google/wiki40b huggingface dataset:
Mākslinieciskās izteiksmes līdzeklis

Mākslinieciskās jeb tēlainās izteiksmes līdzeklis ir īpaši izvēlēti vārdi un vārdu savienojumi folklorā un literāros darbos, kas rada valodas izteiksmīgumu un tēlainību. Tas ir līdzeklis, ar ko kāda literāra darba autors bagātina tekstā atveidoto notikumu tēlojumu un piešķir tam dzejiskumu.

Metafora

Metafora — pārnesums uz līdzības pamata (piemēram: „zilo debesu kalns”).

Epitets

Epitets — apzīmētājs, kas tēlaini raksturo kādu priekšmetu vai parādību (piemēram: „bāliņam zelta zirgi, dimantiņa pakaviņi”).

Oksimorons

Oksimorons — epitets, kas ir pretstatīts apzīmējamam vārdam (piemēram: „vissaldākās mokas”).

Personifikācija

Personifikācija — cilvēkam piemītošas īpašības pārnesums uz priekšmetu, dabas parādību vai dzīvnieku (piemēram: „...un tad iznāca no birzes vējš ar garu, sirmu bārdu”).

Salīdzinājums

Salīdzinājums — divu parādību saistījums, satuvinājums, kas balstīts uz to līdzību (piemēram: „kā zvaigznes zilā naktī krīt, tā manas dienas krīt”).

Paralēlisms

Paralēlisms — blakus tēlotas divas ainas (dabas un cilvēka dzīves tēlojums), kurās uzsvērta abu līdzība vai atšķirība (piemēram, „tek upīte riņķodama, iet meitiņa dziedādama”).

Alegorija

Alegorija — pārnestas nozīmes lietošana cita tēla vietā (piemēram, „kalējs kala debesīs, ogles bira Daugavā”).

Metonīmija

Metonīmija — tēlains atgādinājums, kurā uz abpusējas līdzības pamata kāds jēdziens aizstāj citu (piemēram, „abra mani pabaroja”).

Sinekdoha

Sinekdoha — metonīmijas paveids, veselā vietā nosaukta daļa, daudzskaitļa vietā — vienskaitlis un otrādi (piemēram, „vasaras vidiņā, ēdu saldu zemenīti”).

Simbols

Simbols — tēls, kas nosacīti pārstāv kādu ideju (piemēram, Antiņš, Lāčplēsis, zilā ilgu puķe).

Ironija

Ironija — pozitīvas nozīmes vārda lietojums pretējā — negatīvā nozīmē (piemēram, „tikusi māte, tikusi meita, pele lēca pūrā, nolauza kaklu”).

Hiperbola

Hiperbola — kādas parādības pārspīlēts tēlojums (piemēram, „man bij viena sila bite, kā pelīte pirmu pienu”).

Perifrāze

Perifrāze — priekšmeta vai parādības nosaukuma aizstāšana ar aprakstošu tēlu (piemēram, „laiks bij man gulēt iet, baltu smilšu kalniņā”).

Paradokss

Paradokss — izteikums, kas krasi atšķiras no vispārpieņemtā uzskata un kas ir pretrunā ar veselo saprātu (piemēram, „apiet apkārt jūrai”).
Reihsmarka

Reihsmarka (vācu: Reichsmark, RM) bija Vācijas impērijas naudas vienība no 1924. līdz 1945. gadam un Sabiedroto lielvalstu okupētās pēckara Vācijas naudas vienība līdz Vācu markas ieviešanai 1948. gadā. Viena reihsmarka bija sadalīta 100 feniņos (vācu: Reichspfennig).
Latvijas vācu okupācijas laikā tās teritorijā reihsmarkas bija oficiālā naudas vienība no 1941. līdz 1945. gadam.
Altmarkas pamiers

