google/wiki40b huggingface dataset:
Iznīcinātāju bataljoni

Iznīcinātāju bataljoni (krievu: истребительные батальоны) bija PSRS militarizēti formējumi Otrā pasaules kara laikā un neilgi pēc tā. Iznīcinātāju bataljoni tika izveidoti 1941. gada vasarā pēc vācu uzbrukuma PSRS piefrontes rajonos. Bataljonu uzdevums bija cīņa ar iespējamo pretinieku desantu, vietējās pretošanās apspiešana un militāro objektu apsardze. Bataljoni bija pakļauti NKGB (vēlāk- NKVD). 1941. gada jūlijā PSRS bija izveidoti 1755 iznīcinātāju bataljoni ar 328 tūkstošiem cilvēku. Sarkanajai armijai atkāpjoties, 250 tūkstošus cilvēku iekļāva regulārās armijas rindās, bet ap 30 tūkstošu atstāja partizānu cīņām. Pēc kara beigām bataljoni tika izmantoti cīņai ar pretpadomju partizāniem un represiju veikšanai.

Iznīcinātāju bataljoni Latvijā

1941. gadā Latvijā nepaspēja organizēt iznīcinātāju bataljonus, bet to funkcijas uzdeva veikt 1941. gada jūnijā izveidotajai strādnieku gvardei. Pavēle par iznīcinātāju bataljonu veidošanu Latvijā tika izdota 1944. gada maijā, gatavojoties iebrukumam Latvijas teritorijā. Bataljonus bija paredzēts komplektēt, pirmkārt, no komunistiem, komjauniešiem un padomju aktīva personām, bet par komandieriem nozīmēt NKVD apriņķu un pilsētu daļu darbiniekus. Bataljoni tika veidoti apriņķos, bet pagastos darbojās vadi. Bataljonu kaujinieki apsargāja vietējās padomju iestādes un piedalījās akcijās pret nacionālajiem partizāniem. Pēc LPSR Iekšlietu ministrijas OBB (nodaļa cīņai pret bandītismu) datiem 1946. gada vidū Latvijā bija 20 iznīcinātāju bataljoni ar 15 202 cīnītājiem. 1947. gada janvārī pēc šiem pašiem datiem 20 bataljonos bija 14 252 cilvēki, no tiem 1357 (ap 10%) algoti. Gada laikā par politisko neuzticamību un laupīšanām no bataljoniem izslēgti 850 cilvēki (5,9%), no kuriem 131 arestēts. 1947. gada 1. martā iznīcinātāju bataljoni no Iekšlietu ministrijas tika nodoti Valsts drošības ministrijas pakļautībā. 1949. gada martā iznīcinātāju bataljonu kaujinieki piedalījās iedzīvotāju masveida deportācijās.
Elektrokardiogrāfija

Elektrokardiogrāfija (saīsinājumā EKG, no grieķu: καρδία, cardia — 'sirds' un γραφειν, graphein — 'rakstīt') ir viena no galvenajām sirds izmeklēšanas metodēm. Ar īpašu iekārtu — elektrokardiogrāfu — tiek uzņemtas elektrokardiogrammas (arī EKG), kurās redzamas sirds muskuļa darbības izraisītas elektriskā potenciāla svārstības uz ķermeņa virsmas.
Rodoties šūnu uzbudinājumam, uzbudinātais sirds apgabals kļūst negatīvs, salīdzinot ar neuzbudinātiem apgabaliem, tādēļ rodas potenciālu atšķirība starp attiecīgajām sirds daļām. Šī potenciālu starpība, kas rodas sirdī, elektriskā lauka veidā izplatās pa visu ķermeni. Ar EKG palīdzību var izsekot uzbudinājuma ātro rašanos un izplatīšanos sirds muskulī, un samērā lēno izzušanu (atgriešanos miera stāvoklī).
Pēc elektrokardiogrammas var noteikt sirds veselības stāvokli un izsekot tādu slimību gaitai kā sirdstrieka, iekaisums, vadīšanas traucējumi, aritmijas, arī sirds vainagartēriju, to zaru stāvoklis (skleroze, sašaurinājums), izmaiņas, ko rada paaugstināts asinsspiediens, sirds vārstuļu defekti, perikardīts, kā arī izmaiņas pēc infarkta (rētaudu veidošanās, atveseļošanās).
Džefs Skiners

