google/wiki40b huggingface dataset:
European Hit Radio Top 100 (2016)

Šis ir European Hit Radio 2016. gada noslēguma Top 100. Tops tika atskaņots radiostacijā European Hit Radio piektdien, 2016. gada 30. decembrī plkst. 10.00. Topu vadīja DJ Roberts Lejasmeijers.

Top 100 sastādīšanas princips

European Hit Radio Top 100 tiek sastādīts, pamatojoties uz klausītāju balsojuma rezultātiem, kas ik nedēļu tiek apkopoti Top 40. Topa veidošanas procesā piedalās visas dziesmas, kas kaut reizi ir pabijušas Top 40 sarakstā. No vidēji 250 līdz 280 gada laikā Top 40 iekļuvušajām dziesmām tiek noteiktas populārākās 100.
Katrai dziesmai, kas kaut reizi ir iekļuvusi Top 40, tiek piešķirts punktu skaits, atkarībā no dziesmas atrašanās vietas topā. Piemēram, ja dziesma iknedēļas Top 40 ieņem 1. vietu, tad dziesmai tiek pieskaitīts 1 punkts, ja dziesma ieņem 12. vietu, tad 12 punkti, ja 37. vietu, tad 37 punkti un tā tālāk. Nedēļās, kurās dziesma nav iekļuvusi Top 40 populārāko dziesmu sarakstā, dziesmai tiek pieskaitīts 41 punkts. Veidojot Top 100, visi punkti tiek skaitīti kopā un augstāko vietu iegūst dziesma ar vismazāko punktu skaitu. Ja vairākām dziesmām ir vienāds punktu skaits, tad augstākā vietā nonāk tā dziesma, kurai ir bijusi augstākā vieta Top 40, tad nākamā augstākā vieta un tā tālāk.
Valsts (bioloģija)

Valsts (latīņu: regnum) ir organismu klasifikācijas taksonomiskā vienība. Tā ir otra augstākā taksonomiskā vienība uzreiz aiz impērijas. Agrāk valsts bija augstākā organismu klasifikācijas iedalījuma vienība. Valstu sīkāks iedalījums ir tipi (zooloģijā) un nodalījumi (botānikā).

