google/wiki40b huggingface dataset:
Gustavs Turss

Dzīves gājums

Dzimis 1890. gada 24. maijā Praulienas pagasta „Silniekos” Gustava un Annas Tursu (dz. Barbane) astoņu bērnu ģimenē (brāļi — Pēteris, Jānis un Otto, māsas — Berta, Alīda, Auguste un Anna).
Mācījies Lazdonas pagasta skolā (Gustavskola), tad Rīgas Aleksandra zēnu ģimnāzijā un Pēterburgas Alekseja ģimnāzijā (1907—1910). Tērbatas Universitātē studējis jurisprudenci un vēlāk teoloģiju (1910—1918). Nolicis eksāmenu pro venia concionandi et pro ministerio.
Evaņģēliski luterisks garīdznieks (ordinēts 1920. gadā). Baznīcas Virsvaldes loceklis (1928, 1931). Latvijas Evaņģēliski luteriskās Baznīcas arhibīskaps (1946—68). Miera aizstāvēšanas Padomes komitejas loceklis. Mācītāja amatā ordinēts 1920. gada 20. jūnijā Rīgas Svētā Jēkaba baznīcā, kas tolaik vēl piederēja LELB.
Kopš 1921. gada strādājis kā skolotājs Bauskā un kalpojis kā mācītājs Bauskas Svētā Gara baznīcas draudzē, pavadot tur 24 gadus. Ir kalpojis arī Bauskas apkārtnes draudzēs: Codē, Mežotnē un Budbergā. No 1928. līdz 1931. gadam baznīcas Virsvaldes loceklis. Bēgļu gaitās un pēc 2. Pasaules kara bijis mācītājs Alūksnes, Sātu, Zemītes un Rīgas Svētā Jāņa draudzēs.
Baltkrievijas, Kazahstānas un Krievijas Muitas savienība

Baltkrievijas, Kazahstānas un Krievijas Muitas savienība (krievu: Таможенный союз Белоруссии, Казахстана и России) ir muitas savienība starp Baltkrieviju, Kazahstānu un Krievijas Federāciju. Savienības valstis ir atcēlušas iekšējās muitas un ierobežojumus, lieto vienotus muitas tarifus pret trešajām valstīm.
Muitas savienība tiek uzskatīta par veidojamās Eirāzijas Ekonomiskās savienības (krievu: Еврази́йское экономи́ческое соо́бщество (ЕврАзЭС)) sastāvdaļu.

Priekšvēsture

Pēc PSRS sabrukuma 1991. gada 8. decembrī Baltkrievijas, Krievijas un Ukrainas prezidenti kopīgi parakstīja Belovežas vienošanos par NVS izveidošanu.1991. gada 21. decembrī šo vienošanos Almati parakstīja vēl astoņu valstu (Azerbaidžānas, Armēnijas, Kazahstānas, Kirgizstānas, Moldovas, Tadžikistānas, Turkmenistānas, Uzbekistānas) prezidenti. 1995. gadā NVS pievienojās arī Gruzija. 
2005. gadā no NVS izstājās Turkmenistāna, bet 2008. gada 14. augustā — Gruzija.
Krievija, Baltkrievija, Kazahstāna, Kirgizstāna un Tadžikistāna izveidoja NVS Muitas savienību. 2000. gada 10. oktobrī šo valstu vadītāji Kazahstānas galvaspilsētā Astanā paziņoja par jaunas starptautiskas organizācijas - Eirāzijas Ekonomiskās savienības izveidošanu, kurai 2006. gadā pievienojās Uzbekistāna.

