google/wiki40b huggingface dataset:
Snorri Sturlusons

Dzīvesgājums

Snorri dzimis Sturla Tordarsona (Sturla Þórðarson) un Gudni Bedvarsdotiras (Gudny Bödvarsdóttir) ģimenē Īslandes rietumu daļā. Viņā dzimta (Sturlungari) tajā laikā vēlējās palielināt savu ietekmi un Snorri tika nodots audzināšanā Odi salas skolā pie Jona Lofta dēla (Jón Loftsson), kas bija ietekmīgs tā laika valstsvīrs. Tur Snorri mācījās latīņu valodu, teoloģiju, ģeogrāfiju un tiesības.
Pēc apprecēšanās ar bagāta saimnieka meitu viņš 1206. gadā apmetās Reiholtā (Reykholt), kur pavadīja visu mūžu. Savā mājā viņš iekārtoja karsto baseinu, kas saglabājies līdz mūsdienām.
Kā viņa svarīgākais darbs tiek uzskatīta mācību grāmata skaldiem, kas tiek saukta viņa vārdā par "Snorra Edu" jeb "Prozas Edu", lai atšķirtu no dzejā rakstītās "Poētiskās Edas".
Ar vislielāko varbūtību viņš sacerējis arī "Heimskringlu" — norvēģu ķēniņu hroniku, iespējams, ka arī tai stilistiski līdzīgo "Egīla sāgu".
Snorri Sturlusons divreiz tika ievēlēts par Īslandes parlamenta (Altinga) spīkeru. 1218. gadā viņš devās uz Norvēģiju, kur viesojās pie jarla Skūles Bordsona (Skule Bårdsson). Otro reizi viņš pie jarla Skūles devās 1237. gadā, kad tas sacēlās pret Norvēģijas ķēniņu Hakonu IV. Snorri aizbēga uz Īslandi, kur viņu kopā ar dēliem 1241. gada 23. septembrī nonāvēja ķēniņa uzsūtīti slepkavas.
Elektriskā lādiņa nezūdamības likums

Izolēta sistēma

Ja sistēma sastāv no vairākiem ķermeņiem, kuru kopējais elektriskais lādiņš , tad no elektriskā lādiņa nezūdamības likuma izriet, ka  jeb . Elektriskie lādiņi ķermeņu mijiedarbībā var pārkārtoties, bet tikai tā, lai saglabātos sistēmas kopējais lādiņš .
Lādiņa nezūdamības likums ir universāls likums, un dabā nav sastopami izņēmumi. Tas ir spēkā visās elementārdaļiņu reakcijās, kā arī ķermeņu elektriskās uzlādēšanās un polarizēšanās procesos.
Igauņu virtuve

Igauņu virtuve (igauņu: Eesti köök) ir igauņiem raksturīgo ēdienu un to gatavošanas īpatnību kopums, kas veidojies dažādu ģeogrāfisku un vēsturisku apstākļu ietekmē. To vēstures gaitā ir ietekmējušās citu tautu, piemēram, dāņu, vāciešu, poļu, zviedru, virtuves. Igauņu virtuvē ēdieni galvenokārt tiek vārīti vai sutināti, retāk cepti.
Igauņu virtuves pamatā ir kartupeļi, liesa vai cauraugusi cūkgaļa, zivis, kāposti, zirņi, pupas, grūbas, piens un biezpiens. Tradicionālie ēdieni ir marinēts zutis, asinsdesa un sautēti skābi kāposti ar cūkgaļu, kā arī rupjmaize, sautējumi, ievārījumi, marinēti gurķīši, grūbas, kartupeļu biezputra un sālīta siļķe. Svētkos galdā ceļ ceptu zosi, cūkgaļu, alu, melno pudiņu, ābolus, riekstus un piparkūkas.
Lestenes luterāņu baznīca

Lestenes luterāņu baznīca atrodas Tukuma novada Lestenes pagasta centrā Lestenē, blakus Lestenes Brāļu kapiem. Tajā par mācītāju strādāja viens no pirmajiem latviešu etnogrāfiem un vēstures pētniekiem Kārlis Frīdrihs Vatsons (1777 – 1826).

