google/wiki40b huggingface dataset:
Žagatsīļi

Izskats

Abas sugas ārēji izskatās ļoti līdzīgas. Tie ir samērā lieli putni, bet melnrīkles žagatsīlis ir lielāks par baltrīkles žagatsīli; pirmā ķermeņa garums kopā ar asti ir 58—77 cm, bet baltrīkles žagatsīlis ir apmēram 44 cm garš.
Aste ir ļoti gara, puse no ķermeņa vai vairāk ir žagatsīļa aste. Tā galvu grezno cekuls, kas sastāv no dažām samērā garām un viegli izliektām spalvām. Abas sugas ārēji visvieglāk atšķirt pēc pakakles apspalvojuma krāsas: melnrīkles žagatsīlim tā ir melna, bet baltrīkles žagatsīlim balta.

Uzvedība

Žagatsīļi ir skaļi un sabiedriski putni. Tos ir viegli atrast un novērot, jo mēdz sekot un uzbrukt saviem novērotājiem. Žagatsīļi veido nelielus barus, kas sastāv no 6—10 indivīdiem. Žagatsīlis ir nometnieks, lai gan tēviņi, sasnieguši dzimumbriedumu, klejo nelielus attālumus, lai atrastu savu teritoriju.
Žagatsīļi ir visēdāji. Tie barojas ar dažādiem kukaiņiem un citiem bezmugurkaulniekiem, vardēm, ķirzakām, olām un putnēniem, sēklām, augļiem un graudiem, kā arī sūc nektāru no balsa koka ziediem. Jaunie putni paliek kopā ar vecākiem vairākus gadus, līdz iemācās patstāvīgi sameklēt barību.
Počajiva

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta ap 1450. gadu. Bija Polijas-Lietuvas pilsēta. 1795. gadā pēc Polijas Trešās dalīšanas pilsēta iekļāvās Krievijas impērijas sastāvā un bija tur līdz Pirmā pasaules kara beigām.
Pēc Pirmā pasaules kara Počajiva iekļāvās jaunizveidotajā Polijas valstī. 1939. gadā, pamatojoties uz Molotova-Ribentropa paktu, pēc PSRS iebrukuma Polijā iekļauta Ukrainas PSR. No 1941. gada 30. jūnija līdz 1944. gada 20. martam atradās vācu okupācijā. Vācu okupācijas laikā pilsētas ebreji tika iznīcināti. Pēc kara pilsētas poļu iedzīvotāji tika pārcelti uz Poliju. No 1991. gada — neatkarīgās Ukrainas sastāvā.
Valters Rātenavs

Biogrāfija

Dzimis Berlīnē ebreju rūpnieka, AEG dibinātāja Emīla Rātenava ģimenē. Studējis (1886—1889) fiziku, ķīmiju un filozofiju Berlīnes un vēlāk Strasbūras universitātē. Pēc studiju pabeigšanas dienējis armijā. Pēc dienesta strādājis tēva uzņēmumos. Brīvajā laikā gleznojis, nodarbojies ar rakstniecību — vairāku grāmatu autors.
Neskatoties uz to, ka pēc izcelsmes viņš bija ebrejs, Rātenavs uzskatīja un propagandēja ideju par to, ka viņa tautiešiem ir jāatsakās gan no sociālisma, gan arī cionisma, lai varētu asimilēties vāciešos. Viņš uzskatīja, ka šādi ir iespējams novērst pretešķības un problēmas, kas skāra ebreju kopienu.
Rātenavs uzstājās pret Vācijas impērijas iesaistīšanos Pirmajā pasaules karā, jo viņš uzskatīja, ka tas pāraugs totālā karā. 1914. gadā iesaistījies Kara ministrijas darbā, kur vadījis Kara materiālu departamentu. Nodarbojies ar jautājumiem, kas skāra izejvielu ražošanu, kā arī ekonomikas pārkārtošanu uz plānveida ražošanu kara laika vajadzībā. Pēc tēva nāves 1915. gadā pametis darbu ministrijā, lai ieņemtu AEG priekšsēdētāja amatu.
1918. gadā iesaistījies politikā kā viens no Vācu Demokrātiskās partijas dibinātājiem. No 1920. gada darbojies valdībā. 1921. gadā kļuvis par rekonstrukcijas ministriju, bet jau 1922. gada sākumā Rātenavs ieņēma ārlietu ministra amatu. Viņa etniskā un sociālā izcelsme, kā arī atbalsts Versaļa līguma noteikumu pildīšanai izsauca naidu labējo radikāļu un revanšistu aprindās.
1922. gadā kā Vācijas pārstāvis Rātenavs parakstīja Rapallo līgumu ar Padomju Krieviju. Lai arī šis līgums pēc būtības deva iespēju vāciešiem apiet Versaļas līguma noteikumus, kas attiecās uz bruņojuma izstrādi u.c. līdzīgiem jautājumiem, tomēr labējo politisko spēku aprindās tas tika uzņemts noraidoši, jo to traktēja kā biedrošanos ar komunistiem.
Divus mēnešus pēc Rapallo līguma parakstīšanas Rātenavu nogalināja labēji ekstrēmās organizācijas "Consul" sarīkotajā atentātā.
Buļļupe