Spēlētāja karjera

2008. gadā Skiners uzsāka spēlēt Ontārio hokeja līgas klubā Kičeneras "Rangers". Otrajā sezonā kopā ar klubu Skiners bija viens no līgas rezultatīvākajiem spēlētājiem, un 2010. gada NHL draftā Džefu ar kopējo 7. numuru izvēlējās Karolīnas "Hurricanes" vienība, ar kuru Džefs uzreiz parakstīja arī līgumu.
2010.—11. sezonā, kas bija Skinera debijas sezona NHL, kanādiešu uzbrucējs atzīmējās ar 63 rezultativitātes punktiem 82 spēlēs. Tā joprojām ir Skinera rezultatīvākā sezonas viņa līdzšinējā NHL karjerā. Piedalījās arī 2001. gada NHL Visu zvaigžņu spēlē, kļūstot par visu laiku jaunāko spēles dalībnieku.
2013.—14. gada sezonā Skiners bija otrs rezultatīvākais "Hurricanes" spēlētājs aiz Ērika Stola. 2015.—16. gada sezonā ar 51 punktu kļuva par komandas rezultatīvāko spēlētāju. "Hurricanes" spēlēja līdz pat 2018. gada augustam, kad tika aizmainīts uz Bufalo "Sabres".
Kanādas izlases rindās spēlējis 2011., 2012. un 2013. gada Pasaules čempionātos.
Alīses iela

Vēsture

Ielu kā privātu ielu ierīkoja Švarcmuižas īpašnieks, viņš to nosauca par Luīzes ielu, bet pilsētas valde ielu ar šādu nosaukumu neieskaitīja Rīgas komunālo ielu sarakstā. Pilsētas valde atļāva pielikt ielai nosaukuma plāksni ar noteikumu, ka iela tiks pārdēvēta un pirms ielas nosaukuma būs rakstīts "privāts ceļš". 1901. gadā ielai piešķirts nosaukums Alīses iela (vācu: Alicenstraße, krievu: Alisovskaja ulica, Alisenskaja ulica). Sākotnēji ierīkots un apbūvēts tikai ielas posms starp Kalnciema un Kristapa ielām, tālāk iela turpinājās kā ceļš caur Švarcmuižas mežu. Pārējā ielas daļa apbūvēta pēc 2. pasaules kara.
Alīses ielā 1990. gados atradās patversme bērniem no nelabvēlīgām ģimenēm, par kuriem Normunds Beļskis uzrakstīja dzejoļu ciklu “Savādā pasaule”. Dziesma “Alises iela” 2018. gadā ieguva 92. vietu Radio SWH organizētajā LVtop100 aptaujā.

Ielas raksturojums

Alīses iela ir 460 metrus gara asfaltēta iela Āgenskalna apkaimē, Āgenskalna priedēs. Tā sākas krustojumā ar Kalnciema ielu un iet ziemeļu—ziemeļrietumu virzienā. krustojumā ar Kristapa ielu pie Āgenskalna ūdenstorņa Alīses iela tālāk taisni vairs neturpinās. Iela atsākas ar nobīdi, aptuveni 40 metrus tuvāk Baložu ielai (varētu teikt, ka šos 40 metrus iela pāriet Kristapa ielā). Ielai virzoties tālāk, tā krustojas ar Mārtiņa ielu. Alīses iela beidzas krustojumā ar Āgenskalna ielu.
Alīses ielā ir pārsvarā daudzstāvu dzīvojamo namu apbūve, arī atsevišķas privātmājas un sabiedriskās celtnes.
Zasas pagasts

Hidrogrāfija

Upes: Aldaunīca, Bērze, Landzānu upīte, Ridupīte, Skujupīte, Zasa, Ziemeļsusēja.
Ūdenstilpes: Ļūļu ezers.