Vēsture

Zviedru botāniķis un zoologs Kārlis Linnejs 1735. gadā savā darbā Systema naturae publicēja, ka visi dzīvie organismi dalās divās valstīs — augos un dzīvniekos. 1866. gadā vācu biologs Ernsts Hekels ierosināja izveidot trešo valsti protistus, kurā iekļaut tos organismus, kuru nevarēja nedz viennozīmīgi iekļaut pie augiem, nedz pie dzīvniekiem. Protistu valstī tajā laikā ietilpa toreiz zināmie vienšūnas organismi, kā arī sēnes un baktērijas. 1905. gadā Hekels piedāvāja savādāku protistu definīciju — protisti ir tikai vienšūnas organismi. Sēnes atkal tika pievienotas augu valstij.
1925. gadā franču zinātnieks Eduārs Šatons (Edouard Chatton) protistus sadalīja vēl sīkāk, tas ir — prokariotu protistos un eikariotu protistos. Dažreiz uzskata, ka tieši viņš sadalīja dzīvo dabu divās daļās, tas ir, prokariotos un eikariotos. Viņš vēl atsevišķas valstis toreiz neizdalīja. Tajā pašā laikā amerikāņu biologs Herberts Koplends (Herbert Copeland), neatkarīgi no Šatona, izdalīja ceturto valsti — monēras, kurās iekļāva baktērijas un zilaļģes, kas iepriekš bija daļa no protistiem. Viņš šajā valstī iekļauj arī sēnes. Atlikušie organismi nu jau tika nosaukti par protoktistiem (Protoctista).
1959. gadā Roberts Vitekers (Robert Whittaker) sēņu valsti izdala atsevišķi no pārējiem un tagad ir piecas dzīvo organismu valstis. Viņš pierāda, ka sēnes nav ne augi, ne protisti. Starp citu, mūsdienu molekulārbiologi ir pierādījuši, ka sēnes ir daudz tuvākas dzīvniekiem nekā augiem. 1970. gadā amerikāņu ģenētiķe Linna Margulisa (Lynn Margulis) Vitakera piecu valstu sistēmu padara zinātnieku vidū populāru. Šajā klasifikācijā izdala monēru, protoktistu, sēņu, augu un dzīvnieku valstis.
1970. gadā sāka lietot terminu ‘virsvalsts’. Tādas tika izdalītas divas — prokarioti un eikarioti. Lai gan par to jau bija sācis domāt Eduārs Šatons, to viņš attiecināja tikai uz protistiem, nevis uz visiem dzīvajiem organismiem. 1978. gadā Toms Kavaljē-Smits (Tom Cavalier-Smith) šīs divas virsvalstis nosauca par impērijām. Līdz ar to valsts kļuva par otrā līmeņa taksonomisko vienību.
1977. gadā Karls Vozs (Carl Woese) atklāja, ka baktērijas sadalās divās grupās, tas ir, īstajās baktērijās un arhebaktērijās. Viņš domāja, ka arhebaktērijas ir senākas, jo daudzas tās sugas dzīvo ekstrēmās vidēs. Mūsdienās zinātnieki domā, ka ir otrādi, ka tās ir jaunākas par īstajām baktērijām, kā arī tieši no tām evolūcijas gaitā radušies eikarioti. Voza atklājumam par divām baktēriju grupām apstiprinoties, tika izdalītas sešas valstis. Pie šī iedalījuma joprojām vairums mūsdienu zinātnieku pieturās.
Pēdējos gados notiek intensīvi pētījumi molekulārbioloģijā un ģenētikā, un tie parāda, ka dažas organismu grupas neiekļaujās viennozīmīgi kādā no iepriekš nosauktajām valstīm. Līdz ar to parādās arvien vairāk valstu.
Saule (stacija)

Vēsture

1900. gadā tiek ierīkots izmaiņas punkts Saulek, kopš 1919. gada tiek nosaukts par staciju Saule.
Kristofs Frīdrihs Neanders

Dzīvesgājums

Dzimis 1723. gada 28.decembrī Iecavā. Mācījās pie privātskolotājiem un Jelgavas pilsētas skolā. 1740.-1743. gadā studēja teoloģiju Halles universitātē. Pēc atgriešanās dzimtenē strādāja par mājskolotāju kādā Kurzemes muižā, vēlāk Liepājā. 1751. gadā viņu ordinēja par Kabiles luterāņu draudzes mācītāju. No 1756. gada strādāja par mācītāju Mežmuižā un Kukuros (Kuckern). 
1773. gadā izdeva Kurzemes dziesmugrāmatu. No 1775. gada Dobeles diacēzes prāvests un konsistorijas loceklis. 1778. gadā Apgaismības ideju ietekmē izstrādāja jaunas baznīcas kārtības priekšlikumu Kurzemes hercogistei.
1778. gadā uzrakstīja dziesmuspēli "Scipions" (mūzikas autors Francis Ādams Feihtners (Franz Adam Veichtner), kas tika uzvesta hercoga Pētera galma teātrī Jelgavā. 
1785. gadā atteicās kļūt par Kurzemes un Zemgales hercogistu superintendentu. 
1786. gadā nodrukāja jaunas baznīcas kārtības priekšlikumu, kas saturēja obligātu baznīcas palīdzību nabagiem un izglītības ieviešanu latviešu zemnieku bērniem. Kurzemes landtāgs to tomēr nepieņēma. 1787. gadā uzrakstīja oratoriju "Jēzus augšāmcelšanās pirmie svētki".
Miris 1802. gada 9. jūlijā Mežmuižā.
Binomiālkoeficients