Dibināšana

2007. gada 6. oktobrī Dušanbē tika paziņots par nodomu dibināt vēl ciešāku Baltkrievijas, Kazahstānas un Krievijas Muitas savienību. 2008. gadā Uzbekistāna apturēja savu darbību Eirāzijas Ekonomiskajā savienībā.
2011. gada 18. oktobrī astoņu NVS valstu  (Krievijas, Ukrainas, Moldovas, Kirgizstānas, Kazahstānas, Baltkrievijas, Armēnijas un Tadžikistānas) vadītāji Pēterburgā noslēdza līgumu par brīvas tirdzniecības zonas izveidi. Vienošanās saturu nepubliskoja un neatklāja, kādas preces atbrīvoja no muitas nodevām.  
2013. gada 25. decembrī Maskavā notika Eirāzijas Augstākās ekonomiskās padomes sanāksme, kurā notika sarunas starp trīs Muitas savienībā esošo valstu līderiem. Krievijas prezidents Vladimirs Putins paziņoja, ka līgumu par Eirāzijas Ekonomiskās savienības izveidi paredzēts parakstīt līdz nākamā gada maijam, lai tā sāktu darboties jau 2015. gada janvārī. Sanāksmē piedalījās arī Armēnijas un Kirgizstānas prezidenti, abas valstis apņēmās integrēties Muitas un līdz ar to arī Eirāzijas savienībā. Maskavā ieradās arī Ukrainas premjerministrs Mikola Azarovs, lai apspriestu Ukrainas pozīciju, kas ir novērotājas statusā.
Pundurbērzs

Apraksts

Tas ir līdz 0,5 m (retāk līdz 1 m) augsts, vasarzaļš krūms. Miza brūna. Zari pacili. Lapas veselas, apaļas ar sīkzobainu malu, līdz 1,5 cm garas. Vienmājas augi ar viendzimuma ziediem spurdzēs. Zied aprīlī, maijā. Auglis - spārnulis.

Biotopi

Aug purvos, purvājā.

Izplatība

Pundurbērzs ir Eirāzijas un Ziemeļamerikas arktiskajos apgabalos plaši izplatīta suga.
Miklošs Bējs

Biogrāfija

Pēc izglītības bijis ārsts. 1950. gados bijis viens Ungārijas vadošajiem šahistiem. Ungārijas šaha čempionātos labākos rezultātus sasniedzis 1954. gadā, kad dalījis 3.-4. vietu, un 1955. gadā, kad ieņēmis 5. vietu. Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts, tajā skaitā Smederevska Palanka (Dienvidslāvija, tagad Serbija) (1956) — dalīta 1.-2. vieta, Redžo nell'Emīlija (1959/1960) — 2. vieta.
Pārstāvējis Ungārijas komandu Pasaules šaha olimpiādē 1956. gadā un komandu vērtējumā izcīnījis bronzas medaļu.
Par panākumiem turnīros FIDE 1956. gadā Bējam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu.
Alekss Cille

Karjeras sākums

Cille piedzima un uzauga Vilā, Sanktgallenes kantonā. Viņa vecāki bija šveicietis Valters Cille un Vilhelmīne no Ziemeļbrabantes, Nīderlandē. Bērnībā viņš vēlējās kļūt par slēpotāju, bet 18 gadu vecumā negadījumā guva savainojumu. Atgūstoties, viņš Holandē sāka nodarboties ar riteņbraukšanu, līdz to atmeta, jo laika apstākļi bija pārāk vējaini.
Viņa tēvs, kurš bija iegādājies riteņbraukšanas ekipējumu, pēc atgriešanās Šveicē mudināja dot riteņbraukšanai vēl vienu iespēju. Pēc vairākiem veiksmīgiem amatiera karjeras gadiem, 1991. gadā Cille kļuva par profesionāli. Viņš uzsāka pārrunas ar bijušo Šveices komandas Helvetia sporta direktoru Paulu Kēli, kurš tomēr izvēlējās parakstīt līgumu ar Lorānu Difo.
Cille pēc tam vērsās pie Manolo Saisa, bet atkal tika atraidīts vairāku iemeslu dēļ, viens no kuriem bija tāds, ka viņš neparakstīja līgumus ar sportistiem, kuri nēsāja auskarus. Tomēr Saiss tika pārliecināts un Cille tika pieņemts kā stažieris ONCE komandā Volta a Catalunya sacensībām. Velobraucienā viņš veica daudzus uzbrukumus un finišēja trešajā vietā. Saiss atmaiga un 1991. gada septembrī Cille parakstīja savu pirmo profesionālo līgumu. He remained with ONCE until 1997. Vairums komandas braucēju bija spāņi. Pievienojoties komandai, Cille runāja tikai Šveices vācu valodas dialektā, bet jau pēc 1993. gada Vuelta a España viņš atbildēja uz žurnālistu jautājumiem spāniski.

