Origens

Etimoloģija

Origena grieķu vārds Ōrigénēs (Ὠριγένης) nozīmējot "Hora bērns" (no Ὧρος, "Hors" un γένος, "dzimis"). Viņa iesauka (cognomen) Adamantios (Ἀδαμάντιος) esot no grieķu adámas (ἀδάμας), ar nozīmi "nelokāms".

Jaunība

Origens piedzima Aleksandrijā kristīgā ģimenē. Viņa tēvs Leonīds Origenam nodrošināja hellēnismam raksturīgo izglītību. 202. gadā tēvu nogalināja kristīgo vajāšanā Septimija Severa valdīšanas laikā. Cēzarejas Eisebijs rakstījis, ka arī Origens vēlējies mocekļa nāvi, bet māte atturējusi, noslēpjot Origena drēbes. Pēc Leonīda nāves par Origenu rūpējās kāda dižciltīga un bagāta sieviete.
Cēzarejas Eisebijs stāstījis, ka 203. gadā Origens atjaunojis ticības mācības skolu Aleksandrijā, kur Aleksandrijas Klēments mācījis pirms Romas imperatora Severa vajāšanas. Origens esot atbalstījis vajātos kristiešus, līdz bīskaps, vēlāk koptu pāvests Aleksandrijas Dēmētrijs, Origenam norādījis nodarboties tikai ar doktrīnu.

Askētisms un ceļojumi

Origens esot pārdevis savu bibliotēku un dzīvojis askētiski. Cēzarejas Eisebijs stāstījis, ka, svēto rakstu iedvesmots, Origens sevi kastrējis. Sholastiķis Pjērs Abelārs un citi viduslaiku teologi, kā arī mūsdienu vēsturnieki rakstījuši par šo notikumu.
Imperatora Karakallas valdīšanas laikā Origens viesojies Romā, bet neizglītotais pāvests Zefirīns sagādājis vilšanos, un Origens atgriezies Aleksandrijā un kopā ar bīskapu Hēraklu turpinājis mācīt katehētus. Ap 214. gadu Origens esot ceļojis uz "Arābiju" un Petru. Kad 215. gadā Aleksandrijā bija nemieri un imperators Karakalla atriebās, izraidot "ārzemniekus", Origens kopā ar Ambroziju pārcēlās uz Cēzareju. Neordinētais Origens sludināja un skaidroja svētos rakstus Jeruzalemes Aleksandra un Cēzarejas Teoktista bīskapu uzdevumā. Ambrozijs esot nodrošinājis Origenu ar vismaz septiņiem manuskriptu pierakstītājiem.

Strīds ar Aleksandrijas Dēmētriju

Aleksandrijas bīskaps Dēmētrijs apstrīdēja Origena ordināciju citā diecēzē (Palestīnas Caesarea Maritima), un vairākas nesaskaņas piespieda Origenu pārcelties uz Palestīnu. Ap 230. gadu Origens esot "liktenīgi" kādā uzdevumā nosūtīts uz Grieķiju un aizkaitinājis Dēmētriju. Dēmētrijam nepatika sludināšana bez ordinācijas. (Dēmētrijs esot bijis pirmais, kurš Ēģiptē ieviesa bīskapa tiesības ordinēt.) Metropolīts esot sasaucis kopienas vecākos un panācis Origena izraidīšanu no Aleksandrijas. Origens 231. gadā apmetās Palestīnas Cēzarejā pie drauga un bīskapa Teoktista. Pēc Dēmētrija nāves bīskaps (koptu pāvests) Hērakls pārņēma Origena skolas vadību, un pa to laiku Cēzarejā Origens sarakstīja vairākus traktātus. Trīs gadus vēlāk imperatora Maksimīna Trāķieša (235–238) vajāšanas dēļ viņš patvērās pie Kapadokijas bīskapa Firmiliana. Pēc Maksimīna nāves Origens atgriezās Palestīnā un strīdos ar pāvestu Fabiānu un vairākiem bīskpapiem aizstāvējis savu "ķecerību".