Binomiālkoeficients matemātikā ir naturāls skaitlis, kas parādās Ņūtona binomā kā koeficients. Binomiālkoeficientus var aprēķināt, izmantojot Paskāla trijstūri. Tie parasti tiek pierakstīti kā \tbinom nk. Jebkurš no binomiālkoeficientiem var tikt aprēķināts ar formulu \tfrac{n!}{k!\,(n-k)!} Binomiālkoeficienti tiek izmantoti ne tikai algebrā, bet arī kombinatorikā, kur šāds pieraksts nozīmē, ka no n elementu lielas kopas tiek izvēlēti k elementi.
Binomiālkoeficientu pierakstu pirmais ieviesa vācietis Andreass fon Etingshauzens (Andreas von Ettingshausen). Tos var pierakstīt arī vairākos citos veidos, piemēram, C(n, k), ₙCₖ, ⁿCₖ, Cᵏₙ, Cⁿₖ.
Markuss Nēslunds

Spēlētāja karjera

1991. gada NHL draftā viņu Pitsburgas "Penguins" izraudzījās ar kopējo 16. kārtas numuru. Šī kluba sastāvā arī debitēja NHL, vēlāk tika aizmainīts uz Vankūveras "Canucks".
Jau kopš 2000. gada viņš bija "Canucks" komandas kapteinis. Viņš 4 reizes ir ieguvis Sailona Teilora balvu, kuru pasniedz "Canucks" vērtīgākajam spēlētājam. 7 reizes ieguvis arī Sīrusa Maklīna balvu, kuru pasniedz "Canucks" rezultatīvākajam spēlētājam. Piedalījies piecās NHL visu zvaigžņu spēlēs. 2003. gadā viņš ieguva Lestera Pīrsona balvu un tika nominēts arī Hārta balvai, bet to neieguva.
Zviedrijas hokeja izlases sastāvā piedalījies 1993., 1996., 1999. un 2002. gada Pasaules čempionātos, 1993. gadā izcīnot sudraba, bet 1999. un 2002. gadā bronzas medaļas. 1992. un 1993. gadā viņš piedalījās arī Pasaules čempionātā junioriem, abas reizes izcīnot sudraba medaļas. Piedalījies arī 1996. un 2004. gada Pasaules kausa izcīņā, kā arī 2002. gada Olimpiskajās spēlēs. 2010. gadā viņš beidza karjeru.
Daudzu pasauļu interpretācija

Daudzu pasauļu interpretācija (DPI, angļu: Many-worlds interpretation) jeb Evereta interpretācija ir kvantu mehānikas interpretācija, kas zināmā mērā paredz "paralēlo visumu" pastāvēšanu, visos tajos darbojas vieni un tie paši dabas likumi un tiem raksturīgas vienādas fizikālās konstantes, taču tie atrodas dažādos kvantu stāvokļos (quantum state). Jēdzienu sākotnēji formulējis amerikāņu fiziķis Hjū Everets 1957. gadā.
Daudzu pasauļu interpretācija atsakās no viļņu funkcijas nedeterminēta sabrukuma, kas Kopenhāgenas interpretācijā ir saistīts ar jebkuru kvantu mērījumu. DPI aprobežojas tikai ar kvantu sapinuma parādību un pilnīgi atgriezenisku notikumu evolūciju.
Daudzu pasauļu interpretācija ir viena no vairākām daudzu pasauļu hipotēzēm fizikā un filozofijā. Šobrīd tā ir viena no vadošajām interpretācijām, līdzās Kopenhāgenas interpretācijai un saskaņoto hronoloģiju interpretācijai.
Tartu observatorija

