google/wiki40b huggingface dataset:
Australopiteku virsģints

Kopīgās īpašības

Australopiteku virsģints sugas radās pliopleistocēna laikā. Tām piemita bipedālisms, izteikts dzimumu dimorfisms (sievietes mazākas par vīriešiem), to zobi bija līdzīgi cilvēkiem, bet smadzeņu apjoms līdzinājās mūsdienās dzīvojošiem cilvēkpērtiķiem, turklāt to encefalizācija (smadzeņu apjoma attiecība pret kopējo ķermeņa masu) ir mazāka kā cilvēku ģintij (Homo). Tā kā ardipitekiem bipedālisms piemita tikai daļēji, daļa zinātnieku uzskata, ka tā sistematizēšana australopiteku virsģintī ir diskutabla.

Sistemātikas izmaiņas un diskusijas

Pēdējos gados ir atklātas daudzas jaunas fosilijas līdz šim nezināmām sugām, un zinātniekiem nav vienprātības par šo sugu klasifikāciju. Daļa zinātnieku piedāvā katrai jaunai sugai veidot savu ģinti — keniantropi (Kenyanthropus), ardipiteki (Ardipithecus), ororīni (Orrorin) un sāhelantropi (Sahelanthropus). Bet daļa zinātnieku izdalījuši jaunu praentropu ģinti (Praeanthropus), kurā tiek sistematizēts ororīns un daļa senāk zināmo australopitēku sugu. Toties keniantrops tiek sistematizēts cilvēku ģintī (Homo).
Vislielākā neskaidrība un vienlaicīgi vienprātība zinātniekiem ir par jauno sāhelantropa sugu. Tā ir visatšķirīgākā no visām pārējām esošajām ģintīm un šobrīd tiek iedalīta hominīnu ciltī (Hominini) ar piebildi incertae sedis — neskaidra taksonomiskā vienība. Toties vislielākās nesaskaņas ir ar ororīnu ģinti. Ir zinātnieku grupa, kas ororīnu vairāk saista ar cilvēku ģinti (Homo), jo tas ir tuvāk radniecīgs modernajam cilvēkam (Homo sapiens) nekā australopitēkiem.
Palau

Iedzīvotāji

Palauieši 83.2%, filipinieši 9.8%, mikronēzieši 2%, ķīnieši 1.2%.
Iedzīvotāju vecuma struktūra: 
0 — 14 gadi — 26,8% 
15 — 64 gadi — 68,6%
65 un vairāk gadi — 4,6%
Iedzīvotāju dabiskā kustība uz 1000 iedzīvotājiem: 
Dzimstība — 19,32
Mirstība — 7,11 
Dab. pieaugums — 12,21
Zīdaiņu mirstība uz 1000 jaundzimušajiem — 16,21 (2002.g.)
Dzimstības koeficients 2,47 bērni uz vienu sievieti. Vidējais mūža ilgums vīriešiem ir 66 gadi, sievietēm — 73 gadi. Rakstīt un lasīt prot 92% iedzīvotāju. Uz 100 vīriešiem ir 89 sievietes. Ekonomiski aktīvie iedzīvotāji — 8300, no tiem lauksaimniecībā nodarbināti 20%, pakalpojumos 80%. Apdzīvojuma blīvums — 42,4 cilv./km2. Pilsētās dzīvo 71% iedzīvotāju.

Reliģija

Romas katoļi 49%, protestanti 24,8%, bet 26,2% iedzīvotāju piekopj vietējos tradicionālos ticējumus.

Saimniecība

Palau ir agrāra valsts ar attīstītu zvejniecību. IKP uz vienu iedzīvotāju — 9000 dolāri. Dabas resursi fosforīti, zelts, koksne, jūras produkti. Amatniecība (gliemežnīcu un pērļu vākšana, koksnes apstrāde). Apģērbu izgatavošana. Aramzeme aizņem 22% teritorijas. Audzē kokospalmas, kasavu, batātes. Kokosriekstu apstrāde, kopras ieguve. Zvejniecība (vēžveidīgie, tunči). Valstī dzelzceļu nav, autoceļi 61 km, no tiem ar cieto segumu 36 km. Satiksmi starp salām uztur kuģi un laivas. Osta Korora. Eksportē kopru, vēžveidīgos, tunci, apģērbus. Importē mašīnas un iekārtas, kurināmo metālus, pārtiku. Galvenie tirdzniecības partneri: ASV, Japāna, Singapūra.
Jozefs Štimpels