Vēsture

1670. gadā G. Firkss Lestenē uzcēla mūra baznīcu, līdz ar šīs baznīcas uzcelšanu izveidojās Lestenes draudze. 1747. gadā baznīcas tornī iespēra zibens un tas nodega, bet drīz pēc tam tika atjaunots. Pirmās ērģeles 1708. gadā dāvinājis K. Firkss, 1873. gadā baznīca saņēma jaunas ērģeles, kas tolaik bija vienas no lielākajām Eiropā. Baznīcas zvans izliets 1740. gadā.
Lestenes baznīcas interjers bija vienots māksliniecisks ansamblis - izcili baroka kokgriezumi, kurus Kurzemes hercoga Ventspils kuģubūvētavas koktēlniecības darbnīcā bija veidojis N. Sēfrenss (jaunākais) 1704.-1709. gadā. Pirms otrā pasaules kara, tika uzskatīts, ka Lestenes baznīcai ir viens no greznākajiem baroka interjeriem Latvijā.
2. pasaules kara laikā baznīca cieta ievērojamus postījumus, vēl šodien tās fasādē saskatāmas kara laika lādiņu atstātās pēdas. Tomēr vissmagākos postījumus tā piedzīvoja padomju laikā, kad tajā ierīkoja graudu kalti. 1962. gadā draudze bija spiesta darbu pārtraukt.
Lestenes draudzes darbība atjaunota 1999. gadā. Mūsdienās baznīca pamazām tiek atjaunota.
Freska

Tehnoloģija

Buon fresco gleznošanas veidā uz pirmā apmetuma slāņa, ko uzklāja visā gleznojuma platībā, meistars vai kāds pieredzējis līdzstrādnieks ar sinopu- sarkanu pigmentu, izmantojot rūtojumu, pārnesa palielināti meistara zīmējumu, vēlāk varēja sākties darbs pie paša gleznojuma. Katru dienu gleznotājs uz pirmās apmetuma kārtiņas platības daļas, kādu bija plānots apgleznot, uzklāja intonaco jeb otro apmetuma kārtiņu , kurai bija jāpaliek mitrai tik ilgu laiku, kamēr meistars glezno. No tā arī ir radies tehnikas nosaukums a fresko.
Abas kārtiņas veidoja dzēsti kaļķi un smiltis. Pigmenti bija minerālu izcelsmes- silikāta un mālainas zemes, kas pretojās kaļķim, tāpēc gleznotājs sajauca ar ūdeni. Apmetumam žūstot, atbrīvojās oglekļa hidrāts, pārklājot virsmu ar caurspīdīgu garoziņu, tādā veidā fiksējot un aizsargājot pigmentu, kā arī padarot gleznojumus matētus. Freskas varēja saglabāties ilgu laiku, bet pie nosacījuma, ja bija labi sagatavota siena un ja nebija pārāk mitrs. Šis glezniecības tehnikas veids ir sarežģīts. Gleznotājam jāņem vērā, ka, apmetumam žūstot, mainās krāsas, tāpēc īpaši grūti bija veidot pēc iespējas nemanāmākas pārejas starp dažādās dienās gleznotajām darba daļām.
Šis gleznošanas veids atšķiras no a secco jeb sausās tehnikas, kurai pigmentu neatšķaida ar ūdeni un klāj uz sausa apmetuma. Sausās tehnikas a secco veiktie pārgleznojumi reti spēj ilgstoši saglabāt savu sākotnējo izskatu.
Dmitrijs Kuļikovs

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Kuļikovs uzsāka 2009. gadā, kad debitēja NHL vienības Floridas "Panthers" rindās, jau savā pirmajā sezonā izcīnot vietu komandas pamatsastāvā. Turpmākajās sezonās Kuļikovs kļuva par vienu no komandas vadošajiem aizsargiem. "Panthers" spēlēja līdz 2015.—16. gada sezonas izskaņai, pēc kuras tika aizmainīts uz Bufalo "Sabres".
2017. gada vasarā Kuļikovs noslēdza trīs gadu līgumu ar Vinipegas "Jets".
Krievijas hokeja izlases rindās Kuļikovs spēlējis 2010., 2011. un 2015. gada Pasaules čempionātos, 2010. un 2015. gadā kopā ar izlasi izcīnot sudraba medaļas.
Speciālā relativitātes teorija

