google/wiki40b huggingface dataset:
Atirau

Ģeogrāfija

Atirau ir Kazahstānas galvenā ostas pilsēta Kaspijas jūrā Urālas upes pie deltas. Atirau pilsēta atrodas aptuveni 20 metrus zem jūras līmeņa. Pilsēta ģeogrāfiski atrodas gan Āzijā, gan Eiropā, jo to sadala Urālas upe, kas tiek uzskatīta par Eiropas un Āzijas robežšķirtni.

Vēsture

1645. gadā pie Jaikas upes Jaroslavļas krievu tirgonis Mihails Gurjevs apmēram 50 km lejpup no iekarotās Nogaju ordas galvaspilsētas Saraičikas uzcēla koka cietoksni, nosaucot to par krievu: Нижний Яицкий городок (burtiski Lejasjaikas cietoksnis). Cietoksni izlaupīja Jaikas kazaki, bet Gurjevu ģimene to atjaunoja, uzceļot akmens būves (1647-62). Aizsardzībai no kazaku iebrucējiem Krievijas cars Aleksejs nosūtīja strēļu garnizonu. Par spīti pūliņiem, kazaku dumpja vadonis Stepans Razins 1667. un 1668. gadā pakļāva pilsētu. Cietoksnis pakāpeniski zaudēja stratēģisko nozīmi un 1810. gadā tika nojaukts. No 1708. gada līdz 1992. gadam pilsētu sauca par Gurjevu.

Modernā pilsēta

Šodienas Atirau ir pazīstama ar naftas un zivju rūpniecību. Tajā ir 142 500 iedzīvotāji (1999. gada dati), no kuriem gandrīz 80% ir etniskie kazahi, pārējie ir krievi un citas etniskās grupas - korejieši un bulgāri.
Calea Ferată din Moldova

Vēsture

Moldovas dzelzceļa uzņēmums izveidots 1992. gadā, izjūkot PSRS. Tas bija valsts uzņēmums Transporta un ceļu saimniecības pakļautībā.
2004. gada augustā Piedņestras Moldāvu Republikā esošos dzelzceļa posmus vienpusēji pārņēma jaunizveidotais Piedņestras dzelzceļš.
Henriks Salve

Biogrāfija

Viens no vadošajiem Polijas šahistiem 20. gadsimta sākumā, kurš daudz izdarījis šaha izplatībai. Viens no tā sauktās "Lodzas šaha skolas" dibinātājiem, no kuras izaudzis Akiba Rubinšteins.
Šahu iemācījies spēlēt tikai 20 gadu vecumā, un tikai 40 gadu vecumā izcīnījis savu pirmo panākumu 1903. gadā Kijevā ierindojoties 4. vietā 3. Viskrievijas šaha turnīrā. No 1903. līdz 1916. gadam bijis Lodzas šaha turnīru daudzkārtējs laureāts. 1906. gadā Sanktpēterburgā uzvarējis 4. Viskrievijas šaha turnīrā un kļuvis par Krievijas šaha čempionu. Tajā pašā gadā zaudējis maču par Krievijas šaha meistara nosaukumu Mihailam Čigorinam ar 6½:8½ (+5, −7, =3). 1907. gadā Lodzā 5. Viskrievijas šaha turnīrā dalījis 3.-4. vietu. No 1906. līdz 1912. gadam piedalījies vairāk nekā 10 starptautiskos šaha turnīros, kuros labāko panākumu guvis 1908. gadā Diseldorfā Vācijas šaha savienības 16. kongresā, kurā ieņēmis 2. vietu (uzvarējis Frenks Māršals). Sekmīgi nospēlējis demostrācijas partijas ar Mihailu Čigorinu (1904; +1, −1) un Žaku Mizesu (1905; +2, −1).
Nospēlējis trīs mačus ar Akibu Rubinšteinu, no kuriem viens beidzies neizšķirti 7:7 (1903; +5, −5, =4), bet abus pārējos zaudējis — 4:6 (1904; +3, −5, =2) un 3:5 (1907; +1, −3, =4). 1909. gadā uzvarējis mačā Geršu Rotlevi ar 9½:6½ (+8, −5, =3). 1913. gadā zaudējis mačus Oldržiham Durasam ar 1:3 (+0, −2, =2) un Jefimam Bogoļubovam ar 4:6 (+3, −5, =2).
Pēc nodarbošanās bijis rūpnieks. No 1913. gada oktobra līdz 1914. gadam Lodzā izdevis šaha laikrakstu jidišā Erste Yidishe Shahtsaytung ("Pirmais ebreju šaha laikraksts"). Laikraksta izdošanu pārtraucis Pirmais pasaules karš.
General Motors