Tartu observatorija (igauņu: Tartu Observatoorium) ir lielākā astronomijas observatorija Igaunijā, kas dibināta 1810. gadā Tartu apgabalā. 1964. gadā, lai samazinātu gaismas starojuma ietekmi, observatorija pārcēlās uz piemērotāku vietu novērošanai — Teraveres ciemu (20 km uz dienvidrietumiem no Tartu). Laika gaitā observatorija savu vārdu ir mainījusi vairākas reizes — Dorpatas observatorija (1810—1893), Svētā Georga Observatorija (1893—1919), Tartu astronomijas observatorija (1919—1964), Tartu astrofizikas observatorijas Strūves Igaunijas Zinātņu akadēmijas observatorija (1964—1995) un Tartu observatorija (kopš 1995. gada).

Observatorijas vēsture

Observatorija tika izveidota pie Tartu Universitātes 1810. gadā. Observatorijas ēka tika uzcelta uz Toomes (Doma) kalna, projektējis Johans Vilhelms Krauze. Pirmos observatorijas instrumentus uzstādīja 1814. gadā Frīdrihs Georgs Vilhelms Strūve; viņš arī uzsāka novērojumus ar šiem teleskopiem.  1824. gadā tika uzstādīts 9 collu refraktoru Frauenhofera ražots teleskops — tolaik lielākais ahromatiskais teleskops pasaulē.
1946. gadā observatorija tika atdalīta no Tartu universitātes un kļuva par Igaunijas PSR Zinātņu akadēmijas īpašumu. 1947. gada 1. janvārī tika izveidots Igaunijas PSR Matemātikas un mehānikas Zinātņu akadēmijas Fizikas institūts. Vecā Tartu universitāte kļuva par šīs iestādes daļu. 1950. gadā sāka meklēt jaunu vietu observatorijai. 1952. gada 9. oktobrī institūts tika pārdēvēts par Fizikas un astronomijas institūtu. 1957. gadā institūts saņēma zemi jaunās observatorijas celtniecībai 20 km uz dienvidrietumiem no Tartu, nākamajā gadā tika uzsākta būvniecība.
Mihails Hazans

Dzīvesgājums

Dzimis 1950. gadā. Studēja Latvijas Valsts Universitātes Fizikas un matemātikas fakultātē (1967–1972), turpināja aspirantūras studijas LVU Skaitļošanas centrā (1972–1975), 1975. gadā aizstāvēja zinātņu kandidāta grādu.
Strādāja par asistentu (1975), vecāko pasniedzēju (1978) un docentu (1983) LVU Ekonomikas fakultātes Augstākās matemātikas katedrā.
Pēc doktorantūras studijām Pēterburgas Universitātes Matemātikas un mehānikas fakultātē (1989-1992) strādāja par docentu LU Vadības un Ekonomiskās informātikas fakultātes (LU EVF) Augstākās matemātikas katedrā (1992-1995), tad LU Ekonomikas fakultātes Matemātiskās ekonomikas katedrā (1995-2001). 2001. gadā viņu ievēlēja par LU EVF asociēto profesoru, 2007. gadā par profesoru.
Arnolds Spekke

