google/wiki40b huggingface dataset:
Veiko Spolītis

Biogrāfija

Spolītim ir divas dzimtās valodas: latviešu un igauņu valoda.
1989. gadā pabeidzis mācības Rīgas 25. vidusskolā. Augstāko izglītību ieguvis Tartu Universitātē, kur 1996. gadā Sociālo zinātņu fakultātē ieguvis bakalaura grādu politikas zinātnē. Maģistra grādu ieguvis 1997. gadā Budapeštas Centrāleiropas universitātes Starptautisko attiecību fakultātē un maģistra grādu vēsturē 2003. gadā Ženēvas universitātes Starptautisko attiecību institūtā. Studiju laikā kļuvis par igauņu studentu korporācijas Revelia biedru.
No 1998. līdz 2000. gadam bijis Civic Education Project Baltijas valstu biroja direktors, 1998. gadā kļuvis par lektoru Rīgas Stradiņa universitātes Eiropas studiju fakultātē (līdz 2010. gadam). 2000. gadā darbojies īpašu uzdevumu ministrijā sadarbībai ar ārvalstu finanšu institūcijām par ekspertu. No 2003. līdz 2005. gadam bijis izglītības speciālists Collège du Léman starptautiskajā skolā Šveicē.
2005. gadā kļuvis par Igaunijas Radio korespondentu Latvijā, 2010. gadā — Latvijas Ārpolitikas institūta pētnieku. 2012. gadā saņēmis Igaunijas Māras zemes IV šķiras apbalvojumu un 2013. gadā Somijas Lauvas Ordeņa bruņinieku ordeni.

Politiskā darbība

No 2010. līdz 2014. gadam V. Spolītis ir bijis Aizsardzības ministrijas parlamentārais sekretārs.
2011. gadā kandidējis 11. Saeimas vēlēšanās no "Vienotības" saraksta, tomēr netika ievēlēts. 2014. gadā no "Vienotības" nesekmīgi kandidējis Eiropas Parlamenta vēlēšanās. Tā paša gada rudenī kandidēja 12. Saeimas vēlēšanās, tomēr netika ievēlēts. Par 12. Saeimas deputātu Spolītis kļuva uz laiku, kamēr no tā paša saraksta ievēlētais Edgars Rinkēvičs pilda ministra pienākumus.
Dažas dienas pirms stāšanās Saeimas priekšstāvja amatā 29. oktobrī Veiko Spolītis tika aizturēts vadām automašīnu alkohola reibumā. Viņam tika konstatēts 1,4 promiļu alkohola reibums un atņemtas autovadītāja tiesības uz 2 gadiem. V. Spolītis apturēja darbu partijas "Vienotība" Ētikas komisijā, un 2014. gada 10. decembrī paziņoja, ka uz laiku apturēs savu darbu partijā. 2015. gada janvārī deputāts paziņoja par izstāšanos no partijas, tomēr Saeimā turpināja darboties "Vienotības" frakcijā. 2018. gada rudenī kandidēja 13. Saeimas vēlēšanās no apvienības "Jaunā Vienotība" saraksta, taču netika ievēlēts.
Dadaisms

