlasē. 2017. gadā bija KHL rezultatīvākais aizsargs.
2017. gada augusta nogalē pievienojās NHL klubam Losandželosas "Kings" uz pārbaudes laiku, tomēr pēc to neizturēja un atgriezās "Metallurg" sastāvā.
Ferhats Karmils

Biogrāfija

Ferhats Karmils ir dzimis Gruzijas PSR Ureki ciemā. Viņa tēvs bijis celtnieks, māte — krievu valodas skolotāja. Ģimene tikusi divreiz izsūtīta uz Kirgīzijas PSR Kizilkijas pilsētu, kur 1966. gadā Ferhats ir sācis mācīties A. Čehova vārdā nosauktajā vidusskolā № 3.
Gruzijā ģimene atgriezās 1967. gadā un, sociālu problēmu dēļ, bija spiesta mainīt uzvārdu. Pēc vidusskolas beigšanas iestājies politehniskā institūtā, kur apguvis "mašīnbūves darba galdu un instrumentu tehnoloģijas" specialitāti. Institūtu beidzis 1987. gadā un gadu strādājis Batumi elektromehāniskajā rūpnīcā. Pēc tam sācis nodarboties ar mūziku, neilgu laiku bijis kāda ansambļa ģitārists. Strādā biznesa sfērā.

Šaha kompozīcija

F. Karmils iepazinis šahu jau agrā bērnībā. Ar šaha kompozīciju sācis nodarboties daudz vēlāk. Pirmās kompozīcijas publicējis 1986. gadā Rīgā iznākošajā žurnālā "Šahmati". Savas daiļrades sākumposmā sastādījis galvenokārt čehu skolas miniatūras. Vērā ņemamus panākumus guvis 20. gadsimta deviņdesmito gadu otrajā pusē, kad sācis sastādīt loģiskās skolas daudzvilčus.
Valds Adamkus

Dzīvesgājums

Dzimis 1926. gadā Kauņā dzelzceļa policijas priekšnieka Igna Adamkaviča (1896–1987) ģimenē, vecāki šķīrās, kad Valdemārs bija tikai divus gadus vecs. Viņa māte Genovaite Adamkavičiene (1905–1980) pēc otrajā laulībā ieguva uzvārdu  Karaliene. Viņš mācījās Kauņas Jona Jablonska pamatskolā, vēlāk Aušras ģimnāzijā. 
Pēc Lietuvas okupācijas 1940. gadā piedalījies nacionālās pretestības kustībā. 1944. gadā V. Adamkavičs kopā ar vecākiem devās bēgļu gaitās uz Vāciju, kur 1946. gadā pabeidza mācības Eihštetas Lietuviešu ģimnāzijā (Eichšteto lietuvių gimnazija) Rebdorfas klosterī Bavārijā. Uzsāka dabaszinātņu studijas Minhenes Universitātē. 
1949. gadā viņš pārcēlās uz dzīvi ASV. 1950. gados strādāja ASV armijas militārajā izlūkošanā, 1955. gadā nomainīja uzvārdu uz Adamkus.
1960. gadā pabeidza inženierzinātņu studijas Ilinoisas Tehnoloģiskajā institūtā. 1970. gadā sāka darbu ASV Vides aizsardzības aģentūrā. 1981. gadā Adamkus kļuva par galveno ierēdni, kurš atbildēja par Vides aizsardzības aģentūras 5. sektoru (ASV Ziemeļrietumu štati). 1985. gadā ASV prezidents Ronalds Reigans apbalvoja Adamku ar Distinguished Executive Presidential Rank Award balvu — civildienesta ierēdņa lielāko iespējamo apbalvojumu no ASV prezidenta.
Beidzot darbu aģentūrā, Adamkus pārcēlās uz dzīvi Lietuvā. Lai kandidētu Lietuvas prezidenta amatā, Adamkus atteicās no ASV pilsonības. 1998. gada prezidenta vēlēšanās viņš ieguva 50,4% balsu otrajā kārtā (2. vietā — Artūrs Paulausks). Nākamajās prezidenta vēlēšanās Adamkus zaudēja vēlēšanu otrajā kārtā, un par Lietuvas prezidentu kļuva Rolands Pakss.
Pēc Rolanda Paksa impīčmenta 2004. gada prezidenta vēlēšanās Adamkus atkal uzvarēja 2. kārtā ar aptuveni 52% vēlētāju atbalstu (2. vietā — Kazimiera Prunskiene).
Straikbols

Attīstība

Straikbols radās 20. gadsimta 70. gados, kad interesentiem, kuriem bija liegta pieeja īstiem kaujas ieročiem, radās ideja izveidot ieroču replikas jeb kopijas. Šobrīd lielākie straikbola ieroču ražotāji ir Japāna, Ķīna, Taivāna un ASV.

