google/wiki40b huggingface dataset:
Viktors Alksnis

Biogrāfija

Dzimis Rietumsibīrijā, kur ģimene atradās izsūtījumā. Viņa vectēvs bija ievērojamais padomju kara aviācijas komandieris Jēkabs Alksnis, kas 1930. gadu beigās Staļina tīrīšanu laikā bija kritis nežēlastībā un 1938. gadā nošauts. Tēvs Imants Alksnis bija inženieris. 1957. gadā Alkšņu ģimeni reabilitēja un tā pārcēlās dzīvot uz Latviju. 1972. gadā V. Alksnis pabeidza vectēva vārdā nosaukto J. Alkšņa Rīgas augstāko kara aviācijas inženieru skolu. Dienēja PSRS gaisa karaspēkā, sasniedzot pulkveža militāro pakāpi.
Laikā, kad Latvija cīnījās par neatkarību, V. Alksnis aktīvi iestājās par Padomju Savienības saglabāšanu. 1989. gadā ievēlēts par PSRS tautas deputātu, kur bija viens no deputātu grupas "Sojuz" izveidotājiem un aktīvākajiem dalībniekiem. 1990. gadā ievēlēts LPSR Augstākajā Padomē, kur nebalsoja par Neatkarības deklarāciju. Atbalstīja Augusta puču PSRS. Politiskie oponenti V. Alksni šai laikā dēvēja par "Melno pulkvedi". 1991. gadā tāpat kā vairākām citām padomju militārpersonām viņam tika anulēts AP deputāta mandāts.
1992. gadā V. Alksnis tika atbrīvots no militārā dienesta un pārcēlās dzīvot uz Krieviju, 1993. gadā apmetās Tučkovā Maskavas apgabalā. Krievijā turpināja politisko darbību. 1995. gadā kļuva par Maskavas apgabala Žukovskas pilsētas mēra vietnieku. Bijis Krievijas Valsts domes deputāts divos tās sasaukumos (abos ievēlēts Odincovas vēlēšanu apgabalā, 2000. gadā, pārstāvot sarakstu "Regioni Rossiji", bet 2003. gadā — "Rodina".). Pēc aiziešanas no Krievijas parlamenta nesekmīgi nodarbojies ar uzņēmējdarbību. 2013. gadā ievēlēts Tučkovas pašvaldībā no sevis veidotās organizācijas "Pilsoniskā izvēle" (krievu: Гражданский выбор), kura ieguva pašvaldības padomē 9 no 15 vietām, pārspējot "Vienotās Krievijas" sarakstu. No 2013. līdz 2015. gadam bijis Tučkovas pašvaldības vadītājs; pēc tam "Vienotās Krievijas" deputāti nolika savus mandātus, un saskaņā ar normatīvajiem aktiem padome tika atlaista.
2002. gada 20. februārī Krievijas Valsts Dome pieņēma V. Alkšņa ierosinātos labojumus Krievijas Federācijas likumā "Par pilsonību", kas paredz atvieglotus nosacījumus Krievijas pilsonības iegūšanai bijušajiem PSRS pilsoņiem, kas dzīvo bijušās PSRS teritorijā un nav ieguvuši savas apmešanās valsts pilsonību.
2018. gadā viņš prezidenta vēlēšanās bija komunistu kandidāta Pāvela Grudiņina uzticības persona. 2018. gada 14. aprīlī kopā ar P. Grudiņinu un vēl divām personām ievēlēts par kustības "Krievijas Nacionālpatriotiskie spēki" līdzpriekšsēdētāju.
Viktors Alksnis ir pazīstams atvērtā koda programmatūras atbalstītājs. No kreisi impēriskām pozīcijām aktīvi kritizē Krievijas valdošās aprindas par nekompetenci, pārspīlēto klerikālismu un nepietiekamu militārismu. 2007. gadā viņš paziņoja, ka Krievijas elektronikas nozares sabrukuma dēļ mikroshēmas Krievijas jaunākajām raķetēm tiek ražotas Rīgā. Atbalsta karu Donbasā.
Politiķis bieži kritizē Latviju par tās iekšpolitiku. V. Alksnim aizliegta iebraukšana Latvijā.
Biksti (stacija)

