google/wiki40b huggingface dataset:
Fātiha

Fātiha (arābu: سورة الفاتحة, sūrah Al-Fātiḥa) ir pirmā Korāna sūra, kas ir neatņemama salāha, musulmaņu lūgšanu, sastāvdaļa. Tajā ir septiņas ājas (rindiņas). Islāmā šī sūra ir tikpat svarīga kā kristietībā Tēvreize.

Fātihas vārdi

Arābu valodā:
بِسْمِ اللّهِ الرَّحْمـَنِ الرَّحِيم
الْحَمْدُ للّهِ رَبِّ الْعَالَمِين
الرَّحمـنِ الرَّحِيم
مَـالِكِ يَوْمِ الدِّين
إِيَّاك نَعْبُدُ وإِيَّاكَ نَسْتَعِين
اهدِنَــــا الصِّرَاطَ المُستَقِيم
صِرَاطَ الَّذِينَ أَنعَمتَ عَلَيهِمْ غَيرِ المَغضُوبِ عَلَيهِمْ وَلاَ الضَّالِّين
Transliterācija:
Bismillāhi r-raḥmāni r-raḥīm
Al ḥamdu lillāhi rabbi l-ʿālamīn
Ar raḥmāni r-raḥīm
Māliki yawmi d-dīn
Iyyāka naʿbudu wa iyyāka nastaʿīn
Ihdinā ṣ-ṣirāṭa al-mustaqīm
Ṣirāṭa al-laḏīna anʿamta ʿalayhim ġayri l-maġḍūbi ʿalayhim walā ḍ-ḍāllīn
Tulkojums latviešu valodā:
Visžēlīgākā, Žēlojošā Allāha vārdā!

Visus slavinājumus pelnījis Allāhs, pasauļu Kungs,

Visžēlīgākais, Žēlojošais,

Atmaksas dienas Valdnieks!

Tikai Tev mēs kalpojam, un tikai Tev mēs lūdzam palīdzību!

Ved mūs pa Taisno ceļu –

pa to [kalpu] ceļu, kurus Tu esi apdāvinājis ar labumiem, ne [pa to ceļu], pār kuriem ir [Tavas] dusmas, un ne [pa] nomaldījušos [ceļu]!
Aloizs Johandls

Dzīves gājums

Aloizs Johandls, dzimis Vīnē, bija viens no redzamākiem Austrijas šaha problēmistiem. Spēlēt šahu iemācījies septiņu gadu vecumā. Divpadsmit gadu vēlāk publicējis savu pirmo uzdevumu. Lai gan vairums viņa uzdevumu ir loģiskās skolas daudzvilči, viņš sastādīja arī palīgmatus, pašmatus, pasaku šaha uzdevumus un arī dažas etīdes. 1966. gadā viņam tika piešķirts starptautiskā tiesneša un 1971. gadā starptautiskā meistara tituls šaha kompozīcijā. Viņa problēmista karjerā bija desmit gadu pārtraukums no 1977. līdz 1987. gadam.
Johandls miris 2004. gadā atvaļinājuma laikā Osiahas ezerā no sirdslēkmes.

Šaha kompozīcija

Johandls sastādījis vairāk nekā 500 šaha kompozīcijas.
Valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Kuldīgas novadā

Šajā lapā apkopoti valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Kuldīgas novadā.
 Kultūras pieminekļu karte
Šis saraksts tiek veidots no Vikidatiem, to periodiski atjaunina bots.
ULEB

ULEB (pilnais nosaukums: Eiropas Basketbola Līgu Savienība, franču: Union des Ligues Européennes de Basket, angļu: Union of European Leagues of Basketball) ir basketbola organizācija, kura palīdz attīstīt un kooperēt Eiropas vīriešu basketbola līgas. Organizācija dibināta 1991. gadā. ULEB kopš 2000. gada organizē Eiropas nozīmīgāko Eiropas klubu turnīru Eirolīga. Organizāciju 1991. gadā dibināja Itālijas, Spānijas un Francijas nacionālās līgas.
STS-401

