google/wiki40b huggingface dataset:
Ūdri

Izskats un īpašības

Ūdriem ir slaidi, gari ķermeņi un relatīvi īsas kājas, ķepām ir peldplēves. Lielākai daļai ir asi nagi, un visiem, izņemot kalānus, ir gara, muskuļota aste. Ūdru kažoks ir dubults, to pavilna ir mīksta un bieza, bet to no ūdens sargā gara akotspalva. Pavilna zem akotspalvas saglabājas sausa, un tā kā starp apmatojuma spalviņām ir ieslēgts gaiss, tad ūdram zem ūdens ir silti. Atšķirībā no citiem jūras zīdītājiem ūdriem nav zemādas tauku, kas tos sargātu no aukstuma, tādēļ sausa pavilna ir ļoti svarīga ūdra labsajūtai.
Ūdri ir ļoti aktīvi dzīvnieki. Lielākā daļa no tiem dzīvo aukstā ūdenī, tādēļ tiem ir ne tikai ir ūdenim piemērots kažoks, bet, lai saglabātu ķermeņa siltumu, ūdri daudz ēd. Piemēram, Eiropas ūdrs katru dienu apēd tik daudz barības, ko var salīdzināt ar 15% no tā svara, bet kalānam atkarībā no ūdens temperatūras jāapēd 20—25% barības, salīdzinot ar paša svaru. Ja ūdens temperatūra ir 10 °C, tad katru stundu ūdrs noķer 100 gramus zivju, lai izdzīvotu. Lielākā daļa ūdru dienā medībām veltī 3—5 stundas, bet mātīte, kas zīda mazuļus, 8 stundas.
Ūdri ir ļoti rotaļīgi un atraktīvi dzīvnieki. Dažādām sugām ir dažādas sociālās struktūras; ir sugas, kuru indivīdi ir izteikti vientuļnieki, bet ir sugas, kas ir sabiedriskas un dzīvo baros.
Lielākais no visiem ūdriem ir Brazīlijas dižūdrs, kura ķermeņa garums var sasniegt 1,8 m un svars 45 kg. Starp saldūdens ūdriem tas ir arī vislielākais ūdensmīlis. Toties Āzijas īsnagu ūdrs ir vismazākais no visiem ūdriem. Tā garums no degungala līdz astes galam ir 0,9 m, svars 5 kg.

Barība

Ūdri galvenokārt barojas ar ūdens dzīvniekiem un pamatā ar zivīm un vēžveidīgajiem. Tie ēd arī kukaiņus, vardes, putnus un citus mazus dzīvniekus.
Margarita Vilcāne