Vēsture

Uzņēmums General Motors dibināts 2009. gadā, pārņemot bankrotējušā General Motors Corporation aktīvu.
GM bizness Eiropā kopš 2000. gada cieta lielus zaudējumus.
2012. gadā General Motors izveidoja aliansi ar Francijas autoražotāju PSA Peugeot Citroën (tagad Groupe PSA, kļūsot par PSA otru lielāko akciju turētāju (7 %).
2013. gada beigās General Motors pārdeva sev piederošās PSA akcijas.
2016. gada 14. februārī paziņots, ka norit sarunas par autoražotāju Opel un Vauxhall pārdošanu PSA. 
2017. gada 6. martā oficiāli paziņots, ka Groupe PSA par 1,3 miljardiem eiro pirks General Motors Eiropas struktūrvienību Adam Opel AG ar zīmoliem Opel un Vauxhall. Bez tam PSA kopīgi ar Francijas banku BNP Paribas par 900 miljoniem EUR iegādāsies GM Eiropas finanšu pakalpojumu biznesu.
2018. gada novembrī tika paziņots, ka General Motors veiks masveidīgu restrukturizāciju, lai ietaupītu sešus miljardus ASV dolāru un pielāgotos «mainīgajiem tirgus apstākļiem». Tiks slēgtas septiņas rūpnīcas visā pasaulē un atlaisti 15 % darbinieku
Līgums par pilsonības piešķiršanu pret lieliniekiem karojošajiem brīvprātīgajiem

Līgumu par pilsonības piešķiršanu pret lieliniekiem karojošajiem brīvprātīgajiem 1918. gada 29. decembrī noslēdza Vācijas vēstnieks (no 26. decembra) Augusts Vinnigs un Latvijas Pagaidu valdības vadītājs Kārlis Ulmanis. Līgumu noslēdza kritiskajās dienās pirms Rīgas krišanas Padomju Latvijas karaspēka varā, kad Pagaidu valdība meklēja jebkādas iespējas kaujasspējīgas armijas izveidei. Līguma negatīvās sekas bija nekontrolēta vācu algotņu ieplūšana Latvijā, kas 1919. gadā radīja daudzas no Latvijas brīvības cīņu krīzēm. Protestā pret līgumu, sociāldemokrāti 30. decembrī izstājās no Tautas padomes.

Līguma teksts

Rīgā, 1918. g. 29. decembrī
1. Latvijas Pagaidu valdība ir ar mieru pēc lūguma piešķirt pilnas Latvijas pilsoņu tiesības visiem ārzemju karavīriem, kas ne mazāk kā četras nedēļas piedalījušies brīvprātīgo korpusu cīņās par Latvijas atbrīvošanu no lieliniekiem.
2. Latvijas pavalstnieki Baltijas vācieši iegūst tiesības iestāties Vācijas impērijas brīvprātīgo korpusos. Bez tam, nav iebildumu, ka Vācijas virsnieki un apakšvirsnieki tiek izmantoti kā instruktori Baltijas landesvēra rotās kampaņas laikā.
3. Pagaidu valdība garantē Baltijas vāciešiem saskaņā ar 7. decembra līgumu piešķirtās tiesības izveidot landesvēra sastāvā 7 nacionālās rotas un 2 baterijas arī tad, ja šī līguma 2. paragrāfs novestu pie vācbaltu armijas daļu pagaidu izformēšanas. Ja landesvērā palielinās latviešu rotu skaitu, tad proporcionāli palielinās arī vācu rotu skaitu.
4. Lai izpildītu l. paragrāfu, Pagaidu valdība apņemas vismaz reizi nedēļā piesūtīt sarakstus par pienākušajiem un aizgājušajiem brīvprātīgajiem. Uz minēto sarakstu pamata, līguma parakstītājas puses kopīgi izšķirs, kuri Vācijas pavalstnieki saskaņā ar 1. paragrāfu ir ieguvuši pilsoņa tiesības.
Parakstījuši, Augusts Vinnigs, Vācijas sūtnis Latvijā un Igaunijā. K. Ulmanis, Ministru prezidents, Fr. Paeglis. J. Zālītis,
Aina Kraujiete