Altmarkas pamiers bija 1629. gada 25. septembrī noslēgts līgums, kas izbeidza Poļu-zviedru karu, kas ilga no 1600. līdz 1629. gadiem. Tas tika noslēgts Altmarkas ciemā netālu no Marienburgas Prūsijā (tagad Staritargas ciems Štumas apriņķī Polijā). Līguma rezultātā Zviedrija ieguva no Polijas-Lietuvas daļu Livonijas hercogistes (mūsdienu Vidzemi un Dienvidigauniju), kā arī tiesības vākt nodevas no poļu tirgotājiem Gdaņskā.
1635. gadā to apstiprināja Štūmsdorfas miera līgumā. Ar šo līgumu Pārdaugavas Livonijas hercogiste tika sadalīta divās daļās - Zviedru Vidzemē un Poļu Vidzemē jeb Inflantijā (Latgalē).
UNESCO Pasaules mantojuma vietas Ziemeļkorejā

Sarakstā apkopotas tās vietas Ziemeļkorejā, kas iekļautas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. UNESCO sarakstā no Ziemeļkorejas ir iekļautas 2 vietas (abi kultūras objekti), savukārt 5 vietas ir iekļautas oficiālajā kandidātu sarakstā. Ziemeļkoreja Pasaules mantojuma konvenciju ratificējusi 1998. gada 21. jūlijā.
Andris Keišs

Biogrāfija

1993. gadā beidzis Jelgavas 4. vidusskolu. 1997. gadā beidzis Latvijas Kultūras akadēmiju, iegūstot specialitāti — dramatiskā teātra aktieris.
Divreiz ieguvis Spēlmaņu nakts balvu kā gada aktieris par lomām izrādēs "Latviešu stāsti", "Mēnesis uz laukiem" un "Līze Luīze" (2005. gadā) un "Otello" (2011. gadā). Starp A. Keiša izcilākajām izrādēm Jaunajā Rīgas teātrī minamas arī "Mans nabaga Marats" (1997), "Revidents" (2002), "Klusuma skaņas" (2007), "Divpadsmit krēsli" (2014) un "Linda Vista" (2018).
Kino jomā ieguvis balvas kā labākais aktieris kinofestivālā "Lielais Kristaps" par filmām "Kāzas" (2000. gadā) un "Seržanta Lapiņa atgriešanās" (2012. gadā). 2015. gadā apbalvots ar IV šķiras Triju Zvaigžņu ordeni. 2017. gadā saņēmis Harija Liepiņa balvu.
Precējies ar operdziedātāju Kristīni Zadovsku, ir 2 bērni.
Andris Veismanis

Dzīvesgājums

1995. gadā viņš absolvēja Latvijas Mūzikas akadēmiju, iegūstot maģistra grādu kordiriģēšanas specialitātē. Mācījās simfonisko diriģēšanu pie Jurija Simonova un seno mūziku pie Viljama Kristī.
1995. gadā kļuva par Vidzemes kamerorķestra māksliniecisko vadītāju. No 1989. līdz 1997. gadam koncertēja kopā ar paša izveidotu kamerkori "Sacrum". Uzstājās ASV, Kanādā, Taivānā, Krievijā, Dienvidamerikā, kā arī vairākās Eiropas valstīs. Palīdzēja veidot vairākus iestudējumus Latvijas Nacionālajā operā.
Kopš 2013. gada ir kamerkora "Ave Sol" galvenais diriģents.

Apbalvojumi

1988. gadā A. Veismanis uzvarēja Jāzepa Vītola Starptautiskajā kordiriģentu konkursā. 
1993. un 1998, gadā saņēma Lielo Mūzikas balvu. 
1998. gadā saņēma Latvijas teātra balvu.
Rīgas Itas Kozakevičas Poļu vidusskola

Izglītības programmas

Pirmsskolas izglītības mazākumtautību programma (01011121), Pamatizglītības mazākumtautību programma (21011121), Vispārējās vidējās izglītības vispārizglītojošā virziena mazākumtautību programma (31011021).
Savā darbā skola balstās uz Latvijas Republikas Vispārējās Izglītības likumu, skolas izglītības programmām un skolas nolikumu, kā arī Polijas Republikas valdības un Latvijas Republikas valdības līgumu par sadarbību kultūrā un izglītībā. 
No 1. klases padziļināti tiek mācīta poļu valoda. No 4. klases sākas pakāpeniska bilingvālā apmācība, atsevišķi mācību priekšmeti tiek mācīti gan poļu, gan latviešu valodā.

