Arturs Balklavs

Biogrāfija

Arturs Balklavs dzimis Rīgā 1933. gadā. Pēc Auces vidusskolas beigšanas (1951) studējis fiziku (1951—1956) Latvijas Valsts universitātes Fizikas un matemātikas fakultātē. 1958. gada decembrī iestājies aspirantūrā PSRS Zinātņu Akadēmijas Pulkovas astronomijas observatorijā, kur 1963. gadā aizstāvējis disertāciju Восстановление распределения яркости радиоизлучения протяженных источников ("Laukumveida objektu radiospožuma sadalījumu redukcija") un ieguvis fizikas un matemātikas zinātņu kandidāta grādu (zinātniskais vadītājs N. Kaidanovskis), kļūdams par pirmo radioastronomijas speciālistu Baltijā. [1] 1965. gadā piešķirts vecākā zinātniskā līdzstrādnieka nosaukums radioastronomijas specialitātē. [9]  
Pēc LZA Radioastrofizikas observatorijas pirmā direktora Jāņa Ikaunieka nāves, Latvijas PSR Zinātņu Akadēmijas Prezidijs no 1969. gada aprīļa uzdeva Balklavam pildīt observatorijas direktora pienākumus. 1989. gadā ievēlēts konkursa kārtībā, 1994. gadā pārvēlēts uz jaunu termiņu. Saskaņā ar Latvijas "Likumu par zinātnisko darbību", 1993. gada aprīlī atklātā konkursā LZA Radioastrofizikas observatorijas Zinātniskās padomes sēdē Balklavs tika ievēlēts par profesoru radioastronomijas specialitātē un viņam piešķirts profesora nosaukums. [16]  
1994. gada 25. novembrī Balklavs tika ievēlēts par Latvijas Zinātņu akadēmijas korespondētājlocekli (astronomija).  No 1997. gada 1. jūlija Balklavs bija LU Astronomijas institūta direktora vietas izpildītājs. 1997. gada 5. novembrī atklātā konkursā LU Astronomijas institūta Domes sēdē ievēlēts par jaundibinātā LU Astronomijas institūta direktoru. [5] Šos pienākumus pildīja līdz mūža beigām.