Vēsture

Bikstu stacija atklāta reizē ar Liepājas dzelzceļa līnijas atklāšanu 1927. gada 10. oktobrī. Tagadējā stacijas ēka uzbūvēta 1932. gadā (arhitekts J. Šarlovs, 1875—1940). Saglabājusies arī vecā dzelzceļnieku dzīvojamā ēka (kazarma), tā atrodas otrā dzelzceļa pusē, tuvāk pārbrauktuvei.
No 2011. gada 9. septembra Bikstos pietur pasažieru vilciens Rīga—Liepāja virzienā uz Liepāju piektdienās un svētdienās (no 2015. gada 6. jūnija kursē tikai piektdienās)  bet virzienā uz Rīgu — pirmdienās un sestdienās (no 2015. gada 31. maija kursē tikai svētdienās).

Interesanti fakti

Bikstu stacijā 2014. gadā filmēta režisora Viestura Kairiša spēlfilma "Melānijas hronika".
Scooter

Celebrate The Nun un The Loop

1986. gadā H.P. Baxxter un Riks Džordans tikās Hannoverē, Vācija ar nelielu reklāmu, un nodibināja new wave grupu Celebrate The Nun. Grupa izlaida divus albumus Meanwhile (1989) un Continuous (1991) un piecus singlus. Sakotnēji, viņi darbojās kā kvartets; tomēr, Slins Tompsons pameta grupu 1990. gadā, lai uzsāktu pats savu projektu. Galvenais vokālu izpildītājs grupā bija H.P. Baxxter, bet sieviešu vokālu izpildīja Baxxtera māsa Britta Maxima. Nesasniegdams vēlamos panākumus new wave arēnā H.P. Baxxter sāka strādāt bijušājā Hamburgas Indie leiblā (tagadējajā Edel Records), ar nozari, izplatīšana un pārdošana, kur viņš satika Scooter nākotnes menedžeri Džensu Tēli. Drīz pēc tam, 1993. gada beigās, ar bijušo Celebrate The Nun locekļi Riku Džordanu pievienojās arī H.P. brālēns Feris Bulers saskaņā ar menedžeri Džens Tēle izveidoja remiksu komandu kas bija pazīstama kā The Loop, kas kļuva par vienu no populārākajām remiksu komandām Vācijā, izlaižot dažādus remiksus tādiem māksliniekiem, kā, Adeva, Holly Johnson, The Tag Team, RuPaul, un Marky Mark feat. Prince Ital Joe.

Scooter sākums

Scooter sāka darbību kā projekts 1994. gadā. Viņu debijas singls "Vallée De Larmes" sasniedza 8. vietu Vācijas oficiālajā deju čārtā. Tā gada aprīlī, Scooter spēlēja savu pirmo dzīvo šovu "The Palladium" Hamburgā, kur vokālists H.P. Baxxter (Hans Peter Geerdes) sāka frīstailot instrumentālā skaņdarbā un tajā pat brīdī dzima hits "Hyper Hyper". Un tajā pat brīdī Scooter oficiāli pārtapa no projekta par grupu, un H.P. Baxxtera "bļaušana" kļuva par vienu no grupas firmas zīmēm.
Sākuma, "Hyper Hyper" cerēja, ka būs tikai mazs hits klubu arēnā, kas pārteidzošā kārtā sasniedz 2. vietu Vācijas singlu čārtā un tika pārdots vairāk kā 700,000 eksemplāros Vācijā vien, sasniedzot platīna statusu. Puiši pierādīja arī to ka nav viena hita brīnums, viņu trešais singls "Move Your Ass!" sasniedza 3. vietu Media Control singlu čārtā, pāris nedēļu laikā pēc tā iznākšanas. Arī pārējie singli no debijas albumu And the Beat Goes On, "Friends" un "Endless Summer", ieņēma līdzīgas pozīcijas topos.
Grupa izmantoja arī to pašu tehniku un skanējumu savā otrajā albumā, Our Happy Hardcore, līdz viņu stils ievērojami mainījās 1996. gadā iznākušajā singlā "I'm Raving" (no viņu trešā albuma Wicked) kur temps bija zemāks līdz 138 BPM no viņu iepriekšējo divu albumu ritmiem, kas bija starp 160 un 190 BPM. Tomēr tas nelika faniem atturēties un iegādāties viņu ierakstus, singls saņema zelta sertifikātu un beigās sasniedza 4. vietu Vācijā.
Pēc gada, Scooter kļuva par vienu no pirmajām tehno grupām, kas izmantojusi metāla ģitāras rifu dziesmā "Fire", pirmais singls no viņu ceturtā albuma, Age of Love, kas saniedza zelta statusu ar 250,000 pārdotiem singla eksemplāriem, četru nedēļu laikā pēc tā iznākšanas.
Englunda gambīts