Speciālā relativitātes teorija ir teorija, kas apraksta mehānikas likumus, kā arī telpas un laika īpašības, ja kustības ātrumi ir tuvi gaismas ātrumam. Klasiskā Ņūtona mehānika ir uzskatāma par speciālās relativitātes teorijas tuvinājumu pie maziem ātrumiem. Novirzes no klasiskās mehānikas sauc par relatīvistiskajiem efektiem, bet ātrumus, pie kādiem šādi efekti sāk parādīties — par relatīvistiskajiem ātrumiem. Lielo ātrumu fiziku, kas balstās uz speciālo relativitātes teoriju, sauc par relatīvistisko fiziku (tā iedalās relatīvistiskajā mehānikā un relatīvistiskajā elektrodinamikā). Speciālā relativitātes teorija darbojas tikai inerciālās atskaites sistēmās, atšķirībā no vispārīgās relativitātes teorijas, kas apraksta arī gravitācijas mijiedarbību un neinerciālu kustību.

Vēsture

Jau 19. gadsimtā tika iegūti Maksvela vienādojumi, kas aprakstīja elektromagnētisko lauku un tā mijiedarbību ar elektriskajiem lādiņiem un strāvām. No Maksvela vienādojumiem izrietēja, ka elektromagnētisko viļņu izplatīšanās ātrums vakuumā nav atkarīgs ne no šo viļņu avota ātruma, ne no novērotāja ātruma, kas bija pretrunā ar klasisko mehāniku.
Speciālo relativitātes teoriju izstrādāja Hendriks Lorencs, Anrī Puankarē, Alberts Einšteins un citi zinātnieki 20. gadsimta sākumā, balstoties uz Maikelsona eksperimentu, kas negaidīti pierādīja, ka gaismas ātrums nav atkarīgs no atskaites sistēmas.

Postulāti

Speciālās relativitātes teorijas pirmais postulāts ir apgalvojums, ka gaismas ātrums vakuumā ir nemainīgs un ir maksimālais dabā iespējamais ātrums, kas turklāt ir vienāds visos telpas virzienos un atskaites sistēmās. Šo apgalvojumu apstiprina visi mūsdienās veiktie mērījumi. Ar gaismas ātrumu (ko parasti apzīmē ar c) izplatās elektromagnētiskā lauka kvanti jeb fotoni vakuumā, bet fotoniem materiālā vidē, kā arī visām daļiņām un makroskopiskiem objektiem, kam piemīt miera masa, ātrums var būt tikai mazāks par gaismas ātrumu.
Otrais postulāts izriet no Galileja relativitātes principa, saskaņā ar kuru dinamikas likumi ir vienādi visās inerciālajās atskaites sistēmās (t.i., tās ir ekvivalentas). Tas attiecas ne tikai uz mehāniku, bet arī uz elektromagnētismu, par ko liecina visi elektromagnētisko parādību novērojumi. Šo vispārinājumu sauc arī par Galileja—Einšteina relativitātes principu.
Baloži (pilsēta)

Daba

Baloži atrodas Piejūras zemienes Rīgavas līdzenumā, virsmas augstums nepārsniedz 10 m virs jūras līmeņa. Pilsēta izveidota purvainā apvidū, daļu no teritorijas aizņem Medema purvs. Centrālajā daļā atrodas Titurgas ezers, no tā iztek regulētā Titurgas upīte. 19. gadsimta 80. gados Baložu apkārtnes mežu meliorēšanai un koku pludināšanai ierīkoja 6 km garu kanālu, ko nosauca virsmežziņa vārdā par Ostvalda kanālu. Kanāla sākums sakrīt ar mūsdienu Baložu pilsētas dienvidu robežu.