Biogrāfija

A. Kraujiete beigusi Rīgas 1. valsts ģimnāziju (1940), studējusi LU Medicīnas fakultātē. 1944. gadā devusies bēgļu gaitās uz Vāciju, studējusi medicīnu J. V. Gētes universitātē. 1948. gadā izceļojusi uz Kanādu. 1953. gadā pārcēlusies uz Ņujorku, ASV. Strādājusi vēža pētniecības institūtā, kā arī Kolumbijas un Ņujorkas pilsētas universitātē par elektronmikroskopisti. No 1975. gada piedalījusies žurnāla "Jaunā Gaita" veidošanā. Viņas dzīvesbiedrs bija latviešu trimdas žurnālists un publicists Viktors Neimanis (1921—1994).
30. gadu beigās pirmās publikācijas žurnālā "Skolu Dzīve". Regulāri publicējusi dzeju no 1951. gada trimdas izdevumos "Laiks", "Jaunā Gaita", "Latvija Amerikā" un citos. Izdotas sešas dzejoļu grāmatas, Latvijā publicēta neliela izlase "Jau čūsku ritulis ris...". Saņēmusi Zinaīdas Lazdas balvu (1965), PBLA Kultūras fonda balvu (1975, 1987). Atdzejojusi latviski amerikāņu modernisma autoru dzeju.
Ērgļu muiža

Ērgļu muiža (vācu: Erlaa) jeb Ērgļu pilsmuiža (vācu: Schloß Erlaa) bija Cēsu apriņķa muiža, kuras centrs atradās tagadējā Ērgļu ciemā. Tā izveidojās pie 17. gadsimtā sagrautās Ērgļu viduslaiku pils.

Vēsture

Līdz Livonijas Konfederācijas sabrukumam Ērgļu pilsmuiža ietilpa Rīgas arhibīskapijas Bērzaunes pils novadā. Poļu - zviedru kara laikā 1601. gadā pili ieņēma Zviedrijas karaspēks, tā pavēlnieks Sēdermanlandes hercogs Kārlis uzturējās Ērgļu pilī pirms Kokneses kaujas. Zviedru Vidzemes laikā viduslaiku pils tika pamesta. 1722. gadā Tīzenhauzeni Ērgļu pilsmuižu ieķīlāja Vidzemes landmaršalam, vēlāk landrātam Gothardam Vilhelmam fon Bergam, kas to nopirka 1734. gadā. Pēc viņa nāves 1756. gadā muižu mantoja viņa dēls Frīdrihs Reinholds fon Bergs, kas to 1782. gadā pārdeva Tranzē dzimtai. Pēc Vidzemes guberņas dibināšanas muiža ietilpa Ērgļu—Ogresmuižas draudzes novadā. 1863. gadā muižas pavāra ģimenē piedzima Rūdolfs Blaumanis.
1905. gada revolūcijas laikā revolucionāri nodedzināja Ērgļu pilsmuižu un Katrīnas muižu.
Pēc 1920. gada zemes reformas muižas zemi sadalīja jaunsaimniekiem.
Vilhelms fon Štamms

