google/wiki40b huggingface dataset:
Jans Ruseks

Šaha kompozīcija

Jans Ruseks šaha spēli apguvis 15 gadu vecumā. Pirmais viņa uzdevums publicēts 1929. gadā Ļvovas laikrakstā Dziennik Ludowy. Kopumā viņš sastādījis apmēram 2900 dažādu žanru šaha kompozīcijas, iegūstot 380 apbalvojumus, tai skaitā 71 pirmo godalgu. FIDE albumos tika atlasīti 32 viņa uzdevumi, par to viņam tika piešķirts starptautiskā meistara tituls šaha kompozīcijā. No 1958. gada viņš bija arī starptautiskais tiesnesis.
Ruseks bija pieckārtējs Polijas čempions pašmatos (3., 4., 5., 7. un 10. čempionāts) un divkārtējs palīgmatos (5. un 6. čempionāts).
Viņš bija strādājis par Silēzijas reģionālās šahu asociācijas problēmu daļas priekšsēdētāju. Turklāt viņš bija šaha kompozīcijas nodaļas "Chess Nowiny" (1938—1939) Silēzijas rajona Šaha asociācijas biļetena redaktors (1957—1958). Laikā no 1966.— 1970. gadam viņš bija Polijas šaha federācijas revīzijas komitejas loceklis.
Kapsēde (stacija)

Vēsture

1932. gadā atvērts pieturas punkts līnijā Liepāja—Ventspils. 1939. gadā šeit uzbūvēta ēka ceļa strādniekiem, kurā bija arī pasažieru uzgaidāmā telpa. Stacija tika slēgta 1996. gadā.
Raiens Vitnijs

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Vitnijs sāka 2003.—04. gada sezonas otrajā pusē, kad izslēgšanas kārtā debitēja AHL kluba Skrentonas "Penguins" rindās. 2005.—06. gada sezonu aizsargs jau lielākoties aizvadīja NHL kluba Pitsburgas "Penguins" sastāvā, 2006.—07. gada sezonu tā rindās aizvadot jau pilnībā. 2006.—07. gada sezonu Vitnijs noslēdza kā otrs rezultatīvākais "Penguins" aizsargs aiz Sergeja Gončara.
2008.—09. gada sezonas vidū Vitnijs tika aizmainīts uz Anahaimas "Ducks" vienību, taču gadu vēlāk nonāca jau Edmontonas "Oilers" rindās.
2013. gada 29. septembrī Vitnijs noslēdza viena gada līgumu ar Floridas "Panthers", taču sezonas gaitā tika nosūtīts uz AHL, lielāko daļu sezonas aizvadot Sanantonio "Rampage" sastāvā.
ASV hokeja izlases rindās izcīnījis sudrabu 2010. gada olimpisko spēļu turnīrā.
Sergejs Timofejevs

Dzīvesgājums

1992. gadā Timofejevs pabeidza Latvijas Universitātes Filoloģijas fakultāti (1992). Pēc tam strādājis žurnālistikā un reklāmā. Literāras publicējumus izdod kopš 1989. gada. Izdoti vairāki dzejoļu krājumi Sanktpēterburgā, Maskavā un Rīgā, tai skaitā divvalodu krājumi krievu un latviešu valodā "Gandrīz fotogrāfijas" (2003), "Stereo" (2013) un "Replika" (2018). 2017. gadā Latvijas Leļļu teātrī iestudēta viņa sarakstītā "Pasaka par bruņinieku, kuram sāpēja zobi", teksts grāmatā izdots krievu un latviešu valodā (2018).
2019. gadā Itālijas izdevniecībā "Miraggi Edizioni" Massimo Maurizio atdzejojumā izdota dzejas izlase "Длинные волны/Onde Lunghe".
Kopš 1999. gada tekstgrupas "Orbīta" dalībnieks. Publicē rakstus par mākslu un laikmetīgo kultūru. 2011. gada februārī ievēlēts par Latvijas Nacionālās kultūras padomes priekšsēdētāju.
Viens no pirmajiem bijušās Padomju Savienības teritorijā sācis izkopt poētiskā video žanru, pirmais darbs — "Orķestra mēģinājums" (1994). Tekstgrupas "Orbīta" sastāvā saņēmis Literatūras gada balvu 2005 dzejā par multimediālo almanaha "Orbīta 4" izdevumu. Kopā ar Artūru Punti izveidojis poētiskas instalācijas "Laika istaba" (2008) un "Dzejas enerģētiskā neatkarība" (2009). "Orbītas" Cēsu mākslas festivālam veidotā dzejas instalācija "Radiosiena" (2013) nominēta Purvīša balvai.
Sarakstījis dziesmu tekstu krievu versijas vairākām grupas "Prāta Vētra" dziesmām, kā arī Kārļa Lāča un Intara Busuļa dziesmām. 2014. gadā iestudēta K. Pētersona opera "Mihails un Mihails spēlē šahu" ar S. Timofejeva libretu.
Ils