Vēsture

Atmodas kustības laikā 1989. gadā Rīgas 3. vidusskolā atvēra poļu klasi ar 20 skolēniem, bet nākamajā mācību gadā darbojās divas klases ar 46 skolēniem. Pagarinātās
dienas nodarbības notika netālu esošajā namā Grēcinieku ielā 28. Augusta puča laikā 1991. gada 21. augustā Krišjāņa Valdemāra ielā 14 tika atklāta Rīgas Poļu vidusskola, kurai piešķīra Itas Kozakevičas vārdu. 
Tā kā 1992. gadā ēka Krišjāņa Valdemāra ielā 14 tika denacionalizēta, tad 1993. gadā skola pārcēlās uz agrākā Rīgas 184. bērnudārza telpām Nīcgales ielā 15. Sākotnēji šajā ēkā izvietojās trīs bērnudārza grupas, sākumskola, pamatskola, vidusskola, pagarinātās dienas grupas, interešu pulciņi un poļu svētdienas skola. 2004. gadā skola sāka strādāt atjaunotā ēkā, kuras celtniecībai
Rīgas dome piešķīra 2,3 miljonus latu, bet Polijas Senāts 161 tūkstošus latu, kā arī aprīkojumu 100 tūkstošu latu vērtībā.

Direktori

Pirmā skolas direktore bija Latvijas Poļu savienības aktīviste Marija Fomina. 2007. gadā viņu apbalvoja ar LNKBA Goda zīmi par ilggadēju un nozīmīgu ieguldījumu Latvijas mazākumtautību kultūras attīstībā.
No 2016. gada skolas direktors ir bijušais Latvijas Kultūras Akadēmijas lektors Kšištofs Širšeņs.
Jānis Strazdiņš (ārsts)

Biogrāfija

1966. gadā absolvējis Rīgas Medicīnas institūta Ārstniecības fakultāti. Vēl ir izglītojies Ļeņingradas Behtereva institūtā (1967), Maskavas Ārstu kvalifikācijas celšanas institūtā (1970).
Pēc universitātes absolvēšanas sācis strādāt Straupes narkoloģiskajā slimnīcā, kur līdz 1973. gadam bijis galvenais ārsts. No 1973. līdz 1977. gadam bijis galvenā ārsta vietnieks Rīgas psihoneiroloģiskajā slimnīcā, pēc tam kļuvis par galveno ārstu Rīgas pilsētas narkoloģiskajā dispanserā (līdz 1993. gadam). No 1993. līdz 1995. gadam vadījis Valsts narkoloģiskās aprūpes un veselības centru, kā arī Latvijas Nacionālās narkotiku kontroles un narkomānijas apkarošanas koordinācijas komisiju. No 2000. līdz 2002. gadam vadījis Rīgas Narkomānijas profilakses centru.
Laikā no 1975. līdz 1990. gadam Strazdiņš bijis galvenais narkologs Latvijas PSR Veselības aizsardzības ministrijā, no 1991. līdz 1993. gadam galvenais ārštata narkologs Latvijas Labklājības ministrijā.
Kandidējis 1997. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās, kur no Latvijas Zemnieku savienības (par partijas biedru kļuvis 1997. gadā) saraksta ticis ievēlēts Rīgas domē. Rīgas domē tika pārvēlēts arī 2001. gada vēlēšanās.
2002. gadā kandidējis 8. Saeimas vēlēšanās no Zaļo un Zemnieku savienības, kur arī tika ievēlēts. Pēc tam tika pārvēlēts 9. un 10. Saeimā. Kandidēja arī 11. Saeimas vēlēšanās, tomēr netika ievēlēts. 2014. gada 6. februārī kļuva par deputātu uz laiku, kamēr Raimonds Vējonis pilda aizsardzības ministra amata pienākumus.
Strazdiņš ir publicējis vairāk nekā 20 zinātniskos rakstus, tāpat ir vairāku grāmatu autors. 1994. gadā kļuva par Latvijas Medicīnas darbinieku asociācijas goda locekli. 1995. gadā ticis apbalvots ar piektās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.
Siguldas komturi