Gatavošanās lidojumam

Pēc STS-123 misijas beigām Endeavour tika nogadāts uz Orbitalā aparāta sagatavošanas korpusu. 2008. gadā to pārvietoja uz starta laukumu 39B. Tā kā STS-125 misija tika pārcelta, tad 20. oktobrī Endeavour tika argriezts atpakaļ Montāžas ēkā. 23. oktobrī kosmoplāns tika pārvietots uz starta laukumu 39A, kur tas startēja misijā STS-126 2008. gada 14. novembrī.
Roņu sala

Ģeogrāfija

Sala izvietojusies līča vidusdaļā Gretagrunda sēkļa ziemeļu daļā. Salai tuvākā sauszeme ir Kolkas rags Latvijā — 37 km. Salas krastos vietām atsedzas devona smilšakmens. Daļu salas klāj priežu mežs, taču vētras tos ir jūtami postījušas.
Roņu salā reģistrēts Igaunijas vēja ātruma rekords — 47 m/s.

Vēsture

Senākie arheoloģisko izrakumu dati par cilvēku darbību salā ir no apmēram 5200. gadu p.m.ē., kad tajā dzīvojuši roņu mednieki. 1341. gadā Roņu sala pirmoreiz minēta vēstulē Kurzemes bīskapam, kas apliecina salinieku tiesības šeit dzīvot un apsaimniekot savu īpašumu saskaņā ar Zviedrijas likumiem. Uzskata, ka zviedri šeit ieradās 13. gadsimtā.
Līdz 1621. gadam Roņu sala piederēja Kurzemes bīskapijai, to pārvaldīja Ģipkas soģis. 
1621. gadā Poļu-zviedru kara (1600-1629) laikā salu ieņēma zviedri un iecēla pārvaldnieku, kas pastāvīgi dzīvoja salā. Krimināllietas arī turpmāk izsprieda Kurzemes tiesa, bet draudzes mācītājs dzīvoja Ārlavā. 
1644. gadā Roņu salā tika uzcelta luterāņu baznīca, kurā kalpoja zviedru mācītājs.
1660. gadā pēc Otrā Ziemeļu kara ("Olivas miera līgums") sala arī juridiski pārgāja Zviedru Vidzemes sastāvā. 
1721. gadā Lielā Ziemeļu kara rezultātā sala nonāca Krievijas impērijas Vidzemes guberņas sastāvā. 
1915.-1917. gadā Pirmā pasaules kara laikā salu okupēja vācu armija.
1918. gadā pēc Pirmā pasaules kara beigām salinieki nāca ar iniciatīvu apvienoties ar Zviedriju, uz salu pretenzijas pieteica arī Latvija. Iedzīvotājiem tika dota iespēja izvēlēties pievienoties Latvijai vai Igaunijai. 
1919. gadā salinieki izvēlējās iekļauties Igaunijas valsts sastāvā, jo citās Igaunijas salās arī dzīvoja zviedru minoritāte.
1934. gadā Roņu salā dzīvoja 282 cilvēki, no tiem 277 zviedri un 5 igauņi. 
1943.-1944. gada augustā zviedri atstāja salu, neilgi pēc padomju okupācijas atjaunošanās no salas uz Zviedriju aizbrauca visi cilvēki, izņemot divas ģimenes.
No 1944. gada uz Roņu salu tika pārceltas igauņu ģimenes. Roņu salā atradās arī nelielas padomju armijas bāzes. Pastāvīgo iedzīvotāju skaits nepārsniedza 400 cilvēkus. 
1969. gadā notikušās vētras dēļ lielākā daļa iedzīvotāju atstāja salu. 
1991. gadā pēc Igaunijas neatkarības atjaunošanas īpašumtiesības tika atgrieztas pirmskara īpašniekiem - t.i. pārsvarā zviedriem. Mūsdienās agrāko salas iedzīvotāju pēcteči salu apmeklē samērā bieži, taču uz dzīvi šeit pārcēlušās tikai dažas ģimenes.

Transports

Ziemā Roņu salu ar pārējo pasauli saista galvenokārt avioreisi, bet vasaras sezonā uz Roņu salu kursē prāmis.
Ķīmiskais barometrs

Ķīmiskais barometrs, arī štormglāze (angļu: storm glass) jeb vētras glāze, baroskops vai kampara barometrs ir sena fizikāli ķīmiska ierīce, kas spēj reaģēt uz laika apstākļu izmaiņām. Tas sastāv no cieši noslēgtas kolbas vai ampulas ar kampara, kālija vai nātrija nitrāta un amonija hlorīda šķīdumu spirta un ūdens maisījumā. Šāda ierīce spēj darboties pilnīgi autonomi desmitiem un pat simtiem gadu, neprasot nekādu apkopi vai labošanu.