Ils, arī vilājets vai vāliliks (attiecīgi turku: İl; Vilayet; Valilik) ir lielākā pilsoņu vēlētā vietējā pārvalde (pašvaldība) Turcijā. Ila lielākā apdzīvotā vieta ir tā galvaspilsēta (turku: taşra) un tā augstākā amatpersona ir vali (turku: vali). Pašvaldības galvenā funkcija ir sabiedriskās kārtības un sabiedrisko pakalpojumu nodrošināšana. Saskaņā ar Turcijas 1982. gada konstitūciju, pašvaldības kā publisko tiesību subjekti ir centrālā vietējā pārvalde un to robežas nosaka atkarībā no ģeogrāfiskajiem, ekonomiskajiem un administratīvajiem apstākļiem un tās iedalāmas sīkākās administratīvās vienībās.

Ila iekārta

Ila augstākā amatpersona ir vali, kurš vada ila padomi (turku: genel meclisi), kurai pakļauta izpildu komiteja (turku: daimi encümeni). Ila padomes locekļus ievēl reizi piecos gados un tie sanāk uz sēdi reizi gadā. Vali ieceļ valdība. Ila padomes ārkārtas sapulci var sasaukt ar Ilu ministrijas (Pašvaldību ministrijas) atsevišķu atļauju. Ila padome apstiprina ila gada budžetu, pašvaldības sniegto pakalpojumu apmēru un to finansēšanas avotus.
Rīga 2014

Rīga 2014 ir Rīgas kā vienas no 2014. gada Eiropas kultūras galvaspilsētas projekta nosaukums. Otra 2014. gada Eiropas kultūras galvaspilsēta būs Zviedrijas pilsēta Ūmeo. Rīga ir pēdējā no Baltijas valstu galvaspilsētām, kas bijusi Eiropas kultūras galvaspilsēta — Viļņa bija kultūras galvaspilsēta 2009. gadā, Tallina — 2011. gadā. Rīga par 2014. gada Eiropas kultūras galvaspilsētu tika apstiprināta 2010. gada 10. maijā.
Atklāšanas ceremonija notika 2014. gada 17. janvārī Latvijas Nacionālajā operā ar Riharda Vāgnera opusu tēlos „Rienci. Triumfs un sakāve” un Valsts prezidenta, Eiropas kultūras galvaspilsētas patrona Andra Bērziņa uzrunu. 18. un 19. janvārī Rīgā notika plaša kultūras pasākumu programma.
2014. gadā Rīgā notika daudzi kultūras pasākumi, tai skaitā Eiropas Kino balvas pasniegšanas ceremonija, Pasaules koru olimpiāde, Latvijā dzimušo pasaules mūziķu solokoncertu cikls "Dzimuši Rīgā", vairāku teātra režisoru izrāžu programma forte forte, vairākas izstādes. "Rīga 2014" organizators bija nodibinājums "Rīga 2014", kura vadītāja bija Diāna Čivle
Luna