Festina afēra

1998. gadā Cille pievienojās Festina komandai. Komandu izslēdza no 1998. gada Tour de France par dopinga pārkāpumiem, kas vēlāk tika zināms kā Festina afēra. Pieci Festina braucēji, ieskaitot Cilli atzinās EPO lietošanā. Cille izteicās, ka to lietojis, lai apmierinātu sponsorus. Viņš arī pieminēja, ka policijas nopratināšanas laikā viņam tika atņemtas brilles. 1998. gada 28. novembrī analīzes uzrādīja, ka Cilles hematokrita līmenis bija 52,3%, kas par 2,3% pārsniedza normu.

1999–2004

Viņa karjera sakrita ar pieckārtējā Tour de France uzvarētāja Migela Induraina karjeru. 1999. gada tūrē Cille bija otrais. Viņš uzvarēja Vuelta a España un Tour de Suisse, kā arī atsevišķos Giro d'Italia posmos.
2004. gadā Cille beidza karjeru, oktobrī Vilā sarīkojot svētkus saviem līdzjutējiem.
Elektrovilcienu maršruts Tallina—Rīzipere—Tallina

Tallina—Rīzipere—Tallina (igauņu: Tallinn – Riisipere - Tallinn) ir piepilsētas elektrovilcienu maršruts Igaunijā, kas apkalpo Harju apriņķa rietumu pagastus, kā arī Tallinas, Saues un Keilas pilsētas. No Tallinas centrālās stacijas līdz Keilai vilcieni kursē dzelzceļa iecirknī Tallina—Keila, tālāk turpina ceļu dienvidu virzienā līdz Rīziperei dzelzceļa iecirknī Keila—Rīzipere. Maršruta kopgarums — 51,4 km. Vēsturiski dzelzceļš tika izbūvēts līdz Hāpsalu pilsētai, taču 1905. gadā būvētais dzelzceļš pēc īpašnieku maiņas un neveiksmīgas saimniekošanas 2004. gadā tika demontēts.
Filipi Koutinju

Karjera

Koutinju karjeru sāka Riodežaneiro "Vasco da Gama" jauniešu sistēmā, kad viņu nopirka Milānas "Inter". Viņš palika "Vasco da Gama" sastāvā uz divu gadu īri. Pēc tam Koutinju tika īzrēts arī Spānijas La Liga klubam RCD Espanyol.
2013. gada ziemā Koutinju piekrita pāriet uz Anglijas Premjerlīgas klubu Liverpool FC. 2018. gada janvārī pārgāja uz La Liga klubu FC Barcelona, noslēdzot līgumu uz piecām sezonām. 2019. gadā Koutinju uz īres tiesībām pievienojās Minhenes "Bayern".
Irokēzu valodas