Vēsture

Dadaisms aizsākās Pirmā pasaules kara laikā 1916. gada februārī Cīrihē, Šveicē, kur tolaik kā bēgļi uzturējās daudzi dažādu tautību rakstnieki un mākslinieki. Par dadaisma aizsācējiem uzskatāmi vācieši Hugo Balls (1886-1927), Rihards Hīlzenbeks (1892-1974) un Hanss Arps (1886-1966), kā arī rumānis Tristans Carā (1896-1963).
Cīrihes grupa 1916. gada februāra sākumā izveidoja klubu "Kabarē Voltērs", kurā organizēja dzejas lasījumus, teātra priekšnesumus, mūziku utt. Priekšnesumiem bija raksturīgs dramatiskums un mākslas formu apvienojums (piemēram, dzejas lasījums, ko pavada bungu sišana, paralēlas uzstāšanās, teātris u.tml.). Kluba darbība izraisīja skandālu, tāpēc tajā pašā gadā tas tika slēgts.
Pastāvēja arī citas dadaistu grupas, piemēram, Ņujorkas grupa, kuras sastāvā bija Marsels Dišāns (1887-1968) un Frānsiss Pikābija (1879-1953), Berlīnes grupa, kuras sastāvā bija Georgs Gross un Hannoveres grupa, kurā darbojās tikai viens cilvēks — Kurts Šviterss (viņš izveidoja tā saucamos "skaņu dzejoļus").
Dadaisma Parīzes grupa pastiprināti pievērsās tieši literatūrai. Izteikts šīs grupas līderis bija Andrē Bretons (1896-1966), kurš izdeva arī žurnālu "Literatūra" (tam bija 33 numuri no 1919. līdz 1924. gadam; savu žurnālu ("Bārdainā sirds"), ieradies Parīzē, izdeva arī Carā, taču tam bija tikai viens numurs). Parīzes grupa izveidoja "automātiskās rakstīšanas metodi", ko vēlāk plaši izmantoja sirreālisti, — rakstīt nedomājot.
Kā uzskata daļa angļu un amerikāņu literatūrzinātnieku un kulturologu, dadaisma ietekme vērojama Ezras Paunda un Tomasa Eliota dzejā un Maksa Ernsta un Renē Magrita mākslas darbos.
Dadaisms daļēji ir sirreālisma pamatā; daudzi sirreālisma aizsācēji sākotnēji bijuši dadaisti, piemēram, Andrē Bretons, Filips Supo, Pols Eliārs, Luijs Aragons u. c.

Vārda dada izcelsme

Pastāv uzskats, ka vārds dada pēc sākotnējas ieceres nenozīmē pilnīgi neko nevienā pasaules valodā, tādējādi atbilstot dadaistu dzejas haotiskajam, nihilistiskajam, izaicinoši bezjēdzīgajam raksturam. Tomēr iespējams, ka vārds radies, rumāņiem Tristanam Carā un Marselam Janko bieži atkārtojot vārdus da, da, kas rumāņu valodā nozīmē "jā', jā". Savukārt citi uzskata, ka vārds nejauši atrasts kādā franču—vācu vārdnīcā: franču valodā tas apzīmē bērnu rotaļu zirdziņu. Pats Carā esot apgalvojis, ka vārds kādā Āfrikas valodā apzīmējot govs asti.

Raksturojums

Dadaisma poētikai raksturīga kolāžas tehnika, nejaušības principa ievērošana, tradicionālās poētikas radikāls noliegums. Dadaisma dzejolis var sastāvēt no semantiski nesaistītām, kontekstā bezjēdzīgām avīžu rindām, nejauši apziņā ienākušām frāzēm vai, kā Hugo Ballam, no skaņu kopām bez jebkādas nozīmes.

Dadaisms mākslā

Daļa dzejnieku — dadaistu darbojošies arī mākslā. To vidū minami Kurts Šviterss, Frānsiss Pikābija, Hanss Arps. Atsevišķi minami tādi mākslinieki kā Hanna Hoha, gleznotāja un tēlniece Sofija Teubere-Arpa, gleznotājs Marsels Dišoms, gleznotājs un arhitekts Marsels Janko un citi. Tāpat kā dadaisma dzejai, arī tēlotāja mākslai raksturīgs kolāžas, rotaļas princips, haotisms, eklektisms. Dadaisti bija pirmie, kas lietoja redīmeida konceptu.
Parīzes Universitāte

Vēsture

Dibināta 12. gadsimta vidū. Nedarbojusies no 1793. līdz 1896. gadam.
Bija četras fakultātes: medicīnas, teoloģijas, tiesību un mākslu. Ap 1257. gadu teologs Roberts de Sorbons dibināja garīgo koledžu, kas tika nosaukta viņa vārdā par Sorbonnas koledžu. Sākot ar 17. gadsimtu, nosaukums Sorbonna tika attiecināts uz visu Parīzes Universitāti.
Turcijas iebrukums Irākā