Dzīvesgājums

Dzimusi 1940. gadā Tomskā. Viņas tēvs Vasilijs Vasņicovs krita Otrajā pasaules karā 1941. gadā, viņas māte kulināre Tekla kopā ar pārējo ģimeni no Sibīrijas pārcēlās uz Latviju 1945. gadā. Viņa beigusi Rīgas 24. vidusskolu.
1962. gadā Margarita kļuva par Latvijas filharmonijas un estrādes ansambļa "Rīga" solisti, kopš 1967. gada viņa dziedāja duetā ar Ojāru Grīnbergu. Ar pirmo vīru, tehniķi Leonīdu Bogoleišu viņa laulībā nodzīvoja tikai dažus gadus, 1966. gadā viņiem piedzima dēls Andris.
No 1969. līdz 1975. gadam viņa bija Rīgas estrādes orķestra soliste. Dziedāja R. Paula, Imanta Kalniņa, Aļņa Zaķa, Ulda Stabulnieka, Gunāra Freidenfelda, Jāņa Sildega, Alfrēda Vintera un citu komponistu dziesmas. Piedalījās R. Paula albumu "Tev, mana labā" (1969), "Tik dzintars vien" (1970) un "Teic, kur zeme tā" (1971) ierakstos. M. Vilcānes izpildītās dziesmas divas reizes uzvarēja Mikrofona dziesmu aptaujā: 1970. gadā "Baltā saule", 1971. gadā - "Teic, kur zeme tā" (kopā ar Noru Bumbieri, Ojāru Grīnbergu un Viktoru Lapčenoku).
1972. gadā viņa piedalījās kinofilmā "Ceplis", atveidojot restorāna dziedātāju un dziedot populāro Marģera Zariņa dziesmu "Es sirdi izrauju...". 
No 1975. līdz 1990. gadam Margarita un Ojārs bija estrādes ansambļa "Tip top" solisti. Pirmais Margaritas soloalbums Cher ami ar R. Paula, I. Kalniņa, U. Stabulnieka u.c. komponistu dziesmām izdots 1977. gadā.
1988. gadā Margarita un Ojārs sagatavoja A. Vintera dziesmu programmu, 1990. gadā izdeva A. Vintera dziesmu albumu "Un mazs smaidošs foto". Šajā gadā beidza pastāvēt Filharmonijas kolektīvi, arī "Tip top".
1996. gadā iznāca albums "Ģimeniska debija", kur Margarita dziedāja sava dēla komponista Andra Vilcāna dziesmas.
2000. gadā izdota labāko dziesmu izlase "Karalienes dziesma". 2005. gadā piedalījās R. Tigula un K. Anitena brīvdabas mūziklā "Vella kalpi", atveidojot Ģertrūdes lomu. 2006. gadā oficiāli salaulājās ar krievu rakstnieku Juriju Skopu un viņi nosvinēja savas kopdzīves 25. gadadienu.
2015. gadā pēc ilgāka pārtraukuma M. Vilcāne atkal uzstājās savā 75 gadu jubilejas koncertā Rīgā.
Maļinovas pagasts

Daba

Dienvidu daļa atrodas Austrumlatvijas zemienes Jersikas līdzenuma dienvidaustrumu malā. Austrumu daļa atrodas Latgales augstienes Dagdas pauguraines dienvidrietumu stūrī. Augstākais punkts - 152,6 m vjl - pagasta ziemeļaustrumu stūrī.

Upes

Līksna, Kapustņica, Lielā Muša, Mazā Muša, Medupe - sākas pagastā, Dubnas pieteka

Purvi

Maļinovas purvs (294 ha) un daļa no Gerlaka purva

Vēsture

1945. gadā Daugavpils apriņķa Višķu pagastā tika izveidota Maļinovas ciema padome. Daugavpils rajona Maļinovas ciemam 1954. gadā pievienoja likvidēto Kokinu ciemu, 1965. gadā - Biķernieku ciema kolhoza «Znamja oktjabrja» teritoriju, 1974. gadā - daļa Aužgulānu ciema teritorijas. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Maļinovas pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Daugavpils novadā.

Iedzīvotāji

Pagastā ir 1099 iedzīvotāji (2010), no tiem 62% krievi, 20% latvieši, bet 7% poļi.

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas ir Maļinova (pagasta centrs), Janciškas, Zaļumi.
Edvīns Zāģeris

Biogrāfija

1961. gadā pabeidzis mācības Kokneses vidusskolā, 1965. gada absolvējis LVFKI.
Piedalījies 1964. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Tokijā. 400 m/b distancē viņš ieņēma 7. vietu pusfinālā ar rezultātu 52,2 s, priekšskrējienā distanci veica 51,5 s. Kopvērtējumā — 14. vieta.
1966. gada Eiropas čempionātā ieņēmis 7. vietu pusfinālā (52,3 s), priekšskrējienu veicis ātrāk (52,1 s). 1965. gadā ar rezultātu 51,0 s ieņēmis 4. vietu Eiropas kausa II izcīņā Kijevā.
Divas reizes izcīnījis uzvaru PSRS čempionātā: 1966. un 1967. gadā. Vēl trīs reizes bijis otrais, vienreiz — trešais. Piedalījos vairākos PSRS un Latvijas PSR mačos ar citām republikām. 1964. gadā uzvarējis 200 m/b un 400 m/b distancē Vissavienības IV studentu spēlēs.
1969. gadā uzvarējis Rīgas kausu sacensībās ar 51,2 s veiktu skrējienu, ieguvis galveno balvu. 14 reizes uzvarējis Latvijas čempionātā dažādās distancēs. 11 reizes labojis Latvijas rekordu dažādās distancēs. Viņa rekords 400 m/b distancē (50,4 s) noturējās no 1966. līdz 1995. gadam, kad to pārspēja Egīls Tēbelis (50,2 s).
Bijis treneris, strādājis par pasniedzēju Rīgas civilās aviācijas inženieru institūtā. Strādājis celtniecībā.
Viljams I Iekarotājs