Vēsture

Mūsdienu Zasas pagasta teritorijā vēsturiski atradās Zasas muiža (Gut Wiessen, Zasa).
1935. gadā Jēkabpils apriņķa Zasas pagasta platība bija 81,8 km² un tajā dzīvoja 1222 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Liepas un Zasas ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Zasas ciems ietilpis Aknīstes (1949-1956) un Jēkabpils (pēc 1956. gada) rajonos. Zasas ciemam 1951. gadā pievienoja likvidēto Liepas ciemu, 1954. gadā — likvidēto Bērzones ciemu, 1980. gadā — daļu likvidētā Slates ciema. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Zasas pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Jēkabpils novadā.

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas ir Zasa (pagasta centrs), Akmeņāres, Bērzone, Eikava, Ģērķāni, Kalvāni, Landzāni, Liepas, Sīpulāni, Spietiņi, Staģi, Vidsmiests.
Jamaikas administratīvais iedalījums

Jamaikas administratīvo iedalījumu veido 14 pagasti. Šie pagasti ir apvienoti 3 apgabalos, kuriem gan nav administratīvas nozīmes. Visiem Jamaikas pagastiem ieti robeža gan pa sauszemi, gan arī pa jūras krastu. Pēc platības lielākais pagasts ir Sentena (1213 km²), savukārt mazākais — Kingstona (25 km²). Pēc iedzīvotāju skaita visvairāk apdzīvotais pagasts ir Sentendrūsa (573 369 iedzīvotāji), savukārt vismazāk iedzīvotāju ir Henoverā (69 533 iedzīvotāji).
Birze (stacija)

Vēsture

Pirmās ziņas par staciju, ierīkotu šajā vietā, attiecas uz Pirmā pasaules kara laikiem. Tās nosaukums bija Lesting, vai latviski - Lestiķi. Oficiāli pieturas punkts Birze tika atvērts 1924. gadā. Pašlaik, pēc pasažieru pārvadājumu slēgšanas 2000. gadā, šis pieturas punkts netiek izmantots.
Privātās tiesības

Privātās tiesības ir tiesības, kas aizstāv personas intereses tās līdztiesīgajās attiecībās ar citām personām. Privāto tiesību uzdevums – nodrošināt divu vai vairāku brīvu un vienlīdzīgu indivīdu savstarpēji saskaņotu un pēc iespējas abpusēji izdevīgu rīcību.
Starptautiskais sanskrita transliterācijas alfabēts

Starptautiskais sanskrita transliterācijas alfabēts (angļu: International Alphabet of Sanskrit Transliteration, saīs. IAST) ir sanskrita latinizācijas akadēmiskais standarts. SSTA ir pamatalfabēts, kas tiek lietots drukātajās publikācijās, - grāmatās un žurnālos, un paplašinoties Unikoda fontu pieejamībai, tas arvien vairāk tiek lietots arī elektroniskajos tekstos. Tas ir balstīts uz standartu, kas ir pieņemts Orientālistu kongresā, Atēnās, 1912. gadā.
SSTA ļauj bez zudumiem transliterēt devanāgarī rakstu (un arī citus indiešu rakstus, piem., Śāradā rakstu), un pats par sevi tas atveido ne tikai sanskrita fonēmas, bet arī ļauj veikt fonētisko transkripciju (piem., visarga ḥ ir vārda galotnes r un s alofons).
Nacionālās bibliotēkas Kolkatā latinizācijas sistēma ir paredzēta visu indiešu rakstu latinizācijai, un ir SSTA paplašinājums.
Kenijas administratīvais iedalījums

Kenijas administratīvo iedalījumu veido 8 provinces (mkoa). Provinces sīkāk iedalās 47 apgabalos (wilaya). Savukārt distrikti sīkāk iedaļās 497 daļās (taarafa)
Limbaži (stacija)