Izplatība

Pie Lielo ezeru grupas pieskaitāma ap 16. gs. beigām izmirusī Sentlorensas irokēzu valoda. Šķiet, ka tā bija vairāku dialektu vai valodu grupa, kurā runāja vismaz 25 ciltis.
Venrohrononi jeb venro bija neliela cilts. Tā izzuda 17. gadsimta pirmajā pusē, tāpēc ziņas par venro valodu ir ļoti trūcīgas.
Pēc masu epidēmijām un kariem daļa hūronu un tionontati jeb petuni apvienojās viandotu ciltī. Saglabājušies materiāli ļauj tās klasificēt kā hūronu un tionontati valodas.
Ļoti nabadzīgas liecības saglabājušās par ativandaroku un ēri konfederāciju valodām. Hūronu dotais nosaukums Atiwandaronk nozīmē "viņi kas saprot valodu", tādējādi šīs tautas valodu vēsturiski pieskaita pie hūronu grupas.
Suskvehanoku (konestogu) valoda izzuda 18. gadsimta otrajā pusē, kad baltie Pontiaka sacelšanās laikā 1763. gadā noslepkavoja pēdējos 20 suskvehanokus.
No irokēzu savienības valodām vislabāk saglabājusies mohauku (ap 3300 runātāju),savukārt pārējās ir nopietni apdraudētas vai atrodas uz izzušanas robežas, — oneidu (160 — 500), seneku (ap 200), kaijugu (100 — 200), onondagu (65 — 115), tuskaroru (savienības sestā tauta) (mazāk kā 10 valodas pratēju).
Notoveju valoda izzuda labu laiku pirms 1900. gada. Ap 1820. gadu bija atlikuši tikai trīs gados vecāki šīs valodas pratēji. Meherini bija tuskaroru un notoveju kaimiņi, un, iespējams, runāja tajā pašā valodā vai līdzīgā dialektā.
Kuldīgas Svētās Annas evaņģēliski luteriskā baznīca

Kuldīgas Svētās Annas evaņģēliski luteriskā baznīca ir 1904. gadā celts luterāņu draudzes dievnams, kas atrodas Dzirnavu ielā 14,  Kuldīgā.

Vēsture

Svētās Annas baznīcu ir cēlusi Kuldīgas latviešu luterāņu draudze, kas dibināta jau 1560. gadā, tomēr nopietna līdzekļu vākšana baznīcas būvei sākās tikai 1866. gadā. Baznīcas projektu izstrādāja arhitekts Vilhelms Neimanis, baznīcas pamatakmeni svinīgā dievkalpojumā 1899. gada 3. oktobrī ielika latviešu luterāņu draudzes mācītājs Frīdrihs Freibergs (1833-1918), būvdarbus pabeidza 1904. gadā.
1922. gadā dibināja Svētdienas skolu bērniem, kas darbojās līdz 1940. gadam, šai pašā laikā dibināts arī draudzes koris. 1939. gadā baznīca ieguva pašreizējo interjeru (mākslinieks J. Audriņš) ar gleznām un J. Šķērstena darinātām vitrāžām. Ērģeles būvējis igauņu ērģeļbūvētājs A. Terkmanis. 1953. gada 3. novembrī draudzes koris piedalījās pirmajos baznīcas koru Dziesmu svētkos. Atmodas laikā baznīcā plaši apmeklētus dievkalpojumus noturēja Kuldīgas iecirkņa prāvests Modris Plāte. Kuldīgas baznīcas dievkalpojumi vairākkārt pārraidīti Latvijas radiofonā.
ISSN

Starptautiskais standarta seriālizdevuma numurs (angļu: International Standard Serial Number; ISSN) ir unikāls numurs, kas sastāv no astoņām zīmēm, ar ko var identificēt periodikas izdevumu. Šis ir starptautiski akceptēts apzīmējums seriālo izdevumu reģistrēšanai un identificēšanai. Parasti numurs ar defisi tiek sadalīts divos četrzīmju numuros, kurā pēdējais ir kontrolcipars, tas var būt 0—9 vai X.
1975. gadā tika publicēts ISO standarts ISO 3297, kurā nodefinēta ISSN sistēma. Latvijā ISSN numurus piešķir Bibliogrāfijas institūta ISSN centrs.
Frīdrihs Mālberģis