Spēlētāja karjera

Savas dzimtās pilsētas Nitras hokeja klubā Štimpels debitēja jau 1989.—90. sezonā, kad tas spēlēja Čehoslovākijas līgas otrajā divīzijā. Nākamajā sezonā tam bija izdevies izcīnīt vietu augstākajā līgā, un Štimpels savu debijas sezonu tajā noslēdza ar 45 punktiem 49 spēlēs. 
Pēc sezonas beigām NHL draftā viņu ar augsto 40. numuru izvēlējās Bostonas "Bruins", un Jozefs pārcēlās uz Ziemeļameriku. Viņš debitēja "Bruins" rindās, taču lielāko daļu sezonas pavadīja Vācijas hokeja līgas klubā Ķelnes "Haie". Vietu Bostonas kluba pamatsastāvā Štimpels izcīnīja jau 1993.—94. sezonā, kas bija Jozefa trešā sezona Ziemeļamerikā. 1997. gada vasarā Štimpels pievienojās Losandželosas "Kings" vienībai. 2004.—05. sezonas NHL lokauta laikā Štimpels spēlēja Čehijas Ekstralīgas kluba Prāgas "Slavia" rindās, taču 2005. gada vasarā pievienojās Floridas "Panthers" rindām, lai tās sastāvā spēlētu līdz pat 2007.—08. sezonas beigām. 
2008. gada vasarā Štimpels pievienojās jaunizveidotās Kontinentālās hokeja līgas kluba Astanas "Baris" rindām. Pēc 2009.—10. sezonas Štimpels, kopā ar vēl vairākiem "Baris" spēlētājiem, pārcēlās uz Minskas "Dinamo" vienību, kur visu nākamo sezonu kalpoja kā tās kapteinis. 2011.—12. gada sezonu uzsāka Maskavas "Spartak" sastāvā, taču ilgi tajā nenoturējās, sezonu noslēdzot SM līgas vienībā Oulu "Karpat".
2012. gada vasarā pievienojās HK Nitra rindām.
Slovākijas izlases rindās spēlējis trīs olimpisko spēļu turnīros, kā arī sešos Pasaules čempionātos, 2002. gadā izcīnot Slovākijai tās vēsturē pirmo Pasaules čempiones titulu.
Rons Frānsiss

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Frānsiss uzsāka 1981.—82. gada sezonā, kad debitēja Nacionālās hokeja līgas kluba Hārtfordas "Whalers" sastāvā. Jau nākamajā sezonā Frānsiss kļuva par "Whalers" vadošo uzbrucēju. Kluba rindās Frānsiss spēlēja līdz pat 1990.—91. gada sezonas vidum, sešas sezonas pildot arī komandas kapteiņa pienākumus.
1990.—91. gada sezonā viņš kopā ar Ulfu Samuelsonu tika aizmainīts uz Pitsburgas "Penguins" vienību, Ronam kopā ar klubu izcīnot Stenlija kausu. Nākamajā sezonā "Penguins" izdevās šo sasniegumu atkārtot, Frānsisam gūstot arī sērijas izšķirošos vārtus.
"Penguins" rindās Frānsiss spēlēja līdz pat 1998. gada vasarai, kad kā brīvais aģents pievienojās Karolīnas "Hurricanes" rindām, jau 1999.—2000. gada sezonā kļūstot par tās kapteini. 2001.—02. gada sezonā "Hurricanes" kopā ar Frānsisu sasniedza Stenlija kausa finālu, taču tajā piekāpās Detroitas "Red Wings".
2003.—04. gada sezonas izskaņā Frānsiss tika aizmainīts uz Toronto "Maple Leafs", tās sastāvā aizvadot 12 spēles, taču pirms 2005.—06. gada sezonas paziņoja par savas karjeras beigšanu.
Kanādas hokeja izlases rindās spēlējis 1985. gada Pasaules čempionātā, tajā izcīnot sudraba medaļas.
Bendžamins Louss