Raksturojums

Buļļupes garums ir 9,5 kilometri, platums aptuveni 200 metru. Vidējais dziļums 3-5 metri. Buļļupe Daugavā ietek pa diviem atzariem 2,2 un 4,5 kilometrus no tās grīvas. Starp šiem atzariem atrodas Mīlestības saliņa un viens no atzariem, kas pieguļ Bolderājai, tiek saukts par Loču kanālu vai Ločupi. Buļļupei ir arī neliels līcis Ziemeļupe, kas atrodas starp Daugavgrīvu un ūdens attīrīšanas staciju “Daugavgrīva”. Šis līcis vairākkārtīgi izveidojās par Lielupes ieteku Rīgas jūras līcī. Pēc 1755. gada, kad plūdos Lielupei izveidojās tagadējā ieteka jūrā, līcis aizsērēja.
Ūdenslīmeņa svārstības Buļļupē ir no 1,3 līdz 2,2 metriem virs jūras līmeņa, un tās galvenokārt ir saistītas ar vējuzplūdu un vējatplūdu līmeņa Rīgas jūras līcī. Straumes ātrums upē ir neliels. Gar Buļļupes labo krastu stiepjas Bolderājas-Priedaines kāpu grēda. Buļļupes krastos atrodas Rīgas pilsētas daļas - Bolderāja, Daugavgrīva, Rītabuļļi un Kleisti un Jūrmalas pilsētas daļa - Vārnukrogs.
Pāri Buļļupei no Bolderājas uz Daugavgrīvu pāri iet divi tilti - dzelzceļa tilts, kurš līdz 2002. gadam bija arī vienīgais satiksmes tilts uz Daugavgrīvas salu, un Bolderājas jaunais tilts, kurš tika atklāts 2002. gada 18. novembrī.
Neitronijs

Neitronijs ir īpašs vielas veids, kas sastāv tikai no neitroniem. Šis termins bieži sastopams zinātniskās fantastikas literatūrā, bet zinātnē to lieto samērā reti. Fantastikā tiek izmantots arī nosaukums neitroniums (no angļu: neutronium), tomēr, tāpat kā pieņemts elementu nosaukumiem, kas angļu valodā beidzas ar -ium, latviešu valodā lietot izskaņu -ijs, tā arī šo vielu pareizāk saukt par neitroniju. Dažos darbos līdzīgu materiālu sauc par neitrīdu vai neitriumu.
Populārzinātniskā un fantastiskā literatūrā neitronijs ir ārkārtīgi blīva viela, no kā, iespējams, sastāv neitronu zvaigžņu kodoli. Tā kā no zinātnes viedokļa šis termins nav stingri definēts, turklāt joprojām nav īstas skaidrības, no kā sastāv neitronu zvaigžņu iekšiene (tā varētu būt deģenerēta "neitronu gāze", dīvainā matērija, kvarku matērija vai to sajaukums), zinātniskās publikācijās to parasti neizmanto.
Neitronijs kā superizturīgu bruņu materiāls pieminēts seriālā "Zvaigžņu ceļš", franšīzē "Zvaigžņu Vārti", spēlēs Warhammer 40,000 un Master of Orion, kā arī citur.