Dzīvesgājums

Dzimis 1824. gada 1. janvārī (pēc vecā stila 1823. gada 20. decembrī) Dundagas pagasta Antēs saimnieka ģimenē.
No 1840. gada līdz 1844. gadam viņš mācījās jaundibinātajā Irlavas skolotāju seminārā, bet pēc tā beigšanas līdz 1850. gadam strādāja par skolotāju Ernesta Dinsberga vadītajā Kubeles skolā, kur viņa skolnieks bija Krišjānis Barons. 1845. gadā sāka publicēt savus stāstus laikrakstā „Latviešu Avīzes”, vēlāk arī laikrakstos „Mājas Viesis”, „Baltijas Vēstnesis”, „Balss” u.c. Pēc tam strādāja par skolotāju Lindes-Birzgales skolā (1851-1856), pēc tam par skolotāju Seces Šķesteru (tagadējā Altenes) skolā (1856-1887).
Mūža nogali pavadīja Seces pagasta Vecskultēs.
Miris 1907. gada 3. martā, apglabāts Seces kapsētā, kur 1924. gadā viņam uzcēla pieminekli.
Ortvins Sarapū

Biogrāfija

Ortvins Sarapū, tāpat kā Pauls Keress dzimis Narvā. Šahu iemācījies spēlēt astoņu gadu vecumā. Viņa pirmais panākums bija uzvara 1940. gada Igaunijas jauniešu čempionātā.
1943. gadā no vācu armijas okupētās Igaunijas viņš aizbēga uz Somiju, bet vēlāk pārcēlās uz Dāniju. 1946. gadā viņš uzvarēja gan Kopenhāgenas čempionātā, gan Kopenhāgenas 5 minūšu ātrspēles čempionātā. 1949. gadā viņš piedalījās šaha turnīrā Oldenburgā, kurā finišēja piektajā vietā. Tas arī palika vienīgais starptautiskais turnīrs Eiropā, kurā viņš spēlējis. 
Tāpat kā daudzi baltieši pēc Otrā pasaules kara, Sarapū bija palicis bez mājām, uz kurām viņš varētu atgriezties. Pēc Jaunzēlandes šahista Roberta Veida ieteikuma, pār savu nākamo mītnes zemi viņš izvēlējās Jaunzēlandi.
1950. gadā, drīz pēc Sarapū ierašanās Velingtonā kļuva skaidrs, ka viņa šaha iemaņas bija tālu priekšā tā laika Jaunzēlandes šahistu prasmei. Viņa šaha spēles pieredze bija pietiekama, lai paaugstinātu šaha spēles līmeni Jaunzēlandē. Jaunzēlandes šaha čempionātā viņš uzvarēja  apmēram 20 reizes, valsts komandas sastāvā piedalījās 10 šaha olimpiādēs, 1966.gadā kļuva par FIDE starptautisko meistaru, par ieguldījumu šaha attīstībā tika apbalvots ar Britu impērijas ordeni. Jaunzēlandē viņš ir pazīstams kā "Mr. Chess", tur regulāri notiek šaha turnīrs, ko sauc par Sarapū kausa izcīņu. 
1948. gadā Sarapū apprecējās ar polieti Barbaru un viņam bija dēls Pēteris. 
Ortvins Sarapū nomira 1999. gadā Oklendā.
Pī (burts)

Pī (Π, π; grieķu: πι) - grieķu alfabēta 16. burts. Grieķu alfabēta skaitļu pieraksta sistēmā, tam ir nozīme 80. Cēlies no feniķiešu burta  — pe. No burta "pī" cēlies latīņu alfabēta burts P un kirilicas alfabēta П.
Stewart Grand Prix