Biogrāfija

19. gadsimta beigās un 20. gadsimta sākumā bijis viens no Baltijas Šaha savienības spēcīgākajiem šahistiem. 1899. gadā Rīgā uzvarējis 1. Baltijas Šaha savienības kongresa blakusturnīrā. 1901. gadā Tērbatā kļuvis par vienu no 2. Baltijas Šaha savienības kongresa galvenā turnīra uzvarētājiem. 1902. gadā kļuvis par Rīgas šaha turnīrā uzvarētāju. 1903. gadā Kijevā pārstāvējis Baltijas šahistus 3. Viskrievijas šaha turnīrā, kurā uzvarējis Mihails Čigorins. Turnīrs Štammam bijis neveiksmīgs un viņš ieņēmis tikai priekšpēdējo vietu. Arī 1904. gadā Rēvelē 3. Baltijas Šaha savienības kongresā viņš palicis pēdējā vietā galvenajā turnīrā.
Bernhards Rīmanis

Jaunības gadi

Bernhards Rīmanis ir dzimis 1826. gada 17. septembrī Breselencā (tagad Jamelna), ciemā, kas ir netālu no Dannenbergas, Hannoveres karalistē (mūsdienās Lejassaksija). Viņa tēvs Fridrihs Bernhards Rīmanis bija nabadzīgs luterāņu priesteris, kurš cīnījās Napoleona karos. Viņa māte Šarlote Ebella nomira, pirms viņas bērni pieauga. Rīmanis bija otrais no sešiem bērniem. Viņš bija kautrīgs un cieta no vairākiem nervu sabrukumiem. Jau kopš bērnības Rīmanim bija redzamas augstas matemātiskās dotības, bet tās cieta no viņa kautrīguma un bailēm izteikties sabiedrībā.

Izglītība

1840. gadā, Rīmanis devās uz Hannoveri, lai dzīvotu pie vecmammas un lai varētu mācīties pamatskolā. 1842. gadā, pēc vecās mātes nāves viņš iestājās Johanneum Lüneburg ģimnāzijā. Tajā viņš ļoti daudz mācījās par Bībeli, bet bieži viņu iztraucēja matemātika. Rīmaņa skolotāji bija ļoti pārsteigti par viņa spējām izdomāt sarežģītas matemātiskās darbības, kurās viņš bieži pārspēja savu skolotāju zināšanas. 1846. gadā, kad viņš bija 19 gadus vecs, viņš sāka studēt filoloģiju un kristiešu teoloģiju, lai varētu kļūt par priesteri un palīdzēt savai ģimenei finansiāli. 
1846. gada pavasarī, viņa tēvs, sakrājis pietiekami daudz naudas, pieteica Rīmani Getingenes universitātē, kur viņš bija plānojis turpināt teoloģijas studijas, taču, kad nonāca tur, viņš sāka studēt matemātiku pie Kārļa Frīdriha Gausa. Gauss ieteica Rīmanim beigt mācīties teoloģiju un pievērsties matemātikai. 1847. gadā, saņēmis tēva piekrišanu, viņš pārgāja mācīties uz Berlīnes universitāti, tur viņš palika divus gadus, taču pēc tam 1849. gadā, atgriezās atpakaļ Getingenē.

Dzīve, pēc absolvēšanas

Rīmaņa pirmā lekcija norisinājās 1854. gadā, tajā viņš formulēja Rīmaņa ģeometriju. 1857. gadā, tika veikts mēģinājums paaugstināt viņu uz neparastā profesora statusu Getingenes universitātē. Lai arī šis mēģinājums nepiepildījās, tas tomēr sekmēja to, ka Rīmanim algu sāka maksāt regulāri. 1859. gadā, pēc Dirihlē nāves, viņš tika paaugstināts par matemātikas nodaļas vadītāju Getingenes universitātē. Viņš bija pirmais, kurš ieteica izmantot dimensijas, kuras ir lielākas nekā četras, lai spētu raksturot fizisko relativitāti. 1862. gadā viņš apprecēja Elīzu Košu un viņiem bija meita.