Vēsture

Terminu ieteicis vācu ķīmiķis Andreass fon Antropovs (Andreas von Antropoff) 1926. gadā, pirms vēl bija atklāts neitrons. Viņš par neitroniju nosauca hipotētisku elementu ar atomskaitli 0, kam vajadzētu atrasties pašā periodiskās sistēmas sākumā un, iespējams, piederēt pie cēlgāzēm.

Neitronija "izotopi"

Mūsdienās pazīstams tikai viens neitronija "izotops" — brīvais neitrons ar pussabrukšanas periodu 614 sekundes. Kodolfizikā tiek apskatīta hipotētiska no diviem neitroniem sastāvoša daļiņa — dineitrons. 2016. gadā japāņu zinātnieki paziņoja par iespējamu tetraneitrona atklāšanu. Pastāv arī iespēja, ka īslaicīgi eksistē daļiņa no 8 neitroniem — oktaneitrons.
Jelgavas Skolotāju institūts

Jelgavas Valsts Skolotāju institūts (JVSI) bija valsts uzturēta pedagoģiskā augstskola, kas darbojās no 1923. līdz 1944. gadam Jelgavā. Mūsdienās agrākā institūta ēkā atrodas Latvijas Lauksaimniecības Universitātes Ekonomikas un sabiedrības attīstības fakultāte.

Vēsture

Institūta priekšvēsture izsekojama līdz 1900. gadam, kad tika uzcelta Jelgavas reālskolas ēka Svētes ielā 18 Jelgavā, kas Pirmā pasaules kara laikā 1915. gadā tika evakuēta uz Smoļenskas guberņu, tad uz Vīlandi, Pjatigorsku, kur likvidēta 1920. gadā. Bermontiādes laikā Rietumkrievijas Brīvprātīgo armija atkāpjoties 1919. gada novembrī Reālskolas ēku nodedzināja. 
1925. gadā pie Jelgavas 2. vidusskolas Upes ielā 13 tika nodibināts divgadīgs Valsts centrālais pedagoģiskais institūts vidusskolu beigušajiem audzēkņiem Ģederta Odiņa vadībā (1925–1930). 1936. gadā atjaunoja bijušo reālskolas ēku un tajā sāka darboties Jelgavas Valsts Skolotāju institūts. Pie institūta pastāvēja piecgadīga paraugskola un internāts.
1944. gada jūlija — augusta kaujās par Jelgavu institūta ēku nopostīja, pēc kara beigām atkal atjaunoja kā Jelgavas Pedagoģisko skolu. 1957. gadā Jelgavas Pedagoģiskā skola tika pievienota Rīgas Pirmsskolas pedagoģiskajai skolai, mācību iestāde ieguva Rīgas Pedagoģiskās skolas nosaukumu.
Uz bijušo institūta ēku pārcēlās Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas Hidromeliorācijas un Zemes ierīcības fakultāte, kas tur darbojās līdz 1983. gadam.
Entonijs Džošua

Bērnība

Entonijs Džošua ir dzimis 1989 gada 15. oktobrī Vatfordā, Hārtfordšīrā, viņš ir dēls Yeta un Robertam Džošua. Džošua mate ir nigēriete, kamēr tēvs ir ar Nigēriešu un Īru asinīm. Džošua Nigēriešu saknes tiek saistītas ar Jorubiem. Viņa brālēns, Ben Ileyemi, arī ir profesionāls bokseris. Abi profesionālās karjeras sāka kopā, 2013. gadā. 
Džošua bērnības pirmos gadus pavadīja Nigērijā, Internātā, mācoties Mayflower skolā. 12 gadu vecumā viņa vecāki šķīrās, viņš atgriezās Lielbritānijā un turpināja septīto klasi Kings Langley vidusskolā. Džošua draugi un skolotāja iedeva viņam iesauku Femi, saistot to ar viņa otro vārdu, Oluwafemi. Viņam padevās futbols un vieglatlētika, kā arī 9. klasē viņš pārspēja skolas rekordu 100 metru skrējienā ar laiku 11.6 sekundes.
Vjačeslavs Kozlovs