Biogrāfija

Dzimis 1027. vai 1028. gadā Normandijā, Falēzē (fr. Falaise). Tēvs - sestais Normandijas hercogs Roberts II Lielais (fr. Robert II le Magnifique), māte - hercoga konkubīne Arleta no Felēzes (fr. Arlette de Falaise, ou Herleva, Erlève, Herlève, Herlotte), acīmredzot kāda normaņu bruņinieka meita vai atraitne. Vecāki nebija laulājušies, un viņu vienīgais bērns Viljams bija ārlaulībā dzimis, tāpēc to iesauca par "bastardu".
8 gadu vecumā mantoja Normandijas hercogu troni, taču, tā kā bija ārlaulībā dzimis, troni nācās sargāt ar spēku: tikai pēc 1047. gadā kaujas ar dumpīgajiem baroniem pie Valesdūnas (burt. kauja kāpu ielejā - fr. Bataille du val|ès-Dunes), Viljams vairs varēja neuztraukties par troni. 15 gadu vecumā Viljamu iesvēta bruņinieku kārtā Francijas karalis Anrī I Kapetings.
1053. gadā apprecējās ar Flandrijas grāfa Boduēna V (fr. Baudouin V de Flandre) meitu Matildi (fr. Mathilde de Flandre, angl. Matilda of Flanders), un šajā laulībā piedzima 4 dēli un 6 meitas.

Iebrukums Anglijā

Tā kā pēdējais Veseksu dinastijas Anglijas karalis Edvards Grēksūdzētājs 1066. gada 4. janvārī mira, neatstājot mantinieku, toties testamentā kā pēcnācēju bija norādījis savu brālēnu Normandijas hercogu Viljamu II, tas nekavējoties ar karaspēku ieradās Anglijā. Normaņi 14. oktobrī kaujā pie Heistingsas sakāva ievēlēto anglosakšu karali Haroldu II Godvinsonu un 26. decembrī hercogs Viljams tika kronēts par Anglijas karali Viljamu I.
Juris Upītis

Spēlētāja karjera

Karjeru uzsācis 2006. gadā HK Prizma sastāvā Latvijas jaunatnes čempionātā. 2008. gadā debitējis Latvijas čempionātā SK LSPA/Rīga sastāvā. 2009. gadā pievienojies Rīgas "Dinamo" sistēmai. 2009.—2010. gada sezonu aizvadīja Baltkrievijas čempionātā HK Dinamo Juniors sastāvā, 2010.—2011. gada sezonu — MHL HK Rīga sastāvā. 2011.—2012. gada sezonā spēlējis Baltkrievijas čempionātā HK Liepājas Metalurgs sastāvā, kā arī ir aizvadījis vairākas spēles Rīgas "Dinamo" sastāvā. "Dinamo" rindās izcēlās ar rezultativitāti, gūstot vārtus debijas spēlē un 3 vārtus pirmajās 9 spēlēs.
2013.—14. gada sezonā Upītis KHL aizvadīja jau 33 spēles. "Dinamo" sastāvā hokejists uzsāka arī 2014.—15. gada sezonu, taču novembrī tika nosūtīts uz Latvijas čempionāta komandu HK Liepāja. Tās rindās Upītis aizvadīja 4 spēles, pēc kurām "Dinamo" līgumu ar spēlētāju lauza. Upītis pievienojās VHL klubam Angarskas "Yermak". Tās sastāvā uzsāka arī nākamo sezonu, taču sezonas gaitā pārgāja uz Ustjkamenogorskas "Kazzinc-Torpedo". 2016. gada vasarā pievienojās citam VHL klubam Krasnojarskas "Sokol", taču tās rindās aizvadīja vien divas spēles un decembrī pievienojās HK Kurbads rindām.
Latvijas hokeja izlases rindās debitējis 2012. gada 9. februārī.
Seišasa rags