Austrijas — Prūsijas karš un nāve Itālijā

Rīmanis pameta Getingeni, kad Hannoveres un Prūsijas armijas satikās tur 1866. gadā. Viņš nomira no tuberkulozes, kad trešo reizi ceļoja uz Itāliju, Selaskā. Tur viņš tika apglabāts kādā kapsētā Biganzolo. Rīmanis bija dedzīgs kristietis, protestantisma sludinātāja dēls un redzēja matemātiku kā veidu, caur kuru varētu kalpot Dievam. Savas dzīves laikā viņš spēcīgi turējās pie savas ticības un uztvēra to kā svarīgāko daļu no savas dzīves. Savas nāves laikā, viņš ar sievu skaitīja tēvreizi, viņš nomira bija to nepabeidzis. Tajā laikā Getingenē, viņa mājkalpotāja iznīcināja dažus no viņa darbiem, kas atradās ofisā, starp tiem daudzi bija nepublicēti darbi. Rīmanis attiecās publicēt nepabeigtu darbu un tāpēc, iespējams, kādas dziļas domas un idejas ir pazaudētas mūžīgi.
Osteoporoze

Klasifikācija

Balstoties uz osteoporozes izcelsmes mehānismiem tiek izdalīti divi osteoporozes veidi - primāra un sekundāra osteoporoze. Pie primāras osteoporozes pieder -  pēcmenopauzes osteoporoze, vecuma osteoporoze, primārā juvenilā osteoporoze. Pie sekundārās osteoporozes pieskaita tos gadījumus, kad osteoporozi izraisa kāds cits zināms cēlonis vai slimība.
Paenibacillus

P. dendritiformis

Ostinas Teksasas universitātes zinātnieki pētījumos ir atklājuši, ka šīs ģints baktērijas P. dendritiformis nonāvē savus sugas brāļus, tiklīdz ir attīstījušās vienu vecāku nākamās paaudzes kolonijā. Toties citas radniecīgās baktēriju sugas tās nenogalina.
P. dentritiformis divas kolonijas nekad nepaplašinās tā, lai tās savstarpēji saskartos. Zinātnieki izvirzīja hipotēzi, ka kolonijas savstarpējo attālumu noskaidro, apmainoties ar ķīmiskiem signāliem. Novietojot stikla plāksnīti starp tām, abas kolonijas katra no savas puses momentā izplatījās līdz stiklam, it kā otras kolonijas nemaz nebūtu, kas šo hipotēzi apstiprināja.
Daiga Gaismiņa-Šiliņa

Nominācijas

Spēlmaņu nakts 2016/2017 nominācija "Gada aktrise otrā plāna lomā" par Rasmas lomu izrādē "Zilā",  loma izrādē "Veiksmes stāsts".
2013. gadā “Spēlmaņu nakts” balva nominācijā "Gada aktrise otrā plāna lomā" par Ievas lomu izrādē "Indrāni".
2005. gadā nominācija "Gada aktrise otrā plāna lomā" par Kristīnes lomu izrādē "Nora". 
1999. gadā nominācija "Gada aktrise" par Felicitas lomu izrādē "Fēlikss un Felicita". 
1997. gadā nominācija "Gada aktrise otrā plāna lomā" par Ofēlijas lomu izrādē "Hamlets". 
1996. gadā nominācija "Labākā jaunā aktrise" par Bērziņu Lienas lomu izrādē "Zaļā zeme" un Maijas lomu izrādē "Mīla stiprāka par nāvi".
Jūrmalas ģerbonis

Heraldiskais apraksts

Ģerboņa vairogs ir sadalīts divas daļās. Apakšējā daļā attēloti sudraba jūras viļņi, bet augšdaļā uz zila fona attēlota uz kreiso pusi lidojoša sudraba kaija. Virs kaijas izvietotas trīs zelta piecstaru zvaigznes. Kaija un viļņi apzīmē pilsētas piederību kūrortam, savukārt zvaigznes piederību Latvijai.
Tims Hortons