Dzīves gājums

Dzimis 1887. gada 14. jūnijā Bauskas apriņķa Vecmuižas pagastskolas pārziņa Andreja Spekkes ģimenē. Mācījās Iecavas pagastskolā, no 1906. gada Jelgavas reālskolā. Uzsāka studijas Rīgas Politehniskajā institūtā, bet tad izlēma doties uz Maskavu, kur no 1909. līdz 1915. gadam studēja senās romāņu valodas Maskavas Universitātes Romāņu filoloģijas fakultātē. Pirmā pasaules kara laikā strādāja par lektoru Arheoloģijas institūtā un par latīņu valodas skolotāju vairākās Maskavas ģimnāzijās. Pēc Brestļitovskas miera līguma noslēgšanas 1918. gada vasarā Spekke atgriezās Latvijā un 1919. gadā strādāja par skolotāju Jelgavā un Liepājā, tad vadīja jaundibināto Pirmo valsts vidusskolu Rīgā (1920—1922). Līdztekus no 1919. gada viņš strādāja par Latvijas Universitātes romāņu filoloģijas docētāju. 1927. gadā Spekke ieguva filoloģijas doktora grādu, bija Filoloģijas un filozofijas fakultātes dekāns un LU prorektors studentu lietās. 1932. gadā kā Rokfellera stipendiāts papildinājās Polijā un Itālijā.
1933. gadā A. Spekki iecēla par Latvijas Republikas sūtni Itālijā, Grieķijā, Bulgārijā un Albānijā un viņš pārcēlās uz dzīvi Romā.
Pēc Latvijas okupācijas viņš 1940. gada 27. jūlijā iesniedza protesta notu Itālijas valdībai un 9. augustā atstāja sūtņa amatu. Līdz Otrā pasaules kara beigām strādāja par skolotāju, bibliotekāru un tulku Milānā un Romā, rakstīja grāmatu "Latvijas vēsture", kas iznāca 1948. gadā. Vadīja Latviešu bēgļu komiteju Romā (1945—1950), 1951. gadā izdeva savas grāmatas tulkojumu angļu valodā "History of Latvia". 
1954. gadā Spekke pārcēlās uz ASV, kur bija Latvijas sūtniecības vadītājs Vašingtonā, bet no 1963. līdz 1970. gadam Latvijas Republikas diplomātiskā un konsulārā dienesta vadītājs.
Miris Vašingtonā 1972. gada 27. jūlijā. Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas viņa pīšļi apglabāti Vecumnieku kapsētā.
Enkaustika

Enkaustika (no grieķu: ἐγκαυστική, enkaustikē — 'iededzināt') ir glezniecības tehnika, kurā kā krāsu pigmentu saistvielu izmanto karstu kausētu vasku.
Plašākā nozīmē par enkaustiku dēvē arī vaska glezniecību. Mūsdienās enkaustiku izmanto galvenokārt tikai restaurācijā.

Vēsture

Jau Senajā Ēģiptē, 14. gadsimtā pirms Kristus vasks kā krāsu saistviela aukstā veidā tika lietots tempļa fasāžu gleznojumos. Senajā Grieķijā, 5. gadsimtā pirms Kristus enkaustikas tehnika tika pilnveidota, klājot karstas krāsas jeb lietojot karsto paņēmienu, bet 4. gadsimtā pirms Kristus tehniku atkal vienkāršoja, atgriezdamies pie aukstā paņēmiena. Šajā tehnikā 1.—3. gadsimtā tika gleznoti slavenie Faijūmas portreti, kas 1887. gadā tika atrasti Faijūmas oāzē Ēģiptē.
Rīgas Lastādijas internātpamatskola

Izglītības programmas

Pamatizglītības mazākumtautību programma (21011121), Pamatizglītības pedagoģiskās korekcijas programma (21011811), Pamatizglītības pedagoģiskās korekcijas mazākumtautību programma (21011821), kurās uzņem izglītojamos ar medicīniski-pedagoģiskās komisijas nosūtījumu.

Vēsture

Dibināta kā Rīgas 57. vidusskola, 2007. gadā mākslinieks Aigars Bikše uz ēkas fasādes izveidoja bronzas cilni ar uzrakstu "Visiem, kas upurējuši savu laiku virtuālās pasaules glābšanai".
2008. gadā apvienota ar Rīgas 1. internātpamatskolu un pārdēvēta par Rīgas Lastādijas internātvidusskolu, Latvijas skolu reformas gaitā 2010. gadā apvienota ar Rīgas 7. internātpamatskolu, izveidojot Rīgas Lastādijas internātpamatskolu.
Tumšsarkanā dzeguzene

Apraksts

Daudzgadīgs, 15-80 cm auksts lakstaugs. Stublājs sārti brūns, stāvs ar skaujošām, olveidīgām lapām. Ziedu daudz (20-150), tie sakārtoti diezgan blīvā, vienpusējā ķekarā stublāja galotnē. Jaunā ziedkopa ar pumpuriem noliekusies. Pieziedlapas zaļas, lancetiskas. Apziednis sarkanbrūns. Lūpa ar šķērsenisku iežmaugu, bez pieša. Auglis - nokarena pogaļa. Latvijā zied no jūnija otrās puses līdz augustam.