Siguldas komturi (vācu: Komtur von Segewold) bija Zobenbrāļu ordeņa un Livonijas ordeņa pārvaldnieki vecajā Siguldas ordeņa pilī laikā no 1231. līdz 1432. gadam. Pēc tam Siguldas pils kļuva par Livonijas ordeņa maršalu rezidenci. Pēc Viļņas ūnijas noslēgšanas un Livonijas ordeņa sekularizācijas 1560.—1562. gadā Siguldas komtura amats tika īslaicīgi atjaunots.
Siguldas komturejā ietilpa Mālpils, Nītaures, Siguldas, Skujenes un Zaubes draudzes novadi.
Irina Odojevceva

Dzīvesgājums

Dzimusi 1895. gada 15. (27.) jūlijā Rīgā advokāta Gustava Heinikes ģimenē, viņas māte bija cēlusies no tirgotāju Odojevcevu dzimtas. 20. gs. sākumā pārcēlās uz dzīvi Pēterburgā, kur iepazinās ar krievu "Sudraba laikmeta" dzejnieku Nikolaju Gumiļovu un iesaistījās viņa bohēmiskajā "Dzejnieku ģildē" (Цех поэтов, 1911-1914). 1922. gadā ar Irinas Odojevcevas pseidonīmu iznāca viņas pirmais dzejas krājums "Brīnumu pagalms" (Двор чудес).
Pēc PSRS nodibināšanas 1922. gadā viņa devās uz Parīzi, kur iekļāvās krievu emigrantu kopā, apciemoja arī radiniekus Rīgā. Krievu valodā uzrakstīja romānus "Nāves eņģelis" (1927), "Izolde" (1929) un "Spogulis" (1939), pēc Otrā pasaules kara izdeva savu populārāko romānu "Atstāj cerības uz visiem laikiem" (1948), kas izdots franču, angļu, spāņu un krievu valodās. Pēc 1950. gada atsāka rakstīt dzeju un atmiņas par savu dzīvi Pēterburgā un Parīzē. Atkārtoti apprecējās ar krievu rakstnieku Jakovu Gorbovu.
Pārbūves laikā 1987. gadā atgriezās Ļeņingradā, kur mira 1990. gada 14. oktobrī. Abglabāta Volkovas kapsētā.
Žans Marks Lusto

Šaha kompozīcija

Publicējis ap 800 dažādu žanru šaha kompozīcijas, pazīstams ar saviem tiešā mata pasaku šaha uzdevumiem. 
No 2004. gada Starptautiskais lielmeistars šaha kompozīcijā. 
Ieguvis 146,17 FIDE albumu punktus.
Telia Company

Darbība

Telia Company darbojas vairākās valstīs.

Igaunija

Igaunijā ir Telia Company 100 % piederošs uzņēmums Telia Eesti.

Latvija

Latvijā Telia Company pastarpināti caur uzņēmumu TILTS Communications pieder 49 % kapitāldaļu uzņēmumā Lattelecom.
Telia Company arī pieder 49 % kapitāldaļu uzņēmumā Latvijas Mobilais Telefons (Telia Company AB — 24,5 % un Sonera Holding B.V., Telia Company meitas uzņēmums, — 24,5 %).
Latvijā reģistrēts 100 % meitas uzņēmums Telia Latvija, kas darbojas kā interneta pakalpojumu sniedzējs ar datortīklu Rīgā un lielākajās Latvijas pilsētās, kā arī datu centru.

Lietuva

Lietuva ir Telia Company 88,15 % piederošs uzņēmums Telia Lietuva.