Vēsture

Limbažu stacija tika atklāta līdz ar līnijas Rīga—Rūjiena posma līdz Limbažiem atklāšanu 1934. gada novembrī. Līdz pat pārvadājumu pārtraukšanai Limbažu stacijā tika veiktas kravas operācijas. Pasažieru pārvadājumi uz Limbažiem pārtraukti 1999. gada 19. jūlijā. 1999. gadā stacijā bija 16 pārmijas (elektrocentralizētas — 13), 22 luksofori, zemes klātne 38000 m³, sliežu ceļi ar kopgarumu 4748 m un pievedceļi ar kopgarumu 1255 m, kā arī noliktava, tualete, bagāžas šķūnis, kravas laukums un 2 akas. 2000. gada februārī stacija kopā ar posmu Skulte—Ipiķi nonākusi vietējās pašvaldības īpašumā. 2001. gadā Limbažu stacija tika noteikta kā muitas punkts kravas vilcieniem. Tajā pašā gadā no stacijas aizbraucis pēdējais kravas vilciens, un stacija vairs netika izmantota. Pati stacija slēgta ap 2004. gadu, sliedes stacijā demontētas ap 2005.—2007. gadu. Limbažu stacijas inventārs tika nodots Latvijas dzelzceļa vēstures muzejam. 2013. gadā caur staciju uzsākta tranzītielas izbūve, tranzītiela pabeigta 2015. gadā un nosaukta par Dzelzceļa ielu.
Ieži

Ieži ir dabiskas izcelsmes minerālu sakopojumi, kas veido Zemes garozu (litosfēru un mantijas augšējo daļu). Iežus klasificē pēc to izcelsmes (ģenēzes), minerālu un ķīmiskā sastāva, pēc to uzbūves (veidojošo daļiņu tekstūras). Pēc izcelsmes iežus sadala magmatiskajos iežos, nogulumiežos un metamorfajos iežos. Litosfērā kopumā ir ļoti mainīgi apstākļi. Uz to iedarbojas endogēnie procesi magmatisms, metamorfisms, un eksogēnie ģeoloģiskie procesi — dēdēšana, nogāžu procesi, virszemes un pazemes ūdeņu darbība, ledāju un vēja darbība — tādējādi nepārtraukti notiek iežu un minerālu pārvērtības. 
Iežus, kurus veido tikai viena minerāla kristāli, sauc par monominerāliem iežiem, bet tos, kuri sastāv no dažādu minerālu kristāliem, sauc par poliminerāliem iežiem. Ar iežu izpēti nodarbojas ģeoloģijas nozares petroloģija un petrogrāfija, nogulumiežus pēta sedimentoloģija.

Metamorfie ieži

Metamorfie ieži veidojas fizikāli ķīmisku apstākļu ietekmē, kas izraisa iepriekšējo iežu struktūru, minerālu un dažreiz arī ķīmiskā sastāva pārveidošanos. Pārmaiņas notiek iežos, kas atrodas dziļāk nekā dēdēšanas zona. Galvenie metamorfisma faktori ir  temperatūras paaugstināšanās, spiediens un šķīdumu iedarbība. Šī temperatūra un spiediens vienmēr ir augstāki nekā pie Zemes virsmas, un tiem jābūt pietiekami augstiem, lai pārvērstu iezī esošos minerālus citos minerālu tipos vai citās to pašu minerālu formās. Šajos procesos var rasties jauni minerāli un to sakopojumi, veidoties jaunas iežu struktūras un tekstūras.
Žanis Katlaps

Biogrāfija

Žanis Katlaps dzimis 1907. gadā netālu no Tukuma Tumes pagastā lauksaimnieka ģimenē. Beidzis Tukuma vidusskolu un 1926. gadā pārcēlies uz Rīgu. Mācījies Zeltmata dramatiskajos kursos, vēlāk E. Feldmaņa kursos. 1928. gadā tika uzņemts Nacionālā teātra aktieru štatā un drīzumā kļuva par vienu no teātra vadošajiem aktieriem. 1940. gadā Katlapu iecēla par šī teātra direktoru, tomēr nākamā gada aprīlī pēc paša vēlēšanās viņš šo amatu atstāja.
Pēc kara Žanis Katlaps darbojās arī kā režisors, bija pasniedzējs Valsts konservatorijas Teātra fakultātē. 1959. gadā Katlapam tika piešķirts Latvijas PSR Tautas skatuves mākslinieka goda nosaukums.
Miris pēkšņā nāvē 1968. gada 13. novembrī Rīgā, apglabāts Meža kapos.
Kopš 2013. gada Tukuma novada Tumes pagastā tiek piešķirta Žaņa Katlapa vārdā nosauktā balva "Par nacionālo vērtību apliecinājumu Latvijas teātra vidē".
Viļņas starptautiskā lidosta