Komandas dibināšana un sagatavošanās pirmajai sezonai

Trīskārtējais F1 čempions Džekijs Stjuarts kopā ar savu dēlu Polu un Ford kompāniju (ar kuru viņam bija labi sakari) 1995. gadā nolēma izveidot Formula 1 komandu. Tolaik Polam piederēja Formula 3000 komanda Paul Stewart Racing. Par komandas izveidi tika paziņots 1995. gada 6. decembrī.
1996. gada 11. janvārī komanda žurnālā "Autosport" ielika sludinājumu par to, ka tā meklē pilotus. Četru dienu laikā atsaucība bija iespaidīga. 13. maijā komanda sāka pārrunas ar dāņu pilotu Janu Magnusenu, kurš pērn nobrauca dažas sacīkstes McLaren. Tā gada Beļģijas Grand Prix komanda uzsāka pārrunas ar Rubenšu Barikello. Pirmais lielais sponsors bija HSBC, kas 17. septembrī parakstīja piecu gadu sponsorēšanas līgumu 25 miljonu GBP apmērā. Dienu vēlāk komanda mēģināja sarunāt līgumu ar Deimonu Hilu, tomēr tas viņiem neizdevās. 3. oktobrī Jans Magnusens piekrita četru gadu līgumam, bet 22. oktobrī komanda parakstīja trīs gadu līgumu ar Barikello. Abi līgumi stājās spēkā 1997. gadā.

Stewart Grand Prix

Komandas pirmais modelis, SF01, bija pirmā pilnībā ar datoru modelētā mašīna. Vienīgos sezonas punktus izcīnīja Barikello, kurš Monako Grand Prix, lietū, finišēja otrais (vienīgi aiz Mihaela Šumahera). Komanda kopvērtējumā palika 9. vietā, apsteidzot Tyrrell, Minardi un vienu sacīksti nobraukušo Lola. Tā bija 3. vietā no Bridgestone riepas lietojošajām komandām.
1998. gada vidū komanda atlaida Magnusenu un viņa vietā pieņēma Josu Verstapenu. Ironiskā kārtā, savā pēdējā sacīkstē Magnusens izcīnīja savus pirmos punktus. Kopvērtējumā komanda bija 8. vietā ar 5 punktiem. 1999. gadā Verstapena vietu ieņēma Džonijs Herberts, kurš kļuva par Rubenša Barikello komandas biedru. Tā bija komandas veiksmīgākā sezona. Tās gaitā Barikello trīsreiz kāpa uz pjedestāla un vienreiz kvalificējās pirmajā vietā. Herberts, savukārt, uzvarēja Eiropas Grand Prix, kas bija komandas vienīgā uzvara. Rezultātā komanda bija 4. vietā konstruktoru kausā ar 36 punktiem. Viens no komandas panākumu avotiem bija jaunais Ford dzinējs, kurš tika uztaisīts sadarbībā ar Cosworth.
Bauskas novads

Administratīvais iedalījums

Bauskas novads izveidots 2009. gada 1. jūlijā un tajā iekļautas deviņas pašvaldības – Bauskas pilsēta un Brunavas pagasts, Ceraukstes pagasts, Codes pagasts, Dāviņu pagasts, Īslīces pagasts, Gailīšu pagasts, Mežotnes pagasts, Vecsaules pagasts.

Iedzīvotāji

2016. gada 30.februārī novadā dzīvoja 25 188 iedzīvotāji. Pēc 2011. gada 1. janvāra datiem iedzīvotāju skaitam novadā ir tendence samazināties par vidēji 0,8% gadā. 36% visu novada iedzīvotāju dzīvoja Bauskā. Vismazāk apdzīvotais bija Dāviņu pagasts ar 875 iedzīvotājiem. 
Bauskas novadā atrodas 69 kapsētas, 11 no kurām vairs nav aktīvas. Kapsētu kopējā platība ir nedaudz virs 67,1 ha.

Pašvaldība

Novada administratīvais centrs ir Bauskas pilsēta. 2009. gada 6. jūnijā notika pirmās Bauskas novada pašvaldības vēlēšanas.
Novada dome sastāv no 17 vēlētiem deputātiem. Izveidotas četras patstāvīgās komitejas – Finanšu; Sociālo un veselības lietu; Vides un attīstības un Izglītības, Kultūras un sporta lietu. Novada administrācijas darbu veic 11 nodaļas. Novada domes pakļautībā ir 8 pagastu pārvaldes, 8 pašvaldības kapitālsabiedrības un 29 iestādes.