Sagatavošanās

21. februārī Turcija Irākas ziemeļos uzsāka PKK pozīciju bombardēšanu no gaisa, lai „iznīcinātu reģiona organizatorisko infrastruktūru”. Bombardēšana ilga no 10.00 līdz 18.00. Turcijas valdība paziņoja, ka Turcijas valsts prezidents Abdullahs Gils operācijas dienā zvanījis Irākas prezidentam Džalalam Talabani, lai sīkāk informētu par iebrukumu. Turcijas prezidents arī esot uzaicinājis Talabani ierasties vizītē Turcijā.
Turcijas premjers Redžeps Tajjips Erdoans paziņoja, ka ir zvanījis Irākas premjeram Nouri Al-Maliki naktī, kad sākta sauszemes iebrukuma operācija, kā arī vēlāk esot zvanījis ASV prezidentam Džordžam V. Bušam. Pirms operācijas uzsākšanas Turcija informēja par to ASV valdību un ASV aicināja Turciju censties uzbrukt tikai PKK, „ierobežot operāciju mērogu un apjomu” un sadarboties ar Irākas un kurdu amatpersonām.

Iebrukums

Iebrukums sākās 2008. gada 21. februārī, plkst. 17.00. Saskaņā ar ziņām no „NTV Turkey”, operācijā iesaistīti aptuveni 10.000 karavīri un tie ir iegājuši Irākas teritorijā aptuveni 10 km no robežas, galvenokārt Harkukas reģionā. Ziņojumā no „CNN Türk” teikts, ka operācijā arī iesaistīti 3.000 īpašo vienību karavīri. Saskaņā ar Irākas ārlietu ministra ziņojumu, Turcijas spēki Irākā iegājuši tikai 5 km no robežas. Operācijas sākumā Irākas teritorijā esot bijuši arī 60 Turcijas tanki, bet nākamajā dienā tie esot atgriezušies Turcijā.
Kaujas gatavībā ir arī kurdu kaujinieku pešmergas vienības, kas nav ļāvušas turku militārajiem novērotājiem pamest savu nometņu teritorijas. Irākas amatpersonas arī ziņo, ka pešmerga nav atļāvusi turku vienībām šķērsot robežu.
Irākas amatpersonas paziņojušas, ka Turcijas vienības nav šķērsojušas Haburas tiltu, kas ir galvenais ceļš, lai iekļūtu Irākā, kā arī neesot ziņots, ka Turcijas spēki būtu sastapušies ar PKK kaujiniekiem. Amatpersonas toties Turcijas armiju apvaino vairāku tiltu sagraušanā.
Saskaņā ar Turcijas drošības dienesta konfidenciāla informatora ziņojumu, 24. februārī sadursmēs nogalināti astoņi turku karavīri un, līdz ar to, kopējais sauszemes operācijā zaudēto karavīru skaits sasniedzis 15. Informators arī ziņo, ka nogalināti vismaz 16 PKK kaujinieki un, ka sauszemes kaujas norisinās 15 dažādās vietās visā diezgan sarežģītajā kalnu apvidū. PKK ir izdevies notriekt vienu Turcijas helikopteru un par tā ekipāžas tālāko likteni nav informācijas. Turcijas spēki, turpinot virzību tālāk Irākas teritorijā, iznīcina nemiernieku apmetnes, loģistikas centrus un munīcijas krājumus.

Kurdu reakcija

Kurdistānas reģiona pārvalde izteikusi Turcijas rīcības nosodījumu un pieprasījusi armijai nekavējoties atkāpties. Pārvalde arī ir pieprasījusi nekavējoties sākt četrpusējas sarunas starp Turciju, ASV, Irāku un reģiona pārvaldi. Reģiona pārvaldes prezidents Masuds Barzani, neskatoties uz to, ka pārvalde nav iesaistīta Turcijas un PKK konfliktā, brīdinājis, ka iespējamo civilpersonu upuru gadījumā tiks rīkoti plaši pretošanās pasākumi un, ja tiktu nodarīts kaitējums kurdu iedzīvotājiem, ir dots rīkojums būt gatavībā un veikt pretuzbrukumu.
Termogrāfija