Spēlētāja karjera

Savu profesionālā spēlētāja karjeru Kozlovs uzsāka 1987. gadā, kad pievienojās PSRS hokeja līgas kluba Voskresenskas "Himik" rindām. "Himik" viņš spēlēja līdz pat 1991. gadam, kad pievienojās Maskavas CSKA vienībai. Sezonas gaitā gan Kozlovs pārcēlās uz Ziemeļameriku, pievienojoties Detroitas "Red Wings".
Pēc tam, kad "Red Wings" 1995. gadā pievienojās Igors Larionovs, komandas galvenais treneris Skotijs Boumens izveidoja krievu piecinieku, kurā kopā spēlēja Kozlovs, Fjodorovs un Larionovs, kā arī aizsargi Konstantinovs un Fetisovs. 1997. un 1998. gadā komanda izcīnīja Stenlija kausu.
2001. gada vasarā Kozlovs tika aizmainīts uz Bufalo "Sabres", kurā traumas dēļ nespēja aizvadīt pilnu sezonu. Jau nākamajā vasarā hokejists tika aizmainīts uz Atlantas "Thrashers" vienību. 2004.—05. sezonas NHL lokauta gaitā Vjačeslavs spēlēja gan Voskresenskas "Himik", gan arī Kazaņas "Ak Bars" rindās, taču tad atgriezās Atlantā.
2010. gada vasarā Vjačeslavs parakstīja viena gada līgumu ar Maskavas CSKA vienību, taču februārī pārcēlās uz Ufas "Salavat Julajev", kopā ar komandu izcīnot arī Gagarina kausu. Nākamajā sezonā Kozlovs kausu izcīnīja jau otro reizi, taču šoreiz, spēlējot Maskavas "Dinamo" sastāvā. 2014. gada jūlijā noslēdza viena gada līgumu ar Mitišču "Atlant".
Sojuz TMA-16M

Lidojuma gaita

Sojuz TMA-16M tika palaists 2015. gada 27. martā 19:42:57  UTC ar nesējraķeti Sojuz-FG no Baikonuras kosmodroma 31. starta laukuma 6. palaišanas iekārtas. Kosmosa kuģis no pēdējās pakāpes atdalījās 19:51:45 UTC.
Saslēgšanās ar staciju notika 28. martā 01:34 UTC (nepilnas 6 stundas pēc starta) pie Poisk moduļa. Tuvošanās un saslēgšanās operācijas notika automātiskā režīmā.
03:31 UTC tika atvērtas lūkas, un apkalpe iegāja stacijā.
28. augustā Sojuz TMA-16M tika pārvietots no Poisk moduļa uz Zvezda moduļa pieslēgvietu. Pārvietošanas laikā kosmosa kuģī atradās Padalka, Korņijenko un Kellijs. Atvienošanās notika 06:12 UTC, saslēgšanās pie Zvezda — 10:30 UTC. Šī operācija veikta, lai atbrīvotu vietu kosmosa kuģim Sojuz TMA-18M.
No stacijas Sojuz TMA-16M atvienojās 11.09.2015. 21:29 UTC. Zemi nolaižamais aparāts sasniedza 12. septembrī 00:51:36 UTC, 146 km uz dienvidaustrumiem no Žezkazghanas Kazahstānā. Lidojuma ilgums — 168 dienas 5 stundas 9 minūtes.
Baltastes tropu jūrasputns

Izplatība

Baltastes tropu jūrasputns ligzdo ļoti plašā areālā Atlantijas, Klusā un Indijas okeānu tropos, kā arī dažviet Karību jūras salās.

Izskats

Baltastes faetonputns ir vismazākais kārtas pārstāvis. Garums 35 — 45 cm. Ārēji līdzinās zīriņiem. Apspalvojums balts ar melniem plankumiem uz spārniem un ap acīm; divas izteikti garas, baltas astes spalvas. Tēviņu apspalvojumam dažos reģionos ir sārta nokrāsa. Knābis no oranži dzeltena līdz oranži sarkanam. Kājas īsas, atrodas ķermeņa pakaļdaļā, tādēļ pa sauszemi tas pārvietojas ar grūtībām.