Vēsture

Ķīmiskā barometra izgudrotājs nav zināms, bet tas ticis izmantots laika prognozēšanai uz kuģiem 18.—19. gadsimtā (iespējams, arī agrāk, vēl pirms barometra izgudrošanas). Plašāk to uz kuģiem ieviesis viceadmirālis Roberts Ficrojs. Šāda ierīce bija līdzi arī Čārlzam Darvinam viņa ceļojumā ar kuģi "Beagle" (Ficrojs bija šī kuģa kapteinis).
1861. gadā Maikls Faradejs, kurš arī pazina šo barometru, rakstīja Ficrojam, ka, pēc viņa domām, izmaiņas ampulā saistītas ar lielākām vai mazākām temperatūras izmaiņām .
Vienlaicīgi ar ķīmisko barometru tika radīta un ieviesta arī bioloģiskā vētru paredzēšanas ierīce, kurā izmantoja dzīvas dēles.
20. gadsimtā šī ierīce saistīja zinātnieku uzmanību ar spēju reaģēt uz Saules aktivitātes izmaiņām (skatīt arī Bortelsa tests, Pikardi tests, akrilnitrila tests, unitiola tests). Ir arī dati par štormglāzes reakciju uz seismiskiem notikumiem.
Mūsdienās ir izgudrotas daudz precīzākas ierīces laika apstākļu prognozēšanai un štormglāze tiek pieminēta pārsvarā kā zinātnisks kuriozs.

Darbības princips

Laika paredzēšana notiek, vērojot kristalizācijas ainu stikla ampulā. Tiek uzskatīts, ka, tuvojoties labam laikam, kristāli nogulsnējas, sliktam — aizpilda visu ampulu. Pēc citiem novērojumiem, kristalizācija notiek cikliski 5—7 dienu laikā neatkarīgi no laika apstākļiem. Kristalizācija ir maz atkarīga no apkārtējās temperatūras (tomēr, atdzesējot zem 10°С, vienmēr izkrīt kristāliskas nogulsnes, bet, sasildot līdz 40–50°С, nogulsnes pilnīgi izšķīst) , bet kristālu forma ir atkarīga no tuvojošos laika izmaiņu rakstura. 
Ķīmiskā barometra darbības princips nav vēl pilnīgi zinātniski izskaidrots. Uz hermētisko barometra ampulu var iedarboties vienīgi apkārtējās temperatūras un varbūt arī atmosfēras elektrisko lauku un Zemes magnētiskā lauka izmaiņas, kas nav pietiekami novērojumu izskaidrošanai. Ir pat hipotēzes, ka ķīmiskais barometrs spēj reaģēt uz vēl nezināmiem fizikāliem laukiem vai starojumu.
Kipa aparāts

Kipa aparāts ir universāla ierīce gāzu iegūšanai laboratorijā, iedarbojoties ar šķidrumiem uz cietām vielām. Parasti Kipa aparātu izgatavo no stikla.

Vēsture

Ierīci 1844. gadā izgudrojis holandiešu aptiekārs Petrs Jakobs Kips (Petrus Jacobus Kipp), kura dibinātā firma sāka ražot šos aparātus 19. gadsimta vidū. Iekārtas darbības princips ir ņemts no vācu ķīmiķa Johana Volfganga Debereinera 1823. gadā izgudrotajām gāzu šķiltavām.

