Gothards Frīdrihs Stenders

Izcelsme

Gothards Frīdrihs Stenders cēlies no senas Augšzemes (Sēlijas) luterāņu baznīcas mācītāju ģimenes, kuras priekšgājējs Johans Stenders (1608–1669) ieceļoja Latvijā pēc Poļu—zviedru kara beigām 1633. gadā. Johans Stenders bija prāvests Kurzemes un Zemgales hercogistes Sēlpils virspilskunga iecirknī (1665-1669), šo amatu pēc tam pārņēma viņa dēls Konrāds Stenders (1650–1711).

Biogrāfija

Dzimis 1714. gada 27. augustā Lašu draudzes mācītāja Hermaņa Konrāda Stendera ģimenē. Pirmo izglītību Gothards Frīdrihs guva tēva, Lašu draudzes mācītāja vadībā, pēc tam Subates Bauera vācu skolā, kur viņš sevišķi nodarbojās ar latīņu valodu. 1736. - 1739. gadā Stenders studēja teoloģiju, vecās valodas un retoriku Jēnas un Halles universitātē Vācijā. Atgriezies Latvijā, Stenders strādāja par mājskolotāju Lielbērstelē un nodevās matemātikas studijām. 1742. gadā viņu iecēla par Jelgavas pilsētas skolas priekšnieka palīgu. 
1744.-1752. gadā viņš pildīja mācītāja pienākumus Lindes — Birzgales draudzē un sāka interesēties par latviešu valodu. 1752. gadā nodega viņa dzīvojamā ēka un sērgā viņš pazaudēja māju kustoņus. 1753.-1759. gadā viņš strādāja Žeimes luterāņu draudzē pie Lietuvas un Kurzemes hercogistes robežas. Šeit viņš smagi saslima un nolēma draudzes mācītāja amatu atstāt. 1759. gadā Stenders kopā ar ģimeni otrreiz devās uz Vāciju, 1761. gadā viņš Braunšveigā izdeva "Jauno pilnīgāko latviešu gramatiku" (Neue vollständigere lettische Grammatik), kuru Rīgas periodā izmantoja Herders un vēlāk ieteica Gētem.
Līdz 1763. gadam viņš strādāja par skolotāju Helmštetē un par reālskolas rektoru Kēnigsluterā, kur konflikta dēļ ar iestādes valdību viņš atstāja šo vietu un aizgāja uz Kopenhāgenu par ģeogrāfijas profesoru. Še viņš pagatavoja Dānijas ķēniņam globusu 23 pēdas caurmērā. Vēl mūsdienās Kopenhāgenā glabājas divi Stendera gatavotie globusi. Šajā laikā G.F.Stendera uzskatus spēcīgi ietekmējusi brīvmūniecības filozofija. Brīvmūrnieku aprindās viņu ievadījis barons Johans Albrehts fon Korfs. Getingenes karaliskā vācu biedrība viņu uzņēma par īsteno locekli.
1765. gadā Stenders atgriezās Kurzemē. 1765. un 1766. gadā Jelgavā un Rīgā publicēja Stendera izgudrotās veļasmašīnas apraksts. Līdz mūža beigām viņš strādāja par mācītāju Sunākstes un Sērpils draudzēs, nodarbojās ar zinātnēm, sarakstījās ar Pēterburgas Zinātņu Akadēmiju. Šajā 30 gadu posmā (1766—1796) tapa vairums Stendera grāmatu. Cieši sadarbojies ar Jelgavas un Aizputes grāmatu spiestuvju īpašnieku un izdevēju Jakobu F. Hincu (1743-1787), kas agrāk bija strādājis par Rīgas Domskolas skolotāju, pēc 1780. gada par advokātu un notāru. Arī viņš bijis brīvmūrnieku ložas loceklis, apgaismības ideju kaislīgs piekritējs, cita starpā ārzemēs iespiedis un Kurzemē nelegāli izplatījis latviešu dziesmu grāmatas. 
1789. gadā Jelgavā iespieda Stendera "Latviešu valodas vārdnīcu" (Lettisches Lexikon) divās daļās ar apmēram 7000 vārdu tulkojumu no latviešu uz vācu valodu un apmēram 14 000 vārdu tulkojumu no vācu uz latviešu valodu. 
Miris 1796. gada 17. maijā. Uz viņa kapa akmens Sunākstes kapsētā lasāms uzraksts: Sche aprakts G. F. Stenders Latwis, dzim. 1714, mir. 1796, ar sawu gaspazchu.

G. F. Stendera uzskati

Apgaismības laikmeta sabiedriskie darbinieki Vācijā akcentēja cilvēka ētisko pilnību. Stendera studiju laikā Halles universitātē bija dzīvas 18. gadsimta pirmajā pusē Vācijā populārā matemātiķa un racionālisma filozofa K.Volfa (1679.-1754.) mācības. Volfs pasvītroja, ka ļaunums dzīvē izriet no prāta nepilnības, tās ir kļūdas spriešanā. Ne vien studiju laikā, bet arī vēlāk G.F.Stenders iepazinās ar K.Volfa paustajiem uzskatiem, lasot viņa rakstus. Volfa paustais racionālisms, Gotšēda normatīvisms uzskatāmi izpaužas Stendera daiļdarbos.
Mūsdienu vēsturnieki raksta, ka Stenders cītīgi sekojis zinātnes attīstībai, viņa reliģiski racionālajā pasaules izpratnē ienākuši dialektiskās domāšanas elementi. Sabiedriskajos uzskatos Stenders bija konservatīvs. Stenders rakstījis arī vācu un latīņu valodā.

Tā mūžība (fragments)

Bezgalīgs vārds tās mūžības!
Pie ka jau visi prāti reibst un stājās!
Ak daiļums, ko ne viens izdibinās,
Lai visas pasauls domas kopā krājās!
Ir enģels paliek klus', tev' domādams,
Tavs mērs nedz sniedzams, nedz ar izsakāms.
Tu bezdibens, iekš kā tie laiki slīkst:
No tevi visi gadi nāk un rodās,
Iekš tev tie atkal visi krīt un nīkst
Un mūžu mūžam atpakaļ ne dodās.
Tu nākams kaps, iekš kā šī pasaul’ celsies!
Tu avots, no kā cita pasaul' celsies!
[..]
Kāpēc tad sirsniņ visai noskumsti?
Kam bīsties panest īsas pasaul's bēdas?
Salīdzini šo acumirklīti
Ar mūžību, kur visas kaites sēdās.
Šis laiks ir zūdams, drīz tu kļūsi mijis, -
Kas zūdams ir, ir kā ne būtu bijis.
Ar stipru cerību apbruņojies,
Tad drošs un priecīgs tavā mūžā būsi,
Jo šis tavs mūžs kā skriedams drīz aizies;
Pēc nebeidzamā mūžībā nokļūsi,
Kur ielīgsmots un svētīts mūžīgi
To īstu būšanu iedabūsi.