Termogrāfijas pielietojums

Siltumnoplūdes apskate ar infrasarkano staru kameras (termokameras) palīdzību dod iespēju laikus konstatēt: nekvalitatīvi veiktus būvniecības vai remonta darbus; avārijas vietas, kuras radušās dzīvojamo un ražošanas ēku ekspluatācijas gaitā; bojājumus siltuma un elektroinstalācijas tīklos; ārsienu uzstādīšanas defektus; paviršu siltumizolācijas instalāciju ēku sienām un jumtiem; kondensēšanās vietas; elektrisko tīklu defektus; bojātas izolatoru savienojuma vietas; elektrisko un siltumtehnisko ierīču ( transformatoru, elektroģeneratoru, katlu agregātu u.c.) bojājumus; oderējuma un siltumizolācijas defektus; saldējamo iekārtu, ražošanas līniju, noliktavu darba analīzi.
Teuvo Tereveinens

Spēlētāja karjera

Tereveinens savu karjeru sāka Helsinku "Jokerit". 2012. gada NHL draftā Tereveinenu ar 18. numuru draftēja Čikāgas "Blackhawks". Spēlējis Amerikas hokeja līgas klubā Rokfordas "IceHogs". 2015. gadā ieguva Stenlija kausu. 2016. gadā Tereneinens pievienojās Karolīnas "Hurricanes".
Somijas hokeja izlasē spēlējis 2018. gada Pasaules čempionātā hokejā.
Umurgas pagasts

Hidrogrāfija

Upes: Enceļupe, Iesala, Urpele.
Ezeri: Augstrozes Lielezers, Bisnieku ezers, Lāča dzelves, Maizezers, Mazā dzelve, Mazneiķēnu dzelves, Melnezers, Rožu ezers, Zvejnieku ezers.

Vēsture

Tagadējā pagasta teritorijā līdz 1949. gadam bija Umurgas, Augstrozes un Vainižu pagasti. 1935. gadā Umurgas pagasta (līdz 1925. gadam Umurgas-Sārumu pagasts) platība bija 68 km². 1945. gadā pagastā izveidoja Umurgas un Kaiju ciema padomes. 1954. gadā Umurgas ciemam pievienoja Kaiju ciemu, 1962. gadā — Augstrozes ciemu, 1977. gadā — daļu Katvaru un Dikļu ciemu, bet daļu Umurgas ciema iekļāva Limbažu ciemā. 1990. gadā ciemu pārdēvēja par pagastu. 2009. gadā Umurgas pagastu kā administratīvu teritoriju iekļāva Limbažu novadā.

Apdzīvotās vietas

Pagasta centrs ir Umurga.
Kārlis Fābels

Šaha kompozīcija

Fābels sastādījis apmēram 1250 šaha kompozīcijas, starp tām tiešā mata daudzvilči un miniatūras, retro uzdevumi. Daudzi viņa uzdevumi iekļauti FIDE albumos. 1964. gadā viņam tika piešķirts starptautiskā tiesneša un 1967. gadā starptautiskā meistara tituls šaha kompozīcijā.
Katalāņu valoda

Dialekti

Katalāņu valodas dialekti iezīmē relatīvu vienveidību, īpaši tad, ja salīdzina ar citām romāņu valodām. Tomēr tai tiek izšķirti divi lielāki katalānu valodas dialekti — austrumkatalāņu un rietumkatalāņu dialekts. Rietumkatalāņu dialektu mēdz dalīt arī valensiešu valodā (Valensijas apgabalā katalaņu valoda tiek saukta par valensiešu valodu) un ziemeļrietumkatalāņu valodā, savukārt autrumkatalāņu dialekts dalās četros dialektos — centrālajā katalāņu, Baleāru, ziemeļkatalāņu un Algēro dialektā.
Lai gan valodnieki uzskata, ka valensiešu valoda un katalāņu valoda ir viena un tā pati valoda, tomēr Valensijas apgabala iedzīvotāji ir izrādījuši vēlmi valensiešu valodu atdalīt no katalāņu valodas kā atsevišķu valodu.
Dzelzceļa līnija Liepāja—Vaiņode