Vēsture

Šis bandinieka upuris ir zviedru šahista Englunda priekšlikums un gambīts nosaukt viņa vārdā.
Vai tu ko teici?

Sižets

Filmas pamatā ir ašantu tautas pasaka. Kādu dienu runājoši priekšmeti iejaucas Cilvēka dzīvē un izjauc Pasaules kārtību. Gudrākais lēmums, ko var pieņemt Cilvēks, ir samierināties ar jauno kārtību.
2012. gada Dakaras rallijs

Incidenti

Sacīkšu dalībnieku un skatītāju bojāeja šajā rallijreidā notiek katru gadu. Šoreiz 1. etapā bojā gāja motobraucējs Horhe Voero. Motobraucējs cieta avārijā distances 55. kilometrā. Mediķi avārijas vietā ieradās piecu minūšu laikā. Voero mira no sirdstriekas, helikopterā pa ceļam uz Mardelplatas slimnīcu.

Latvijas pārstāvji

Rallijreidā startēja divas "Team Latvia" vieglo autombobiļu ekipāžas. Andris Dambis un Māris Saukāns ar elektropiedziņas OSCar eO ieņēma 77. vietu. Antons Grigorovs un Ainārs Princis ar OSCar O3 finišu nesasniedza, jo pirmspēdējā posmā automobili piemeklēja nenovēršamas dzinēja problēmas. "Team Latvia" pavadošā kravas auto ekipāža bija francūzis Žans Šarls Morī, stūrmanis Žans Klods Kakē no Beļģijas un mehāniķis Kaspars Dambis.
Otras Latvijas komandas "RE Autoclub" automobiļa ekipāža bija krievu braucēji Antons Meļņikovs un Antons Nikolajevs, kuri ieņēma 18. vietu. Bet otras ekipāžas braucēji Iļja Kuzņecovs un Romans Jelagins ieņēma 36. vietu.

OSCar eO

Pirmo reizi Dakaras rallijā startēja automobilis ar elektropiedziņu OSCar eO. OSCar eO ir Ogres servisa centrā (OSC) radīts sacīkšu pilnpiedziņas automobilis ar elektromotoru (210 kW, 800 Nm), ģeneratoru, iekšdedzes dzinēju, kas piedzen ģeneratoru, 240 litru degvielas bāku un 160 maziem akumulatoriem, kas dod 600 voltu strāvas spriegumu. Automobiļa konstruktors ir Andris Dambis. OSCar eO ekipāža rallijreidā bija A. Dambis un M. Saukāns, viņi kopvērtējumā ieguva 77. vietu, kļūstot par pirmajiem Dakāras rallija vēsturē, kas ar elektropiedziņas automobili sasnieguši sacensību finišu.
29. jūnijs

29. jūnijs ir gada 180. diena pēc Gregora kalendāra (181. garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 185 dienas.
2. autobusu maršruts (Rēzekne)

Maršruts

Virzienā Varoņu iela – Vipinga autobusi kursēja pa šādām ielām: Varoņu iela, Noliktavu iela, Maskavas iela, Atbrīvošanas aleja, Latgales iela, Ludzas iela, Rēznas iela un Meža iela.
Virzienā Vipinga – Varoņu iela autobusi kursēja pa šādām ielām: Meža iela, Rēznas iela, Ludzas iela, Latgales iela, Atbrīvošanas aleja, Maskavas iela, Blaumaņa iela un Varoņu iela.

Atbrīvošanas alejas rekonstrukcijas laikā

No 2011. gada 14. marta, sakarā ar Atbrīvošanas alejas rekonstrukcijas darbiem, sabiedriskā transporta kustība tika novirzīta uz Dārzu ielu, ka rezultātā tika mainīts arī 2. autobusu maršruts.