Zinātniski organizatoriskā un sabiedriskā darbība

Balklavs bija zinātnisko rakstu krājuma "Saules un sarkano zvaigžņu pētījumi" (ISSN 0135-1303, Исследование Солнца и красных звёзд / Investigations of the Sun and Red Stars) izdošanas iniciators un atbildīgais redaktors; šo krājumu divreiz gadā sagatavoja (1974-1993) LZA Radioastrofizikas observatorija (izdevniecība Zinātne). [10]   
Balklavs uzturēja kontaktus ar PSRS ZA Astronomijas padomi un PSRS ZA Radioastronomijas padomi, rūpējoties par LZA Radioastrofizikas observatorijas jauno speciālistu iespējām stažēties vadošajās PSRS astronomiskajās iestādēs Krimā (I.Eglītis), Maskavā (Dz.Blūms), Pulkovā (I.Platais), Ļeņingradā (J.Freimanis), Zelenčukā (L.Začs). Latvijā tika rīkotas svarīgas Vissavienības astronomu vadības izbraukuma sēdes un konferences. [9]   
Balklavs bija Latvijas laika joslas atjaunošanas Valsts komisijas priekšsēdētājs (1988—1989). Šī Latvijas PSR Zinātņu akadēmijas komisija izskatīja jautājumu par Latvijas ģeogrāfiskajam stāvoklim atbilstoša joslas laika noteikšanas lietderību. Komisija tika izveidota saskaņā ar Latvijas PSR Augstākās Padomes Prezidija 1988. gada 27. oktobra lēmumu. [7]   
Trešās atmodas laikā Balklavs rakstīja publikācijas, aktīvi piedalījās 1991. gada janvāra barikāžu notikumos. [2] Atmodas laikā un laikā pēc valsts neatkarības atjaunošanas notika zinātniskās darbības būtiska reorganizācija un Zinātnes padomes un ekspertu komisiju veidošana, problemātiska kļuva pētniecības virzienu un institūciju saglabāšana sarežģītajos finansēšanas apstākļos, kā arī zinātnisko žurnālu (tai skaitā populārzinātniskā žurnāla "Zvaigžņotā Debess") turpmākā eksistence. Tiek uzskatīts, ka lielā mērā pateicoties Balklava organizatora spējām, pētījumi astronomijā Latvijā saglabājās un turpināja attīsties. [16, 17]    
Balklavs-Grīnhofs (Balklava uzvārds no 1993. gada) bija atbildīgais par Latvijas Zinātnes padomes centralizētās finansēšanas līdzekļu izlietošanu (1993—2005) Astrofizikas observatorijai Baldones Riekstukalnā un populārzinātniskajam izdevumam "Zvaigžņotā Debess". [16]   
Balklavam-Grīnhofam bija nozīmīga loma Ventspils Starptautiskā radioastronomijas centra nodibināšanā, kā arī Latvijas Universitātes Astronomijas institūta izveidošanā. Tika panākts, ka Latvijas zinātnieki ieguva augstas precizitātes klases paraboliskās antenas 16 un 32 m diametrā, kas līdz 1994. gadam atradās Krievijas karaspēka daļas Звёздочка pārziņā. Latvijas Zinātņu akadēmijas vadība bija Balklavu-Grīnhofu pilnvarojusi vest sarunas un parakstīt vienošanos Karaliskajā Zviedrijas Zinātņu akadēmijā (Stokholmā, 1996. gada 12. februārī) par Latvijas, Zviedrijas un Krievijas Federācijas sadarbību radioastronomisko pētījumu attīstīšanā uz Ventspils Starptautiskā radioastronomijas centra bāzes. [4]  
No 1996. gada 1. jūnija līdz 1997. gada 1. jūlijam Balklavs-Grīnhofs vadīja LR Izglītības un zinātnes ministrijas integrācijas projektu LZA Radioastrofizikas observatorijas un LU Astronomiskās observatorijas apvienošanai un LU Astronomijas institūta izveidošanai. [16] Balklavs-Grīnhofs kļuva par institūta pirmo direktoru (1997—2005).  
2004. gada pēdējos četros mēnešos saspringtos termiņos bija veicama ERAF (Eiropas Reģionālās attīstības fonds) līdzekļu apgūšana. LU Astronomijas institūta infrastruktūras projektā tika paredzēta Baldones Šmidta teleskopa modernizācija, kas cita starpā iekļāva CCD attēlu kameras iegādi zvaigžņu starojuma reģistrēšanai ar lādiņsaites matricām un teleskopa spoguļa pāraluminizāciju, kas ievērojami paaugstinātu šī instrumenta precizitāti un iespējas, lai ar mūsdienām nepieciešamo precizitāti turpinātu veikt vēlo spektra klašu un it īpaši oglekļa zvaigžņu pētījumus, kas ir viena daļa no Oglekļa zvaigžņu ģenerālkataloga pilnveidošanas darbiem, ko Astrofizikas observatorijas kolektīvam uzticēja Starptautiskā Astronomu savienība. Balklavs-Grīnhofs organizēja sagatavošanās darbus Šmidta sistēmas teleskopa spoguļa (1,2 m) nosūtīšanai pāraluminizēšanai Jēnā, Vācijā. Būdams jau stipri nevesels, īsi pirms došanās uz slimnīcu vēl 2005. gada janvāra sākumā viņš personīgi piedalījās teleskopa spoguļa demontāžas sagatavošanas darbos Baldones Riekstukalnā, lai izpildītu vācu inženieru prasības. 2005. gada 27. janvārī Šmidta teleskopa spogulis tika nomontēts. Pēc trim mēnešiem 28. aprīlī Vācijā atjaunotais spogulis tika iemontēts atpakaļ savā vieta teleskopa tubusā, bet institūta direktors to vairs nepiedzīvoja. Balklavs-Grīnhofs nomira 2005. gada 13. aprīlī. Izvadīšanas ceremonija notika Rīgas Jaunajā Svētās Ģertrūdes baznīcā, apglabāts Rīgas Matīsa kapos. [14]

Piemiņa

2017. gadā Artura Balklava vārdā nosauca Baldones observatorijā 2009. gadā atklāto asteroīdu 457743 Balklavs.