Seišasa rags (portugāļu: Ponta dos Seixas) ir zemesrags Brazīlijas austrumos Atlantijas okeāna krastā, Dienvidamerikas kontinentālās daļas galējais austrumu punkts. Izvietojies Žuaunpesoas pilsētas robežās. 800 m uz ziemeļrietumiem atrodas Kabubranku zemesrags ar tajā izbūvētu bāku, kas agrāk tika uzskatīts par kontinenta galējo punktu.
Jeruzalemes templis

Jeruzalemes templis vai Svētais Templis (ivritā: בית המקדש, Bet HaMikdash - "Svētais nams") ir svētākā jūdaisma svētvieta, atradās Jeruzalemē, pašreizējā Tempļa kalna vietā. Vēsturiski runa ir par diviem tempļiem.
Pirmais Zālamana templis tika uzcelts septiņu gadu laikā un iesvētīts 957. gadā pirms mūsu ēras. 587. gadā pirms mūsu ēras to sagrāva babilonieši. Zālamana templis tika celts pēc norādēm, ko viņa tēvam, karalim Dāvidam bija devis Dievs. Dāvids zināja, ka nebūs tas, kas uzcels templi, taču uzsāka būvmateriālu vākšanas darbus - cēlkokus, akmeni, zeltu, sudrabu un citus metālus. Templim bija jākalpo kā vietai, kurā ebreji un citas nācijas var pielūgt vienīgo Dievu.
Tā kā Zālamana valdīšanas laikā Izraēlas karaliste aptvēra visas divpadsmit ebreju ciltis, tad tās visas piedalījās pirmā tempļa celtniecībā. Pēc karalistes saškelšanās, Jeruzaleme kļuva par Jūdejas galvaspilsētu. Karalistē palika Jūdas, Benjamina un Levija cilšu pārstāvji. Pēc atgriešanās no Babilonas trimdas, šo cilšu pēcnācēji atjaunoja templi.
Tempļa atjaunošana, vai, precīzāk, jauna tempļa celtniecība, sākās 537. gadā pirms mūsu ēras. Darbi neritēja vienmērīgi, un templis tika iesvētīts tikai 515. gadā pirms mūsu ēras. Ap 20. gadu p.m.ē. Hērods Lielais templi atjaunoja un modernizēja. Romiešu-jūdu kara beigās 70. gadā romieši ieņēma Jeruzalemi un templi nodedzināja. Viss, kas mūsdienās palicis no tempļa, ir tā ārējo sienu drupas.
Pēc tam, kad Jeruzalemi iekaroja musulmaņi, Tempļa kalnā tika uzceltas divas mošejas. Ortodoksālie un konservatīvie ebreji cer uz laiku, kad Mesija uzcels Trešo templi.
Stanislavs Gavlikovskis

Biogrāfija

Otrā pasaules kara gados piedalījies Varšavas aizstāvēšanā (1939) un Varšavas sacelšanās notikumos (1944). Pēc kara 1946. gadā bijis viens no Polijas šaha federācijas atjaunošanas iniciatoriem. No 1946. līdz 1964. gadam divpadsmit reizes piedalījies Polijas šaha čempionātu finālos, kur lielāko panākumu guvis 1948. gadā Krakovā, kad kļuvis par Polijas vicečempionu šahā. Astoņas reizes uzvarējis Polijas komandu čempionātā šahā. Trīskārtējs Varšavas pilsētas šaha čempionāta uzvarētājs. Piedalījies arī starptautiskos šaha turnīros un pārstāvējis Poliju šaha komandu sacensībās.
1947. gadā bijis viens no Polijas šaha žurnāla Szachy dibinātājiem un strādājis redakcijas kolektīvā līdz pat savai nāvei. Bijis pazīstams kā šaha literāts, sarakstījis grāmatas par šaha vēsturi, šaha olimpiādēm un šaha galotņu teoriju.
Rūdolfs Sviderskis