Maršruts

Virzienā Varoņu iela – Vipinga autobusi kursēja pa šādām ielām: Varoņu iela, Noliktavu iela, Maskavas iela, Atbrīvošanas aleja, Stacijas iela, Dārzu iela, Latgales iela, Ludzas iela, Rēznas iela un Meža iela.
Virzienā Vipinga – Varoņu iela autobusi kursēja pa šādām ielām: Meža iela, Rēznas iela, Ludzas iela, Latgales iela, Dārzu iela, Stacijas iela, Atbrīvošanas aleja, Maskavas iela, Blaumaņa iela un Varoņu iela.
Štramberka

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1359. gadā. Ilgus gadsimtus pilsēta atradās Habsburgu impērijas sastāvā, tās vāciskais nosaukums bija Štramberga (vācu: Stramberg). No 1918. gada - Čehoslovākijas sastāvā. Kopš 1993. gada - Čehijas sastāvā.

Cilvēki

1928. gada augustā komponists Leošs Janāčeks apmeklēja pilsētu ekskursijā, saaukstējās un 12. augustā Ostravā mira.
Skaitīšanas sistēma

Skaitīšanas sistēma ir simbolisks skaitļu pieraksta veids, kurā skaitļu attēlošanai tiek izmantoti vairāki cipari vai citas rakstzīmes. 
Izšķir pozicionālās un nepozicionālās skaitīšanas sistēmas. Pozicionālajās skaitīšanas sistēmās cipara vērtība ir atkarīga no tā atrašanās vietas skaitlī. Pozicionālās ir decimālā, heksadecimālā, duodecimālā, oktālā, binārā un citas skaitīšanas sistēmas. Nepozicionālās skaitīšanas sistēmas piemērs ir romiešu skaitļi. Šajā sistēmā nav svarīgi, kur kāds simbols atrodas, tā nozīme nemainās. Piemēram I ir vieninieks gan skaitļa sākumā gan beigās. Visās pozicionālajās skaitīšanas sistēmās bāze attēlojas skaitļa "10" veidā, piemēram, binārajā skaitīšanas sistēmā skaitlis "2" attēlojas kā "10", oktālajā kā "10" attēlojas skaitlis "8" utt.

Decimālā skaitīšanas sistēma

Decimālā skaitīšanas sistēmā bāze skaitīšanas sistēmā ir kopējais dažādu simbolu skaits, kas pieļaujami šajā sistēmā. Lielākā simbola vērtība vienmēr ir par vienu mazāka nekā bāze. Piemēram, decimālajā sistēmā ir desmit dažādi simboli: 0,1,2,3,4,5,6,7,8,9, kur lielākais 9 ir par vienu mazāks nekā 10 (bāze).

Bāze un simboli

Šajā skaitīšanas sistēma bāze ir 2 un izmantojamie simboli ir 0 un 1.

Jebkuras bāzes skaitīšanas sistēma

Skaitīšanas sistēmas izveidošanai var izmantot jebkura izmēra bāzi, kura lielāka par viens. Apzīmējot bāzi ar B, skaitli N pēc līdzīgas shēmas kā ar decimālo un bināro sistēmu, var izteikt kā pakāpju summu N=ⱼ₌₋ₘ ∑ʲ⁼ⁿ Aᵢ*Bʲ, kur Aᵢ - pieļaujamie simboli (0,1, ... , B-1); n,m - summēšanas augšējā un apakšējā robeža, turklāt m ir daļskaitļu pozīcijas skaits; n=P-1, kur P - skaitļu veselās daļas pozīciju skaits.
Jebkuras sistēmas skaitli var attēlot sekojoši saskaņā ar formulu N=ⱼ₌₋ₘ ∑ʲ⁼ⁿ Aᵢ*Bʲ izmantojot bāzes B pakāpes.