Vēsture

Pilsētas nosaukums cēlies no kādreizējās Baložu mežniecības nosaukuma. 1947. gadā tika izveidota kūdras fabrika "Baloži", ap kuru izveidojās strādnieku ciemats, kas 1958. gadā kļuva par pilsētciematu. Kūdras fabrikas ciemats ir vecākā pilsētas daļa, šeit dominē 20. gadsimta 50.-70. gadu apbūve. 1974. gadā tā teritoriju paplašināja līdz Bauskas šosejai, iekļaujot vēlāko Titurgas teritoriju.
Šī pilsētas daļa uzcelta no jauna 20. gadsimta 80. gados kā Ķekavas PMK strādnieku ciemats. Pilsētas tiesības piešķirtas 1991. gada 14. novembrī, vienlaikus iekļaujot pilsētas teritorijā tuvējās dārzkopības sabiedrības. 2009. gadā administratīvi teritoriālās reformas rezultātā Baloži, neraugoties uz pašvaldības un iedzīvotāju protestiem, tika iekļauti Ķekavas novadā un ir viena no nedaudzajām Latvijas pilsētām, kas nav novadu centri.

Iedzīvotāji

Saskaņā ar Pilsonības un migrācijas lietu pārvaldes datiem 2016. gada 1. janvārī Baložos bija 6 343 iedzīvotāji. 2008. gadā 53% iedzīvotāju bija latvieši, 32,3% - krievi, 4,4% - baltkrievi, 3,0% - ukraiņi.
Asus Eee Pad Transformer Prime

Asus Eee Pad Transformer Prime ir pasaulē pirmais planšetdators ar četrkodolu procesoru. Tas darbojas ar Android 4.0 operētājsistēmu. Asus par jauna planšetdatora izdošanu paziņoja 2011. gada 9. novembrī. Planšetdators tika izdots Taivānā 2011. gada 1. decembrī. Kanādā un ASV tas tika izdots 2011. gada 19. decembrī.
Baltiņu ezers (Kūku pagasts)

Raksturojums

Baltiņu ezers ir makrofītu ezers, 90% ezera platības aizņem iegrimušais augājs, konstatētas 15 ūdensaugu sugas, kuru vidū ir minamas dižo aslapju audzes, niedres, kosas, hāras, glīvenes un vilkvālītes un lēpes . Ūdens apmaiņas periods ir 0,1 gads. Ezera krastu slīpums ir zems un piejams, ezera dibens dūņains. No ezera iztek 1965. gadā izrakts grāvis uz Daugavas pieteku, kas ietek Daugavā. Ezeram nav peldvieta. Ezerā atrodas sīka sala, uz kuras dzīvo bebri, kuru darbība ir apdraudējums ezeram, vienlaicīgi to darbības rezultātā ir palielinājies ūdens līmenis. Ezera ūdens ir dzidrs, ūdens ir caurredzams līdz gruntij. Ekoloģiskā kvalitāte ir augsta. Ezerā mīt galvenokārt karūsas, sastopamas arī līdakas, līņi un asari.
Tālavas dalīšanas līgums

Tālavas dalīšanas līgums ir 1224. gadā sastādīts Latvijas viduslaiku vēsturei nozīmīgs dokuments, kas latīņu valodā uzglabājies divos oriģinālos - viens Krakovā firsta Čartoriska bibliotēkā, otrs Stokholmas Valsts arhīvā. Tie satur 14 Tālavas vietvārdus, pēc kuriem var noteikt šīs latviešu zemes robežas 13. gadsimta sākumā.

Līguma sekas

Pēc līguma Zobenbrāļu ordenis ieguva galvenos tirdzniecības ceļus gar Gaujas upi uz Tērbatas un Pleskavas pilsētām letgaļu valdnieka Tālivalža dēla Ramekas zemē, bet Rīgas bīskapa teritorija tika sašķelta divās daļās - pie t.s. "Lībju gala" palika Imera, bet pārējās Tālavas zemes kopā ar agrākajiem Jersikas ķēniņam Visvaldim pakļautajiem novadiem veidoja t.s. "Latvju galu".
Kabiles pagasts

Hidrogrāfija

Upes: Dobjais valks, Kaķavalks, Ozolvalks, Remeznieku grāvis, Rūpjupe, Sipju grāvis.
Ezers: Bezdibenis, Kladācis.