Dzelzceļa līnija Liepāja—Vaiņode bija dzelzceļa līnija Latvijā, kas savienoja Liepājas pilsētu ar Valsts robežu (9 km no Vaiņodes). Līnijas garums bija 67 km, tajā bija viens sliežu ceļš. Pasažieru vilcienu kustība līnijā pārtraukta 1998. gadā. 2012. gadā nojaukts posms Liepāja—Priekule, Priekule—Vaiņode ir slēgts un netiek izmantots.

Vēsture

Dzelzceļa līnija tika uzbūvēta 1871. gadā kā daļa no līnijas Liepāja—Kaišadore, ko uzbūvēja Liepājas dzelzceļu sabiedrība. 1877. gadā līnija pārgāja Liepājas—Romnu dzelzceļa sabiedrības īpašumā, bet no 1891. gada tā piederēja valstij. 1998. gadā tika pieņemts lēmums par līnijas slēgšanu. 2012. gadā tika nojaukts posms Liepāja—Priekule.

Pasažieru vilcienu satiksme

Padomju laikā (80. gadu beigās) līnijā kursēja 4 pasažieru vilcienu pāri dienā maršrutā Liepāja—Vaiņode.  Posmā Priekule—Liepāja kursēja vilciens Kaļiņingrada—Liepāja, bet posmā Vaiņode—Priekule — vilciens Rīga—Klaipēda. 90. gadu sākumā (līdz 1995. gadam) kursēja vilciens Rīga—Mažeiķi—Vaiņode—Liepāja. No 1995. gada kursēja tikai 2 vilcienu pāri dienā maršrutā Liepāja—Vaiņode, bet no 1996. gada līdz kustības pārtraukšanai — 3 pāri. Pasažieru vilciena kustība tika pārtraukta 1998. gada 24. februārī.

Protests pret vilciena atcelšanu

Sākot ar 1997. gada 19. augustu bija plānots pārtraukt pasažieru vilcienu kustību maršrutā Liepāja—Vaiņode, tādēļ 1997. gada 17. augusta vakarā neapmierinātie Vaiņodes iedzīvotāji ar mēbelēm un citiem priekšmetiem nobloķēja Vaiņodes stacijas sliežu ceļus pie pārbrauktuves, neļaujot pamest staciju pēdējam pasažieru vilcienam (vaiņodnieki uzzināja, ka pēdējo reisu plānots izpildīt dienu iepriekš) uz laiku, kamēr Vaiņodē neieradīsies VAS "Latvijas dzelzceļš" toreizējais ģenerāldirektors Andris Zorgevics, vai arī kamēr netiks mainīts lēmums par vilcienu atcelšanu. 22. augustā Vaiņodē ieradās Andris Zorgevics, bet nekāds kompromiss netika pieņemts. Vaiņodes un Priekules iedzīvotāji par labāku variantu uzskatīja laist vienvagona automotrisi. Tika ierosināta arī krimināllieta par šo piketu. Pēc toreizējā satiksmes ministra Viļa Krištopana vizītes Vaiņodē, apsolot atjaunot pasažieru vilcienu satiksmi līdz 1. novembrim, 9. oktobrī barikādes tika nojauktas. 1. novembrī vilciena kustība tika atjaunota, ko nodrošināja AS "Vaiņodes dzelzceļš". Taču 1998. gada 24. februārī vilciena kustība atkal tika pārtraukta, ar ko vaiņodnieki bija neapmierināti un atkal izgāja uz sliedēm protestējot, bet policijas darbinieki viņus izklīdināja.
Ragzobzivjveidīgās