Uzbūve

Kipa aparāts sastāv no divām daļām. Augšējā sfēriskā daļa ir piltuve šķidruma ieliešanai, kam apakšā ir gara caurule, kas sniedzas gandrīz līdz apakšējā rezervuāra dibenam. Otra daļa savukārt sastāv no divām kamerām — apaļas kameras (kolbas), kas atrodas salikta Kipa aparāta vidū un kurā notiek ķīmiskā reakcija, un pusapaļas apakšējās kameras, kas kalpo kā šķidruma rezervuārs. Starp abām šīm daļām ir poraina starplika, caur kuru var izplūst šķidrumi vai gāzes, bet nevar izbirt cauri cietas vielas. Starplikas vidū ir caurums  augšējās piltuves caurulei. Kipa aparāta augšējā un vidējā sfēra nav savā starpā tieši savienotas. Augšējā piltuvē mēdz ievietot hidroaizvaru, lai uztvertu šķidrumu, piemēram, sālsskābes, tvaikus. Vidējā reaktora kolbai ir divi kakli — augšējais piltuves ievietošanai un sāniskais, caur kuru ieber cieto vielu un novada radušos gāzi. Gāzes novadīšanai lieto caurulīti ar krānu vai Mora aizspiedni. Šķidrums Kipa aparāta apakšējā rezervuārā neļauj gāzei izdalīties caur augšējo ieliešanas piltuvi. Apakšējam rezervuāram mēdz būt ar pieslīpētu aizbāzni aprīkots sānu atvads ērtākai šķidruma noliešanai.

Darbs ar Kipa aparātu

Pārbauda savienojumu hermētiskumu, stikla plaisu varbūtēju esamību. Apakšējā rezervuāra sānu atverei, ja tāda ir, jābūt droši noslēgtai. Piltuvi blīvi ievieto reaktora kolbā. Caur vidējās kolbas sānu kaklu ieber reaktorā nepieciešamo cieto vielu, piemēram, marmora vai cinka gabaliņus. Vielai jābūt gabaliņu vai granulu, nevis smalka pulvera veidā. Ir Kipa aparāta konstrukcijas, kas pieļauj vielas iebēršanu caur augšējo kaklu (piltuvi pievieno pēc tam). Pievieno reaktoram gāzu novadīšanas caurulīti un aizver tās krānu. Augšējā  piltuvē ielej šķidrumu, piemēram, sālsskābi. Vajadzības gadījumā ieliek piltuves kaklā hidroaizvaru. Atver gāzu caurulītes krānu. Kad šķidruma līmenis apakšējā rezervuārā sasniedz poraino starpliku, sākas reakcija ar gāzes izdalīšanos. Ja gāzes novadīšanas caurulītes krānu aizver, spiediens reaktorā pieaug un gāze izspiež šķidrumu no apakšējā rezervuāra atpakaļ augšējā piltuvē, līdz ar to reakcija vidējā kolbā automātiski izbeidzas. Kad krānu atkal atver, reakcija sākas no jauna, tādējādi Kipa aparāts pieskaitāms pie automātiskas darbības aparātiem.
Bandžo

Bandžo (angļu: Banjo) ir strinkšķināmais stīgu instruments. Ģitārai radniecīgais instruments ASV no Rietumāfrikas ievests ap 17. gadsimtu. Sākotnēji tam bija tamburīnam līdzīgs rezonatora korpuss un no ādas darināts virsvāks, kas piešķīra instrumenta skaņai īpatnēju tembru. Instrumentam bija garš grifs bez iedalījumiem, kas noslēdzās ar galviņu 4—9 stīgas, viena no tām melodijai, pārējās — pavadījuma spēlei. Bandžo skaņa ir asa, tā ātri noklust.
Spēlē ar plektru vai pirkstiem.
Amerikāņu izpildītāji izmantoja bandžo dziesmu pavadījumiem, bet spēlēja arī solo. 19. gadsimta 30. gados bandžo grifā izveidoja ladas. Sastopami vairāki bandžo paveidi: bandžokulele, bandžomandolīna, bandžoģitāra.
Maikls Leitons