Autobusi

Starp lidostu un Viļņas centru (pietura Centrālā stacija) kursē 1. un 2. maršruta autobusi, kas atiet no Šeškinės ielas. Autobuss kursē ik pēc 15 - 30 minūtēm. Maksa - 1,10 Lt.
Starp Rīgu un Viļņas lidostu kursē mikroautobusi flyBus (www.flybus.lv). Tiešais transfērs tiek veikts vairākas reizes nedēļā. flyBus maršruts ir caur Bausku un Paņevēžu.
Leonīds Grabovskis

Biogrāfija

Leonīds Grabovskis piedzima 1949. gada 3. decembrī Rīgā, administratīvu darbinieku ģimenē. Mācījies Gulbenes 2. vidusskolā. Beidzis Latvijas Konservatorijas Teātra fakultāti. Kopš 1975. gada strādāja Andreja Upīša Latvijas PSR Valsts akadēmiskajā drāmas teātrī (Tagadējā Nacionālajā teātrī). Izcilākās teātra lomas: Džefrijs lugā "Lauva ziemā", Melnais bruņinieks - "Uguns un nakts", Dons Huans - "Liela brēka, maza vilna". Aktieris filmējies arī kinofilmās "Pilsētas atslēgas", "Zobena ēnā", "Ja mēs visu to pārcietīsim", "Dzīvīte" un citās.
1998. gadā izdots Leonīda Grabovska dzejoļu krājums "Jūtu bezmiegs". 2001. gadā izdots Grabovska veidots apraksts "Mīlestības lieciniece: astoņpadsmitnieka dienasgrāmata".
Lorāns Žalabērs

Dopings

Viņa vārds parādījās ziņojumā par EPO lietošanu 1998. gada Tour de France, kuru 2013. gada 24. jūlijā publicēja Francijas Senāts. Paraugi tika savākti 1998. gadā un vēlreiz pārbaudīti 2004. gadā.
EG (žurnāls)

Vēsture

Žurnālu izveidoja 1965. gada 16. martā dibinātais šaha etīžu biedrība "The Chess Endgame Study Circle". Starp biedrības vienpadsmit dalībniekiem bija starptautiskais meistars Roberts Veids, šaha etīdisti Hjū Blendfords un Džons Roikrofts.  Roikrofts bija žurnāla izdevējs pirmajiem 102 žurnāla numuriem (no 1965. gada jūlija līdz 1991. gadam). Kopš tā laika izdevējs ir bijis Nīderlandes uzņēmums Alexander Rueb Vereniging voor Schaakeindspelstudie (ARVES). Pašreizējais galvenais redaktors ir Harolds van der Heidens.
Ilgtspējīga attīstība

Ilgtspējīga attīstība ir attīstība, kas nodrošina šodienas vajadzību apmierināšanu, neradot draudus nākamo paaudžu vajadzību apmierināšanai. Ilgtspējīgu attīstību raksturo trīs savstarpēji saistītas dimensijas: vides, ekonomiskā un sociālā. Balstoties uz ilgtspējīgas attīstības principu, attīstībai jānotiek, saudzīgi rīkojoties ar planētas resursiem un rūpējoties par to, lai uz Zemes tiktu saglabāta bioloģiskā daudzveidība.
Ilgtspējīgas attīstības jēdziens definēts ANO Pasaules Vides un attīstības komisijas ziņojumā “Mūsu kopējā nākotne” (saukts arī par Bruntlandes komisijas ziņojumu, 1987) un starptautiski plaši tiek lietots kopš 1992.gada ANO konferences Riodežaneiro “Vide un attīstība”.
Heterocikliskie savienojumi

Heterocikliskie savienojumi (grieķu: heteros - cits, kyklos - riņķis) ir organiski savienojumi, kas atvasināti no arēniem vai cikloalkāniem, aizvietojot oglekļa atomu ciklā vienu vai vairākus atomus ar cita elementa atomiem. Šādus atomus dēvē par heteroatomiem - parastākie heteroatomi ir slāpeklis, skābeklis un sērs. Heterocikliskie savienojumi ir plaši izplatīti dzīvajā dabā un to īpašības ir ļoti daudzveidīgas.
Mortal Kombat