Morfoloģija

Endokrānijs nepārkaulojas. Ādas kauli un zvīņas bez dentīna. Jūtīgie kanāli ir vagu veidā uz kaulu virsmas vai ādā. Bedrīšu līniju nav. Galvas vairoga kauli ir mazskaitlīgi, parasti liela izmēra un plāni. Galvas sānu kauli ir stipri reducēti. Virs etmoīda parasti ir nepāra kauls. Nav maxillare, praemaxillare, dentale un malējo zobu. Nav arī gulāro plātņu. Operculum un suboperculum ir reducēti. Žaunu loki ir no skrimšļa. Visiem grupas pārstāvjiem ir zobu plātnītes. Visas nepārās spuras balsta viena līdz trim radiāliju rindām. Astes spura ir dificerkāla, parasti saaugot ar muguras un anālo spuru. Krūšu spuras ir izvietotas augstu sānos. Neurālie loki un ostiju izaugumi pārkaulojas atsevišķi (izņemot reizēm astes daļu). Mugurkaula skriemeļu nav.
Antons Rancāns

Biogrāfija

Antons Rancāns piedzima 1897. gada 25. jūnijā Nautrēnu pagastā. Beidzis Viļņas Romas Katoļu garīgo semināru, kā arī Latvijas Universitāti ausu, deguna un kakla slimību ārstēšanas specialitātē. 1925. gadā kļuvis par 2. Saeimas deputātu no Latgales Kristīgo zemnieku partijas. Ticis ievēlēts arī 3. (1928) un 4. Saeimā (1931). No 1931. gada marta līdz decembrim bija satiksmes ministrs Kārļa Ulmaņa vadītajā valdībā. Bijis viens no latviešu studentu korporācijas Lacuania dibinātājiem.
Pēc Latvijas okupācijas 1941. gadā ticis izsūtīts no Latvijas, 1942. gada 16. martā Antonam Rancānam tika izpildīts nāvessods nošaujot.
Elizabeta Polihroniade

Biogrāfija

1960. un 1970. gados bijusi viena no vadošajām Rumānijas šahistēm. Daudzkārtējā Rumānijas sieviešu šaha čempionāta laureāte, tajā skaitā septiņas reizes kļuvusi par Rumānijas šaha čempioni (1966, 1970, 1971, 1972, 1975, 1976, 1977), deviņas reizes bijusi otrā un divas reizes ieguvusi bronzas medaļu. Daudzu starptautisko šaha turnīru uzvarētāja, tajā skaitā Sofijā (1969) un Vrņačka Baņā (Dienvidslāvija, 1971). Par panākumiem turnīros FIDE 1960. gadā Polihroniadei piešķīra starptautiskās meistares (WIM), bet 1982. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu.
1961. gadā piedalījusies Pasaules šaha čempiones izcīņas cikla pretendentu turnīrā un ierindojusies 10. vietā. Trīs reizes piedalījusies Pasaules šaha čempiones izcīņas cikla starpzonu turnīros, kur labāko panākumu guvusi 1979. gadā Riodežaneiro, kad dalījusi 4.-5. vietu, un pēc Allas Kušniras atteikuma piedalīties pretendentu mačos, spēlējusi papildu maču par tiesībām spēlēt pretendentu mačos, kuru noslēgusi neizšķirti 3:3, taču sliktākā papildu koeficienta dēļ nav iekļuvusi pretendentu mačos.
Pārstāvējusi Rumānijas izlasi Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījusies 10 reizes (1966-1974, 1978-1988). Komandu vērtējumā izcīnījusi 4 sudraba (1966, 1972, 1974, 1982) un 2 bronzas (1984, 1986) medaļas, bet individuālajā vērtējumā izcīnījusi 2 zelta (1966, 1982) un sudraba (1984) medaļas.
Bijusi pazīstama arī kā korespondencšahiste. Piedalījusies 2. Pasaules čempionāta korespondencšahā sievietēm (1972—1977), kurā izcīnījusi 4. vietu.
1960. gadā beigusi Bukarestes Universitātes filozofijas fakultāti. Strādājusi par žurnālisti un redaktori Rumānijas šaha žurnālā Gambit. No 1976. līdz 1989. gadam vadījusi šaham veltītu raidījumu Rumānijas televīzijā. No 1986. gada darbojusies arī kā šaha turnīru tiesnese, bijusi FIDE starptautiskā arbitre.
Š