Izglītība

Laikā no 2007. līdz 2011. gadam bērnu un jauniešu skaits novadā samazinājās par 16%, no 5942 līdz 5008.
Vispārējās izglītības iestādes: Bauskas Valsts ģimnāzija, Bauskas 2. vidusskola, Īslīces pamatskola, Uzvaras vidusskola, Mežotnes internātvidusskola, Bauskas pilsētas pamatskola, Codes pamatskola, Mežgaļu pamatskola, Mežotnes pamatskola, Griķu pamatskola, Ozolaines pamatskola, Vecsaules pamatskola, Bauskas sākumskola.
Bauskas pilsētas pirmsskolas izglītības iestādes Pasaulīte un Zīlīte. 
Darbojas Bauskas novada Bērnu un jaunatnes sporta skola, Bauskas Mūzikas un Mākslas skola, kā arī Bauskas Bērnu un jauniešu centrs un Sporta centrs Mēmele.

Kultūra

Bauskas novada teritorijā atrodas 57 valsts kultūras nozīmes kultūras pieminekļi. 
Tūrisma objekti – Bauskas vecpilsēta, Bauskas pils muzejs, Mežotnes pils, Bruknas muiža, Bauskas Svētā Gara baznīca, Bauskas rātsnams, Bauskas Novadpētniecības un mākslas muzejs, Rīgas Motormuzeja filiāle, Viļa Plūdoņa memoriālā māja – muzejs Lejnieki. 
Bauskas pilsētas bibliotēka darbojas kopš 1922. gada. Pēckara gados izveidots Bauskas novada Kultūras centrs. 
Populāras ir auto sacensības autokrosa sporta kompleksā Mūsa ar 20 000 skatītāju vietām, Starptautiskais motociklistu saiets un Kantrī mūzikas festivāls ar 10 000 apmeklētājiem.

Reliģija

Novadā atrodas katoļu, protestantu un pareizticīgo baznīcas.
Edgars Putra

Biogrāfija

Dzimis 1983. gada 11. februārī Priekulē. Dzīvo Latvijas mazākajā pilsētā Durbē. 2006. gadā beidzis Liepājas Universitātes Ekonomikas un vadības fakultāti ar bakalaura grādu (specialitāte — uzņēmuma un iestādes vadītājs). Iepriekš strādājis par kredītprojektu vadītāju VAS "Latvijas hipotēku un zemes banka", kā arī par projektu vadītāju investīciju piesaistes uzņēmumā un finanšu direktoru ģimenes saimniecībā.

Politiskā darbība

E. Putra 2013. gadā iestājās Latvijas Zemnieku savienībā un tika ievēlēts Durbes novada domē no Zaļo un Zemnieku savienības saraksta. Kļuva par novada domes priekšsēdētāja Jāņa Ruško vietnieku.
2014. gadā kandidēja 12. Saeimas vēlēšanās un, lai gan sākotnēji netika ievēlēts, uzreiz pēc valdības apstiprināšanas kļuva par 12. Saeimas deputātu Danas Reiznieces-Ozolas vietā, kas kļuva par Ekonomikas ministri. Sākotnēji darbojās arī kā Ekonomikas ministrijas parlamentārais sekretārs, bet 2016. gadā sekoja D. Reizniecei-Ozolai, kas nomainīja ministra amatu, kļūstot par Finanšu ministrijas parlamentāro sekretāru. Saeimā darbojas Budžeta un finanšu (nodokļu) komisijā un Ilgspējīgas attīstības komisijā.
2018. gada rudenī kandidēja 13. Saeimas vēlēšanās no Zaļo un Zemnieku savienības, taču netika ievēlēts.
Norvēģijas administratīvais iedalījums

Norvēģijas administratīvo iedalījumu veido no 18 filkes (norvēģu: fylker). Norvēģijas pakļautībā ir 3 atkarīgās teritorijas (Buvē Sala, Pētera I Sala un Karalienes Modas Zeme) un 1 teritorija ar speciālu statusu (Svalbāra). Filkes sīkāk iedalās 422 komūnās.
Jānis Ciemiņš