Šaha kompozīcija

Kopš 1877. gada publicējis vairāk nekā 1000 dažādu žanru šaha uzdevumus. Lousa stilam raksturīga ekonomiska uzbūve, līdzvērtīgu un daudzveidīgu variantu komplekss, variantu noslēgumā pareizs mats, kas tuvina viņa daiļradi čehu skolai.
Oļegs Karavajevs

Karjera izlasē

No 1992. līdz 1999. gadam Karavajevs Latvijas izlasē aizvadīja 38 spēles. Nevienu brīdi viņš nebija pārliecinoša pirmā izvēle, jo viņam bija jākonkurē ar Raimondu Laizānu, kurš spēlēja Skonto FC, kas tobrīd bija Latvijas izlases bāzes klubs. Karavajevs tomēr izlasē aizvadīja par 7 spēlēm vairāk nekā Laizāns, parasti spēlējot svarīgākajās spēlēs. Karavajevs spēlēja vairākās vēsturiskās spēlēs, kad izlasei izdevās noturēt neizšķirtu pret 1992. gada Eiropas čempioniem Dāniju un vienu no spēcīgākajām izlasēm Eiropā — Spāniju. Savas pēdējās spēles izlasē viņš aizvadīja divos bezvārtu neizšķirtos pret Grieķiju un Albāniju.
Mirdza Martinsone (aktrise)

Biogrāfija

Dzimusi Rīgā. Mācījusies Rīgas 7. vidusskolā, kuru beigusi 1969. gadā, kam sekojušas mācības Tautas kinoaktieru studijā. Pēc to beigšanas 1971. gadā uzsākusi studijas Latvijas Valsts konservatorijas Teātra fakultātē, kas togad uzņēma studentus Dailes teātra 5. studijai. Studijas beigusi 1974. gadā. Skatuves gaitas uzsākusi jau 1971. gadā Dailes teātrī. Kļuvusi pazīstama bijušajās PSRS valstīs pēc galvenās lomas Aloiza Brenča filmā "Mirāža". Bijusi aktiera Mārtiņa Vērdiņa sieva. Dēls Mārtiņš Matīss un meita Madara.
Pašlaik dzīvo Rīgā un darbojas Dailes teātrī kā štata aktrise, arī televīzijā veidotajās filmās.
Mariner 10

Lidojuma gaita

Boeing pabeidza aparāta konstruēšanu 1973. gada jūnijā un nogādāja NASA rīcībā. Tā kā lidojuma gaitā tika paredzēts gravitācijas manevrs, NASA varēja izmantot mazāk jaudīgo un lētāko Atlas-Centaur nesējraķeti. Aparāts veiksmīgi startēja 3.novembrī un pēc 4 minūtēm iegāja pagaidu Zemes orbītā. Pēc 25 minūtēm - Centaur raķešpakāpe startēja un ievadīja Mariner 10 orbītā uz Veneru. Pirmajās lidojuma nedēļas tika testētas Mariner 10 pētnieciskās sistēmas - aparāts fotografēja Zemi un Mēnesi. Pēc orbītas korekcijas manevra 13. novembrī aparāts piedzīvoja kļūmi - no aparāta krāsojuma atdalījusies gaiša krāsas plēksnītē maldināja Mariner 10 zvaigžņu sekošanas sistēmu un aparāts iegāja "drošajā" režīmā, vēlāk problēma tika novērsta un zvaigžņu sekotājs veiksmīgi atrada savu orientācijas mērķi - Kanopusu. Tomēr lidojuma laikā problēmas ar krāsas atdalīšanos atkārtojās vairākas reizes.  Lidojuma laikā radās arī problēmas ar sakaru sistēmu, kas laiku pa laikam izraisīja sistēmas kļūdas. 1974. gada 21. janvārī tikai veikts vēl viens trajektorijas korekcijas manevrs. Janvārī Mariner 10 veica Kohouteka komētas novērojumus ultravioletajā spektrā.
1974. gada 5. februārī Mariner 10 pārlidoja Veneru - tuvākajā punktā atrodoties 5 768 kilometru attālumā no Veneras. Aparāts veicas Veneras fotografēšanu un atmosfēras novērojumus.
1974. gada 29. martā Mariner 10 pārlidoja Merkuru pirmo reizi, tuvākajā punktā atrodoties 703 kilometru attālumā virs planētas. Pēc pirmā pārlidojuma Marienr 10 vienu reizi apriņķoja apkārt Saulei, Merkurs tajā pašā laikā veica divus apriņķojumus.
1974. gada 21. septembrī aparāts otro reizi pārlidoja Merkuru - šoreiz no daudz lielāka attāluma 48 069 kilometri. 1974. gada oktobrī aparāts zaudēja vienu no orientācijas sistēmām un tādēļ nākamais pārlidojums - 1975. gada 16. martā - bija pēdējais. Trešajā reizē Marienr 10 pārlidoja Merkura ziemeļpolu 327 kilometru augstumā. Drīz pēc pēdējā pārlidojuma aprātā beidzās slāpekļa gāzes krājumi, kuri tika izmantoti orientācijas sprauslās. 1975. gada 24. martā pēc neplānota pagriešanās manevra tika iztērēti pēdējie slāpekļa gāzes krājumi un lidojuma kontroles centrs pieņēma lēmumu atslēgt aparātu un pārtraukt lidojumu.
Mariner 10, visdrīzāk, vēl aizvien atrodas orbītā ap Sauli, taču to nav iespējams novērot mazo izmēru dēļ.

