Bactericera cockerelli

Izplatība

Bactericera cockerelli lapblusiņas ir izplatītas Ziemeļamerikas un Centrālamerikas valstīs, Jaunzēlandē un Norfolkas salā. Tiek uzskatīts, ka lapblusiņa ir natīva ASV dienvidrietumiem un Meksikas ziemeļiem, toties šobrīd lapblusiņas ģeogrāfiskā izplatība Jaunajā pasaulē sasniedz ASV austrumus un Kanādu, Meksiku un Centrālameriku.
Lapblusiņa ir introducēta Jaunzēlandē. Pirmie oficiālie dati par lapblusiņas atradni ir dokumentēti 2006. gadā.
Ziemeļamerikā lapblusiņas ir sastopamas Kanādā, ASV un Meksikā. Kanādā sastopama Albertā, Britu Kolumbijā, Saskačevanā un Ontārio. ASV ir sastopama šādos štatos: Arizona, Kalifornija, Kolorādo, Aidaho, Aiova, Kanzasa, Minesota, Montāna, Nebraska, Nevada, Ņūmeksika, Ziemeļdakota, Dienviddakota, Oklahoma, Oregona, Teksasa, Jūta, Vašingtona un Vaiominga. Meksikā lapblusiņa ir atrasta Mehiko pilsētā, kā arī Mehiko, Čivavas, Koavilas de Saragosas un Gvanahvato štatos. Centrālamerikā sastopama Hondurasā un Gvatemalā.

Pieaugušo īpatņu apraksts

Bactericera cockerelli lapblusiņas ir mazi kukaiņi, kuru ķermeņa garus sasniedz 2,5—2,75 mm. Ķermeņa nokrāsa variē no bāli zaļai tikko parādoties, līdz brūnai vai tumši zaļai krāsai 2. vai 3. dzīvības dienā, vēl pēc laika šie kukaiņi iegūst pelēku vai melnu ķermeņa nokrāsu. Uz galvas un toraksa ir redzamas baltas vai dzeltenas līnijas; uz pirmā un terminālā vēdera segmentiem lokalizējas balti dorsāli punkti. Tās pēc ārēja izskata atgādina tievas cikādes galvenokārt tāpēc, ka šīs lapblusiņas tur spārnus leņķī un tie nosedz ķermeni. Lapblusiņu spārni ir tīri, bez zīmējumiem; priekšējie spārni ir ar redzamām dzīslām; priekšējie spārni ir ievērojami lielāki par mugurējiem spārniem. Ūsiņas ir mēreni garas, sasniedz gandrīz ķermeņa vidu.

Dzīvības cikls un uzvedība

Pieaugušie īpatņi ir aktīvi kukaiņi, toties nimfu stadijā tās ir lielākoties gandrīz nekustīgi. Pieaugušas lapblusiņas labi lido. Iztraucētas tās lec.

Simbionti

Bactericera cockerelli lapblusiņai ir endosimbiotiskie mikroorganismi no Halomonadaceae (Candidatus Carsonella ruddii) un Anaplasmataceae (Wolbachia sp.) dzimtām.

Apraksts un sistemātika

ASV Kolorado štatā Bactericera cockerelli lapblusiņas pirmo reizi pētīja T. D. Cockerell, kuras viņš dabūjis no kartupeļu augiem. Pirmo reizi šīs lapblusiņas sugu aprakstījis Šulc 1909. gadā un devis nosaukumu Trioza cockerelli. 1911. gadā Crawford šo sugu pārvietojis Paratrioza ģintī. Tagad šī suga ir novietota Bactericera ģintī.

Kaitējums un kontrole

Bactericera cockerelli lapblusiņas ir kultūraugu patogēnu mikroorganismu pārnēsātāji. Tās pārnēsā Candidatus Liberibacter ģints baktērijas, tajā skaitā Liberibacter psyllarous un Liberibacter solanacearum, kas izraisa zebru čipšu slimību un lapblusiņu dzeltenuma slimību tomātiem un kartupeļiem.
Liberibacter solanacearum ir visticamāk kartupeļu (Solanum tuberosum) zebra čipšu slimības izraisītājs. Šīs slimības dēļ ASV, Meksika, Centrālā Amerika un Jaunzēlande zaudē miljonus dolārus kartupeļu industrijā. Liberibacter solanacearum ir ar floēmu ierobežots augu patogēns, kas var kaitēt arī dažiem citiem nakteņu dzimtas kultūrām, tādām kā Solanum betaceum, ēdamais tomāts, baklažāns, īstā tabaka un dārzeņpipars.

Masveida vairošanas uzliesmojumi

Pirmais masveida vairošanas uzliesmojums ir piefiksēts 1940. gadā Kalifirnijas štatā. Otrs liels uzliesmojums piefiksēts ASV Vidējos Rietumos 1970. gadā neparastu laika apstākļu dēļ. 21. gadsimta sākumā tiek fiksēti bieži, gandrīz katru gadu masveida vairošanas uzliesmojumi dažādos ASV štatos un Kanādā.