Vēsture

20. gs. 90. gadu beigās Rīgas Jauno literātu apvienības biedri izveidoja izdevumu, kurā būtu iespējams publicēt jauno autoru darbus. Žurnālu dibināja tā laika jaunie autori Jānis Elsbergs un Rūta Mežavilka. Žurnāla pirmie numuri iznāca izdevniecībā "Enigma" ar apakšvirsrakstu "Jaunās literatūras almanahs" vienreiz gadā. Pirmais numurs tika izdots 1997. gada septembrī, tajā publicēti 24 jauno autoru darbi. Pirmo numuru vākus veidojuši mākslinieki, kuri ir arī rakstnieki (Rūta Mežavilka, Andra Pūce, Māris Salējs, Anna Auziņa, Jānis Indāns).
2000. gadā almanahs "Luna" kļuva par žurnālu, kas iznāk divas reizes gadā, un līdzās literāriem darbiem publicēja arī recenzijas par jaunākajām grāmatām. Žurnāla veidošanā iesaistījās arī Māris Salējs, Kārlis Vērdiņš, Jānis Kalve un citi autori. Žurnāla izdošanu pārņēma izdevniecība "N.I.M.S".
Žurnālu veido galvenokārt tā latviešu literātu paaudze, kas ienāca literatūrā 20. gs. 90. gadu vidū un 21. gadsimta sākumā, daudziem no viņiem "Lunā" ir pirmās publikācijas. Žurnāla darbību apgrūtināja niecīgais finansējums un grūtības ar žurnāla izplatīšanu grāmatnīcās.
Lai arī žurnāla mērķis bija publicēt jauno autoru darbus, tajā dažkārt publicējās arī jau pazīstami autori (Inguna Jansone, Liāna Langa, Inta Čaklā u.c.), publicēti tika arī ārzemju literatūras darbi latviešu tulkojumos — piemēram, Bernāra Marijas Koltesa lugas "Rietumu krastmala" un "Kokvilnas lauku vientulībā", Sen-Džona Persa, Georga Trākla un citu autoru dzeja.
2003. gadā Māris Salējs kļūst par vienīgo žurnāla redaktoru, tā izdošanu pārņem Rīgas jauno literātu apvienība, par žurnāla mākslinieku kļūst tekstgrupas "Orbita" dizaineris Vladimirs Leibgams. 2004. gadā pēc 13. numura izdošanas žurnāla darbība apstājas.
Vecumnieku iela

Ielas raksturojums

Iela aizsākas Imantā 1, savienojumā ar Progresa ielu, kas virzās paralēli netālu esošajam Kurzemes prospektam, tālāk tā virzās ziemeļrietumu virzienā, šķērso Kooperatīva un Imantas ielas un pēc 490 metriem pagriežās dienvidaustrumu virzienā, un šķērsojot Anniņmuižas prospektu ieiet Anniņmuižas parka mežā, kur turpinās kā šaurs meža ceļš, krustojas ar Dumbrāja ielu un beidzas, pievienojoties Jūrmalas gatvei iepretīm Latvijas Universitātes Pedagoģijas fakultātei.
Jans Huss

Jaunības gadi

Jaunībā Huss devās uz Prāgu, kur viņš pelnīja iztiku dziedot un kalpojot baznīcās. Viņš uzcītīgi mācījās, 1393. gadā ieguva bakalaura grādu Prāgas Universitātē un 1396. gadā maģistra grādu. Viņš tika iesvētīts par priesteri 1400. gadā, kļuva par rektoru universitātē (1402-1403).
Husu uzskata par 1406. gadā sarakstītās De orthographia bohemica autoru. Šai darbā izveidota čehu rakstība ar diakritiskajām zīmēm. Modificētu Husa alfabētu lietojam arī Latvijā.

Reformācija

Huss bija protestantisma priekštecis, viņa mācībām bija liela ietekme Eiropas valstīs. Reformistus atbalstīja Bohēmijā. Ar Bohemijas karaļa atbalstu universitātē čehu reformisti guva virsroku, un vācieši bija spiesti pārcelties uz citām universitātēm.
Huss un viņa piekritēji iedvesmojās no angļu reformatora Džona Viklifa teoloģijas un filozofijas, īpaši no viņa neoplatoniskām mācībām par Dievu. Huss uzskatīja, ka Svētā Trīsvienība ir augstākā autoritāte, kurai pakļauta baznīca. Baznīcas autoritāte ir spēkā tikai tad, ja tā pārstāv Dieva patiesību. Patiesība ir Husa mācības galvenais jēdziens: tā pastāv vienīgi Kristū un tai ir spēks atbrīvot cilvēku no grēka.
Husu tiesāja par ķecerību pret Katoļu Baznīcu un viņam piesprieda nāvessodu sadedzinot uz sārta. 1415. gada 6. jūlijā nāvessods tika izpildīts, viņš tika sadedzināts uz sārta Konstancā.