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Leitons sāka 2001.—02. gada sezonā Amerikas hokeja līgas kluba Norfolkas "Admirals" sastāvā. Jau nākamajā sezonā viņš astoņas spēles aizvadīja arī NHL vienībā Čikāgas "Blackhawks". Viņš kļuva par pirmo "Blackhawks" vārtsargu, kurš savā debijas spēlēs nav ielaidis nevienus vārtus.
2004.—05. gada NHL sezonas lokauta laikā spēlēja "Admirals" rindās, taču 2005. gada oktobrī tika aizmainīts uz Bufalo "Sabres", nākamo sezonu aizvadot tās AHL fārmklubā Ročestras "Americans". 2006. gada vasarā pievienojās Anahaimas "Ducks" organizācijai, nākamo sezonu uzsākot Portlendas "Pirates", taču jau drīz no neaizsargāto spēlētāju saraksta viņa tiesības pārņēma Našvilas "Predators", kuras sastāvā viņš aizvadīja vienu spēli, bet 2007. gada janvārī nonācas Filadelfijas "Flyers" rindās.
"Flyers" sastāvā 2006.—07. gada sezonā Leitons aizvadīja četras spēles. 2007. gada vasarā Leitons vēl vairākas reizes mainīja savu klubu, 2007.—08. gada sezonu aizvadot Olbani "River Rats" rindās. Trīs spēles Leitons aizvadīja arī Karolīnas "Hurricanes" rindās. 2007.—08. gada sezonā viņš tika atzīts pra labāko AHL vārtsargu.
2008.—09. gada sezonā Leitons bija otrais "Hurricanes" vārtsargs aiz Kema Vorda, taču 2009.—10. gada sezonā tika aizmainīts uz Filadelfijas "Flyers". Tobrīd abi komandas vārtsargi Braiens Bušē un Rejs Emerijs bija traumēti, kā rezultātā Leitons aizvadīja vairākas spēles "Flyers" vārtus, kļūstot par komandas otro vārtsargu.
2010. gada Stenlija kausa izcīņas Austrumu konferences finālā Leitons piecās spēlēs ielaida vien septiņus vārtus, aizvadot trīs sausās spēles un ļaujot "Flyers" sērijā ar 4—1 pārspēt Monreālas "Canadiens". Arī finālsērijā pret Čikāgas "Blackhawks" Leitons bija komandas vārtos visās sešās spēlēs, taču "Flyers" piedzīvoja zaudējumu sērijā ar 2—4.
2010.—11. gada sezonā muguras traumas dēļ pirmo spēli Leitons aizvadīja vien decembra nogalē, taču par vietu komandas vārtos bez Bušē iesaistījies bija arī jaunais Sergejs Bobrovskis, kā rezultātā jau janvārī Leitons tika ievietots neaizsargāto spēlētāju sarakstā. 2011.—12. gada sezonu vārtsargs pilnībā aizvadīja Adirondekas "Phantoms" sastāvā, taču 2012.—13. gada sezonu sāka kā "Flyers" otrais vārtsargs aiz Iļjas Brizgalova, komandas sastāvā gan aizvadot tikai vienu spēli. Leitons tika aizmainīts uz Kolumbusas "Blue Jackets", kur bija otrais vārtsargs aiz Sergeja Bobrovska, komandas rindās nevienu spēli gan neaizvadot.
2013. gada augustā noslēdza viena gada līgumu ar KHL klubu Doņeckas "Donbass". Kopā ar komandu sasniedza Gagarina kausa izcīņas Rietumu konferences finālu, kurā piekāpās Prāgas "Lev". Maija nogalē noslēdza līgumu ar līgas jaunpienācēju HK Soči, taču komandas rindās nevienu spēli tā arī neaizvadīja. Rudenī pievienojās AHL vienībai Rokfordas "IceHogs". 2015.—16. gada sezonā aizvadīja vienu spēli Čikāgas "Blackhawks" rindās, savukārt 2016.—17. gada sezonā četras spēles aizvadīja Karolīnas "Hurricanes" sastāvā. Turpmākajās sezonās spēlēja dažādos AHL klubos, līdz 2019. gada novembrī paziņojas par karjeras beigšanu.
Kens Kīzijs

