Nodars Kumaritašvili

Dzīve un karjera

N. Kumaritašvili dzimis 1988. gada 25. novembrī Boržomi, Gruzijas PSR, PSRS (pašreizējā Gruzijas teritorijā). Viņa vecāki bija Dāvids un Dodo Kumaritašvili. N. Kumaritašvili bija četrus gadus jaunāka māsa Mariama. Sportists uzauga reģionā ar daudziem slēpošanas kalniem, tādēļ N. Kumaritašvili patika vairāki ziemas sporta veidi. Ar kamaniņu braukšanu viņš sāka nodarboties 13 gadu vecumā. Paralēli treniņu procesam un dalībai sacensībās N. Kumaritašvili absolvēja Gruzijas Tehnisko universitāti, kur 2009. gadā ieguva bakalaura grādu ekonomikā. Lai arī viņa ģimene piekopa ekonomisku dzīvesveidu, N. Kumaritašvili centās startēt pēc iespējas vairāk kamaniņu braukšanas sacensībās, bieži vien aizbraucot uz vairākām dienām, lai startētu Pasaules kausa posmos.
Pirmajā Pasaules kausa sezonā N. Kumaritašvili startēja četros posmos, tādējādi kopvērtējumā ierindojoties 55. vietā starp 62 dalībniekiem. 2009.—2010. gada sezonas posms Cesana Pariol trasē bija piektais un pēdējais sportista starts Pasaules kausa posmos. Tajā viņš ierindojās 28. vietā starp 32 sacensībās startējušajiem sportistiem. Savas nāves brīdī N. Kumaritašvili ierindojās 44. vietā sezonas kopvērtējumā (kopā 65 sportisti) un tika novērtēts kā viens no visu laiku labākajiem Gruzijas kamaniņu braucējiem.

Negadījums un nāve

2009. gada 31. decembrī noslēdzās kvalifikācija Ziemas Olimpiskajām spēlēm Vankūverā, N. Kumaritašvili ierindojās 38. vietā kopējā rangā. Tā kā sportists arī bija startējis vismaz piecos Pasaules kausa posmos, viņš kvalificējās 2010. gada ziemas olimpisko spēļu vieninieku sacensībām, šīs N. Kumaritašvili būtu pirmās Olimpiskās spēles.
2010. gada 12. februārī viņš smagi cieta Olimpisko spēļu oficiālo treniņbraucienu laikā, kad zaudēja kontroli pār kamanām, braucot ar 143,3 km/h lielu ātrumu Whistler Sliding Centre trasē. Viņš izkrita no savām kamanām, atsitoties pret trases sienu. 2009. gadā notikušajos testa braucienos tika sasniegts ātrums 153,937 km/h, par ko FIL prezidents Jozefs Fendts izteicās: "Tas liek man raizēties."
Mediķi negadījuma vietā ieradās dažu sekunžu laikā, un viņam tika sniegta pirmā medicīniskā palīdzība. Vēlāk viņš ar helikopteru tika nogādāts Vistleras slimnīcā, kur mira no gūtajiem savainojumiem. Tas bija pirmais kamaniņu braukšanas letālais gadījums kopš 1975. gada 10. decembrī, kad gāja bojā itāļu kamaniņu braucējs. N. Kumaritašvili pēdējais brauciens bija viņam 25. brauciens šajā trasē kopā un 13. brauciens no vīru starta. Daži Apvienotās Karalistes laikraksti šajā negadījumā vainoja Kanādas agresīvo Own the Podium programmu, kurā kanādiešu sportistiem tika dotas lielākas iespējas startēt trasēs, tādējādi esot labāk sagatavotiem nekā pretinieki. N. Kumaritašvili bija ceturtais sportists ziemas olimpisko spēļu vēsturē, kurš mirst Olimpisko spēļu sagatovošanās procesā. Iepriekš šādā veidā mira Lielbritānijas kamaniņu braucējs Kazimirs Kejs-Skrzipeskis, Austrālijas slēpotājs Ross Milns (abi 1964. gadā Insbrukā) un Šveices ātrslidotājs Nikolass Bočatejs (1992. gadā Albērvilā). Tāpat viņš bija sestais sportists, kurš miris Olimpisko spēļu sagatavošanās procesā (Vasaras un Ziemas spēles kopā ņemot).

Gruzijas reakcija

Gruzijā bija sēras un šoks tās iedzīvotājiem pēc brauciena atspoguļošanas televīzijā. Pēc šī negadījuma Gruzijas delegācija paziņoja par nepiedalīšanos atklāšanas ceremonijā vai atteikšanos no dalības Olimpiskajās spēlēs vispār. Taču Gruzijas sporta un kultūras lietu ministrs paziņoja par Gruzijas dalību spēlēs. Olimpisko spēļu atklāšanas ceremonijā atlikušie septiņi Gruzijas sportisti stadionā iesoļoja ar sēru lentēm un viņi tika pavadīti ar skatītāju aplausiem. Tūlīt pēc iesoļošanas stadionā visi Gruzijas sportisti pameta BC Place Stadium.
Gruzijas sportists tika pieminēts ar minūti garu piemiņas brīdi atklāšanas ceremonijā, kad Kanādas un Olimpiskais karogs tika nolaisti pusmastā. Visā Britu Kolumbijā, tai skaitā visās Olimpisko spēļu norises vietā, karogi tika nolaisti pusmastā līdz pat 2010. gada 13. februāra pusnaktij.
2010. gada 17. februāra agrā rītā N. Kumaritašvili mirstīgās atliekas caur Minheni (Vācijā) tika nogādātas Tbilisi (Gruzijā). Vēlāk tajā pašā dienā tās tika nogādātas viņa dzīvesvietā Bakuriani, kur viņš tika apglabāts 2010. gada 20. februārī. N. Kumaritašvili bēres apmeklēja vairāki tūkstoši gruzīnu, Gruzijas prezidents Mihails Saakašvili tās apmeklēja, ģērbies Gruzijas Olimpiskās komandas tērpā. Iemūžinot sportista piemiņu, iela, kur Kumaritašvili pavadīja bērnību, tika pārdēvēta viņa vārdā.

Citu reakcijas

FIL paziņoja, ka N. Kumaritašvili nāvi nav izraisījusi nedroša trase. Kā profilakses aizsarglīdzeklis, 16. virāžas izejā sienas tika paaugstinātas un tika pielāgots trases profils. Tāpat tika polsterētas bezapdares metāla sijas netālu no finiša līnijas. Olimpisko spēļu amatpersonas gan atzina, ka nav veikti trases drošības uzlabojumi, bet gan uzlabojumi, lai sacensību dalībnieki būtu psiholoģiski gatavi startēt trasē. Vīru starts tika pārvietots uz sieviešu starta vietu, lai samazinātu kamanu ātrumu, tāpat uz zemāku vietu tika pārcelts sieviešu starts.
13. februārī pēc trases profila pārveidošanas tika atsākti treniņbraucieni. Tajos nepiedalījās trīs kamaniņu braucēji, tai skaitā N. Kumaritašvili komandas biedrs Levans Gurešidze. L. Gurešidze izlēma doties atpakaļ uz Gruziju, lai pieminētu savu mirušo komandas biedru. Visi startējošie sportisti N. Kumaritašvili piemiņai vilka melnas uzšuves uz ķiverēm.
10. martā FIL paziņoja par 10 000 eiro lielu ziedojumu Kumaritašvili ģimenei pēc Gruzijas kamaniņu braukšanas federācijas lūguma pārbūvēt Kumaritašvili ģimenes māju.