Atklājumi

Mariner 10 atklāja vāju Veneras magnētisko lauku. Aparāts veica trīs Merkura pārlidojumus, taču orbītas īpatnību dēļ Saule vienmēr apspīdēja vien un to pašu Merkura puslodi. Kopumā aparāts kartēja līdz 45% Merkura virsmas, kopumā iegūstot 2800 fotogrāfijas, kas bija ļoti līdzīga Mēness virsmai. Aparāts atklāja hēlija gāzes atmosfēras pēdas, vāju magnētisko lauku un lielu ar dzelzi bagātu kodolu.
Golda Meira

Biogrāfija

Dzimusi 1898. gada 3. maijā Kijevā, Krievijas impērijā (mūsdienās Ukrainas galvaspilsēta), Moišes Ichaka un Blūmas Maboviču ģimenē.
1906. gadā ģimene emigrēja uz ASV, Viskonsinas štatu, kur apmetās Milvoki. Tur Goldele absolvēja koledžu un iztiku pelnīja kā pedagogs skolās. 1915. gadā iestājās kreisajā partijā Poalei Cion ("Cionas darbaļaudis"), apprecējās ar Morisu Meijersonu un 1921. gadā emigrēja uz Palestīnu, kur apmetās Merhavijas kibucā. Kopš 1924. gada dzīvoja Jafā, iztiku pelnīja kā strādnieku arodbiedrību klerks, pēc tam strādāja Ebreju aģentūrā.
1928. gadā ievēlēta par "Vispārējās strādnieku federācijas" (Histadrut) sieviešu nodaļas Darba sieviešu padomes izpildkomitejas sekretāri, 1932. gadā kā organizācijas emisārs komandēta uz ASV, uz Pioneer woman. 1934. gadā, pēc atgriešanās Palestīnā, ievēlēta federācijas izpildkomitejā, vēlāk kļūstot par partijas politikas nodaļas vadītāju.
1948. gadā iecelta par vēstnieci PSRS (pirmā valsts, kas atzina Izraēlas neatkarību).
1949. gadā ievēlēta Knesetā no Izraēlas strādnieku partijas (MAPAI) izvirzīto kandidātu saraksta. Kļuva par Darba ministru un atradās šajā postenī līdz 1956. gadam (šajā gadā mainīja vārdu un uzvārdu no Goldele Meijersone uz Golda Meira).
No 1956. līdz 1965. gadam Izraēlas Ārlietu ministre.
No 1965. gada MAPAI partijas ģenerālsekretāre, bet 1967. gadā aktīvi atbalstīja MAPAI, RAFI un Ahdutha partiju apvienošanos Izraēlas darba partijā (Avoda), kļūstot par tās ģenerālsekretāri.
No 1969. līdz 1974. gadam Izraēlas premjerministre.
1974. gadā bija spiesta demisionēt un aizgāja no lielās politikas (pametot arī visus posteņus partijā). Laikā no 1977. līdz 1978. gadam vienīgais sabiedriskais amats, ko Golda Meira ieņēma, bija Ebreju kopienu izpētes biedrības goda prezidente.
Mirusi 1978. gada 8. decembrī Jeruzalemē, apglabāta Hercla kalnā.
BarCamp