Dzīvesgājums

Dzimis La Juntā, Kolorādo štatā. Viņa ģimene nodarbojās ar piensaimniecību un dēlu uzaudzināja Oregonas štata Springfīldā. Kīzijs bija ļoti aktīvs jauneklis, kurš labprāt nodarbojās ar amerikāņu futbolu un cīņas mākslu, kas viņam ļoti labi padevās. Studējot Oregonas Universitātē, viņam radās interese par teātra mākslu, taču tajā pašā laikā viņam piedāvāja arī sporta stipendiju, no kuras viņš nespēja atteikties.
Kens Kīzijs agrā vecumā aprecējās ar savu vidusskolas gadu draudzeni Normu Feju Haksbiju un vēlāk pārcēlās uz dzīvi Palo Alto, Kalifornijā. Tur Kīzijam radās iespēja studēt rakstniecību prestižajā Stenforda Universitātē.
1959. gadā Kīzijs iestājās Stenforda Universitātē. 1960. gadā, lai nopelnītu naudu, Kens Kīzijs bija spiests strādāt kādā Otrā pasaules kara veterānu hospitālī un piedalīties eksperimentos, kuros pētīja stipro narkotiku iedarbību, lai izmantotu tās garīgo slimību ārstēšanai. Eksperimenti izrādījās visai apšaubāmi, un pēc štata gubernatora iejaukšanās tie tika pārtraukti. Pēc tam Kīzijs aptuveni pusgadu turpināja strādāt hospitālī par naktssargu un sanitāru garīgi slimo palātā. Pēc hospitālī gūtās pieredzes Kīzijs īsā laikā sarakstīja romānu "Kāds pārlaidās pār dzeguzes ligzdu". Romāns kļuva populārs, sevišķi hipiju kustības pārstāvju vidū.
1964. gadā Kīzijs publicēja otro romānu Sometimes a Great Notion, bet kritiķi to neuzskatīja par literāru sasniegumu. 1966. gadā Kīziju pieķēra un sodīja par marihuānas glabāšanu. Kīzijs nolēma, ka labākais veids, kā izvairīties no soda ir aizbēgt uz Meksiku. Jau pēc gada viņš atgriezās Amerikas Savienotajās Valstīs un pavadīja pusgadu izciešot sodu.
Kamēr Kīzijs bija cietumā, romānu "Kāds pārlaidās pār dzeguzes ligzdu" iekļāva universitāšu mācību programmās. Romāns tika tulkots desmit valodās un ASV izdots romāna akadēmisks izdevums ar plašiem komentāriem. 1975. gadā iznāca oskarotā Miloša Formana filma "Kāds pārlaidās pār dzeguzes ligzdu" ar Džeku Nikolsonu Makmērfija lomā. Kīzijam šķita, ka Formans izkropļojis viņa ieceri, tāpēc viņš filmas veidotājus iesūdzēja tiesā, taču prāvu zaudēja.

Nāve

Kens Kīzijs nomira 2001. gada 10. novembrī no plaušu vēža izraisītām komplikācijām.
Nordica

Vēsture

2015. gada novembrī izveidota lidsabiedrība Nordic Aviation Group, lai pārņemtu bankrotējušās Estonian Air funkcijas. Lidsabiedrības sākuma posmā tā izmantoja īrētas lidmašīnas, un pārejas periodā tās darbību uzturēja Slovēnijas lidsabiedrība Adria Airways.
2016. gada 30. martā lidsabiedrības zīmols mainīts uz Nordica.
2016. gada novembra sākumā paziņots, ka Nordica pārtrauc pagaidu sadarbību ar Adria Airways, lai sāktu sadarbību ar Polijas lidsabiedrību LOT. Tā tika piesaistīta, lai papildinātu Nordica lidmašīnu floti, kuru pārvalda meitas uzņēmums Regional Jet. 30. decembrī Igaunijas Konkurences padomei iesniedza pieteikumu, lai ļautu LOT iegūt 49 % Nordic Aviation Group meitasuzņēmuma Regional Jet kapitāldaļu. 2017. gada janvārī Igaunijas Konkurences padome atļāva šo darījumu.

Lidojumu galamērķi

2018. gada Nordica piedāvāja lidojumus uz 19 galamērķiem.
Sapnis vasaras naktī

"Sapnis vasaras naktī" (angļu: A Midsummer Night's Dream) ir Viljama Šekspīra komēdija piecos cēlienos. Tiek uzskatīts, ka Šekspīrs to sarakstījis laikā no 1595. līdz 1596. gadam. Luga ir par notikumiem, kas risinās ap Atēnu valdnieka Tēseja un amazoņu valdnieces Hipolitas kāzām.
Luga pirmoreiz publicēta 1600. gadā quarto izdevumā, 1623. gadā — First Folio, kas atšķiras no 1600. gadā publicētās versijas. Tiek uzskatīta par vienu no labākajām Šekspīra komēdijām, viens no viņa populārākajiem darbiem. Bieži tiek uzvests teātros. Fēliksa Mendelsona sarakstītajā mūzikā lugas iestudējumam iekļauts arī komponista ievērojamais "Kāzu maršs". Vairākas reizes pēc lugas motīviem uzņemtas filmas.
Džeralds Andersons

Dzīves gājums

Dzimis Dienvidāfrikā. Pirmā pasaules kara laikā dienēja Lielbritānijas Karaliskos gaisa spēkos. Apbalvots ar Izcila Lidotāja krustu (Distinguished Flying Cross).
Pēc kara strādāja Lielbritānijas Ārlietu ministrijā un bija britu vēstniecībās Parīzē, Madridē, Lisabonā, Teherānā, Romā un Vašingtonā.
1959. gada 1. janvārī, būdams Lielbritānijas vēstniecības otrais sekretārs Vašingtonā, Džeralds Andersons tika apbalvots un kļuva par Britu impērijas ordeņa virsnieku.

