Kehra (stacija)

Vēsture

1876. gadā, sešus gadus pēc pirmā Igaunijas dzelzceļa Baltijas Osta—Rēvele—Tosno izbūves Baltijas dzelzceļu sabiedrība nolēma pasažieru satiksmi līnijā intensificēt un izbūvēja vairākas jaunas pasažieru stacijas, tai skaitā arī Kederu (vācu: Kedder, krievu: Кеддерь).

Stacijas ēka

Stacijas ēka tika būvēta pēc tipveida projekta un Kedera līdz ar Lehtsi, Kohtlu un Auveri ieguva pēc dizaina un apjoma identiskas staciju ēkas, no kurām līdz 21. gadsimtam saglabājušās divas — Kehra un Lehtse.
Jaunais stacijas tips atšķirībā no pirmā laiduma koka stacijām bija mūra celtnes. Tā bija vienstāva klinkera ķieģeļu ēka ar simetriski kārtotu būvapjomu, tās centrālo rizalītu noslēdza uz priekšu izvirzīts koka frontons, ar nelielu rozes tipa lodziņu. Logailes veidotas pusaploces formā. Jumta forma - divslīpju ar nošļaptiem galiem. Logu arkas un stūru rustojums veidoti smilšakmenī. Nedaudz tiek izmantoti arī koka dekoratīvās plastikas elementi, proti, jumta pārkari balsta dekoratīvu spāru atbalsta konsoļu rinda.
Stacijas ēkas pasažieru uzgaidāmās zāles interjerā tika izveidoti koka kasešu griesti, grīdas tika ieklātas ar seštūru flīzēm, sienas — apmestas un krāsotas.

Stacijas paplašināšana

Līdz ar Kehras celulozes un papīrfabrikas izveidošanu 1938. gadā, Kehras stacijā pieauga pasažieru pārvadājumu nozīme. 1950. gados, papīrfabrikai paplašinoties, pasažieru plūsmas vēl vairāk intensificējās un tika nolemts paplašināt arī Kehras stacijas ēku. 
Pārbūves laikā pret vēsturisko celtni izturējās ar respektu. Pagarinot ēku abos virzienos, tika ievērots gan būvapjoma mērogs, gan arhitektoniskās kompozīcijas simetrija, gan eksterjera stilistika. Vienīgās atkāpes, veidojot piebūves daļas, bija silikātķieģeļu izmantojums oriģinālo klinkera ķieģeļu vietā, vienkāršota koka daļu atveide, kā arī fasāžu nokrāsošana.
Abos virzienos no ēkas kompozicionālās ass tika izveidoti piebūves apjomi vienā augstumā ar esošo apjomu. Tika atkārtotas logaiļu formas un stūru rustojums. Ēkas divslīpju jumts tika pārveidots par četrslīpju jumtu.

Novadpētniecības un brīvības cīņu muzejs

1990. gados pasažieru plūsmai samazinoties Kehras stacijas biļešu kases līdz ar uzgaidāmajām telpām tika slēgtas un ēka turpmāk vairs netika izmantota. Lai saglabātu kultūrvēsturisko objektu, 2008. gadā tika dibināta nevalstiskā organizācija MTÜ Kehra Raudteejaam, kas par savu mērķi izvirzīja atjaunot vēsturisko stacijas ēku iespējami oriģinālākā izskatā, taču saglabājot 1950. gados izveidotās piebūves, un ierīkot tajā Igaunijas neatkarības cīņu un novadpētniecības muzeju.

Apkārtne

Kehras apkaimē ir nozīmīgas Igaunijas neatkarības cīņu vietas. 1919. gada 4. janvārī notikušajā Kehras kaujā tika sakauti sarkanās armijas spēki. 1996. gadā, pieminot vēsturiskos notikumus, pie Kehras stacijas tika atklāta piemiņas plāksne.

Elektrifikācija

1970. gadu sākumā tika uzsākts darbs pie Tallinas-Kehras dzelzceļa iecirkņa elektrifikācijas, kas noslēdzās 1973. gadā. Regulāra elektrovilcienu kustība šajā iecirknī tika uzsākta 1974. gada 30. janvārī. 
1977. gadā tika uzsākts 17 km garā dzelzceļa posma Kehra-Aegvīdu elektrifikācija, kas tika nodots ekspluatācijā 1978. gada 3. augustā.
Vienlaikus ar dzelzceļa elektrifikāciju tika palielināta arī kopējā dzelzceļa iecirkņa Ilemiste-Tapa caurlaidība. 1980. gadu otrajā pusē šajā iecirknī tika izbūvēts otrais sliežu ceļš.
Ilemiste - Lagedi (Posms nodots ekspluatācijā 1986. gada 13. janvārī)
 
Lagedi - Rāziku (Posms nodots ekspluatācijā 1986. gada 1. maijā)
 
Rāziku - Kehra (Posms nodots ekspluatācijā 1987. gada 21. jūlijā)
 
Kehra - Aegvīdu (Posms nodots ekspluatācijā 1987. gada 2. novembrī)