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru sāka 1949.—50. gada sezonā AHL kluba Pitsburgas "Hornets" rindās. Tanī pašā sezonā aizsargs aizvadīja arī savu debijas spēli NHL vienībā Toronto "Maple Leafs", taču tās sastāvā viņš nostiprinājās vien 1952.—53. gada sezonā. 1962., 1963., 1964. un 1967. gadā kopā ar "Maple Leafs" izcīnījis Stenlija kausu.
Starp 1961. gada 11. februāri un 1968. gada 4. februāri pēc kārtas aizvadīja 486 spēles, kas līdz pat 2007. gadam bija NHL rekords visvairāk pēc kārtas aizvadīto spēļu ziņā starp aizsargiem. Rekordu laboja Kārlis Skrastiņš.
1969.—70. gada sezonas vidū Hortons nonāca Ņujorkas "Rangers" rindās, tajās aizvadot nākamo pusotru sezonu. 1971.—72. gada sezonu hokejists aizvadīja Pitsburgas "Penguins", taču tad divas sezonas spēlēja Bufalo "Sabres" sastāvā.
Acetilacetons

Izmantošana

Acetilacetonu izmato analītiskajā ķīmijā, jo tas ar metālu joniem dod noturīgus kompleksos savienojumus (acetilacetonātus). Radioķīmijā šo īpašību lieto radioaktīvo izotopu izdalīšanai. Acetilacetonu lieto arī organiskajā sintēzē.
Codes pagasts

Upes

Dole, Dolīte, Īkstrums, Mēmele, Lielupe, Zizma.

Vēsture

Mūsdienu Codes pagasta teritorijā vēsturiski atradās Codes muiža (Gut Zohden, Code), Derpelmēmeles muiža (Gut Dörpers-Memelhof), Dubes muiža (Gut Dubbenhof).
Bauskas apriņķa Codes pagasta teritorija 1935. gadā bija 73,9 km² un tajā dzīvoja 1441 iedzīvotājs. 1945. gadā pagastā izveidoja Codes un Burtnieku ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Bauskas rajona Codes ciemam 1954. gadā pievienoja likvidēto Burtnieku ciemu, 1963. gadā pievienoja likvidēto Bauskas ciemu, 1977. - daļu likvidētā Zālītes ciema. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Codes pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Bauskas novadā.

Apdzīvotās vietas

Ciņi, Code, Dāliņi, Elektriķi, Guntas, Ilziņi, Jauncode, Lodēni, Rudzukrogs, Strēļi.
Krievupe

Vēsture

1705. gada Ducatuum Livoniae et Curlandiae Nova Tabula kartē upe bija nosaukta par Ruschebek, bet no 18. gadsimta vidus tās nosaukums kartēs bija Černaja. 
1837. gadā izprojektēts un 1845. gadā pabeigts pasta ceļš no Rīgas līdz Englārtei. Lai nevajadzētu būvēt 2 tiltus pāri upes līkumam, upes iztaisnošanai Krievijas Impērijas armijas kareivji izrok kanālu. Tagad upe tek pa jauno gultni mūsdienu Garkalnes novadā.
19. gadsimta beigās ir veikts funkcionāls civilo un militāro karšu uzlabojums. Visi vecie vietvārdi, kas ir vācu, zviedru, krievu un citas izcelsmes, ieskaitot hidronīmus, atzīmēti kartēs tā, kā tos dēvē vietējie iedzīvotāji. Ap to laiku tie sauca šo upi par "krievu" latviešu valodā. Ar šo nosaukumu upe palika uz kartēm.
Iespējams, nosaukums Krievupe ir saistīts ar 1845. gada kanālu vai arī radies latviskojot sākotnējo nosaukumu.
Astrīda Beināre