BarCamp ir starptautisku konferenču tīkls, kuras sastāv no pašu dalībnieku veidotām, atvērtām prezentācijām un darbnīcām. Prezentāciju saturs ir jauni interneta projekti, atvērtā koda risinājumi, sociālie protokoli un atvērtie datu formāti.
Linspire

Linspire, iepriekš pazīstams kā Lindows OS (arī Lin---s, jeb Lindash), bija komerciāls Linux distributīvs, kas bāzēts uz Debian GNU/Linux. Linspire publicēja kompānija Linspire, Inc (2008. gada jūlijā to pārpirka Xandros) un tas koncentrējās uz vieglu lietošanu vidējai personai, un nemēģināja apmierināt sarežģītāku vajadzību nišu. Linspire bija pieejams divās versijās. Pamata mazumtirdzniecības versija maksāja $49,95 un CNR versija $89.95, kas ietvēra arī viena gada CNR zelta pakalpojuma abonentu.
2008. gada augustā, Linspire īpašnieki Xandros projekta darbību apturēja un projekts tika turpināts kā bezmaksas distributīvs Freespire.
Lietuviešu mitoloģija

Dievi un mītiskās būtnes

Nunadievs — debesu, gaismas un cilvēku likteņdievs. Tad seko Mēness, Saule, Pērkūns — karavīru un negaisa dievs, cīnās ar Velnu; un Laime — likteņa lēmēja. Šie dievi ir arī latviešu folklorā un tas pierāda, ka lietuviešu un latviešu folkloras ir diezgan līdzīgas. Zemākie dievi ir Teļavelis — zemes, lopkopības, pazemes un ūdens dievs, Medina — meža dieve, Žorīne — zemkopības, meža zvēru, medību dieve un Pagirnis — mājas dievs.
Frīdrihs fon Tranzē

Dzīvesgājums

Dzimis 1802. gada 3. augustā Dzelzavas muižas (Selsau) īpašnieka un Vidzemes landrāta Kārļa Oto fon Tranzē (1761—1837) un viņa sievas Dorotejas, dzimušas fon Gersdorfas (1784—1821) ģimenē. 1833. gadā Brenguļos salaulājās ar Elīzu fon Tranzē (1815—1856).
Miris 1868. gada 23. martā Dzelzavas muižā. Dzelzavas muižu mantoja viņa vecākais dēls Kārlis Frīdrihs Tranzē (1841—1903).
Ekstrakcija

Ekstrakcijas veidi

Ekstrakcija iedalās šķidruma ekstrakcijā un cietās fāzes ekstrakcijā.
Šķidruma ekstrakcijā visbiežāk izmanto dalāmo piltuvi un tās tilpums var būt no 10 mL līdz 2 L. Lietojot dalāmo piltuvi, ekstrakcija jāveic atkārtoti vairākas reizes, parasti ekstrahē 3 reizes.
Cietas vielas ekstrakcijā cietu vielu atkārtoti mazgā ar nelielām šķīdinātāja porcijām. Šajā ekstrakcijas veidā tiek izmantots Soksleta aparāts. Šajā aparātā tiek nodrošināta nepārtraukta vielas mazgāšana ar tīru karstu šķīdinātāju.

Ekstrakcijas procesa sastāvdaļas

Ekstrakcijā bieži izmanto divus nesajaucamus šķīdumus, lai pārnestu izšķīdušās vielas no viena šķidruma otrā. Tipiska laboratorijas metode ir organisko savienojumu ekstrakcija no ūdens fāzes uz organisko fāzi, izmantojot dalāmo piltuvi.  
Vielu no ekstrakta var iegūt sausā veidā, izmantojot rotācijas ietvaicētāju vai liofilizatoru.