Šaha kompozīcija

Savu pirmo šaha kompozīciju Andersons publicēja 14 gadu vecumā un drīz kļuva pazīstams ar saviem divvilčiem un trīsvilčiem, pašmatiem un refleksmatiem, pasaku šaha uzdevumiem. Pavisam viņš publicēja vairāk nekā 500 uzdevumus. 1960. gadā viņam tika piešķirts starptautiskā tiesneša un 1975. gadā starptautiskā meistara tituls šaha kompozīcijā.
Viņš bija vairāku šaha kompozīcijai veltītu grāmatu autors. 1946. gada 9. martā britu vēstniecībā Lisabonā Andersons piedalījās simultanspēles seansā pret pasaules čempionu Aleksandru Aļehinu, viņu cīņa kļuva par pēdējo publicēto Aļehina partiju.
Pulkvežleitnants

Pulkvežleitnants (NATO kods — OF-4) ir armijas vecāko virsnieku dienesta pakāpe. Parasti tā armijas dienesta pakāpju sistēmā atrodas starp majora un pulkveža dienesta pakāpēm. Bruņotajos spēkos pulkvežleitnants lielākoties komandē bataljonu. Šī dienesta pakāpe sastopama arī citos militarizētos dienestos, piemēram, policijā.
Limfātiskā sistēma

Limfātiskā sistēma (latīņu: Systema lymphaticum) ir caurulīšu sistēma zīdītājiem, kas papildina sirds un asinsvadu sistēmu. To veido limfas ceļi un un limfoīdie orgāni, pa kuriem plūst limfa — puscaurspīdīgs šķidrums. Limfai ir nozīmīga loma organisma šūnu un audu vielu maiņas un attīrīšanas procesos. Atšķirībā no asinsrites sistēmas, limfātiskā sistēma nav noslēgta un tai nav centrālā sūkņa. Limfa, kas cirkulē limfātiskajā sistēmā, pārvietojas ļoti lēni un zem maza spiediena.
Kokandas haniste