Somija

Somijā ir Telia Company 100 % piederošs uzņēmums Telia Finland‎.
Kārlis Hampe

Biogrāfija

Gandrīz visu mūžu nodzīvojis Vīnē, kur strādājis par valsts ierēdni. 19. gadsimta vidū bijis pazīstams kā viens no vadošajiem Vīnes šahistiem. Divas reizes pēc kārtas uzvarējis Vīnes šaha biedrības (vācu: Wiener Schachgesellschaft) čempionātos (1859, 1860), abas reizes apsteidzot Vilhelmu Steinicu. Piedalījies vairākos mačos pret sava laika spēcīgākajiem šahistiem, kuros 1846. gadā zaudējis Johanam Leventālam ar 4:5 (+4, -5, =0), 1850. gadā uzvarējis Ernestu Kārli Falkbēru ar 16 : 15 (+16, -15, =0), 1852. gadā zaudējis Danielam Harvicam ar 2:5 (+1, -4, =2) un 1860. gadā atkārtoti zaudējis Harvicam ar ½:3½ (+0, -3, =1).
Atstājis nozīmīgu ieguldījumu šaha atklātņu teorijā. Bijis viens no Vīnes atklātnes izstrādātājiem. Hampes vārdā ir nosaukti divi varianti šajā atklātnē: Hampes-Allgaiera gambīts (1. e4 e5 2. Zc3 Zc6 3. f4 exf4 4. Zf3 g5 5. h4 g4 6. Zg5) un Hampes-Mucio gambīts (1. e4 e5 2. Zc3 Zc6 3. f4 exf4 4. Zf3 g5 5. Lc4 g4 6. O-O gxf3 7. Dxf3).
Šaha vēsturē iegājis arī ar savu 1872. gadā nospēlēto "nemirstīgo neizšķirtu" pret Filipu Meitneru.
Oļegs Hļebņikovs

Biogrāfija

1975. gadā absolvēja Daugavpils Pedagoģisko institūtu ar specialitāti matemātikas un fizikas vidusskolas skolotājs un sāka strādāt par skolotāju. 1983. gadā kļuva par Daugavpils 4. vidusskolas direktoru, 1987. gadā — par Preiļu 2. vidusskolas direktoru.
Laikā no 1994. līdz 1997. gadam bija Preiļu rajona padomes priekšsēdētājs, vēlāk Preiļu novada domes deputāts un priekšsēdētāja vietnieks.
2011. gadā kandidēja 11. Saeimas vēlēšanās no "Saskaņas Centra" saraksta, tomēr netika ievēlēts. No 2013. gada 9. jūlija saņēma 11. Saeimas deputāta mandātu, kad Dmitrijs Rodionovs tika ievēlēts Daugavpils domē.
Sanja Damjanoviča

Biogrāfija

Pēc skolas beigšanas 1991. gadā Sanja Damjanoviča uzsāka studijas Belgradas Universitātē, ko pabeidza 1995. gadā. Maģistra darbu izstrādājusi elementārdaļiņu fizikas un gravitācijas jomā. Uzsāka darbu Melnkalnes Universitātē kā pasniedzēja palīdze (1997—1998). 1999. gadā sāka strādāt pie doktora disertācijas pie fiziķa Hansa Joahima Špehta Heidelbergas Universitātē. Temats "Elektronu pāru veidošanās svina un zelta jonu sadursmēs pie 40 AGeV" tika pētīts ar Čerenkova gredzenveida elektronu spektrometru palīdzību eksperimentā uz CERN-a Protonu supersinhrotrona. Damjanoviča aizstāvēja doktora grādu 2002. gadā ar izcilību.
2003. gadā Damjanoviča turpināja darbu CERN-ā, nodrošinot sadarbību ar Heidelbergas Universitāti un Smago jonu institūtu eksperimenta NA60 veikšanā elementārdaļiņu iegūšanai ar protonu un smago jonu kūļiem. 2006. gadā turpināja darbību CERN-ā. 2009. gadā kļuva par zinātnisko palīgu CERNA-a fundamentālo pētījumu un eksperimentālās fizikas programmās. 2007. gadā palīdzēja Melnkalnei noslēgt sadarbības līgumu ar CERN-u.
2014. gadā Damjanoviča devās uz Vāciju, Darmštati, lai piedalītos darba grupā, kas Smago jonu institūta paātrinātāju nodaļā strādāja pie radiācijas noteikšanas un diagnostikas. 2015. gadā atgriezās CERN-ā. Damjanoviča ir vairāk nekā 100 publikāciju autore zinātniskos žurnālos un konferenču materiālos.
2016. gada 28. novembrī Damjanoviča kļuva par Melnkalnes Zinātnes ministri.
Irēna (viesuļvētra)