Dzīvesveids

Lielāko daļu mūža pavada, lidojot virs atklātas jūras. Barības meklējumos veic simtiem kilometru un nereti nokļūst reģionos, kur ir ļoti maz zivju, — no šādām vietām parasti izvairās lielākā daļa jūrasputnu. Taču nelielie tropu putnu pat tādā vietā atrod sev barību. Bieži vien pietuvojas kuģiem un, strauji vēzējot spārnus, lidinās virs klāja.
Baltastes tropu jūrasputnam, gluži kā citiem jūrasputniem. pietiek ar vienu ilgāku sauszemes apmeklējumu pārošanās laikā. Pārējā gada laikā viņu lokveida lidojums, kas atgādina tauriņa lidojumu, ieraugāms tālu atklātā jūrā, kad tie pārmaiņus vēzē spārnus un brīvi planē gaisā. Viegli peld ūdenī, airējoties ar kājām, kas atrodas ķermeņa aizmugurē, savukārt garās astes spalvas ir saceltas gaisā.

Barība

Pārtiek no mazām vai vidēja lieluma zivīm, kalmāriem un astoņkājiem. Pateicoties veiklajam lidojumam, ķer arī lidojošas zivis. Ieraudzījis atbilstošu lomu, viņš plivinās uz vietas apmēram desmit metru augstumā un, nogaidījis īsto brīdi, strauji metas ūdenī. Ienirst līdz pat 15 — 20 metru dziļumā. 
Spēcīgo triecienu pret ūdens virsmu samazina gaisa "spilveni", kas baltastes tropu jūrasputnam atrodas zem ādas uz krūtīm. Šie "spilveni" arī ļauj putnam iznirt ar noķerto lomu knābī. Knābis ir nedaudz saliekts, un abām tā malām ir asas malas, tādēļ no knābja neizslīd arī slidens medījums.

Vairošanās

Nav pastāvīga pārošanās perioda. Ola tiek dēta ik pēc deviņiem mēnešiem. Ja pāris zaudē olu vai putnēnu, nākamo olu mātīte var izdēt jau pēc pieciem mēnešiem. Vecāki dodas uz salu, kurā atrodas ligzda, jau divas līdz sešas nedēļas pirms olas izdēšanas. Atbilstošu vietu nav daudz, tādēļ putni veido ligzdošanas kolonijas.
Riesta laikā redzamas desmitiem tropu putnu grupas — putni skaļi ķērc un klaigā, riņķodami virs klinšu nokarēm, kas būtu atbilstošas ligzdošanai. Viens no putniem vienmēr uzlido līkumainā lidojumā virs otra un saliec spārnus partnera virzienā, kurš paceļ savus spārnus.
Vienīgo olu perē abi putna vecāki. Izšķīlušos putnēnu klāj pelēkbaltas zīdainas pūkas. Sākumā vecāki viņu cītīgi baro, taču pēc tam atlido ar barību ne biežāk kā vienu reizi dienā. Putnēns var pacelties spārnos tikai pēc diviem mēnešiem. Dzimumgatavību sasniedz viena gada vecumā.

Aizsardzība

Sarkanajā grāmatā ierindota sugu sarakstā, kuras šobrīd nav apdraudētas.
Niklass Luseniuss

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Luseniuss sāka 2006.—07. gada sezonā, debitējot SM līgas kluba Tamperes "Tappara" sastāvā. 2007.—2008. gada sezonā kopā ar komandu izcīnīja SM līgas bronzas medaļas. 2009.—10. gada sezonā kļuva par vienu no kluba vadošajiem spēlētājiem.
2011. gada 9. jūnijā tika apstiprināta N. Luseniusa pāreja uz KHL klubu Rīgas "Dinamo". Komandas sastāvā hokejists aizvadīja visu nākamo sezonu, tās gaitā atzīmējoties ar 15 rezultatīvām piespēlēm, taču vārtus tā arī negūstot.
2012. gada vasarā hokejists atgriezās "Tappara" sastāvā.
2006. gada Pasaules čempionātā U-18 vecuma grupā viņš izlases sastāvā izcīnīja sudraba medaļu.
Maiami Masters

Maiami Open zināms arī kā Maiami Masters ir ikgadējs tenisa turnīrs, kurš norisinās Kejbiskeinā, Floridā, ASV. Tā kā turnīra galvenais sponsors kopš 2015. gada ir banka Itaú, tas plašāk pazīstams ar nosaukumu Miami Open presented by Itaú. Turnīrs tiek organizēts kopš 1985. gada. Turnīrs ir otrais no deviņiem ATP World Tour Masters 1000 sērijas turnīriem un WTA kalendārā tas ir otrais Premier Mandatory turnīrs.
Florensio Kampomaness

Izglītība

1948. gadā beidzis Filipīnu universitāti Manilā ar bakalaura grādu politoloģijā. Pēc tam turpinājis izglītību ASV. 1951. gadā ieguvis maģistra grādu Brauna universitātē Providensā. 1954. gadā aizstāvējis doktora grādu Džordžtaunas universitātē Vašingtonā.