Aizsardzība

Pamata aizsargaprīkojums ir brilles, ieteicamas ir arī maskas, kas aizsargā visu seju, tās var papildināt arī ar militāro jaku un ķiveri. Noderīgi ir arī ceļgalu un elkoņu aizsargi, kā arī militārā maskēšanās (tā piederas pie maskēšanās, aizsardzības un autentiskuma).
1897. gada Krievijas impērijas tautas skaitīšana

1897. gada Krievijas impērijas tautas skaitīšana bija pirmā un vienīgā Krievijas impērijas tautskaite ar mērķi iegūt detalizētus visaptverošus datus par Krievijas impērijas pastāvīgajiem iedzīvotājiem, viņu ģimenēm un mājokļiem. Tā notika 1897. gada sākumā ar mērķi iegūt datus par stāvokli 1897. gada 28. janvārī. Tika iegūti dati par vairāk nekā 125 miljoniem cilvēku.
Pilnībā tautas skaitīšanas rezultāti kļuva pieejami tikai pēc 1905. gada.
Staļina "Kastaņu runa"

Staļina "Kastaņu runa" ir vēsturē iegājies apzīmējums Staļina runai Vissavienības Komunistiskās (boļševiku) partijas XVIII kongresā 1939. gada 10. martā. Tā iezīmēja pagrieziena punktu attiecību uzlabošanai starp Vāciju un PSRS, kas noveda pie Molotova-Ribentropa pakta noslēgšanas un Eiropas sadalīšanas "ietekmes zonās".

Nosaukuma izcelsme

Savā referātā Staļins apvainoja Lielbritāniju un Franciju kara provocēšanā un paziņoja par gatavību uzsākt „miera politiku” attiecībās ar Vāciju. Runā viņš cita starpā paziņoja, ka "jāsaglabā piesardzība un nav jāļaujas ievilkt PSRS konfliktos tiem kara provokatoriem, kas pieraduši vākt kastaņus no uguns ar svešām rokām" (krievu: Соблюдать осторожность и не давать втянуть в конфликты нашу страну провокаторам войны, привыкшим загребать жар чужими руками), tādēļ vēsturē šis referāts iegāja ar nosaukumu „runa par ceptiem kastaņiem”.

Sekas

7. aprīlī padomju puse izteica diplomātisku piedāvājumu pārtraukt padomju-vācu ideoloģisko cīņu un sākt saskaņotu sadarbību.
Lai arī 10. aprīlī sākās konsultācijas starp Franciju, Lielbritāniju un PSRS par savstarpējās palīdzības pakta noslēgšanu, militāro konvenciju un garantijām valstīm, kas var pakļauties agresijai no Vācijas puses, 3. maijā Staļins atcēla Ārlietu tautas komisāru Ļitvinovu, kas bija sagatavojis Trīspusējā pakta teksta piedāvājumu, no amata. 30. maijā Vācijas diplomāti Maskavā deva priekšlikumu sākt tiešas sarunas starp Vāciju un PSRS. 22. jūlijā Berlīnē sākās tiešās konsultācijas par tirdzniecības līguma sagatavošanu. 20. augustā PSRS un Vācija noslēdza tirdzniecības līgumu. 21. augustā Staļins saņēma apstiprinājumu, ka Vācijas valdība ir gatava parakstīt arī neuzbrukšanas līgumu ar slepeno protokolu par Polijas, Baltijas valstu un Rumānijas sadalīšanu. 23. augustā Vācijas ārlietu ministrs Ribentrops ieradās Maskavā līguma parakstīšanai.
Demokrātiskais sociālisms

Demokrātiskais sociālisms ir politiska ideoloģija, kas aizstāv demokrātisku valsts pārvaldi kopā ar ražošanas līdzekļu sociālu kopīpašumu, bieži iestājoties arī par demokrātisku darbavietu pārvaldi. Terminu "demokrātiskais sociālisms" reizēm lieto tāpat kā "sociālisms", bet pievieno "demokrātiskais", lai to nošķirtu no marksistu-ļeņinistu tipa sociālisma, kurš parasti tiek uzskatīts par nedemokrātisku.
Demokrātisko sociālismu nošķir gan no padomju tipa plānveida ekonomikas, kur ekonomiku kontrolē un plāno valsts, gan no sociāldemokrātijas, kura aizstāv demokrātiju, kapitālisma regulēšanu un labklājības valsts izveidošanu. No padomju tipa nošķir, jo nesakrīt uzskati par demokrātiju un centralizētu ekonomiku. No sociāldemokrātijas nošķir, jo sociāldemokrātija, atšķirībā no demokrātiskā sociālisma, nemēģina mainīt sistēmu, bet gan uzlabot jau pastāvošo kapitālisma iekārtu.