Ekstrakcijas starp divām fāzēm teorija

Ekstrakcijā izmanto ūdens fāzi un organisko fāzi, jo abām fāzēm atšķiras polaritātes. Ūdens fāze ir polāra, bet daudzu organisko vielu fāze ir nepolāra, līdz ar to tādus šķidrumus var izmantot šķidruma ekstrakcijā, jo tie savā starpā nejaucas (nešķīst viens otrā). Vēl šajā ekstrakcijas metodē izmanto tādu parādību kā šķidrumu atšķirīgi blīvumi, jo blīvākais šķīdums paliek dalāmās piltuves apakšā, bet mazāk blīvākais šķīdums ir augšā.
Voldemārs Jakubovs

Dzīvesgājums

Dzimis 1894. gada 7. maijā Valles pagastā. Mācījās Jaunjelgavas tirdzniecības skolā. Pirmā pasaules kara laikā 1916. gada martā viņu iesauca Krievijas impērijas armijā un iedalīja Pēterpils 1. aviācijas rotā, pēc tam Kronštates cietokšņa aviācijas nodaļā.
1917. gadā viņš beidza Maskavas augstāko lidotāju skolu, Krievijas pilsoņu kara laikā dienēja Sarkanajā armijā. Latvijas brīvības cīņu laikā 1919. gada 9. maijā Zemgales kauju laikā pārlidoja frontes līnijai, karoja Anatola Līvena grupā, 29. jūnijā no Līvena grupas pārnāca Latvijas armijā. Bermontiādes laikā 1919. gada 24. oktobrī cieta avāriju, ar lidmašīnu nokrītot no 30 m augstuma, 10. novembrī Pārdaugavas atbrīvošanas laikā Jakubovs radīja paniku ienaidnieka rindās, nomezdams uz tā kolonnām bumbas un apšaudīdams tās ar ložmetēju.
1925. gada beigās bija Jūras aviācijas diviziona komandieris, 1926. gadā paaugstināts par pulkvedi-leitnantu. Darbojās Latvijas aeroklubā. 1930. gadā Starptautiskā aviatoru līga atzina Jakubovu par 1929. gada labāko Latvijas lidotāju. 1939. gadā viņš atvaļinājās no karadienesta un saimniekoja Vecmoku pagasta Roņu mājās. Pēc Latvijas okupācijas viņu 1941. gada februārī apcietināja un izsūtīja uz Krieviju, kur viņš 30. septembrī miris Orenburgas cietumā.
1997. gada Latvijas čempionāts šahā

1997. gada Latvijas šaha čempionāts - Latvijas šaha čempionāti vīriešiem un sievietēm.

Turnīra gaita

Latvijas 1997. gada šaha čempionāts vīriešiem notika no 18. līdz 25. martam Rīgā. Tika nolemts vīriešu turnīra izspēlē atkal atgriezties pie Šveices sistēmas, taču veikt dalībnieku atlasi pusfinālā, lai samazinātu fināla dalībnieku skaitu. Čempionātā par favorītiem tika uzskatīti abi lielmeistari - Edvīns Ķeņģis un Zigurds Lanka, taču pēc Lankas zaudējuma otrajā kārtā pret Rolandu Bērziņu cīņa par pirmo vietu praktiski bija galā. Ķeņģis tikai trīs partijas beidza neizšķirti, pārējās uzvarēja, un nodrošināja sev sesto Latvijas čempiona titulu. Otro vietu ieņēma Lanka, bet trešais bija meistars Valērijs Žuravļovs. 
Latvijas 1997. gada šaha čempionāts sievietēm notika no 18. līdz 28. martam Rīgā. Turnīrā cīņa par uzvaru notika starp Andu Šafransku un Ingūnu Ernesti. Priekšpēdējā kārtā abas līderes savstarpējo partiju beidza neizšķirti, un Šafranska saglabāja minimālu atstarpi, kas ļāva viņai astoto reizi kļūt par Latvijas čempioni.
Microstation

MicroStation ir Bentley Systems izstrādāta platformu arhitektūras un inženierijas programmatūras pakete. Cita starpā tā veido 2D/3D vektorgrafikas objektus un elementus.
MicroStation pamata datnes formāts ir .DGN (DesiGN file), lai gan tā māk lasīt un rakstīt arī daudzus citus datorizētās projektēšanas formātus, ieskaitot AutoCAD .DWG un .DXF, kā arī izvadīt informāciju renderētu attēlu (JPEG un BMP), animāciju (AVI) un 3D tīmekļa lappušu (VRML) veidā.
Sojuz-8

Galvenie uzdevumi

Šī lidojuma galvenie mērķi oficiālajā publiskotajā versijā bija kosmosa kuģa sistēmu un konstrukcijas izmēģināšana, kosmosa kuģu manevrēšana orbītā vienam attiecībā pret otru, kā arī zinātnisku, tehnisku un medicīniski bioloģisku eksperimentu veikšana grupas lidojumā.
Īstais galvenais mērķis bija pirmais trīs kosmosa kuģu vienlaicīgais lidojums, kur Sojuz-6 būtu jāfilmē, kā Sojuz-7 un Sojuz-8 veic saslēgšanos. Nav skaidri zināms, vai bija plānota kosmonautu pāriešana no viena kuģa uz otru, līdzīgi kā Sojuz-4 / Sojuz-5 lidojumā.