Dzīvesgājums

Dzimis 1906. gada 23. jūlijā Zvārtavas pagastā. Mācījās Dzeņa reālģimnāzijā un Latvijas Universitātes Medicīnas fakultātē (beidzis 1930). Bija Skultes pagasta (1932-1937), Rīgas apriņķa (1937-1944) un aizsargu ārsts. Dziedāja korī Dziesmuvara. Vācu okupācijas laikā bija Rīgas veselības nodaļas vadītājs (1941-1944), bija komisijas sastāvā, kas apsekoja "Baigajā gadā" noslepkavoto mirstīgās atliekas.
Otrā pasaules kara beigās devās bēgļu gaitās uz Vāciju, vēlāk uz ASV. Dzīvoja Klīvlendā, piedalījās Latviešu koncertapvienības dibināšanā. Miris 1956. gadā.
Jēkabs Zvaigznīte

Dzīvesgājums

Jēkabs Zvaigznīte (Šterns) dzimis 1833. gada 22. februārī Jaunpiebalgas muižas kroga nomnieka ģimenē. No 1850. gada līdz 1853. gadam viņš mācījās Jāņa Cimzes vadītajā Vidzemes skolotāju seminārā, bet pēc tā beigšanas strādāja par mājskolotāju un palīgskolotāju. Viņa pirmie īsie stāstiņi iespiesti 1856. gadā laikrakstā „Mājas Viesis”. No 1857. gada J.Zvaigznīte strādāja par pasniedzēju Vidzemes skolotāju seminārā, kur sāka tulkot un sastādīt literāro pasaku krājumus, rakstīja humoristisko prozu, kā arī vairākus teorētiski publicistiskus apcerējumus par latviešu eposu, izvirzīdams tā saukto eposa sairuma teoriju.
1859. gadā viņš bija spiests skolotāja darbu seminārā atstāt un strādāt par mājskolotāju Virķēnu muižā. Līdztekus viņš bija Jura Alunāna "Sēta, Daba, Pasaule" (1860) izdevuma līdzstrādnieks un "Pēterburgas Avīžu" redakcijas loceklis (1862 - 1865).
Miris Rīgā 1867. gada 21. jūnijā, apglabāts Lielajos kapos, kapa vieta nav saglabājusies līdz mūsdienām.
Krievu Pareizticīgā baznīca

Krievu pareizticīgā baznīca (krievu: Русская Православная Церковь) ir vēsturiski izveidojusies patstāvīga pareizticīgā baznīca Krievijā un vairākās citās valstīs, ko vada Maskavas patriarhāts.
Starp kristīgajām baznīcām Krievijas Pareizticīgo baznīca ir otrs lielākais novirziens pēc Romas katoļu baznīcas pēc sekotāju skaita. Baznīcas autokefālija tika nodibināta 1589. gadā. Pašreizējais patriarhs ir Kirils.
Viktors Barkāns

Biogrāfija

Viktors Barkāns piedzima 1894. gada 29. augustā Pēterburgā. Ieguvis vidusskolas izglītību.
1922. gadā bijis Latgales Studentu savienības priekšsēdētājs, strādājis par darba inspektoru Daugavpilī. Tajā pašā gadā kā Latgales Darba partijas pārstāvis ievēlēts 1. Saeimā, amatā bijis līdz 1925. gadam.
Otrā pasaules kara laikā kopā ar ģimeni devies trimdā. Miris 1957. gada 15. novembrī Koventrijas pilsētā Apvienotajā Karalistē, apbedīts 19. novembrī.
Viktors Barkāns bija precējies ar zobārsti Mariju Barkāni (dzimusi Rubule), ilggadējā Latvijas tautas labklājības ministra Vladislava Rubuļa māsu. Laulībā piedzima meita Edīte, kas arī kļuva par zobārsti, kā arī dēls.