Pēc nāves

Pēc Jana Husa nāves 1415. gadā, viņa sekotāji (zināmi kā husīti) sacēlās pret saviem katoļu valdniekiem. 1419. gadā pāvests Martins V izsludināja krusta karu pret husītiem. Husīti uzvarēja divus no pieciem krusta kariem, taču vēlāk sašķēlās un tika uzvarēti. Tomēr vēl pēc gadsimta 90% Čehijas iedzīvotāju bija Husa mācības sekotāji.
Rīgas loža "Kastors"

Rīgas loža "Kastors" (vācu: "Castor" vai "Zum Castor") bija otrā brīvmūrnieku Cinendorfa zviedru rituāla loža Rīgā, kas darbojās no 1777. līdz 1794. gadam. 2017. gadā loža "Castor" atjaunoja savu darbību Rīgā.

Ložas dibināšana

Ložu dibināja Rīgas ložas "Apollo" brāļi, kas 1777. gada 30. oktobrī Berlīnē iesniedza Vācijas brīvmūrnieku lielajai zemes ložai lūgumu dibināt Rīgā vēl vienu šī rituāla ložu ar nosaukumu "Oziriss" ("Osiris"). Ložas dibināšanas pamatā bija Rīgas brīvmūrnieku nevēlēšanās pakļauties Jelagina vadītajai Anglijas provinciālložai Krievijā, bet gan nodibināt savu provinciālložu. Šīs bažas radās sakarā ar Anglijas lielložas un Vācijas Brīvmūrnieku Lielās Zemes Ložas sarunām par visu Krievijas impērijas teritorijā esošo ložu apvienošanos vienā lielložā. Ēģiptes dievietes Izīdas vārdā nosauktā Tallinas loža 1776. gadā nolēma pievienoties Jelagina lielložai, tādēļ rīdzinieki steidzami vēlējās dibināt vismaz divas jaunas ložas, lai varētu pretendēt uz provinciālložas dibināšanas tiesībām. Ēģiptiešu dieva Ozirisa vārdam bija simboliskā veidā jāliecina par atdzimšanu.
Tomēr Berlīnē izlēma vienlaicīgi dibināt divas ložas Rīgā un Tērbatā, piešķirot tām sengrieķu mitoloģisko dvīņu brāļu "Kastors" un "Pollukss" vārdus. Tomēr paši baltieši Rīgas ložu devēja par "Ozolu", bet Tērbatas ložu par "Liepu". Patenti abām ložām tika piešķirti 1778. gada 6. aprīlī.

Domstarpības ar mātes lielložu Berlīnē

Rīgas brāļu atkārtotais lūgums Vācijas brīvmūrnieku lielajai zemes ložai atļaut strādāt augstākos grādos atdūrās pret noraidījumu, par iemeslu tagad minot ieilgušo konfliktu starp "Apollo" ložas meistaru Danielu Betfīru (Böthführ) un ložas brāļiem. 
Pēdējo punktu pielika tas, ka mātes lielloža spītīgi neļāva dibināt Andreja ložu. Tā rezultātā 1785.gada 12.decembrī ložas "Apollo" un "Castor" atteicās no Vācijas Brīvmūrnieku Lielās zemes ložas virsvadības un aizsardzības un pakļāvās Krievijas provinciālložai Jelagina vadībā.
Kristaps Roberts Zīle

Karjera

Pēc vairākām SK Rīga sistēmā aizvadītām sezonām 2014.—15. gada sezonā Zīle uzsāka spēlēt MHL klubā HK Rīga. 43 spēlēs viņš atzīmējās ar 10 rezultativitātes punktiem. 2015.—16. gada sezonā bija HK Rīga kapteinis. 2016. gada februārī piedalījās MHL Visu Zvaigžņu spēlē Ņižņekamskā. 2015.—16. gada sezonā Zīle debitēja arī KHL kluba Rīgas "Dinamo" sastāvā, tās rindās aizvadot 10 spēles. Debija notika spēlē pret Vladivostokas "Admiral". Nākamajā sezonā "Dinamo" sastāvā Zīle aizvadīja 26 spēles, bet 2017.—18. gada sezonā jau bija nostiprinājies komandas pamatsastāvā. 2019. gada maijā pagarināja līgumu ar "Dinamo" uz nākamajām divām sezonām.
Latvijas hokeja izlases rindās spēlējis trīs Pasaules čempionātos junioriem, divos no tiem pildot komandas kapteiņa funkcijas, kā arī vienā Pasaules čempionātā jauniešiem.
Labākā skaņas montāža (Amerikas Kinoakadēmijas balva)