Biogrāfija

19. gadsimta beigās un 20. gadsimta sākumā bijis viens no vadošajiem Vācijas šahistiem. 1899. gadā Amsterdamas starptautiskajā šaha turnīrā dalījis 3.-6. vietu (uzvarējis Henrijs Etkinss). 1904. gadā Koburgā meistaru turnīrā dalījis 1.-3. vietu ar Kārli Šlehteru un Kurtu fon Bardelebenu. 1905. gadā bijis otrais Barmenas šaha festivāla blakussturnīrā (uzvarējis Leo Fleišmans). 1904. gadā Montekarlo dalījis 2.-3. vietu ar Georgu Marko aiz uzvarētāja Frenka Māršala.
Gājis bojā, izdarot pašnāvību, par kuras iemeslu bijuši apvainojumi nepatiesas liecības sniegšanā.
Joka pēc alfabēts

"Joka pēc alfabēts" ir grupas "Prāta Vētra" dziesma ar Renāra Kaupera mūziku un vārdiem. 
Tā ieskaņota 2010. gadā kopā ar bērnu vokālo ansambli "Nianse" kā tituldziesmu filmu studijas „RIJA” animācijas filmai "Joka pēc alfabēts" režisora Reiņa Kalnaeļļa vadībā, kuras veidošanā piedalījās arī māksliniece Indra Sproģe un apgāds „Zvaigzne ABC”. Dziesmas angliskās versijas nosaukums ir „Awesome Beetle's Colors”.
2018. gadā "Joka pēc alfabēts" ieguva 97. vietu Radio SWH organizētajā LVtop100 aptaujā.
Hermeneitika

Hermeneitika (grieķu 'ερμηνεύειν 'skaidrot') ir filozofiska mācība par interpretāciju, tās teorijām un metodēm. Hermeneitikai ir ļoti gara vēsture - tās aizsākumi meklējami jau antīkajā pasaulē, savukārt kopš viduslaikiem tā pastāvējusi kā Bībeles skaidrošanas disciplīna, ekseģēze, līdz 19.gs. vācu teologs un filozofs Frīdrihs Šleiermahers attīstīja hermeneitiku kā disciplīnu, kas potenciāli var interpretēt ikvienu tekstu. 20.gs. hermeneitika turpināja attīstīties, balstoties vācu filozofa Edmunda Huserla fenomenoloģijas tradīcijā. Nozīmīgākie 20.gs. hermeneitikas pārstāvji bija Martīns Heidegers, Hanss Georgs Gadamers un Pols Rikērs.
Mūsdienu hermeneitika, pievēršoties interpretējamajam objektam tā vēsturiskajā, sociālajā, kultūras kontekstā, uzlūko to kā daudznozīmīgu, interpretācijas iespēju ziņā atvērtu, nenoslēgtu. Hermeneitikas uzmanības centrā ir ne tikai tekstu interpretācijas jautājums, bet arī komunikācija kā tāda.
Linga (patruļkuģis)

Linga (borta numurs P03) bija Latvijas Jūras spēku Storm klases patruļkuģis. Tas uzbūvēts Norvēģijā 1968. gadā un ar nosaukumu KNM Gnist ("dzirkstele") bijis Norvēģijas Karaliskās Karaflotē.
Kopš 1990. gadu vidus Gnist atradās konservācijā Tromsē, Norvēģijā. Pēc Latvijas un Norvēģijas valdību vienošanās tika sākta GNIST, kā arī HVASS un KJEKK (tagad P-02 LODE un P-01 ZIBENS) gatavošana kuģa iekļaušanai Latvijas Jūras spēku sastāvā. 
2001. gada 9. jūnijā Liepājā ieradās pieci Storm klases kuģi (no tiem divi Lietuvai). Nākamajā dienā tie devās uz Rīgu, kur 11. jūnijā Rīgas pasažieru ostā uz tiem pacēla Latvijas Jūras spēku kara kuģu karogu. Kuģus svinīgi nodeva Norvēģijas karalisko Jūras spēku Štāba priekšnieks kontradmirālis Olssens. 
2012.gada 25.maijā Linga izgāja pēdējo reizi jūrā. Pēc atgriešanās no jūras, uz kuģa notika karoga nolaišanas ceremonija. Pēc nepilnu 11 gadu dienesta Latvijas Jūras spēkos, uzsākts kuģa norakstīšanas process.
Davits Benidze