Šahista karjera

Kampomaness ir bijis divkārtējais Filipīnu čempions šahā (1956, 1960). Piecas reizes (1956, 1958, 1960, 1962, 1966) pārstāvējis savu valsti Pasaules šaha olimpiādēs. Interesanti, ka 1960. gada olimpiādē Leipcigā Kampomaness zaudējis Mihailam Tālam, kuram tā ir bijusi pirmā oficiālā partija pēc Pasaules šaha čempiona nosaukuma izcīnīšanas. 1958. gadā FIDE piešķīra Kampomanesam starptautiskā meistara nosaukumu (IM).

FIDE prezidents

1956. gadā uzsācis savu darbību Starptautiskajā šaha federācijā kā Filipīnu pārstāvis. No 1960. līdz 1964. gadam bijis Āzijas zonas prezidents, bet no 1974. līdz 1982. gadam bijis FIDE viceprezidents no Āzijas valstīm. Ievērību šaha aprindās izpelnījies ar Karpova - Korčnoja mača par Pasaules šaha čempiona nosaukumu organizēšanu 1978. gadā Filipīnu pilsētā Bagio. Lai gan pats mačs noritēja skandalozā gaisotnē, un Korčnojs vēlāk Kampomanesam pārmeta sadarbību ar PSRS Valsts drošības komiteju, tomēr tas bija pirmais tāda līmeņa mačs, kas notika Āzijā. 1982. gadā Kampomaness tika ievēlēts par FIDE prezidentu un šajā amatā palika līdz 1995. gadam. Kampomanesa prezidentūras laiks nebija viegls. Jau 1984. gadā viņam nācās pieņemt strīdīgu lēmumu, pārtraucot Karpova - Kasparova pirmo maču par Pasaules šaha čempiona nosaukumu. Tomēr galvenie izaicinājumi sekoja vēlāk. 1980. gadu otrajā pusē un 1990. gadu sākumā šaha pasaulē notika ievērojamas izmaiņas - strauji pieauga lielmeistaru skaits, šaha apritē sāka parādīties datorprogrammas, Kasparova un Karpova piecu maču par Pasaules šaha čempiona nosaukumu ietekmē (1984/85, 1985, 1986, 1987, 1990) bija jāmaina Pasaules šaha čempiona izcīņas sistēma. Turklāt 1993. gadā radās FIDE alternatīva organizācija - Profesionālā šaha asociācija, kas noveda pie divu Pasaules šaha čempiona titulu rašanās. Kampomanesa lēmumi FIDE prezidenta amatā bieži tika kritizēti, jo ne vienmēr viņam izdevās panākt optimālo risinājumu sarežģītajām problēmām. Pēc aiziešanas no FIDE prezidenta amata Kampomaness līdz pat savai nāvei saglabāja FIDE Goda prezidenta nosaukumu.

Avārija un nāve

2007. gadā februārī Turcijā Kampomaness guva savainojumus autoavārijā un ārstējās intensīvajā terapijā. Tomēr cienījamais vecums neļāva pilnībā atveseļoties, un 2010. gada pavasarī viņš nomira.
Mikroautobuss

Mikroautobuss ir autobuss ar mazu pasažieru ietilpību (6—18 vietas), kurā nav paredzētas stāvvietas. Mikroautobusus izmanto par sabiedrisko transportu daudzās pasaules valstīs. Mikroautobusi ir bāzēti uz vieglā vai mazās klases kravas auto šasijas, tiem ir neliels riteņu diametrs, salona augstums ir augstāks nekā vieglajiem automobiļiem un salonā ir vairāk par divām sēdvietu rindām.
Latvijā 20. gadsimta otrajā pusē Rīgas autobusu fabrikā ražoja Padomju Savienībā pieprasītos mikroautobusu modeļus "Latvija".
Zelta Avenes balva