Kinoakadēmijas balva "Labākā skaņas montāža " jeb "Oskara" balva par labāko skaņas montāžu tiek pasniegta kopš 1963. gada. Dažos gados balva netiek piešķirta vispār, bet tajos gados, kad nav nominēts pietiekošs skaits filmu, vienai filmai (bez nominācijām) tiek piešķirta balva par īpašiem panākumiem skaņas montāžā.
Viligailis

Vārda cilme

Personvārda "Viligailis" cilme saistāma ar vārdiem vil-' (viltis - "cerība") + -gailas ("gailošais, spēcīgais"). Tātad senā vārda nozīme varētu būt skaidrojama kā "spožā cerība".

Izvilkums no hronikas

Izvilkums no Volīnijas metrikas :
"Въ лѣт̑ . [6723 (1215)] Бж҃иимъ повелениемь . прислаша кнѧзи Литовьскии . к великои кнѧгини Романовѣ . и Данилови и Василкови . миръ да(р)юще бѧхоу же имена Литовьскихъ кнѧзеи се старѣшеи . Живинъбоудъ . Давъѧтъ . Довъспроункъ . братъ его Мидогъ . братъ . Довъӕловъ . Виликаилъ . а Жемотьскъıи кнѧз̑ Ерьдивилъ . Въıкъıнтъ. а Роушьковичевъ . Кинтибоуть . Вонибоут̑ . Боутовить. Вижѣикъ. и сн҃ъ его Вишлии. Китении . Пликосова . а се Боулевичи. Вишимоут̑ егоже оуби Миндого тъ . и женоу его поѧлъ . и братью его побилъ . Едивила. Спроудѣика . а се кнѧзи . из Дѧвол̑твъı . Юдьки . Поукѣикъ. Бикши . Ликиикъ си же вси миръ даша . кн҃зю Данилови . и Василкоу . и бѣ землѧ покоина."
("[6723 (1215)] gadā Dievs vēlēja, ka Lietuvas kņazi ieradās pie lielkņaza Romāna dēliem Daņilo un Vasiļko mieru slēgt. Lietuvas kņazu vārdi bija: vecākais Živinbuds, Daujots, Dausprungs, viņa brālis Mindaugs, Daujota brālis Viligailis. Bet žemaišu kņazu: Gerdvils, Vikints, bet Ruškaiča dzimtas - Kintibuts, Vembuts, Butauts, Vižeiķis, un viņa dēls Velžis, Kitenis, Pliķa sieva, bet Buļa dzimta - Vismants, kuru nogalēja Mindaugs un viņa sievu atņēma, un viņa brāļus Gelvilu un Sprudeiķi nogalēja. Un šie kņazi no Deltuvas: Juodiķis, Buteiķis, Bikšis, Ligeiķis. Šie visi deva mieru kņazam Daņilo un Vasiļo un zeme bija mierīga.")
Ansis Leitāns