Š vai š ir burts, kas apzīmē nebalsīgu alveopalatālu berzeni /ʃ/ vai nebalsīgu retrofleksu berzeni /ʂ/ čehu, slovāku, horvātu, slovēņu, latviešu, lietuviešu un citos alfabētos. Atvasināts no latīņu burta s ar pievienotu diakritisko zīmi ˇ ("jumtiņu").
Latviešu alfabētā š ir divdesmit septītais burts.
Strukturālisms

Strukturālisms bija virziens sociālajās un humanitārajās zinātnēs, kas izveidojās 20.gs. pirmajā pusē Eiropā un dominēja 50. un 60. gados, īpaši spilgti attīstoties Francijā. Strukturālisms galvenokārt izpaudās lingvistikā, antropoloģijā un literatūrzinātnē. Strukturālisma pamatā ir pieņēmums, ka novērojamie objekti (fenomeni) pastāv nevis izolēti, bet gan saistībā ar citiem objektiem - struktūrām, kas kā nozīmes ģenerētājas kultūrā un sabiedrībā tad arī uzskatāmas par pētniecības pamatobjektiem.
Par strukturālisma pamatlicējiem tiek uzskatīti šveiciešu valodnieks Ferdināns de Sosīrs, krievu valodnieks Romans Jakobsons, arī franču antropologs Klods Levī-Stross; strukturālisti spēcīgi ietekmējušies no krievu formālistiem un Prāgas lingvistiskā pulciņa darbības (abās šajās kustībās darbojies arī Romans Jakobsons), kā arī semiotikas (Čārlzs Senderss Pīrss u.c.).
Atoma kodols

Masa

Tā kā vienam ķīmiskajam elementam var būt vairāki izotopi (atšķirīgs neitronu skaits kodolā), tad arī to kodola masas  ir dažādas. Izotopa nuklonu skaits ir vienāds ar noapaļotu kodola relatīvo atommasu. Nuklonu skaits ir vienāds ar protonu un neitronu summu . Viena protona masa ir 1,007 u, bet neitrona masa ir 1,009 u.

Masas defekts

Dabā kodola masa ir mazāka par kodolā esošo protonu un neitronu masu summu. Šo starpību sauc par masas defektu .
Masas defekta pastāvēšana liecina, ka nukloniem nav spēkā masu nezūdamības likums. To pierāda relativitātes teorija.

Kodola saites enerģija

Kodola saites enerģija  ir enerģija, kas pēc Einšteina formulas ir vienāda ar masas defekta un gaismas ātruma kvadrāta reizinājumu.
Smoļenska

Dokumenti

Līguma starp Smoļensku un Rīgu ievads (1229.):
"Kas notiek laikā, tas ar laiku izgaist. (Tāpēc) tiek uzticēts labiem vīriem vai apstiprināts ar dokumentu, lai visiem būtu zināms, arī tiem, kuri dzīvos vēlāk. Tajā gadā, kad nomira Rīgas kungs Alberts, Smoļenskas kņazs Mstislavs Dāvida dēls apsvēra un sūtīja uz Rīgu savu labāko priesteri Jeremiju un kopā ar viņu saprātīgu vīru Panteleju no savas pilsētas Smoļenskas: abi tika sūtīti uz Rīgu, no Rīgas tie devās uz Gotu krastu, lai tur apstiprinātu mieru. Viņi apstiprināja mieru, jo tirgotājiem nebija miera starp Smoļensku un Rīgu, un Gotu krastu. Par šo mieru bija pūlējušies labi vīri: dieva bruņinieks Rolfs no Kaseles un smoļenskietis Tumašs, lai miers būtu mūžīgs; viņi atjaunoja mieru, kā tas patika krieviem un visiem, kas runāja latīņu mēlē un kuri kā viesi tirgojās Krievzemē.
Uz šī miera pamata, lai tas būtu ilgstošs, kņazam un visiem rīdziniekiem un visiem, kas runā latīņu mēlē, un visiem, kas brauc Baltijas jūrā, bija pa prātam uzstādīt un pierakstīt tiesības, kā jāizturas krieviem pret tiem, kas runā latīņu mēlē, un kā jāizturas tiem, kas runā latīņu mēlē, pret krieviem, ja kāds ko nodarītu. Nedod dievs, ka starp mums izceltos kautiņš vai tiktu nogalināts kāds cilvēks, tad par šo cilvēku jāmaksā, lai tas nekaitētu mieram: jāmaksā tā, lai abām pusēm būtu pa prātam." 
.
Pretinde