Biogrāfija

Vairākkārt pārstāvējis Gruziju Eiropas un pasaules jauniešu šaha čempionātos, kuros izcīnījis četras medaļas: zelta (2005. gadā Eiropas jauniešu šaha čempionātā U14 vecuma grupā), sudraba (2001. gadā Pasaules jauniešu šaha čempionātā U10 vecuma grupā) un divas bronzas (2004. gadā Eiropas jauniešu šaha čempionātā U14 vecuma grupā un 2009. gadā Eiropas jauniešu šaha čempionātā U18 vecuma grupā). 2006. gadā bijis Gruzijas komandas sastāvā Pasaules jauniešu U16 šaha olimpiādē, kurā izcīnījis sudraba medaļu komandu vērtējumā un bronzas medaļu individuālajā vērtējumā. 2010. gadā Cīrihē izcīnījis bronzas medaļu Pasaules studentu čempionātā.
Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts, tajā skaitā uzvarējis vai dalījis pirmo vietu Georgi Tringova memoriālā Plovdivā (2012), Kahramanmarašā (Turcija, 2013), Hatajā (2013), Bitlisā (Turcija, 2013).
Par panākumiem turnīros FIDE 2008. gadā Benidzem piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2013. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.
Adiabātisks process

Adiabātisks process ir termodinamisks process, kurā ķermenis ne uzņem, ne atdod siltumu. Adiabātisks process var realizēties, ja sistēma ietverta termoizolējošā, tā saucamajā adiabātiskā apvalkā (sk. Djuāra trauks) vai arī, ja process noris tik strauji, ka siltuma apmaiņu var neievērot. Var būt atgriezeniski (tādi, kuros saglabājas sistēmas entropija) un neatgriezeniski adiabātiski procesi.
Asinssārtā dzegužpirkstīte

Apraksts

Daudzgadīgs, aptuveni 15-40 cm neliels lakstaugs. Gumi "pirkstaini" (gr. dactylos 'pirksts', rhiza 'sakne'), saknes īsas. Stublājs stāvs ar cauru vidu un augšup vērstām lapām. Lapas lancetiskas, abās pusēs blīvi ar lieliem, violetiem vai melniem plankumiem, kas vietām saplūduši. Ziedi sakārtoti blīvā ziedkopā. Pieziedlapas lancetiskas, tumšas. Ziedi sarkani vai violeti. Uz visām apziedņa lapām violetu vai tumši sarkanu svītru un punktu zīmējums. Latvijā zied no maija beigām līdz jūlijam, suga ir pirmā no dzegužpirkstītēm, kas sāk ziedēt.

Izplatība

Aug Austrum- un Ziemeļeiropā, arī Alpos.

Biotopi

Aug kaļķainās pļavās un pārejas purvos. Sugu apdraud meliorācija un augsnes rekultivēšana kā arī pļavu aizaugšana ar krūmiem un kokiem.
Mutes dobums

Uzbūve

Mutes dobums atrodas sejas apakšējā daļā. Izšķir mutes dobuma priekštelpu (vestibulum oris) un īsto mutes dobumu (cavum oris proprium).

Mutes dobuma priekštelpa

Mutes dobuma priekštelpu (vestibulum oris) norobežo lūpas un vaigi, bet no īstā mutes dobuma - smaganas un zobi. Priekštelpai ir pakavveida forma no lūpām līdz zobiem. Mutes atvere savieno mutes dobuma priekštelpu ar ārējo vidi.

Īstais mutes dobums

Īsto mutes dobumu (cavum oris proprium) veido 6 sienas, kas pāriet viena otrā. Augšā to norobežo cietās un mīkstās aukslējas (palatum durum et molle), bet lejā — mutes diafragma (diaphragma oris), kuru veido žokļa un mēles kaula muskulis. Mutes dobumu izklāj gļotāda, kurā atrodas daudz gļotu dziedzeru. Mutes dobumā atrodas mēle un zemmēles dziedzeri. Mugurpusē mutes dobumu ar rīkli savieno atvere, ko sauc par rīkles ieeju jeb žāvu (fauces). Mīksto aukslēju vidusdaļā atrodas neliels izcilnis — ūka jeb mēlīte (uvula).