Dzīves gājums

Ansis Leitāns dzimis 1815. gada 28. aprīlī Piņķu muižas „Ļutās” muižas kalpa ģimenē. Bērnībā pārslimotas slimības dēļ viņš ieguva mugurkaula deformāciju, tādēļ nespēja strādāt smagāku fizisku darbu. Visas zināšanas centīgais zēns apguva pašmācības ceļā, vienīgi 1828. gada pavasarī viņš trīs nedēļas apmeklēja Annas muižas skolu, kur mācījās rēķināt, lasīt un rakstīt vāciski. Kad 1829. gadā viņa tēvs kļuva par Šampētera muižas pārvaldnieku, Ansis kārtoja viņam visus rakstu darbus un palīdzēja lauksaimniecības darbos. 1832. gadā laikraksts „Tas Latviešu Ļaužu Draugs” nodrukāja pirmos Leitāna dzejoļus, vēlāk viņa dzejoļi un tulkojumi parādījās arī „Latviešu Avīzē”. No 1845. gada Leitāns bija Bieriņu, bet no 1847. gada Piņķu un Beberbeķu apvienotās pagasttiesas rakstvedis. Brīvajā laikā viņā nodarbojās ar romantisko vācu rakstnieku (galvenokārt Kristofa Šmīda) stāstu tulkošanu un izdošanu, kas iemantoja lielu popularitāti.
1856. gadā viņš kopā ar Ernestu Plātesu nodibināja jaunu laikrakstu „Mājas Viesis”, kura pirmais numurs iznāca 1856. gada 2. jūlijā. Līdz pat mūža beigām Leitāns bija tā redaktors un rakstu autors. Par aktīviem avīzes līdzstrādniekiem kļuva Kaspars Biezbārdis un Bernhards Dīriķis, kuru publicētie raksti ietekmēja latviešu sabiedrību. 1860. un 1861. gadā sakarā ar „Mājas Viesa” rakstiem notika pirmā publiskā diskusija ar vācu mācītājiem par to, vai latvieši spēj veidot pilnvērtīgu savas tautas kultūru. 1861. gada vasarā Ansis Leitāns, Kaspars Biezbārdis, Krišjānis Valdemārs, Juris Alunāns un citi parakstīja „Latviešu valodas un literatūras biedrības” statūtu projektu. No 1867. gada Leitāns līdztekus darbam avīzē strādāja par skrīveri Voleros, Mīlgrāvī un Bieriņu pagastā.
Miris 1874. gada 15. maijā, apglabāts Rīgas Mārtiņa kapos.
Fīldsa prēmija

Fīldsa prēmija (Fīldsa medaļa) ir Starptautiskās matemātiķu savienības (International Mathematical Union) piešķirts apbalvojums par nozīmīgu devumu matemātikas zinātnei. Prestiža ziņā šis apbalvojums ir pielīdzināms Nobela prēmijai (kas netiek piešķirta par matemātiskiem sasniegumiem), un tiek uzskatīts par augstāko atzinību nozarē.
Pēc kanādiešu matemātiķa Džona Čārlza Fīldsa novēlējuma šis apbalvojums pirmoreiz tika piešķirts 1936. gadā, un kopš 1950. gada regulāri ik pēc četriem gadiem to Starptautiskajā matemātiķu kongresā piešķir diviem līdz četriem matemātiķiem, kas iepriekšējā gadā pirms piešķiršanas vēl nav sasnieguši 40 gadu vecumu. Vecuma ierobežojums tiek pamatots ar Fīldsa vēlmi balvai kalpot kā mudinājumam tālākai izpētei, lai arī praktiski tā tiek pasniegta par jau izdarītiem sasniegumiem.
Savā ziņā Nobela prēmijai tuvāks apbalvojums ir Ābela prēmija matemātiķiem, kurai ir gan līdzvērtīgāks finansējums (Fīldsa prēmijas naudas balva ir apmēram simts reizes mazāka par Nobela prēmijas naudas balvu), gan arī nepastāv šāds vecuma ierobežojums.
Pasaku šahs

Pasaku šahs ir šaha kompozīcijas nozarojums (žanrs), kura kompozīcijām piemīt no klasiskā šaha atšķirīgi nosacījumi. Šie nosacījumi var attiekties gan uz spēles mērķi, gan šaha galdiņa formu un lielumu, gan figūru gājieniem, gan ievedot spēlē jaunus figūru tipus.

Vēsture

Daži pasaku šaha veidi pazīstami sen, piemēram, pašmati aizsākās jau viduslaikos. Pirmo palīgmata uzdevumu 19. gadsimta vidū publicējis vācu šahists Maksis Lange. Plašu izplatību tas ieguva 20. gadsimta sākumā Anglijā, Ungārijā, Vācijā, Nīderlandē. Vairākus veidus izdomāja angļu šaha problēmists Tomass Dosons, kas, pateicoties viņa nopelniem, tiek dēvēts arī par "pasaku šaha tēvu". Padomju šaha skolai dažu ietekmīgu praktiķu dēļ bija noraidoša attieksme pret pasaku šahu un sacensības šai žanrā nenotika. Tas bremzēja žanra attīstību arī Latvijā.
Zeltene

Redakcija

Žurnāla pirmā redaktore bija Vilhelmīne Vilka, toreizējā Latvijas gaidu priekšniece. Nosaukumu "Zeltene" izvēlējās starp dažiem citiem vārdiem, sarakstītiem uz zīmītēm, spriežot par to divus vakarus. Zeltenes raksti bija adresēti kā lauku, tā arī pilsētas sievietēm, bet, apsverot ka "tautas stipruma pamats ir lauki", izdevēji jau sākot no 9. numura (1927. g. maijs) tieši no laukiem uzaicināja jauno līdzstrādnieci Kristīni Osvaldu, kura vēlāk kļuva par redaktori.