Irēna (angļu: Irene) bija Atlantijas okeāna viesuļvētra. Izveidojās 2011. gada 21. augustā, izkliedējās — 30. augustā. Trešās kategorijas viesuļvētra, tika sasniegts 195 km/h liels vēja ātrums.
Bojājumi tika nodarīti Karību reģiona valstīm, Bahamām, ASV austrumu krastam un Kanādas austrumiem. Kopā ar viesuļvētru bija novērojams arī ievērojams daudzums nokrišņu (daudzās vietās vairāk par 180 mm), tika izraisīti plūdi. Stiprais vējš izraisīja plašus strāvas zudumus. Vērmontas un Ņujorkas štatā ātri ūdens līmeni paaugstinošās upes iznīcināja vairākus tiltus un ceļus, tādējādi izolējot vairākas mazas pilsētas. Kopumā gāja bojā vismaz 56 cilvēki. ASV tika nodarīti zaudējumi gandrīz 15,6 miljardu dolāru apmērā, tādējādi tā kļuva par 7. vislielākos zaudējumus izraisījušo viesuļvētru ASV vēsturē.
Bračāno ezers

La Marmota

Ezera krastā atrodas izcils arheoloģijas piemineklis — agrā neolīta apmetne La Marmota (La Marmotta). Ezera nogulumos ap divus metrus dziļi atrodas ozola pāļu atliekas. Ar dendrohronoloģijas palīdzību ciemata vecums noteikts ļoti precīzi — vecākais ozola pālis ezera gultnē iedzīts 5690. gadā p.m.ē., taču tālāki pētījumi var atklāt vēl vecākas atliekas. Kopš šīs apmetnes pastāvēšanas laika klimats kļuvis mitrāks un ezera līmenis cēlies, kā rezultātā neolīta apmetne atrodas ap 400 metrus no krasta. Šī apmetne ir vienīgā attīstītākas kultūras apmetne reģionā. La Marmotas iedzīvotāji bija pieradinājuši mājdzīvniekus, audzēja kultūraugus, izgatavoja keramiku, pulēja akmens rīkus, izgatavoja linu audumus, pat audzēja opija magones. Ir atrasta arī viena šīs kultūras laiva.
Roberts Kļaviņš

Dzīves gājums

Dzimis 1885. gada 10. novembrī Madonas apriņķa Grašu pagastā zemnieka Jura Kļaviņa ģimenē. Mācījās Cēsu pilsētas skolā un Gorku lauksaimniecības skolā.
Pēc iestāšanās Krievijas impērijas armijā viņu nosūtīja uz Viļņas karaskolu (1903—1906), pēc kuras beigšanas piešķīra praporščika pakāpi. 1914. gada pavasarī viņš iestājās Nikolaja Kara akadēmijā, ieguva štāba kapteiņa pakāpi.
Pirmā pasaules kara laikā 1915. gada oktobrī kapteinis Kļaviņš iestājās 2. Rīgas latviešu strēlnieku bataljonā un piedalījies kaujās pie Smārdes (1916) un Nāves salā.
1918. gada 18. novembrī kā pulkvežleitnants iestājās Latvijas armijā. Pēc Latvijas brīvības cīņu beigām bija Galvenā štāba nodaļas priekšnieks (1920—1921). 1922. gada 2. jūnijā viņu paaugstināja par pulkvedi un iecēla par Robežsargu divīzijas štāba priekšnieku.
1928. gadā viņš kļuva par 4. Valmieras kājnieku pulka komandieri, 1931. gadā par Vidzemes divīzijas komandieri. 1931. gada 18. novembrī paaugstināja par ģenerāli. Pēc Ulmaņa apvērsuma ģenerālis Kļaviņš 1934. gada 14. jūnijā pēc paša vēlēšanās atvaļināts no karadienesta. Studēja LU Juridiskajā fakultātē. Vēl pirms Sarkanās armijas ienākšanas Latvijā bijis saistīts ar PSRS slepenajiem dienestiem. Vēsturnieka Ērika Jēkabsona pētījumos gan minēts, ka Kļaviņš atvaļināts piespiedu kārtā, dēļ kā tas aizvainojuma vadīts 1939. gada decembrī piekritis sadarboties ar padomju dienestiem.
Pēc Latvijas okupācijas ģenerāli Kļaviņu atjaunoja karadienestā un iecēla par Latvijas Tautas armijas komandieri. 1940. gada jūlijā ievēlēja t.s. Tautas Saeimā. 1940. gada decembrī Kļaviņš kļuva par 24. teritoriālā korpusa komandieri.
1941. gada jūnijā viņu nosūtīja it kā uz kursiem Maskavā, kur 22. jūnijā apcietināja. 1941. gada 29. jūlijā PSRS Augstākās tiesas Kara kolēģija (ВКВС СССР) viņam piesprieda nāves sodu, ko izpildīja 1941. gada 16. oktobrī Komunarkas masu kapos Maskavas tuvumā. 1957. gadā reabilitēts.
Domino princips