Izplatība

Aug gandrīz visā Eiropā un dažviet Āzijā.

Biotopi

Aug nelielās grupās krūmājos, mežmalās, skrajos lapkoku un jauktos mežos.
Marija Kutjaņina

Biogrāfija

Tambovas apgabala šaha skolas audzēkne. 2016. gadā bijusi otrā Krievijas jauniešu šaha kausa izcīņā meitenēm U13 vecuma grupā, kā arī izcīnījusi trešo vietu Krievijas jauniešu šaha ātrspēles čempionātā meitenēm U13 vecuma grupā.
Pārstāvējusi Krieviju Eiropas un pasaules jauniešu šaha čempionātos, kuros lielāko panākumu guvusi 2012. gadā, kad Prāgā uzvarējusi Eiropas jauniešu šaha čempionātā meitenēm U8 vecuma grupā. Par šo panākumu ieguvusi FIDE meistares (FM) nosaukumu.
Edgars Stepiņš

Biogrāfija

Ar šahu nopietni sācis nodarboties astoņu gadu vecumā. Viņa treneris ir Viktors Krūmiņš. Edgars ir beidzis Jelgavas Valsts ģimnāziju. Daudzkārtējs Jelgavas čempions. 2018. gadā kļuva par FIDE meistaru.
Bauskas Centrālā bibliotēka

Vēsture

Bauskas pilsētas bibliotēka tika nodibināta 1922.gadā. Bibliotēka atradās Pils (tagad Plūdoņa) ielā 19, pilsētas Domes ēkā. Kaut arī 1925.gadā Bauskā bija tikai nedaudz vairāk par 5 tūkstošiem iedzīvotāju, pilsētā darbojās 5 bibliotēkas. Kara laikā pilsētas bibliotēkas ēka tika sagrauta, un vēlāk izvietota uz pilsētas Kultūras nama (tagad Tautas nama) telpās. Arī šobrīd Bauskas Centrālā bibliotēka atrodas Bauskas Tautas nama telpās.

Krājums

Krājumi latviešu, krievu, angļu, vācu, lietuviešu valodās. Anšlava Eglīša un Veronikas Janelsiņas personīgā bibliotēka no ASV (nosūtītājs - testamenta izpildītājs Gvido Augusts). Rakstnieka Nikolaja Kalniņa kolekcija no 2005.gada aprīļa - sūtītājs Mirdza Kalniņa (ASV).
Ase

Ase bija Gaujas līvu vecākais un viens no Satezeles aizstāvju vadoņiem Satezeles kaujas laikā 1212. gadā. Iespējams, ka viņš bija Satezeles vai Salaspils līvu vecākais pēc Ako nogalināšanas 1206. gada kaujā pie Salaspils. Ase tika nosūtīts uz pārrunām pie vāciešiem, kļuva par ķīlnieku un tika piesiets pie moku rīkiem.