Imperatora Decija vajāšana un Origena nāve

Ap 250. gadu Romas imperators Decijs, ticēdams, ka pandēmiju izraisījusi kristiešu burvestība un nevēlēšanās pieņemt imperatora dievišķumu, uzsāka kristiešu vajāšanu, kurā Origens esot cietis. Eisebijs aprakstījis Origena spīdzināšanu. Trīs gadus vēlāk Origens esot nomiris no ievainojumiem. Svētais Hieronims atstāstījis leģendu, ka Origens nomiris 69 gadu vecumā un apbedīts Tirē.

Darbi

Pieņemts, ka Origens bija agrīnās baznīcas dižākais "tekstuālais kritiķis", atbildīgs par vērienīgo "seškārtīgo" Hexapla Veco Derību sešu versiju (valodu) salīdzinājumu. Origens vārdu pa vārdam salīdzināja grieķu Septuagintu ar "oriģinālo" senebreju versiju un citiem grieķu tulkojumiem. Spriests, ka Origena raksti, apkopojumi un ceļojumi plaši ietekmēja Jaunās Derības pielietojumu praktiski visās trešā gadsimta kristīgās baznīcās. Origena traktāts De principiis (Principi) esot viens no pirmajiem filozofiskiem apcerējumiem par kristīgo dogmu.

Ekseģēze un filozofija

Svētais Epifanijs esot saskaitījis 6000 Origena darbus un iedevis sarakstu Eisebijam, bet saraksts pazudis. Pilnīgs Hexapla teksts arī pazudis, bet fragmenti esot atrasti Milānā un spriests, ka saglabājušies grieķu valodā vai latīņu tulkojumos no 205 līdz 279 Origena sprediķi. Origena traktāts De principiis plaši pētīts kopš 4. gadsimta. Ap 248. gadu Origens uzrakstīja traktātu "Pret Kelsu" (grieķu: Κατὰ Κέλσου; latīņu: Contra Celsum), jo Kelss apgalvojis, ka Jēzus ar saviem "brīnumiem" bijis burvis. Eisebijam esot bijušas apmēram simts Origena rakstītās "vēstules", bet tikai trīs saglabājušās.
Pieņemts, ka Origens pamatā bijis platonists ar dažām stoiķu filozofijas idejām. Origena kosmoloģija bija sarežģīta un strīdīga un iekļāva apgalvojumu par dvēseles eksistenci pirms ieņemšanas. Apgalvodams, ka dievišķais Logoss "runā" svētajos rakstos, Origens apstrīdēja vairāku gnostiķu viedokli, ka Vecā Derība ir mazvērtīga. Ekseģēzē Origens esot centies atklāt svēto rakstu "būtību" tulkojot īpašvārdus un "hermeneitiski" atklāt rakstos "dziļāku" vēsturisku nozīmi. Origena izpratnē Dievs Tēvs bijis "apofātisks" jeb noliedošs un platonisks un strīdos piesaukts, lai argumentēt pret gnostiķiem par logosa pakārtojumu Dievam. Origena platoniskā eskatoloģija noliedza "vienkāršu" mileniālismu.

Anatēmas un lāsts

529. gadā imperators Justiniāns I slēdza hellēnistu filozofu skolas un akadēmijas un 545. gadā ar ediktiem noliedza "atjaunošanu" (apokatastasis) un kādus desmit citu Origena doktrīnu. 553. gadā Justinians sasauca Konstantinopoles 5. koncilu, kuru tagad pazīst arī kā Otro ekumenisko koncilu. Konstantinopoles patriarhs Eitihijs un kādi 156 bīskapi piedalījās. Koncilā tika nosodīts ariānisms, nestoriānisms un monofizītisms. Pāvests Vigīlijs oponēja un patvērās kādā Konstantinopoles baznīcā un nekad esot pieņēmis reinkarnācijas doktrīnas aizliegšanu. Liecības par 553. gada koncilu ir strīdīgas, bet apgalvots, ka vairāki raksti, kas balstījās uz Origena teoloģiju tika iznīcināti. Teozofs Geddes MacGregor apgalvojis, ka Origens mācījis par reinkarnāciju,
bet mūsdienu teologi strīdas par Origena "dvēseļu pārvietošanās" rakstu nozīmi un par pētījumiem, ka Origena raksti aizspriedumaini tulkoti no grieķu uz latīņu valodas.