Kokandas haniste bija valsts Centrālāzijā, kas pastāvēja no 1709. līdz 1876. gadam mūsdienu Kirgizstānas, Uzbekistānas, Tadžikistānas un Dienvidaustrumu Kazahstānas teritorijās. 
Haniste atradās auglīgajā Fergānas ielejā un Taškentas oāzē ar galvaspilsētu Kokandā. Salīdzinot ar Buhāru, tā bija mazāk islāmiska un vairāk nomadiska valsts, kuras iedzīvotāji sekoja senajām nomadu tradīcijām. Apdzīvoja uzbeki, tadžiki, kazahi, kirgīzi, kipčaki un citi tjurku nomadi. Iedzīvotāju skaits 19. gadsimta beigās bija ap 2 miljoniem cilvēku. 1867. gadā Kokandas pilsētā dzīvoja 80 000 cilvēku. Hanistes labklājība balstījās uz Sirdarjas upes nestajiem ūdeņiem, tirdzniecību ar Ķīnu un Indiju. 
Izveidojās 1709. gadā, atšķeļoties no Buhāras hanistes. Hanistē valdīja uzbeku Minu dinastija, kuras varu apstrīdēja kirgīzu un kipčaku vadoņi. 1758. gadā Kokanda kļuva par Ķīnas impērijas vasaļvalsti, un palika tāda līdz 1814. gadam. Pēc 1800. gada palielināja savu teritoriju uz Buhāras emirāta rēķina, 1809. gadā iekarojot Taškentu un 1814. gadā Turkistānu ziemeļos. Savu lielāko varenību sasniedza pēc 1821. gada. 1842. gadā zaudēja karā Buhārai, nonākot tās pakļautībā. Nākamos 20 gadus hanisti plosīja pilsoņu karš starp dažādām troņu pretendentu frakcijām. 
1865. gadā Krievijas armija ģenerāļa Čerņajeva vadībā iebruka Kokandas hanistē, uzskatot to par vieglāk iekarojamo valsti, iepriekš vienojoties ar Kokandas augstmaņiem, kas baidījās no Buhāras un Ķīnas uzbrukuma. 1865. gadā krievi ieņēma Taškentu, Turkistānu, un Šimkentu. 1867. gadā hanistes teritoriju iekļāva Turkestānas ģenerālguberņā, hanam atstājot ierobežotu varu. 1875. gada pavasarī sākās tautas sacelšanās pret hanu Hudajaru, kurš bēga uz Taškentu. Viņa dēls Nasredīns 26. jūnijā kāpa tronī un izsludināja džihādu pret Krieviju. 22. augustā fon Kaufmana vadītā armija sakāva 10 000 vīru lielo kokandiešu armiju, kaujā nogalinot vismaz 2000 kokandiešu, paši zaudējot piecus kritušos. 29. augustā krievi ieņēma Kokandu un novembrī pretošanās bija apspiesta. 1876. gada 19. februāri hanisti likvidēja, izveidojot Fergānas apgabalu Krievijas Turkestānas ietvaros. 
1917. gada decembrī basmaču dumpinieki Kokandā pasludināja reģiona autonomiju, kā pirmo soli uz hanistes neatkarības atjaunošanu. Buhāras hans nemiernieku atbalstam nosūtīja 95 000 kareivju, kurus apmācīja Baltās kustības un britu virsnieki. Taču jau 1918. gada februārī Sarkanā armija Kokandā nodibināja boļševiku varu.
Verona

Vēsture

Savulaik būdama priekšalpu gallu apmetne, 89. gadā p. m. ē. kļuva par romiešu koloniju, bet 49. gadā p. m. ē. par municipiju. Pilsētas straujo izaugsmi noteica tā atrašanās vieta ceļu krustpunktā. 403. gadā pie Veronas Stilihons pieveica vestgotus Alariha vadībā. 489. gadā pilsētu ieņēma goti, 569. gadā — langobardi, bet 774. gadā — Kārlis Lielais.
Ap 1100. gadu Verona kļuva par komūnu, kuru vadīja podesta. 13. gadsimtā par Veronas valdniekiem izvirzījās Skaligeri dzimta. No 1277. līdz 1387. gadam Veronā valdīja Kangrande I (Cangrande I della Scala), kurš izvirzījās par gibellīnu frakcijas vadoni, pakļāva Paduju, Trevizo un Vičencu. Kangrade I atbalstīja Dantes, Petrarkas un Džoto darbību. Nākamais Veronas valdnieks Mastino II ieguva savā īpašumā Brešu, Parmu un Luku. Tomēr 1337. gadā pret veroniešiem nodibinājās spēcīga koalīcija - Florence, Venēcija, Viskonti, Esti un Gonzagas. Trīs kara gadu rezultātā Veronas pārvaldē palika tikai pati Verona un Vičenca.
1387. gadā Veronu pakļāva Milāna, bet 1405. gadā tā iekļāvās Venēcijas Republikas sastāvā. No 1509. gada līdz 1517. gadam Verona bija imperatora Maksimiliāna I īpašums. 1797. gadā pilsētu ieņēma Napoleona karaspēks. Kaut arī iedzīvotāji sacēlās un padzina franču karaspēku, Napoleons likvidēja Venēcijas republiku un pēc Kampoformijas miera līguma starp Franciju un Austriju Verona iekļāvās Austrijas sastāvā. 1805. gadā pēc Presburgas miera līguma Verona nonāca Napoleona kontrolētās Itālijas karalistes sastāvā, bet pēc Napoleona sagrāves Verona atkal nokļuva Austrijas sastāvā.
1866. gadā Verona iekļāvās apvienotajā Itālijas valstī. Otrā pasaules kara laikā, kad Itālijas ziemeļos nodibinājās Salo republika, Veronā no 8. līdz 10. februārim notika prāva, kurā tiesāja fašistu politiķus, kuri bija atbalstījuši Musolīni atcelšanu no varas 1943. gada 24. jūlijā.