Pretinde vai antidots (no grieķu val. antidoton — dot pret) ir viela, kas pārtrauc vai pavājina indes ietekmi uz organismu. Pretindes izvēli nosaka indes veids un tās darbības mehānisms organismā, kā arī tas, cik precīzi iespējams noteikt saindēšanās iemeslu un cik ātri tiek sniegta palīdzība. Dažām indēm nav antidotu, piemēram, indīgam alkaloīdam akonitīnam, ko satur kurpīšu (Aconitum) ģints augi. Saindēšanās ar pārtiku gadījumos bieži tiek izmantota aktīvā ogle, kas adsorbē indīgās vielas un izvada tās no organisma.
Mazstraupes pagasts

Vēsture

Dibināts pēc muižu pagastu likvidēšanas sakarā ar 1866. gada pagastu pašvaldību likuma pieņemšanu.
1935. gadā pagasta platība bija 58,7 km² un tajā bija 846 iedzīvotāji.
1945. gada 8. oktobrī pagastā izveidoja Mazstraupes ciema padomi. Ciema padomi likvidēja 1947. gada 18. novembrī, bet atjaunoja līdz ar pagasta likvidēšanu 1949. gada 31. decembrī, ciemu iekļaujot Cēsu rajonā. Mūsdienās Mazstraupes pagasta teritorija iekļauta Pārgaujas novada Straupes un Stalbes pagastos, Krimuldas novada Lēdurgas pagastā un Limbažu novada Limbažu pagastā.
Andante do mažorā

Andante do mažorā (K. 1a) ir taustiņinstrumentu skaņdarbs, kuru uzrakstīja Volfgangs Amadejs Mocarts 1761. gadā. Tas sākotnēji tika iekļauts Mocarta māsas Nannerlas nošu burtnīcā. Tas ir ne tikai pirmais Mocarta taustiņinstrumentu skaņdarbs, bet arī vispār pirmā viņa muzikālā kompozīcija. Šis skaņdarbs ir ļoti īss (aptuveni 20 sekundes), un iespējams, ka to pierakstījis Mocarta tēvs Leopolds Mocarts, jo Mocarts bija tikai piecus gadus vecs.
Ādolfs Valters

Biogrāfija

Ādolfs Valters piedzima 1880. gada 20. janvārī Vaiņodes pagasta Simaitišķos. Apmeklējis Ezeres pagasta ministrijas skolas. Vairākkārt ievēlēts Vaiņodes pagasta, skolas un baznīcas padomēs, bija Vaiņodes pagasta tiesas priekšsēdētājs.
1921. gadā piedalījās Vaiņodes apkārtes kooperatīva dibināšanā, bija tā valdes priekšsēdētājs. Valters bija apdrošināšanas biedrības «Zeme» valdes loceklis un Tautas bankas padomes loceklis, centrālās savienības «Konzums» padomes loceklis, vēlāk — valdes loceklis. 1925. gadā ievēlēts 2. Saeimā no Latviešu zemnieku savienības saraksta. Parlamentā strādāja līdz 1928. gadam. Vaiņodes pagastā dibināja Latviešu zemnieku savienības nodaļu.
1941. gadā izsūtīts uz Sibīriju. Par tālāko likteni ziņu nav.
2010. gada jūnijā Simaitišķos tika uzstādīta piemiņas zīme Ādolfam Valteram un citiem izsūtītajiem.