Lidojuma gaita

12. oktobrī startēja Sojuz-6.
Otrais kosmosa kuģis Sojuz-7 tika palaists gada 12. oktobrī.
Sojuz-8 tika palaists 1969. gada 13. oktobrī 10:19:09 UTC ar nesējraķeti Sojuz no Baikonuras kosmodroma 31. starta laukuma 6. palaišanas iekārtas.
Sojuz-7 un Sojuz-8 orbītas manevrus veica normāli. 250 km attālumā vajadzēja sākt darboties automātiskajai tuvošanās sistēmai. Plāns bija tāds, ka Sojuz-7 un Sojuz-8 saslēgtos, bet Sojuz-6 tos novērotu tikai 50 m attālumā. Kad Sojuz-7 un Sojuz-8 bija tikai kilometra attālumā, sabojājās automatizētā saslēgšanās sistēma Igla. Apkalpe varētu veikt manuālu saslēgšanos, bet to neatļāva tehniskie lidojuma vadītāji.
Pēc orbītas korekcijas nakts laikā bija paredzēts, ka Sojuz-7 un Sojuz-8 atradīsies mazāk nekā 1 km viens no otra, kad sakari tiktu nodibināti pulksten 9 no rīta. Tā vietā tie atradās 40 km attālumā. Bija jāveic vēl divi orbītas apriņķojumi virs PSRS teritorijas, lai precizētu kosmosa kuģu orbītas un pārrēķinātu nepieciešamos tuvošanās manevrus. Ap plkst. 12:40 tie bija 1700 m atstatumā, un apkalpes sāka manuālās tuvošanās manevru. Sojuz-7 komandieris Vladimirs Šatalovs četras reizes iedarbināja dzinējus, bet, tā kā nebija nekādu norāžu par mērķi, viņš nebija drošs, ka droši varēs veikt saslēgšanos. Viņam nācās attālināties drošā atstatumā.
Pēc Sojuz-6 nolaišanās 16. oktobrī notika vēl divi Sojuz-7 un Sojuz-8 saslēgšanās mēģinājumi, taču tika pieļautas lielas kļūdas manevru ballistiskajos aprēķinos, kas nepieciešami, lai koriģētu to orbītas.
Joprojām nav zināms, kāpēc neizdevās tuvošanās manevri.
18. oktobrī Sojuz-7 veica nolaišanos. Nolaižamais aparāts nosēdās 09:09:58 UTC 145 km uz ziemeļrietumiem no Karaghandi.
Dienvidu kotiki

Kopīgās īpašības

Visas dienvidu kotiku sugas izskatās samērā līdzīgas viena otrai un vizuāli ir grūti atšķiramas, īpaši mātītes. Kotikiem raksturīgs izteikts dzimumu dimorfisms — tēviņi ir lielāki un smagāki nekā mātītes. Tēviņš ir apmēram 1,5 reizes garāks un 4 reizes smagāks nekā mātīte. Tēviņa ķermeņa garums ir apmēram 1,8 m, svars 133 kg, mātītes ķermeņa garums apmēram 1,3 m, svars 34 kg.
Abiem dzimumiem ir vārpstveida ķermenis ar relatīvi garu kaklu, tādējādi galva proporcionāli izskatās neliela. Purns mazs un nosacīti smails. Purna augšējā plakne taisna, bez liekuma, īpaši izteikti tēviņiem. Piere velvēta, plata un zema. Nāsu atveres īsas, bet platas. Augšžoklī 9 pāri zobu, apakšžoklī 8 pāri. Zobi mazi un smaili, ar vienu galotni.