Mortal Kombat ir Eda Būna un Džoba Tobiasa 1992. gadā izveidota cīņas datorspēļu sērija. Mortal Kombat sērija sākās ar arkāžu spēlēm, kuras pēc tam uz mājas konsolēm pārnesa Acclaim Entertainment. 2009. gada jūlijā sērija tika pārdota Warner Bros.
Sērija izcēlās ar tās digitalizētajiem spraitiem (kas atšķīrās no citām tā laika cīņu spēlēm, kurās bija ar roku zīmēti spraiti), lielu asiņu daudzumu un pretinieka piebeigšanas paņēmieniem, ko varēja veikt ievadot noteiktas pogu kombinācijas. Pati sērija ir pazīstama ar burta „K” lietošanu „C” vietā, nepareizi rakstot vārdu „combat”, vēlākajās spēlēs arī citi vārdi, kas sākas ar „C”, tiek rakstīti ar „K”.
Eiropas Farmakopeja

Mērķis

Eiropas Farmakopejā publicētie oficiālie standarti nodrošina tiesisku un zinātnisku kvalitātes kontroles pamatojumu zāļu attīstības, ražošanas un realizēšanas procesos. Kvalitātes standarti attiecināmi un apraksta zāļu, sintēzes starpproduktu un izejvielu, ko izmanto zāļu ražošanā, kvalitatīvo un kvantitatīvo sastāvu un kvalitātes kontroles analīžu testus.
Eiropas Farmakopejas mērķis ir veicināt sabiedrības veselību, piemērojot atzītus kvalitātes standartus. Šādu standartu esamība atvieglo brīvu zāļu apriti Eiropā un ārpus tās. Eiropas Farmakopejas monogrāfijas un citi ietvertie teksti ir sagatavoti, lai būtu atbilstoši uzraugošo iestāžu, zāļu un to sastāvdaļu kvalitātes kontroles veicēju, zāļu un atsevišķo komponentu ražotāju vajadzībām.

Eiropas Farmakopejas komisija

Eiropas Farmakopejas komisija ir Eiropas Farmakopejas lēmumus pieņemošā struktūra un ir atbildīga par kvalitātes standartu satura izstrādi un uzturēšanu, kā arī pieņem visus Eiropas Farmakopejā publicējamos tekstus. Savukārt Zāļu kvalitātes un veselības aprūpes direktorāts (EDQM) ir Eiropas Padomes direktorāts, kas sniedz zinātnisko un administratīvo atbalstu.
Eiropas Farmakopejas komisija izvērtē priekšlikumus monogrāfiju un vispārīgo sadaļu iekļaušanai Eiropas Farmakopejā, pārskatīšanai vai noraidīšanai, monogrāfiju sagatavošanai nosaka Ekspertu un Darba grupu kritērijus ekspertu un speciālistu izvēlei un tos ieceļ, regulāri uzrauga vispārējo darba progresu.
Komisija tiekas Strasbūrā, Francijā EDQM telpās trīs reizes gadā, parasti martā, jūnijā un novembrī, lai pieņemtu ekspertu un darba grupu izstrādātos tekstus un lemtu par darba programmu.
Eiropas Farmakopejas komisija sastāv no 40 delegācijām, kas pārstāv 38 Eiropas Farmakopejas Komisijas valstis, kas parakstījušas Konvenciju par Eiropas Farmakopejas izveidi. Eiropas Farmakopejas komisijas zinātniskajā darbā var piedalīties arī novērotāji. Komisija ar vienprātīgu balsojumu var atzīt atbilstoši kvalificētus novērotājus: no Eiropas Padomes dalībvalstīm, kas nav Konvencijas sadarbības partneri, no valstīm, kas nav Eiropas Padomes dalībvalstis, no starptautiskām starpvaldību organizācijām un no starptautiskām nevalstiskām organizācijām. Katrai delegācijai ir viena balss, novērotājiem nav balss tiesību.