Zelta Avenes balva (angļu: Golden Raspberry) ir amerikāņu publicista Džona Vilsona 1980. gadā dibināta antibalva, kas atzīmē gada sliktāko filmu, aktieru sliktākās lomas, scenāriju, režiju, kinodziesmu. Tā tika izveidota kā Amerikas Kinoakadēmijas balvas pretstats un to parasti pasniedz dienu pirms Amerikas Kinoakadēmijas balvu ceremonijas. Zelta Avenes balva parasti sastāv no plastmasas avenes, kas nopūsta ar zelta krāsu uz plastmasas pametnes - kas maksā aptuveni 4,89 ASV dolārus.
Pirmo reizi balvas tika pasniegtas 1981. gada 31. martā (par sliktākajiem darbiem 1980. gadā). Kopš tā laika balvas pasniedz katru gadu. 2019. gada 23. februārī bija 39. Zelta Avenes balvas ceremonija.
Deportivo Alavés

Vēsture

Klubs tika dibināts 1921. gada 23. janvārī. Pirmo reizi Spānijas futbola čempionāta Pirmajā divīzijā iekļuva 1930. gadā, taču pēc trīs sezonām bija spiests to atstāt. Tajā atgriezās 1954. gadā, taču nospēlēja tikai divas sezonas un atkal tika pazemināts.
Pēc uzvaras Otrās divīzijas turnīrā 1998. gadā komanda atkal atgriezās Spānijas futbola elitē. Sekoja kluba lielāko panākumu periods. 1999.—2000. gada sezonā tika izcīnīta 6. vieta La Liga, un komanda pirmo reizi kvalificējās UEFA kausa izcīņai. Nākamajā sezonā tika sasniegts UEFA kausa fināls, kur ar 4–5 papildlaikā piekāpās Anglijas klubam Liverpool. 
2015.—2016. gada sezonā klubs ceturto reizi uzvarēja Otrajā divīzijā un atgriezās augstākajā līgā.
Sunākstes pagasts

Hidrogrāfija

Upes: Lauce, Pikstere, Sunīte, Viesīte.
Ūdenstilpes: Šķinu purva dīķis, Mazsunākstes ezers.

Vēsture

Sunākstes pagasta teritorijā zināmi divi senču pilskalni: Grubeles kalns (34 m augsts) pie Gausānu mājām un Zilais kalns (20 m augsts) pie Piksteres. 
Līdz Latvijas 1920. gada agrārajai reformai tagadējā Sunākstes pagasta teritorijā atradās Lielsunākstes (Groβ-Sonnaxt), Mazsunākstes (Klein-Sonnaxt) un Piksteres (Pixstern) muižas, kā arī Pēterbušas pusmuiža.
Lielsunākstes muiža (556 ha) tika sadalīta 48, Mazsunākstes muiža (540 ha) - 31, un Piksteres muiža (394 ha) - 41, Sunākstes mācītājmuiža (597 ha) - 31 jaunsaimniecībās.
1935. gadā Jēkabpils apriņķa Sunākstes pagasta platība bija 136,3 km² un tajā dzīvoja 1965 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Sunākstes un Zilkalnes ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Sunākstes ciems ietilpis Jēkabpils (1949-1967) un Aizkraukles (Stučkas) (pēc 1967. g.) rajonos. 1954. gadā Sunākstes ciemam pievienoja likvidēto Zilkalnes ciemu. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Sunākstes pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Jaunjelgavas novadā.

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas ir Sunākste (pagasta centrs), Lielsunākste, Mazsunākste, Pikslauki, Zilkalne.
Tabu