Vēsture

Kabile (agrākie nosaukumi: Cabillen (Cabyllen), Cab(e)le, Kabilwen, Kabillen, Kabele, Кабилленская) pazīstama kā sena apdzīvota vieta Kursā. Kabiles teritorijā cilvēki dzīvojuši jau akmens laikmetā. Līdz 10. gs. Kabiles teritorija atradās uz robežas starp baltiem piederīgās kuršu cilts un somugriem piederīgās lībiešu cilts apdzīvotajām apmetnēm (Bandavu un Vanemu). Kabile kā apdzīvota vieta rakstos pirmoreiz pieminēta 1253. gada 4. aprīļa līgumā starp Vācu ordeni un Kurzemes bīskapu Heinrihu par sešu vācu ieņemto kuršu zemju sadalīšanu. Pēc līguma noslēgšanas tā piederējusi Kuldīgas komturijai. Vēlāk hronikās Kabiles vārds tiek minēts 1331. gadā sakarā ar ordeņa pils būvi un 1422. gadā feodālo īpašumu izlēņošanas gadījumā.
Ordeņa pastāvēšanas beigu posmā jau bijusi izveidota saimnieciska rakstura muiža. Kabiles muiža piederējusi Heinriham Soblekam (16. gs.), Johanam Dītriham fon Bēram un viņa dzimtai (17.—18. gs.), Heinriham Dītriham Vilhelmam fon Keizerlingam (19. gs.), firstam Oto Andreasam Līvenam (19./20. gs).
Mūsdienu Kabiles pagasta teritorijā vēsturiski atradās arī Višļu muiža (Gut Wischeln, Višļi).
1935. gadā Kuldīgas apriņķa Kabiles pagasta platība bija 226,5 km² un tajā dzīvoja 3143 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Kabiles, Mežgaļu un Viestura ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Kuldīgas rajona Kabiles ciemam 1954. gadā pievienoja likvidētā Mežgaļu ciema kolhoza «Dzirkstele» teritoriju, 1956. gadā pievienoja Viestura ciema kolhoza «Grauds» teritoriju, bet kolhoza «Dzirkstele» teritoriju pievienoja Viestura ciemam. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Kabiles pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Kuldīgas novadā.

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas ir Kabile (pagasta centrs), Jaunā muiža, Vecā muiža, Galamuiža, Višļi, Pusgaldiņi, Kalnansi, Kāņmuiža.
Palisāde

Palisāde (no franču valodas palissade, kas cēlies no latīņu valodas palus - miets) - dažāda augstuma stāvkoku sēta vai siena, kas tiek izmantota kā aizsardzības būve.
Palisāžu konstrukcijai tiek izmantoti maza un vidēja lieluma koka stumbri (diametrā 15 - 25 cm), kas tiek iedzīti zemē, vai vertikāli nostiprināti grāvjos, neatstājot atstarpes starp tiem. To gali nosmailināti.
Palisādes var tikt pastiprināti ar citām konstrukcijām vai atstāti esošā stāvoklī. 
Augstums var būt no 1 - 2 m, kā žogam, līdz 3 m un vairāk. 
Kā aizsardzības būve palisāde tika papildināta ar zemes ierakumiem un uzbērumiem.
Palisādes bija lieliski piemērotas mazu fortu un citiem ātri uzbūvējamie nocietinājumiem.
Palisādes ir viegli konstruējama, jo materiāli (koki) ir viegli pieejami.
Palisādes bija labi piemērotas aizsardzībai īstermiņa konfliktos un nelielu spēku iebaidīšanai, tomēr tās bija diezgan neizturīgas pret uguni un aplenkuma ieročiem. Akmens sienas bija izturīgākas par koka palisādēm.
Ju-Piter

Vēsture

Grupa tika nodibināta 2001. gadā Sanktpēterburgā. To nodibināja Vjačeslavs Butusovs, Jurijs Kasparjans, Oļegs Sakamarovs un Jevgeņijs Kulakovs. Visi šie muzikanti pirms tam bija jau spēlējuši dažādās rokgrupās. Šādā sastāvā viņi ierakstīja pirmos albumus 2001. un 2003. g. Tad grupu pameta Oļegs Sakamarovs. Pēc tam Ju-Piter ir ierakstījusi vēl divus albumus. Grupa uzstājas Krievijā un aiz tās robežām.
Alberts Kauls