Funkcijas

Mutes dobums ir galvenā vieta, kur tiek fizikāli apstrādāta barība - košļājot. Barību pa mutes dobumu pārvieto muskuļota mēle. Kad barība ir sasmalcināta un sajaukta ar siekalām, mēle barības kumosu virza rīklē. Šīs mutes dobuma funkcijas var uzskatīt par gremošanas procesa sākumu. Mutes dobums ir arī balss aparāta daļa, ar mutes palīdzību tiek artikulētas skaņas un veidoti vārdi.
Toms Rīgens

Biogrāfija

Rīgens absolvēja Tīla koledžu 1960. gadā, saņēma maģistra grādu 1962. gadā un filosofijas doktora grādu 1966. gadā Virdžīnijas Universitātē. Pēc tam no 1967. līdz 2001. gadam pasniedza filosofiju Ziemeļkarolīnas Štata Universitātē un kopš 2001. gada ir šīs universitātes goda profesors.

Dzīvnieku tiesības

Darbā "Dzīvnieku tiesību aizstāvība" Rīgens aizstāv uzskatu, ka dzīvniekiem ir morālas tiesības. Viņa pieeja balstās Imanuela Kanta filosofijā, kaut arī viņš noraida Kanta ideju, ka respektējamas pašas par sevi ir tikai tās būtnes, kas spēj rīkoties racionāli jeb saprātīgi. Rīgens norāda, ka mēs piedēvējam pašvērtību cilvēkiem, kas nav uzskatāmi par racionāliekm, piemēram, zīdaiņiem un cilvēkiem ar garīgās attīstības traucējumiem. Līdz ar to mēs tiem piedēvējam arī tiesības tikt respektētiem - tad kāpēc to neattiecinām arī uz dzīvniekiem?
Būtiskā īpašība, kas visiem cilvēkiem ir kopīga, ir nevis racionalitāte, bet fakts, ka katrs no mums dzīvo dzīvi, kas mums katram rūp - mums rūp, kas notiek ar mums, neskatoties uz to, vai tas rūp vēl kādam citam. Rīgena vārdiem izsakoties, mēs esam "dzīvi pieredzoši subjekti". Ja to atzīstam par iemeslu tam, kāpēc uzskatām katru indivīdu par pašvērtīgu jeb tādu, kura vērtība nav atkarīga no citu uzskatiem, tad pašvērtību un morālas tiesības ir jāattiecina uz visiem - gan cilvēkiem, gan pārējo sugu dzīvniekiem. Viņaprāt, tas, ka kādai būtnei piemīt pašvērtība nozīmē, ka neviens to nedrīkst izmantot tikai kā līdzekli savu nolūku realizēšanai.
Rīgena skatījumā no tiesībām netikt izmantotam par līdzekli izriet tiesības tikt cienītam un līdz ar to būt aizsargātam pret kaitējumu. Taču šīs tiesības nav absolūtas, piemēram, pastāv gadījumi, kad jānodara kaitējumu, lai pasargātu citus.
Rīgens uzskata, ka gadījumos, kad jāizšķiras starp cilvēka un dzīvnieka dzīvību, jebkurā gadījumā jādod priekšroku cilvēkam - viena cilvēka dzīvība, viņaprāt, ir vērtīgāka pat par daudzu dzīvnieku dzīvībām. Pēc viņa domām, nāve dzīvniekam ir daudz mazāks kaitējums par nāvi cilvēkam, jo dzīvnieks mirstot zaudē mazāk dzīves iespēju salīdzinājumā ar cilvēku.
Rīgena atbalstītāji norāda, ka viņa argumenti par labu dzīvnieku tiesībām nebalstās uz kādu jaunu radikālu ētikas teoriju, bet gan loģiski izriet no morāles pamatprincipiem un intuitīviem uzskatiem, kurus saistībā ar izturēšanos pret cilvēkiem atzīst daudzi no mums. Tomēr citi kritizē nepietiekamo skaidrību par "pašvērtības" un "dzīves subjekta" jēdzieniem. Tie norāda, ka Rīgena uzskaitītās nepieciešamās spējas, lai kādu uzskatītu par "pašvērtīgu" "dzīves subjektu" - sajūtu uztvere, uzskati, vēlmes, nolūki un atmiņa galu galā ļauj šos jēdzienus attiecināt tikai uz cilvēkiem.
Pēc Rīgena domām, tā kā dzīvniekiem ir tiesības tikt cienītiem mums ir pienākums pārtraukt dzīvnieku audzēšanu gaļas ieguvei, izmantošanai eksperimentos un komerciālajās medībās.
Luka Paolīni