Publicēšana

Eiropas Farmakopeja ir pieejama grāmatas, tiešsaistes un lejupielādējamā formātā, visi formāti ir pieejami angļu un franču valodās. Tulkojumus citās valodās nodrošina katra dalībvalsts pēc nepieciešamības.
Pirmais Eiropas Farmakopejas izdevums tika publicēts 1969. gadā un sastāvēja no 120 tekstiem, 9. izdevums publicēts 2016. gada jūlijā un stājās spēkā 2017. gada 1. janvārī. Jaunu izdevumu publicē ik pēc trim gadiem.
9. izdevumā publicētas 2351 monogrāfijas, 361 vispārīgās sadaļas un aptuveni 2670 reaģentu apraksti, pievienoti 121 jauni un pārskatīti 1403 teksti un kopumā vairāk kā 50 % no 9. izdevuma satura ir mainīti teksti salīdzinājumā ar 8. izdevumu.
Datuma maiņas līnija

Datuma maiņas līnija ir starptautiski pieņemta, nosacīta līnija Klusajā okeānā. Izdomāta līnija uz Zemes virsas, kas iet no ziemeļpola līdz dienvidpolam. Šajā vietā jaunais datums robežojas ar iepriekšējo datumu. Datuma maiņas līnija aptuveni atbilst 180° meridiānam (antimeridiānam), līdz ar to — atrodas pretējā pusē Griničas meridiānam un to šķērsojot, mainās datums.
Ceļotāji, kas šķērso datuma maiņas līniju virzienā uz austrumiem, nonāk iepriekšējā datumā, savukārt tie, kas šķērso līniju virzienā uz rietumiem, — nākamajā datumā. Katru dienu laikā no 10.00 līdz 11.59 (UTC) tiek lietoti trīs dažādi datumi, kas notiek UTC+12 zonas vasaras laika un papildu datuma nobīdes laika zonu lietošanas austrumos no 180° meridiāna dēļ.
Dabaszinātnes

Dabaszinātnes ir zinātņu nozares, kurās, izmantojot zinātniskās metodes, tiek pētīti un izprasti dabā notiekošie procesi un parādības, kā arī pēta to izmantošanas iespējas cilvēces vajadzībām. Dabaszinātnes visu laiku attīstās. Cilvēks arvien pilnīgāk un dziļāk izzina dabas parādības un noskaidro, kā tās var izmantot praktiskām vajadzībām. Dabas parādību zinātnisks izskaidrojums rada iespēju cīnīties pret reliģiskiem aizspriedumiem.
Parasti tiek izceltas piecas nozīmīgākās dabaszinātnes: ķīmija, astronomija, zemes zinātne, fizika un bioloģija. Visas dabaszinātnes balstās uz formālām zinātnēm, piemēram, uz matemātiku, loģiku un statistiku. Dabaszinātnes un formālās zinātnes mēdz dēvēt arī par eksaktajām zinātnēm.

Dabaszinātņu uzskaitījums

Dabaszinātnes pa grupām var iedalīt fizikālajās zinātnes, kosmosa zinātnēs, zemes zinātnēs un dzīvības zinātnēs.
Sāls

Sāls izmantošana

Lielāko daļu (68%) no sāls izmanto ražošanas un citos industriālajos procesos. Tikai 6% no sāls tiek izmantots kā vārāmais jeb galda sāls, tas ir, kā garšviela citiem pārtikas produktiem. Tas tiek darīts garšas uzlabošanai, kā arī izmanto kā konservantu. 8% no sāls izmanto automaģistrāļu un citu ceļu kaisīšanā, 6% izmanto lauksaimniecībā, bet 12% lieto ūdens attīrīšanai.

Sāls ietekme uz organismu

Sāls ir ļoti nepieciešams organismam. Tas nodrošina dažādu vielu transportēšanu uz šūnām un atpakaļ, piedalās ūdens apmaiņā, kā arī dažādu vielu asimilācijā. Sāls var organismu ietekmēt arī negatīvi. Pārlieku liels sāls daudzums organismā aiztur šķidrumu, veicina tūskas veidošanos, kā arī var paaugstināt asinsspiedienu.