Vārda cilme

Ar šā vecākā un viņa pēcnācēju vārdu, iespējams, varētu būt saistīts ciemats Asigale, kas minēts jau 1258. gadā, bet muiža (loco, qui dicitur Asegalle) pastāvējusi 13. gadsimta beigās kā viens no Rīgas domkapitula īpašumiem. Viens no Azgaļiem, Jēkabs, 15. gadsimta vidū bija Krimuldas fogts, novada pārvaldnieks un tiesnesis.
Azgaļiem bija valdījumi arī Lēdurgas draudzes Tamsāres ciemā (1428). Azgaļi ieņēma nozīmīgu sociālu statusu arhibīskapijā un iesaistījās arhibīskapa un ordeņa cīņas 1394. un 1397. gadā. Brāļi Johans un Detlevs 1360. gadā mantoja līvu izcelsmes vasaļu Gerharda Alenpoiša un Johana Līvena zemi. Azgaļu vārds pēdējo reizi vēstures avotos parādās 1453. gadā, kad viņi pārdeva Azgaļu, vēlāko Englārtes muižu. Vieta atradās mūsdienu Raganas apkārtnē.
Valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Lubānas novadā

Šajā lapā apkopoti valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Lubānas novadā.
 Kultūras pieminekļu karte
Šis saraksts tiek veidots no Vikidatiem, to periodiski atjaunina bots.
Gitans Nausēda

Dzīvesgājums

Dzimis 1964. gadā Klaipēdā. Studēja Viļņas Universitātes (VU) Rūpniecības un Ekonomikas fakultātē (1982—1987) un Ekonomikas fakultātē (1987—1989). 
Pēc Lietuvas neatkarības atjaunošanas strādāja par Lietuvas Ekonomikas un privatizācijas institūta vecāko pētnieku (1992—1993) un Nacionālā cenu un konkurences dienesta Finanšu tirgus daļas vadītāju (1993—1994) un Lietuvas Bankas Komercbanku uzraudzības departamenta metodoloģijas un analīzes daļas vadītāja vietnieku (1994—1996).
No 1996. līdz 2000. gadam bija Lietuvas Bankas Monetārās politikas departamenta direktors un Lietuvas Bankas valdes loceklis (1998—2000).
Vēlāk bija AS "Vilniaus bankas" valdes priekšsēdētāja padomnieks (2000—2008) un SEB bankas prezidenta padomnieks, finanšu analītiķis (2008—2018).
2019. gada maijā uzvarēja Lietuvas prezidenta vēlēšanās, amatā stājās 2019. gada 12. jūlijā.

2019. gada Lietuvas valsts prezidenta vēlēšanas

2018. gada 17. septembrī Gitans Nausēda oficiāli apstiprināja savu kandidatūru 2019. gada 12. maijā gaidāmajās Lietuvas valsts prezidenta vēlēšanās. Vēlēšanās viņš piedalījās kā neatkarīgs, partijām nepiederošs, kandidāts. 2019. gada 12. maijā notikušo Lietuvas valsts prezidenta vēlēšanu pirmajā kārtā Gitans Nausēda ieguva 30,94% balsu, kas ļāva viņam kvalificēties 2. kārtai. 2019. gada 26. maijā notikušo Lietuvas valsts prezidenta vēlēšanu otrajā kārtā Gitans Nausēda ievēlēts par Lietuvas prezidentu.
21. aprīlis

21. aprīlis ir gada 111. diena pēc Gregora kalendāra (112. diena garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 254 dienas.
Cartoon Network

Vēsture

1980. gadā Turner Broadcasting īpašnieks Teds Tērners no MGM un Warner Bros. nopērk 1948. gada multfilmu bibliotēku. 1990. gadā viņš nopērk Hanna-Barbera Productions animācijas kompāniju. Sākumā kanāls rāda vecas multfilmas no iepriekšminētajām multfilmu studijām. 1995. gadā Hanna-Barbera Productions sāk zīmēt multfilmas šim kanālam. 1996. gadā tiek nopirkta Time Warner, kas dod piekļuvi visām šis kompānijas multfilmām no 50. līdz 90. gadiem. 2001. gadā 2. septembrī parādās bloks «Adult Swim» ar multfilmām, kas domātas pieaugušajiem.
Mūsdienās Cartoon Network ir kļuvis par lielāko multiplikācijas filmu kanālu. Līdzās standarta izšķirtspējai (480i, SDTV), tiek piedāvāts arī augstas izšķirtspējas režīms (1080i, HDTV).
Adrasteja (pavadonis)