Karjera

Savu karjeru viņš uzsāka 2000. gadu sākumā, pievienojoties Mapei-Quick Step komandai (2000—2002), ko vadīja Patriks Lefevers. Mapei-Quick Step un tās pēcteces Quick Step-Innergetic sastāvā (2003—2005) Paolīni guva vairākas uzvaras. Starp tām bija Gran Premio di Lugano, Giro del Piemonte un Gran Premio Bruno Beghelli.
2006.—2007. un 2008.—2010. gada sezonu Paolīni aizvadīja divās Itālijas komandās: Liquigas un Acqua & Sapone. To sastāvā viņš uzvarēja Vuelta a España un Driedaagse van De Panne posmos, uzvarēja viendienas sacensībās Gran Premio Città di Camaiore, Trofeo Laigueglia, Coppa Placci, kā arī Coppa Bernocchi. Viņa uzvaras piesaistīja antidopinga organizāciju uzmanību. Viņa vārdam parādoties ierakstītās telefonsarunās kopā ar Ivanu Baso un viņa māsu Elīzu, viņš tika turēts aizdomās aizliegtu vielu lietošanā. 2006. gada septembrī Paolīni māja tika pārmeklēta operācijas Operazione Athena ietvaros, tomēr nekādi pierādījumi Paolīni vainai netika atrasti, tāpēc viņa komanda Liquigas atteicās viņu diskvalificēt.
2011. gadā viņš pievienojās Krievijas komandai Team Katusha, lai kļūtu par Filipo Pocāto gregari klasikās un Lielajās tūrēs. Tomēr Pocāto vājā snieguma un traumu dēļ 2011. gada sezonā, viņa loma mainījās un viņš varēja pievērsties saviem personīgajiem mērķiem. 2011. gada rudenī viņš finišēja trešais Giro del Piemonte izcīnot sau pirmo pjedestālu Katusha rindās. 2013. gadā Paolīni uzvarēja Omloop Het Nieuwsblad pēc atrāviena no vadošās grupas kopā ar Omega Pharma-Quick Step Steinu Vandenbergu. Viņi izturēja un Paolīni uzvarēja sprintā pēc tam, kad Vandenbergs pēdējos kilometros bija strādājis ievērojami vairāk. 2013. gada Milāna—Sanremo Paolīni finišēja vadošajā grupā piektajā pozīcijā, bet uzvarēja MTN Qhubeka pārstāvis Geralds Cjoleks.
2015. gadā Paolīni uzvarēja ļoti vējainās un grūtās Gente—Vevelgema sacensībās, finišējot tikai 39 braucējiem no 160. Paolīni uzbruka saviem atrāviena partneriem piecus kilometrus pirms finiša un izmantoja to sadarbības trūkumu, uzvarot vienatnē. Maijā tika paziņots, ka viņa līgums ir pagarināts par gadu, noslēdzoties 2016. gada beigās. 
Tour de France laikā Paolīni uzrādīja pozitīvas kokaīna analīzes un tika izslēgts no sacensībām pēc 7. posmā. Pēc aptuveni deviņiem mēnešiem UCI paziņoja, ka Paolīni piešķirta 18 mēnešu diskvalifikācija. Pēc diskvalifikācijas beigām 40 gadu vecumā neatradis jaunu komandu, viņš beidza karjeru.