Dzīvesgājums

Dzimusi 1937. gada 14. februārī Siguldā. Mācījās Siguldas vidusskolā, pēc tam Rīgas Kultūras un izglītības darbinieku tehnikumā (1956—1958). Studēja Latvijas Universitātes Vēstures un filoloģijas fakultātes vācu valodas nodaļā (1958—1963). Strādāja par vācu valodas skolotāju. 1984. gadā "Skolotāju Avīze" publicēja viņas stāstu "Laipa". 1992. gadā iznāca viņas romāns "Rīgas Dievmātes klosteris" par 16. gadsimta Rīgu, pēc kura motīviem 1996. gadā tika uzņemta filma "Anna".
1997. gadā viņu uzņēma Latvijas Rakstnieku savienībā. Mirusi 2016. gada 10. novembrī, apglabāta Siguldas kapos.
Aleksandra Gerasimeņa

Karjera

Vislielākos panākumus Aleksandra Gerasimeņa guva 2010.–2012. gadā. 2010. gada Eiropas čempionātā ūdens sporta veidos Budapeštā viņa uzvarēja 50 metru peldējumā uz muguras (turpat viņa bija otrā arī 100 metru brīvā stila distancē). 2011. gadā pasaules čempionātā Šanhajā 100 metru brīvā stila peldējumā Aleksandra dalīja pirmo vietu ar dānieti Šaneti Otesenu.
2012. gada 2. augustā Olimpiskajās spēlēs Londonā, Aleksandra ieguva sudraba medaļu 100 metru brīvajā stilā ar valsts rekordu (53,38 sekundes), zaudējot Ranomi Kromovidžojo no Nīderlandes. 4. augustā vēsture atkārtojās 50 metru brīvā stila distancē: Gerasimeņa uzstādīja valsts rekordu (24,28 sekundes), bet otrreiz zaudēja Kromovidžojo (24.05 sekundes).
2012. gada beigās viņa ieguva zeltu pie 50 metru brīvā stila peldējumā 25 metru baseinā, vispirms Eiropas čempionātā Šartrā un pēc tam Pasaules čempionātā Stambulā.
2013. gada vasarā viņa ieguva trīs zelta (50 un 100 metru brīvā stila, 50 metru tauriņstila peldējumos) un vienu sudraba medaļu (50 metrus uz muguras) Kazaņas Universitātē.
Vasaras olimpiskajās spēlēs Rio 2016. gadā viņa ieguva bronzas medaļu 50 metru brīvā stila peldējumā.
Latviešu Jurģis

Dzīvesgājums

Vienīgās ziņas par Latviešu Jurģi saglabājušās no 1270. gadā pabeigtā Jersikas evaņģēlija jeb "Latvieša evaņģēlija" (krievu: Ерсикское Евангелие, Евангелие Лотыша) pēcvārda, kurā rakstīts, ka “6778. gada (pēc Vecās Derības) 23. martā, svētā mocekļa Nikona piemiņas dienā, pabeigta šī grāmata, šīs grāmatas. Un tajā pašā dienā bija zīmes pie saules. Šīs grāmatas sarakstītājs – es, Jurģis, popa dēls, ko sauca par latvieti no Gorodiščes (Писах же книги сия аз Гюрги, сын попов, глаголемаго Латыша с Городища), ar mūka Sīmaņa līdzekļiem no svētā Georgija, sev par pestīšanu un visiem kristīgiem par prieku.” 
Tiek uzskatīts, ka Latviešu Jurģa tēvs bija pareizticīgais mācītājs Latgalē ar dzīvesvietu Jersikas pilī. Nav skaidrs, kas tas ir bijis par bagāto mūku Sīmani, kas bija devis Jurģim līdzekļus Evaņģēlija rakstīšanai, iespējams, tas bija toreizējais Polockas bīskaps Sīmanis.
Gaisma

Gaismas avoti

Mūsu galvenais gaismas avots ir Saule. Tā nosaka cilvēku dzīves, kā arī dzīvās un nedzīvās dabas norises uz Zemes. Saules virsas temperatūra ir ļoti augsta — vairāk nekā 6000 °C. Ja ķermenis ir sakarsēts līdz šādai temperatūrai, tad tas vienmēr spīd kā Saule — dzeltenzaļgani.
Dienas gaismu uz Zemes rada atmosfēra — gaisa slānis, kas aptver mūsu planētu. Atmosfērā saules stari izkliedējas un nonāk acīs no visām pusēm. Tāpēc dienā visa debess izskatās apgaismota. Ja atmosfēras nebūtu, tad dienā uz Zemes izskatītos tāpat kā kosmosā.
No daudzkrāsainajiem Saules stariem, kas sasniedz Zemi, atmosfērā visvairāk izkliedējas zilās krāsas stari. Tāpēc tīra, nepiesārņota debess izskatās zila.