Domino princips — noteiktas parādības izplatība pa ķēdi (ķēdes reakcija) kāda faktora, kas iedarbojas uz ķēdes pirmo elementu, ietekmē.

Apraksts

Domino princips nozīmē, ka ķēdes pirmā elementa nelielas izmaiņas izsauc analoģiskas izmaiņas tiem blakus esošajos ķēdes elementos, kuri pēc tam lineārā secībā līdzīgi ietekmē nākamos u.t.t. Šis termins visbiežāk tiek lietots, aprakstot mehānisku iedarbību, bet dažreiz izmantots kā analoģija secīgai domino kauliņu krišanai. Par saistītu notikumu secību var runāt tad, ja laiks starp tiem ir samērā neliels. Termins var tikt izmantots burtiski (novērotas faktiskas sadursmes) vai arī kā metafora sarežģītākām sistēmām (finansu, politikas jomās), kur saistība starp notikumiem ir zināmā mērā nosacīta.

Demonstrācija

Klasiskā domino efekta demonstrācija tiek veidota, veidojot ķēdi no uz sānu skaldnēm nostādītiem domino kauliņiem. Ja domino kauliņi novietoti tuvu viens otram, pietiek nedaudz pagrūst pirmo no tiem, lai sāktos visu ķēdē iesaistīto domino kauliņu krišana. Ķēdes pirmais posms ietekmē otro, otrais trešo un tā tālāk. Interesanti, ka šāda parādība novērojama arī ļoti garās domino kauliņu ķēdēs. Tas izskaidrojams ar to, ka enerģija, kas nepieciešama kauliņa apgāšanai, ir mazāka par enerģiju, kas tiek nodota katrā sadursmē. Tādēļ enerģijas ir pietiekami, lai ķēdes reakcija saglabātos.

Rekordi

Tiek rīkotas īpašas domino kauliņu krišanas demonstrācijas. Notiek arī sacensības par garākās demonstrācijas ķēdes izveidošanu. Pēdējais pasaules rekords tika uzstādīts 2009. gadā, kad nokrita 4 491 863 domino kauliņi. Gadu iepriekš rīkotās sacensībās nokrita 4 345 027 domino kauliņi. Interesants gadījums notika 2005. gadā, kad zālē ielidojis zvirbulis ar spārnu aizķēra rekorda uzstādīšanai sagatavotu virkni ar 23 tūkstošiem domino kauliņu. Putnu, diemžēl, nošāva apsargs.

Domino princips un māksla

1977. gadā kinorežisors Stenlijs Krāmers (Stanley Kramer) uzņēma filmu "Domino princips" (The Domino Principle).
Daudzvilcis

Daudzvilcis (angļu: moremover) ir šaha uzdevums, kurā dotais mērķis (mats, pats, pašmats utt.) jāsasniedz uzdotajā gājienu skaitā un tas nav mazāks par četri.
Bez žanra apzīmējuma šis nosaukums tiek lietots ar nozīmi tiešā mata daudzvilcis.
Schwalbe

Schwalbe (vācu: Die Schwalbe — 'bezdelīga') ir vācu šaha problēmistu biedrība. Tā izdod šaha kompozīcijas žurnālu Die Schwalbe.