Vārda "sāls" pareizrakstība

Vārds "sāls" latviešu valodā ir viens no lietvārdu vīriešu dzimtes otrās deklinācijas izņēmumiem. Sarunvalodā šo vārdu bieži lieto kā sestās deklinācijas sieviešu dzimtes lietvārdu.
Tīklblakšu dzimta

Izplatība

Dzimtā ir aprakstītas vairāk nekā 2300 tīklblakšu sugas, no 270 ģintīm. Tās var atrast visā pasaulē, taču lielākais sugu skaits ir tropos un mērenajā joslā. Āfrikā ir sastopama trešā daļa no visām sugām, vairāk par 600 sugām no 121 ģintīm.

Morfoloģija

Visas tīklblaktis ir maza izmēra kukaiņi. Vidēji blakšu ķermeņa garums ir 2—4 mm, tikai nedaudzas ir mazākas par 2 mm vai garākas par 4 mm (līdz 9 mm). Pieaugušiem īpatņiem ir spārni, kuru dzīsliņas vairāk vai mazāk savijas savā starpā, tādēļ arī dzimtai dots nosaukums 'tīklblaktis'. Uz priekšmuguras ir dažāda veida izaugumi, kas dažreiz ir ļoti attīstīti un ļoti dīvainā formā.

Ekoloģija

Tīklblaktis ir fitofāgas jeb zālēdāji. Parasti tās ir oligofāgas sugas, kas nozīmē, ka vienai sugai kā barības augs var būt tikai daži augi no vienas dzimtas, taču dažas sugas ir polifāgi (daudzēdāji), kas var baroties uz dažādu dzimtu augiem. Starp tīklblaktīm ir sugas, kas barojas uz kultūraugiem, tādiem kā kakao, citrusaugi, ananasi, kokvilnas augi, Brazīlijas heveja, baklažāni, guava, kassava, eļļpalmas un tomāti.
Dažas sugas (tajā skaitā Copium, Paracopium) taisa pangas uz savu barības augu ziediem. Pangas, kurus taisa Copium un Paracopium ģints pārstāvji ir slēgtas, tajās tīklblaktis arī pavada savu laiku. Visas šīs sugas barojas uz augu ziediem, ar ko stipri ietekmē ziedpumpurus, kas nav vēl atvērušies, īpaši zieda vainagu, kurā blaktis dēj olas.
Jari Kurri

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru uzsāka vietējās līgas klubā Helsinku "Jokerit", kurā aizvadīja trīs sezonas. 1980. gada NHL draftā viņu izraudzījās Edmontonas "Oilers" ar kopējo 69. kārtas numuru. Pēc draftēšanas viņš nākamās desmit sezonas pārstāvēja "Oilers" klubu, kur spēlēja kopā ar leģendāro Veinu Grecki. 1983. gadā viņš pirmoreiz karjerā piedalījās NHL Visu zvaigžņu spēlē. "Oilers" sastāvā J. Kurri 1984., 1987., 1988. un 1990. gadā izcīnīja Stenlija kausu. Pēc karjeras "Oilers" viņš tābrīža NHL noteikumu īpatnību dēļ bija spiests spēlēt citā līgā, tāpēc vienu sezonu pārstāvēja Itālijas līgas klubu Milānas "Devils". Pēc tam atgriezās NHL, kur trīs sezonas spēlēja Losandželosas "Kings" sastāvā. Daļu 1994.—1995. gada sezonas viņš aizvadīja "Jokerit" sastāvā, taču sezonas otrajā pusē atgriezās "Kings" sastāvā. 1995.—1996. gada sezonu viņš jau aizvadīja, pārstāvot Ņujorkas "Rangers" klubu. Pēdējās divās karjeras sezonās viņš pārstāvēja Anahaimas "Mighty Ducks" un Kolorādo "Avalanche". Karjeras beigās viņš bija visu laiku rezultatīvākais Eiropā dzimušais un uzaugušais NHL spēlētājs ar 601 gūtiem vārtiem, 797 rezultatīvām piespēlēm.
Somijas izlasē J. Kurri debitēja 1980. gada ziemas olimpisko spēļu laikā. Izlases sastāvā ir izcīnījis 1998. gada Olimpisko spēļu bronzu un 1994. gada Pasaules čempionāta sudrabu.
2001. gadā viņš kļuva par pirmo somu hokejistu, kas tiek uzņemts Hokeja slavas zālē.