Pastāvīgie līdzstrādnieki

Aspazija, Tirzmaliete, Emīlija Prūsas, Dr. Katrīne Brandenburga, Ieva Celmiņa, Roberts Deisons, Aleksandra Dzērvīte, Edīta Elksnīte, Elīze Kronberga, Ženija Blumberga, Berta Pīpiņa, Aleksandra Cīrulis, Kristīna Medne, K. Oga - Sēlietis, Voldemārs Briedis, L. Sklanda, Tālrīta.

Mājturība un dārza stūrītis

Klāra Andersone, Hilda Birziņa, Pēteris Dindons, Īra Emiljāne, Marija Ķeņģe, Valdemārs Ķuņķis, Anna Švāģere-Vīksne.

Daiļotāji

E. Ažīte, Aleksandrs Bundža, Marija Zarriņ-Celmiņa, Ansis Cīrulis, Elza Druja, Otomija Freiberga, Zenta Kuplis,  G. Leskinovičs, Erika Šternberga.
Mangaļu pagasts

Vēsture

Dibināts pēc muižu pagastu likvidēšanas sakarā ar 1866. gada pagastu pašvaldību likuma pieņemšanas agrākajā Daugavgrīvas draudzes novadā, sadalot to Bolderājas un Mangaļu pagastos. Līdz 1920. gada agrārajai reformai Mangaļu pagastā atradās Mangaļu-Mīlgrāvja kroņa muiža 314 ha kopplatībā, kuru sadalīja 143 vienībās. Mangaļu valsts mežu 615 ha kopplatībā ar trīs rentes mājām sadalīja 331 vienībā. Daugavgrīvas mācītājmuižu ar četrām rentes mājām 130 ha kopplatībā sadalīja 6 vienībās. Pirms Pirmā pasaules kara pagastā darbojās ievērojamā Mangaļu jūrskola.
1945. gada 19. decembrī pagastā izveidoja Mangaļu ciemu, bet 1947. gada 18. novembrī ciemu likvidēja. Sakarā ar 1949. gada 31. decembra administratīvo reformu un pagastu likvidēšanu jaunizveidotajā Rīgas rajonā atjaunoja Mangaļu ciemu.
Mūsdienās Mangaļu pagasta teritorija iekļauta Rīgas pilsētas Ziemeļu rajonā un Carnikavas un Garkalnes novados.
Latvijas Vēstnesis

Izdevējs

Latvijas Republikas oficiālo izdevumu izdod VSIA “Latvijas Vēstnesis”, kas vienlaikus ir arī žurnāla "Jurista Vārds" izdevējs un tiesību aktu vietnes Likumi.lv un LV portāla uzturētājs.
Otrais Krusta karš

Otrais Krusta karš (1147—1149) bija otrs nozīmīgākais krusta karš, kurš sākās no Eiropas. Tas bija atbildes gājiens Edesas grāfistes krišanai 1145. gadā. Edesa bija pirmā krustnešu valsts, kuru dibināja pēc Pirmā Krusta kara (1095—1099) un bija pirmā, kura krita seldžuku gūstā. Otro Krusta karu izsludināja pāvests Eugenijs III un bija pirmais krusta karš, kuru vadīja Eiropas karaļi, konkrēti, Francijas karalis Luijs VII un Vācijas karalis Konrāds III.
Vālodžu ģints

Latvijā

Latvijā sastopama viena vālodžu ģints suga — vālodze (Oriolus oriolus), kas ir samērā parasta un izplatīta ligzdotāja.