Biogrāfija

Dzimis 1938. gada 15. oktobrī Skrundā strādnieku ģimenē. 1953. gadā sāka strādāt padomju saimniecībā. 1960. gadā iestājās PSKP. 1964. gadā kļuva par kolhoza "Ļeņina ceļi" vadītāju. 1970. gadā pabeidza Viļņas Augstāko partijas skolu. 1974. gadā kļuva par kolhoza "Ādaži" vadītāju. Kopš 1986. gada agrofirmas "Ādaži" vadītājs. 
1986. gada 7.jūlijā viņam piešķirts PSRS Sociālistiskā darba varoņa nosaukums, pasniedzot varoņa Zelta zvaigzni un Ļeņina ordeni. Bijis Latvijas Tautas frontes pirmās Domes sastāvā, Latvijas lauksaimnieku savienības priekšsēdētājs (1989—1990). 1989. gadā bijis iekļauts izolējamo inteliģences pārstāvju sarakstā.
Kauls 1990. gadā iesaistījās pret neatkarības atjaunošanas kustību vērstajā Vislatvijas sabiedriskās glābšanas komitejā, bija tās līdzpriekšsēdētājs. 1991. gadā viņš televīzijā raudot lūdza Latvijas iedzīvotājiem par to piedošanu.
Lai arī Kaulam bija aizliegts kandidēt Saeimas un pašvaldību vēlēšanās, viņš kļuva par Latvijas Vienības partijas priekšsēdētāju. 6. Saeimas vēlēšanās partija ieguva 7,15% balsu un 8 vietas Saeimā. Kauls tika reklamēts kā Ministru prezidenta amata kandidāts. Šķēles valdībā Kauls bija premjerministra biedrs un zemkopības ministrs. 1996. gada maijā Andris Šķēle pieprasīja Alberta Kaula demisiju. Mēnesi vēlāk abos amatos Kaulu aizvietoja Roberts Dilba. 7. Saeimas vēlēšanās LVP guva 0,46% balsu un netika ievēlēta Saeimā. Pēc neveiksmīgajām vēlēšanām Kaulam piedāvāja iespēju kļūt par putnkopi Krievijā.
Miris 2008. gada 24. septembrī.

Personīgā dzīve

1990. gadu sākumā nomira divi Kaula dēli. 1993. gada novembrī no neveiksmīgas kuņģa čūlas operācijas nomira vecākais dēls Alberts, bet 1994. gada februārī autokatastrofā nomira vidējais dēls Armands. Abi bija inženieri un iesaistījās tēva biznesā.
Asterisk

Asterisk ir telefonu centrāles projekts ar atvērto pirmkodu, ko izstrādājis Marks Spensers no kompānijas Digium. Asterisk ir realizētas visas klasiskās telefonu centrāles iespējas, tas uztur lielu skaitu VoIP protokolu un nodrošina tādas funkcijas, kā balss pasts, konferences, interaktīvā balss izvēlne (IVR), izsaukumu apstrādes centrs (zvanu likšana rindā un to sadale aģentiem, izmantojot dažādus algoritmus), CDR ieraksti un citas funkcijas. Lai izveidotu paša funkcionalitati, var izmantot īpašu Asterisk valodu zvanīšanas plāna sastādīšanā, uzrakstot moduli valodā C, vai arī izmantojot AGI, kas ir elastīgs un un universāls interfeiss integrācijām ar ārējām datu apstrades sistēmām. Veicamais caur AGI var tikt uzrakstīts jebkurā programmēšanas valodā.
Asterisk tiek izplatīts pēc divkāršas licences noteikumiem, pateicoties kurai, vienlaicīgi ar pamata kodu, kas tiek izplatīts pēc atvērtas licences GNU General Public License, iespējams izveidot aizvērtus moduļus, kas sevī ietver licencētu kodu. Piemēram modulis kodeka G.729 uzturēšanai.
Pēdējo divu gadu laikā Asterisk izmanto vairāk nekā 1000 kompāniju, atbalsta un online-konsultāciju centru ASV un Eiropā. Daudzas kompānijas izmanto Asterisk savās sērijveida VoIP iekārtās, piemēram, Linksys, Nateks.
22. februāris