Žurnāls

Žurnāls Die Schwalbe pirmais numurs iznāca 1924. gada jūlijā. Kopš šī datuma to izdod reizi divos mēnešos. Tikai starp 1943. un 1946. gadu bija ar karu saistīts pārtraukums. Die Schwalbe tiek tirgots visā pasaulē. Žurnāls publicē šaha kompozīcijas un to risinājumus, izziņo šaha uzdevumu sastādīšanas konkursus, iespiež rakstus par šaha kompozīciju.
Uguns

Uguns ir degšana, kurā izdalās daudz siltuma, veidojot atklātu liesmu. Uguns uzturēšanai ir vajadzīgas trīs lietas — skābeklis vai cits oksidētājs, augsta temperatūra un degtspējīgas vielas, kas parasti ir organiskas vai citas ķīmiskas vielas, kas spēj viegli oksidēties, tas ir, reducētāji. Ja šīs vielas ir vienkopus lielā daudzumā, tad var rasties nekontrolējama uguns izplatīšanās jeb ugunsgrēks. Cilvēks, iemācoties kontrolēt uguns izplatīšanos un uzturēt degšanu, ieguva pārākumu pār bīstamiem dzīvniekiem un dabas procesiem. Uguns cilvēkiem dod gaismu, siltumu un drošību. Jau paleolītā cilvēki iemācījās uguni iegūt paši, kas uguns apdzišanas gadījumā ļāva to atkal atjaunot.

Attieksme pret uguni

Uguns milzīgā nozīme cilvēku dzīvē radīja uguns pielūgšanas kultus un uguns izmantošanu reliģiskos rituālos. Savukārt, bīstamība, darbojoties ar uguni, liek audzināt bērnos uzmanību pret to. Lielā mērā tas atklājas arī latviešu tautasdziesmās un folklorā.
Klariče Benini

Biogrāfija

Divkārtējā Itālijas sieviešu šaha čempionātu uzvarētāja (1938, 1939). 1937. gadā Stokholmā guvusi lielāko panākumu savā šahistes karjerā, izcīnot otro vietu Pasaules sieviešu šaha čempionātā aiz Veras Menčikas. Pēc Otrā pasaules kara 1950. gadā Maskavā piedalījusies Pasaules sieviešu šaha čempionātā, kur ierindojusies 9. vietā.
Daudzu starptautisko sieviešu šaha turnīru laureāte, tajā skaitā 1936. gadā bijusi otrā Zemmeringā (Austrija), 1954. gadā uzvarējusi Opātijā (tagad Horvātija), 1956. gadā uzvarējusi Gardonē (Itālija), 1957. gadā uzvarējusi Amsterdamā un 1958. gadā bijusi otrā Beverveikā (Nīderlande).
Par panākumiem turnīros FIDE 1950. gadā Benini kā vienai no pirmajām piešķīra starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu.
Unions

Unions bija elektromehāniskā rūpnīca Rīgā 19. gs. beigās - 20. gs. sākumā, rūpnīcas VEF priekštecis.

Vēsture

1887. gadā nelielas montāžas firmas īpašnieks un vairāku Berlīnes elektrotehnisko firmu pārstāvis Henrihs Detmans iegādājās 1200 kvadrātasu lielu zemes gabalu Rīgā, Pleskavas šosejas malā (tagad Brīvības gatve 214). No 1888. gada firmu dēvēja par Krievu-Baltijas elektrotehnisko rūpnīcu. Šajā rūpnīcā, piemēram, tika izgatavota Rīgas Politehnikuma elektrotehniskās laboratorijas aparatūra. Rūpnīcā izgatavoja arī pirmo dinamomašīnu, kas tika uzstādīta Šmita cementa fabrikā Rīgā.
1896. gadā Detmans uzbūvēja rūpnīcas vadības ēku, tā saglabājusies līdz mūsdienām. Ēkas projekta autors bija Rīgas arhitekts Heinrihs Šēls. Līdz 1914. gadam tika uzbūvēti vēl 4 korpusi. Galvenā korpusa fasādes nišā starp divām kolonnām tika novietota Augusta Folca darinātā Zeva skulptūra.
Ursula Le Gvina

Biogrāfija

Ursula dzimusi un augusi Bērkli, Kalifornijā. Tēvs - antropologs Alfrēds Krēbers, māte - rakstniece Teodora Krēbere.
Studējusi Kolumbijas Universitātē. Vēlāk arī Francijā, kur satika savu nākamo vīru vēsturnieku Čārliju Le Gvinu.