Kopīgās īpašības

Vālodzes ir vidēji lieli putni, ķermeņa garums 20—30 cm. Apspalvojums lielākajai daļai sugu košs, visbiežāk dzeltens vai zaļš ar melnu. Raksturīgs dzimumu dimorfisms: mātītes nav tik košas kā tēviņi, kā arī tās ir nedaudz mazākas. Vālodzēm ir spēcīgs, ass, viegli noliekts knābis, kas ir vienā garumā ar galvu.
Grīnis

Grīnis ir zemas biezības priežu mežu tips, kas izplatīts slapjās un mazauglīgās smilts augsnēs. Domājams, ka tas veidojies senu meža ugunsgrēku vietā. Augiem te ir ekstremāli apstākļi. Pavasarī un slapjā rudenī grīnis applūst, bet vasarā izkalst, tāpēc te zemsedzi veido izturīgāki augi - virši, vaivariņi, zilenāji. 
Grīnī augošajām neliela auguma priedēm ar bērzu un melnalkšņu piejaukumu nav liela nozīme koksnes ieguvē.
Grīnis ir viens no retāk sastopamajiem mežu tipiem Latvijā. Tas aizņem tikai 0,2 % no Latvijas mežu kopplatības. Lielākās grīņu audzes atrodas starp Liepāju un Pāvilostu. Lai aizsargātu šo savdabīgo mežu tipu, ir izveidots Grīņu dabas rezervāts, kurā aug reti sastopamais augs grīņu sārtene.
Repola

Vēsture

1991. gada 1. janvārī oficiāli tika apvienoti Somijas uzņēmumi Rauma-Repola Oy un Yhtyneet Paperitehtaat. Rauma-Repola nodarbojās ar kokapstrādi, metālapstrādi, mašīnbūvi, kuģubūvi. Yhtyneet Paperitehtaat ražoja koksnes izstrādājumus. Tajā laikā Repola kļuva par lielāko uzņēmumu Somijā.
1991. gadā no Repola tika atdalīts uzņēmums Rauma, kas bija atbildīgs par metālapstrādi un mašīnbūvi, tai skaitā meža tehnikas un kuģu būves operācijām. Repola koncentrējās uz koksnes izstrādājumu ražošanu.
1995. gadā tā apvienojās ar Somijas kokapstrādes, papīra un celulozes ražotāju Kymmene Oy, izveidojot uzņēmumu UPM-Kymmene. Eiropas Komisija to akceptēja. Abi uzņēmumi sāka darboties kā vienota vienība 1995. gada novembrī, bet oficiāli apvienošanās stājās spēkā 1996. gada 1. maijā.
Nokia Pure

Nokia Pure ir sans-serif burtveidolu grupa, kuru Nokia vajadzībām 2011. gadā izstrādāja Londonā bāzētais uzņēmums Dalton Maag. Nokia to izmanto digitālajiem medijiem, mobilajās ierīcēs un mobilajā vidē.
Līdz 2011. gadam Nokia izmantoja Nokia Sans burtveidolu, kuru izstrādāja vācu dizainers Ēriks Špīkermanis (Erik Spiekermann).
Latviešu Nacionāldemokrātu partija

Latviešu Nacionāldemokrātu partija bija latviešu politiskā partija, ko nodibināja pēc Februāra revolūcijas 1917. gada 24. martā Maskavā. Partijas Centrālajā padomē bija literāti Jānis Akurāters, Kārlis Skalbe, Jānis Lapiņš, Linards Laicens, Jānis Bankavs, Ernests Blanks, Kārlis Upītis, Reinholds Lazdiņš, filozofs Pauls Dāle, notārs Kristaps Bahmanis, advokāts K. Puriņš, katoļu prāvests A. Kubļinskis, virsnieks Sergejs Staprans, students D. Muške, skolotāji E. Ziemelis un K. Reiss, izdevējs J. Rupainis. Partijas grupas darbojās Maskavā, Valmierā, Valkā, Cēsīs un latviešu bēgļu centros, izdeva laikrakstus "Dzimtenes Atbalss" un "Brīvā Latvija". Tajā iestājās vairāki latviešu virsnieki, piemēram, Frīdrihs Briedis.
Partijas programmā pēc tās dibināšanas atbalstīja Latvijas kā patstāvīgas republikāniskas valsts izveidi Krievijas republiku federācijā ar savu karaspēku, naudu, pastu, telegrāfu (līdzīgi kā tābrīža Somijai), kura valsts valoda ir latviešu valoda un ir garantētas visas pilsoņu brīvības.