Matojums

Kažoks sastāv no tīs atšķirīgām matojuma kārtām. Cieši pie ķermeņa aug mīskta, bieza pavilna, kas nodrošina kotikam termozizolāciju. Matiņi ir gaišāki nekā pārējais matojums. Pavilnu sedz divu veidu akotmati, gari, raupji un stingri, daļai akotmatu gali ir balti, atgādinot grizlilāča kažoku. Matojums sedz gandrīz visu ķermeni, izņemot priekšējo airkāju plaukstas un ausu galus. Atšķirībā no ziemeļu kotika, kuram matojums gar plaukstām beidzas ar asu, noteiktu līniju, dienvidu kotikiem matojums beidzas pamazām. Uz pakaļējām airkājām matojums aug līdz pašām nagu pamatnēm. Nagi pakaļkājām labi attīstīti un tiek izmantoti kažoka kopšanai, priekškāju nagi smalkāki un mazāki. Mazuļi piedzimst melni, kažoka krāsa nomainās pēc pirmās matojuma maiņas. Apmēram 1—2% mazuļu piedzimst balti — akotmatiem trūkst pigmentācijas, kā arī pavilna ir daudz gaišāka kā tumšajiem īpatņiem. Tomēr šie mazuļi nav albīni. Dzīves laikā kažoka krāsa kotikam nemnainās. Retois gadījumos gadās īpatņi, kuriem baltajā kažokā ir melni plankumi.

Tēviņu iezīmes

Tēviņus no mātītēm atšķir ne tikai lielāks un masīvāks augums (masīvi pleci, kakls un krūtis), bet arī citas iezīmes. Uz kakla aug krēpes — gari akotmati. Tēviņu ilkņi visu laiku aug un augšžokļa ilkņiem redzamas katra gada jaunās pieauguma joslas. Apakžokļa ilkņi ir laterāli saspiesti un lieli, tie tiek izmantoti tēviņu savstarpējās cīņās, sargājot vairošanās teritorijas robežas. Abiem dzimumiem vibrisi jeb taustes mati ir gari, bet tēviņiem tie ir īpaši gari un var sasniegt 48 cm garumu. Tie ir visgarākie vibrisi no visiem airkājiem.

Ieradumi

Kopējais izplatības areāls ir daudz plašāks nekā vairošanās areāls. Vistālāk no vairošanās teritorijām migrē tēviņi un jaunie kotiki. Dienvidu kotiki barojas ar dažāda veida zivīm, galvkājiem un vēžveidīgajiem, reizēm nomedījot arī pingvīnus un citus jūras putnus. Dzimumbriedumu mātītes sasniedz 3—5 gadu vecumā, tēviņi 7—10 gados.
Makss Levitanuss

Biogrāfija

Dzimis Ukrainas teritorijā Pirmā pasaules kara laikā, vēlāk pārcēlies uz Latviju. Spēlējis futbolu un galda tenisu, futbolista gaitas uzsācis ap 1933. gadu. Spēlēja Rīgas ebreju sporta komandās "Makabi" un "Hakoah", bet pēc Latvijas okupācijas un "Hakoah" slēgšanas — Rīgas "Dinamo" (1940-1941, 1946-1948) un Rīgas "Daugavā" (1949—1950).
Viņa vienīgā spēle Latvijas izlases rindās bija 1938. gada 17. maijā draudzības spēlē pret Lietuvu. 1940. gadā spēlējis arī Latvijas PSR izlasē.
Pēc spēlētāja karjeras beigām strādājis par treneri "Daugavas" sporta skolā un dažādās LPSR jauniešu izlasēs (1951—1959), bijis "Daugavas" meistarkomandas galvenais treneris (1954-1955, 1961) un trenera palīgs (1960—1963). Vadījis arī Rīgas Armijas sporta kluba otro komandu "Pilots" (1965), RER galveno komandu (1957—1959) un jauniešu komandu (1964-1967, 1969). Ar RER komandu uzvarējis 1959. gada LPSR čempionātā, ar "Daugavas" jauniešu komandu — VACP turnīrā 1953. gadā.
1971. gadā pārcēlies uz dzīvi Vācijā. Bijis viens no pēdējiem dzīvajiem "Hakoah" un starpkaru Latvijas izlases spēlētājiem, viesojies Rīgā 2000. gados.
Miris Berlīnē 2012. gadā.