22. februāris ir gada 53. diena pēc Gregora kalendāra. Līdz gada beigām ir atlikušas 312 (313 garajā gadā) dienas.
Kopršivnice

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1621. gadā. Ilgus gadsimtus pilsēta atradās Habsburgu impērijas sastāvā, tās vačiskais nosaukums bija Neseldorfa (vācu: Nesselsdorf). 1853. gadā Ignācs Šustala šeit nodibināja pajūgu ražošanas uzņēmumu, kas mūsdienās pazīstams kā "Tatra". No 1918. gada - Čehoslovākijas sastāvā. No 1938. līdz 1945. gadam kā Sudetu reģiona daļa atradās Vācijā. Pēc Otrā pasaules kara - atkal Čehoslovākijā. Pamatojoties uz Beneša dekrētiem, pilsētas vācu iedzīvotāji tika padzīti. Kopš 1993. gada - Čehijas sastāvā.

Cilvēki

Kopšivnica ir mākslinieka Zdeneka Buriana (Zdeněk Burian, 1905-1981), hokejista Tomāša Fleišmana (Tomáš Fleischmann, 1984) un skrējēja Emila Zātopeka (Emil Zátopek, 1922-2000) dzimtā pilsēta.
Daka

Vēsture

Pilsēta zināma no 7. gadsimta. 1608. gadā Mogulu impērijas pakļautībā tā kļuva par Bengālijas administratīvo centru. 1765. gadā tā nonāca Lielbritānijas Karalistes pakļautībā. 1947. gadā, kad Britu Indija tika sadalīta hinduistu un musulmaņu daļās, Daka kļuva par Austrumpakistānas galvaspilsētu. 1952. gadā pilsētā izvērtās Valodas kustība (Bhasha Andolon) par bengāļu valodas oficiālu atzīšanu. Bangladešas neatkarības kara laikā 1971. gadā Pakistānas armija nogalināja daudzus tūkstošus Dakas iedzīvotāju, īpaši iznīcinot pilsētas izglītoto slāņu pārstāvjus. Arī pēc Bangladešas neatkarības izcīnīšanas pilsēta piedzīvojusi vairākus apvērsumus un militāro pārvaldi.

Ģeogrāfija

Daka atrodas Bangladešas centrālās daļas dienvidu pusē Burigangas upes austrumu krastā. Pilsētā valda tropu musonu klimats ar karstām mitrām vasarām (vidēji ap 26 °C) un vēsām ziemām (ap 12 °C). Musonu sezona ilgst no jūnija līdz augustam. Šajā laikā pilsētu skar ne tikai spēcīgs lietus, bet arī plūdi.
Pilsētu var iedalīt trīs daļās. Vecpilsēta, kuras saknes ir meklējamas 4. gadsimtā, ir ar šaurām, līkumainām ielām, veidojot labirintu. Tur atrodas arī vairākas simtiem gadu vecas mošejas. Vecākā no tām ir Binata Bibi mošeja, kas celta ap 1457. gadu. Otra daļa ir Lalbaha forts, kur arī atrodas mošejas, kā arī Dakešvari templis — vecākais hindu templis valstī. Trešā daļa ir Britu impērijas laikā pieceltā pilsētas daļa, kas tiek saukta par Ramnu. Šajā daļā atrodas valsts valdības ēka, viesnīcas, restorāni un citas kultūras iestādes.
Pārmijas uzgriešana