Atklāšana un nosaukums

Adrasteju atklāja amerikāņu astronomi Deivids Dževids un Edvards Danielsons 1979. gada 8. jūlijā seansa laikā ar starpplanētu zondi „Voyager-2”, nosaucot to S/1979 J1 (pirmais dabiskais pavadonis, kas atklāts no starpplanētu zondes). 1983. gadā pavadonis tika nosaukts par Adrasteju, mitoloģiskas dievietes vārdā, kura lēma cilvēku likteņus (atmaksu un atriebību). Adrasteja bija Jupitera un Anankes meita.

Apraksts un fiziskais raksturojums

Adrastejas orbīta atrodas Jupitera gredzenu sistēmā, galvenā gredzena ārējā malā, un meteorītu triecienu rezultātā zaudējot savu masu, piegādā materiālu šim gredzenam. Pie tam Adrasteja atrodas Roša robežas ietvaros, kad Jupitera paisuma spēki ir tik lieli, ka atrauj vielu no pavadoņa, kura gravitācijas spēks vairs nespēj to noturēt. Rezultātā Adrasteja ar laiku pārstās eksistēt, pavadoņa vielai pārejot Jupitera gredzenos.
Adrastejas izmēri ir 26x20x16 km. Pavadoņa blīvums 4,5 g/cm3 liek domāt, ka tas sastāv pārsvarā no silikātiežiem ar ūdens ledus piejaukumu. Adrastejas virsma ir samērā tumša (albedo 0,05, t.i. no pavadoņa atstarojas tikai 5% no saules gaismas), tāpēc redzamais zvaigžņu lielums uz Zemes ir tikai 18,7 m.
Johans Georgs fon Zīverss

Dzīvesgājums

Dzimis 1778. gada 27. augustā Vecates muižā Kārļa Eberharda fon Zīversa (1745–1821) un Martas Juliānas, dzimušas fon Mengdenas (1748-1837) ģimenē. Mācījās Krievijas impērijas Pāžu korpusā, no 1798. gada dienēja leibgvardes Izmailas pulkā. 1801. gadā Zīverss demobilizējās kapteiņa pakāpē un studēja Getingenes un Tērbatas universitātēs. 1806. gadā apprecējās ar Šarloti Doroteju fon Tīzenhauzeni (1782-1808).
No 1806. gada piedalījās karos pret Napoleonu (1806-1809). 1812. gada kara laikā kā Krievijas I Rietumu armijas I korpusa štāba pulkvedis piedalījās kaujās pret uzbrūkošo Napoleona armiju pie Kļastņiciem un pie Polockas, kur bija atbildīgs par karaspēku vienību inženiertehniskajiem jautājumiem, pārzināja ceļu komunikāciju sagatavošanu un tiltu būvi. Kauju laikā Vācijā 1813. gadā viņu paaugstināja par ģenerāli, iecēla par Sapieru pulka komandieri, viņš piedalījās kaujās pie Baucenes, Grosgēršenes (Großgörschen) un Drēzdenes. 1814. gadā karoja Francijā kā Barklaja de Tolli komandētās armijas inženierdaļu komandieris.
Pēc kara beigām ģenerālim J. G. fon Zīversam 1816. gadā uzdeva izveidot Krievijas impērijas militārās inženieru skolas. 1817. gadā viņš apprecējās ar Emīliju fon Krīdeneri (Krüdener, 1793-1863). Bija Pēterburgas Galvenās inženieru skolas pirmais direktors. 1821. gadā mantoja Vecates muižu, par nopelniem viņam Krievijā piešķīra arī Georgijevskas muižu. 1826. gadā viņu ievēlēja par Pēterburgas zinātņu akadēmijas goda locekli.
Miris 1827. gada 18. jūnijā Pēterburgā.