Gaismas mērīšana

Vēsturiski ir bijis ļoti grūti noteikt dažādu gaismas fizikālo lielumu skaitliskās vērtības. Laika gaitā ir ieviestas dažādas mērvienības dažādu lielumu mērīšanai. Ir pat attīstījušās divas apakšnozares: fotometrija un radiometrija, kurās nodarbojas ar gaismas mērīšanu. Viena no SI sistēmas pamatmērvienībām, kas saistīta ar gaismu, ir gaismas stipruma mērvienība kandela (cd). Fotometrijā plaši izmanto arī tādas mērvienības, kā gaismas plūsmas mērvienību lūmenus (lm) un apgaismojuma mērvienību luksus (lx).
Spricis Paegle

Biogrāfija

Dzimis Ķoņu pagasta "Kalna Kriņģeļos". 1901. gadā pabeidzis Rīgas Politehnisko institūtu kā inženieris tehnologs. Augstskolā iestājies studentu korporācijā Selonija. Pēc studijām strādājis fabrikā Vidusāzijā, bet vēlāk muitas dienestā Polijā, Rīgā. 1912 gadā pirmās Latvju operas līdzdirektors. No 1913. gada darbojies Lauksaimnieku ekonomiskā biedrībā. Vairāku biedrību un rūpniecības uzņēmumu dibinātājs. Pirmā pasaules kara laikā viņš darbojās bēgļu palīdzības organizācijās. 
1917. gada rudenī Paegle piedalījās Demokrātiskā bloka dibināšanā. Kad Demokrātiskais bloks apvienojās ar Latviešu Pagaidu Nacionālo padomi, izveidojot Tautas padomi, pārstāvējis tajā Latvijas Neatkarības partiju. Piedalījies Latvijas proklamēšanā. Latvijas Pagaidu valdības pirmajā Ministru kabinetā ieņēmis tirdzniecības un rūpniecības ministra amatu (1918. gada 19. novembris — 1919. gada 13. jūlijs). Pēc tam darbojies Latvijas Sarkanajā Krustā, kur ieņēmis Galvenās valdes vicepriekšnieka amatu. Publicējis presē, sarakstījis grāmatas "Kā Latvijas valsts tapa" (autora apgādībā, Rīgā, 1923.), "Latvijai veltīts mūžs". 
Pēc Latvijas okupācijas Latvijas Sarkanais Krusts tika slēgts. Pēc vāciešu ienākšanas Paegle kā priekšnieka vietnieks darbojas labdarības organizācijā "Tautas palīdzība". No 1944. gada trimdā Vācijā. Tur vadījis atjaunoto Latvijas Sarkano Krustu.
Miris 1962.gada 1.decembrī veco ļaužu mītnē Insulā pie Berhtesgādenas. Pelnu urna novietota latviešu urnu kapsētā Esslingenē.
Stropkova

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1404. gadā. Tāpat kā visa Slovākija, gadsimtiem bijusi Ungārijas sastāvā, pilsētas ungāriskais nosaukums ir Stropko (ungāru: Sztropkó). Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. No 1993. gada — Slovākijas sastāvā.

Cilvēki

Pēc etniskā sastāva vairums pilsētas iedzīvotāju ir slovāki (90,1 %), čigāni (8,9 %). Pēc reliģiskās piederības — katoļi (69,93 %), grieķu katoļi (30,98 %), pareizticīgie (5,23 %).
Stropkova ir futbola tiesneša Ļuboša Miheļa (Ľuboš Micheľ, 1968) dzimtā pilsēta.