Pārmijas uzgriešana dzelzceļa transportā ir situācija, kad, riteņpārim braucot paasmens virzienā pa nesagatavotu maršrutu, riteņpāra uzmala iebrauc spraugā starp pārmiju pārvedas rāmjsliedei piespiesto asmeni, bet pārmiju pārvedās ar kustīgu krusteņa serdi — attiecīgi starp spārnsliedei piespiesto serdi. Ir iespējama pārmijas uzgriešana ne tikai paasmens, bet arī pretasmens kustības virzienā.
Pretasmens virziena pārmijas uzgriešanu var izraisīt asmens nepiegulšana rāmjsliedei vai asmens vai rāmjsliedes bojājums (pārmērīgs izdrupums vai lūzums), kā arī atšķautņaina riteņpāra uzmala, bet pārmiju pārvedās ar kustīgu krusteņa serdi — attiecīgi serdes nepiegulšana spārnsliedei vai serdes vai spārnsliedes bojājums (pārmērīgs izdrupums vai lūzums), kā arī atšķautņaina riteņpāra uzmala. Uzgriežot pārmiju, kā pretasmens, tā paasmens kustības gadījumā, riteņa uzmala no rāmjsliedes atspiež asmeni, deformējot pārmijas darba un kontrolvilktnes, var tikt sabojāta asmeņu kontrolierīce. Savukārt, uzgriežot pārmiju pārvedas krusteņa kustīgo serdi, riteņa uzmala no spārnsliedes atspiež kustīgo serdi, deformējot serdes darba un kontrolvilktnes. Pārmijas vai krusteņa kustīgās serdes uzgriešana ir dzelzceļa satiksmes drošības pārkāpums dzelzceļa tehniskās ekspluatācijas noteikumu neievērošanas dēļ, un tas nav pieļaujams.
Pēc pārmijas uzgriešanas riteņpāris var palikt gan uz sliežu ceļa, gan arī ar uzmalu uzbraukt rāmjsliedei un nobraukt no sliedēm. Vēl smagākas sekas var izraisīt iebraukšana nesagatavotā maršrutā, jo tad pastāv iespēja ritekļu frontālai sadursmei ar pretimbraucošu vilcienu vai sānu sadursme, ja abi vilcieni paasmens virzienā uzbrauc pārmijai. Pretasmens virziena pārmijas uzgriešanā var gadīties, ka daļa riteņpāru novirzās pārmijas blakus virzienā, tādējādi sametot ritekļus šķērsām sliežu ceļam.
NOAA 17

Lidojuma gaita

NOAA M tika palaists 2002. gada 24. jūnijā 18:23:04 UTC ar nesējraķeti Titan-2(23)G Star-37XFP-ISS no Vandenberga Gaisa spēku bāzes. Pēc veiksmīgā starta tam piešķirts nosaukums NOAA 17.
NOAA 17 dekomisionēts 2013. gada 10. aprīlī. Sākotnēji plānoto 2 gadu laikā kosmiskais aparāts nokalpoja nepilnus 11 gadus.
Imants Strads

Biogrāfija

Māte — Nacionālā teātra aktrise Maiga Sika, tēvs — kultūras darbinieks un kādreizējais Latvijas Nacionālās operas direktors Gatis Strads.
Mācījies Rīgas 11. vidusskolā (vēlāk Rīgas Franču licejs) no 1985. līdz 1996. gadam. 1996. gadā iestājās Liepājas teātra 5. studijā. Paralēli studijām arī darbs teātrī lomās Lilioms, Nebrauc tik dikti, Eiridīke, Hamlets, Ienesīga vieta u.c.
No 1999. gada strādā Valmieras drāmas teātrī par štata aktieri.
2005. gadā dibina humora apvienību Žerāri, ar kuru koncertē pa Latviju, būdams apvienības producents, režisors un aktieris.
2013. gadā apbalvots ar apbalvojumu "Gada Valmierietis".
Papildus darbam teātrī Imants Strads ir filmējies arī daudzās Rīgas Kinostudijas filmās, vairāku Latvijas televīziju seriālos, kā arī piedalījies Krievijas, ASV un Indijas kinematogrāfos. Strads ir bijis divas reizes izvirzīts Latvijas Teātra gada balvai kategorijā "Gada aktieris". Imants Strads darbojas arī filmu un reklāmu ierunāšanā un dublēšanā.
Imants Strads ir dibinājis radošo apvienību „Valmieras kinostudija”, kurā producē un iestudē izrādes bērniem.
Matemātiskā loģika

Matemātiskā loģika (teorētiskā loģika, simboliskā loģika) ir matemātikas nozare, kas pēta matemātisko pierādījumu formas, formālās valodas izteikumus un operācijas ar izteikumiem. Matemātiskā loģika apvieno vienā disciplīnā matemātiku un loģiku, aprakstot pareizai domāšanai raksturīgās formālās kārtulas.