Tabu ir kādas rīcības aizliegums, uzskatot, ka tā ir pārāk svēta vai grēcīga, lai cilvēks to atļautos darīt, un par šīs rīcības veikšanu cilvēks ir nolemts pārdabiskam sodam. Šādi aizliegumi eksistē visās sabiedrībās. Neskatoties, ka vārds sākotnēji ir attiecināts uz reliģiju balstītiem aizliegumiem, mūsdienās, kad reliģijas loma atsevišķās sabiedrībās mazinās, tas tiek lietots sociālajās zinātnēs, lai raksturotu jebkādus cilvēku aktivitāšu aizliegumus.
Termins "tabu" nāk no tongiešu (tapu) un fidžiešu (tabu) valodas vārdiem ar nozīmi aizliegts, neatļauts,. Angļu valodā tas tika pirmoreiz lietots 1777. gadā, kad Džeims Kuks apmeklēja Tongu, kur novēroja, ka vietējie iedzīvotāji atsakās ēst atsevišķus ēdienus. Līdzīgas nozīmes vārdi ir sastopami arī citu Klusā okeāna salu kultūrās.
Zigmunds Freids uzskatīja, ka incests (dzimumattiecības ģimenes starpā) un patricīds (sava tēva nogalināšana) ir universāli tabu, kas raksturīgi visai cilvēku civilizācijai. Lai gan kanibālisms, grupveida slepkavība un incests mūsdienās ir tabu daudzās sabiedrības, tomēr mūsdienu pētījumi ir apstiprinājuši, ka vienmēr pasaulē pastāv atsevišķi izņēmumi un ka neviens tabu nav universāls.
Aleksejs Brusilovs

Biogrāfija

Dzimis militārpersonas ģimenē. Agri zaudējis tēvu un māti, uzaudzis Kutaisi. No 1867. līdz 1872. gadam izglītību ieguvis Pāžu korpusā Sanktpēterburgā. Piedalījas karadarbībā Krievu—turku karā pie Ardahanas un Karsas. No 1883. gada dienēja Sanktpēterburgā, kavalērijas skolā, no 1902. gada — kavalērijas skolas priekšnieks.
Pirmā pasaules kara laikā No 1914. gada jūlija līdz 1916. gada martam komandēja Krievijas 8. armiju, kas cīnījās Volīnijā, pēc tam — Dienvidrietumu frontes pavēlnieks. 1916. gada jūnijā realizēja t.s. Brusilova pārrāvumu.
Pēc Februāra revolūcijas atbalstīja Pagaidu valdību. 1917. gada 22. maijā tika iecelts par armijas Augstāko virspavēlnieku Mihaila Aleksejeva vietā, tomēr 19 jūlijā par virspavēlnieku tika iecelts Lavrs Korņilovs. Pēc tam dzīvoja Maskavā. No 1920. gada — Sarkanās armijas dienestā. Miris Maskavā no pneimonijas.
Tāllēkšana

Tāllēkšana ir vieglatlētikas lēkšanas disciplīna, kurā dalībniekiem pēc iespējas tālāk jāaizlec speciāli sagatavotā bedrē. Tāllēkšana ir viena no vīriešu desmitcīņas un sieviešu septiņcīņas disciplīnām.
Lēciena atzīme ir dēlītis, kuram mūsdienu čempionātos ir uzlikta maza plastilīna strīpiņa, lai varētu redzēt pēdas, ja sportists ir pārkāpis atspēriena dēlīti. Lēciens netiek ieskaitīts, ja sportists pārkāpj atspēriena dēlīti vai neveic lēcienu atvēlētajā laikā (parasti vienā minūtē).
Tāllēkšana ir iekļauta Olimpisko spēļu vieglatlētikas sacensību programmā. Vīrieši Olimpiskajās spēlēs sacenšas kopš 1896. gada, sievietes — kopš 1948. gada. Tāpat tā bija iekļauta arī Antīko Olimpisko spēļu programmā.
Pasaules rekords tāllēkšanā vīriešiem ir 8,95 m un pieder Maikam Pauelam no ASV, uzstādīts 1991. gada 30. augustā. Pasaules rekords tāllēkšanā sievietēm ir 7,52 m un pieder Gaļinai Čistjakovai no PSRS, uzstādīts 1988. gada 11. jūnijā.
Latvijas rekords tāllēkšanā vīriešiem ir  8,08 m un to 2016. gada 12. jūlijā uzstādīja Elvijs Misāns. Latvijas rekords tāllēkšanā sievietēm ir 6,92 m un tas pieder Inetai Radevičai, uzstādīts 2010. gada 28. jūlijā, Eiropas čempionātā Barselonā, kur ar šo rezultātu I. Radeviča kļuva par čempioni.