Vispārējais vienādojums jeb formula ļauj izveidot citas digitālajā tehnikā izmantojamas skaitīšanas sistēmas, piemēram, oktālo ar bāzi 8 vai heksadecimālo ar bāzi 16 un citas sistēmas. Tomēr digitālajās ierīcēs vairumu operāciju realizē izmantojot bināro skaitīšanas sistēmu.
Lietuvas statūti

Lietuvas statūti bija trīs 16.gs. likumu krājumi, kas Lietuvas lielkņazistes zemēs bija spēkā līdz 1840. gadam. 1529. gada pirmajai statūtu versijai sekoja 1566. un 1588. gada statūti. Oriģinālais teksts rakstīts lielkņazistes oficiālajā rutēņu valodā, kas vēlāk tulkota latīņu un poļu valodās. 
Plašajā lielkņazistes teritorijā bija iekļautas zemes un kņazistes ar visdažādākajiem likumiem. Daļa bija balstīti baltu pagānu tradīcijās, citi nāca no senkrievu likumu krājuma. Pirmo likumu krājumu sagatavoja 1522. gadā, un tas stājās spēkā 1529. gadā. Otro, papildināto likumu krājumu pieņēma 1566. gadā. Ņemot vērā Ļubļinas ūnijas noslēgšanu, tika sagatavots un 1588. gadā pieņemts trešais likumu krājums. Šis likumu krājums lielā mērā ignorēja ūnijas izveidošanu, aizstāvot Lietuvas augstmaņu intereses.
Turner Network Television

Vēsture

Pirmoreiz TNT translācija tika uzsākta 1988. gada 3. oktobrī ar 1939. gada filmu "Vējiem līdzi" (Gone with the Wind), kuras demonstrēšanas tiesības bija ieguvis TNT dibinātājs Teds Tērners. Sākotnēji TNT kanālā demonstrēja agrāko gadu filmas un TV šovus, vēlāk tika pievienotas arī oriģinālas programmas.
Stratēģiskā plānošana

Stratēģijas sastāvdaļas

Vārds stratēģija radies no grieķu vārda strategos, kas nozīmē ģenerālā māksla. Mūsdienās stratēģija neapšaubāmi saglabājusies kā militārs termins, taču kopš 20. Gadsimta sešdesmitajiem gadiem tas ieguvis jaunu nozīmi pilnīgi citā jomā. Vārdu stratēģija plaši sāka lietot organizācijas menedžmentā, ar to saprotot darbības virzienu.
Kā aprakstīts V. Praudes un I.Beļčikova grāmatā "Menedžments" , tad galvenās organizācijas stratēģijas sastāvdaļas ir šādas:

Darbības joma(sfēra)

Saistīta ar konkrētām precēm, pakalpojumiem un tirgiem, kuros tie ir konkurētspējīgi. Piemēram, kompānijas Mars darbības jomas ir ne tikai elektronika, bet arī pārtikas produktu ražošana, mājdzīvnieku barības izgatavošana.

Resursu izvietojums un sadale

Arī ir stratēģiska problēma. Kā sadalīt ierobežotus resursus starp dažādām darbības jomām, lai rezultātā sasniegtu maksimālu kapitāla atdevi.

Īpatnējās (atšķirīgās) spējas

Tas ir kaut kas tāds, ar ko organizācija var izcelties salīdzinājumā ar konkurentiem.
Krišjāņa Barona iela (Jelgava)

Vēsture

Iela atrodama līdztekus Jēkaba kanālam jau 17. gadsimta Jelgavas kartēs ar nosaukumu Grāvja iela (vācu: Graben Straße). 19. gadsimtā to pārdēvēja par Rakstvežu jeb Skrīveru ielu (Schreiberstraße). 1875. gadā pie krustojuma ar Konstantīna ielu uzcēla Krāmera slēdzeņu fabriku. 
Pēc Krišjāņa Barona nāves 1924. gada augustā ielai piešķīra Krišjāņa Barona ielas nosaukumu.
Pēc Otrā pasaules kara tai pievienoja Dzirnavu (Sudmalu) ielu.
1950. gadā ēkā Krišjāņa Barona ielā 40 pie krustojuma ar Jaunatnes ielu atklāja Jelgavas mašīnbūves rūpnīcu.
Sprogu baznīca

Vēsture

Sprogu dievnamu sāka būvēt 1920. gadā Balvu baznīcas prāvesta Benedikta Skrindas vadībā uz draudzei piešķirtās 15 ha zemes Dampadruvā. Sākotnēji baznīcu gribēja celt citā vietā — pie Vīksnas dzelzceļa stacijas vai Sprogu ezera, jo šī vieta bija neizdevīga, jo atradās mežā un nebija ceļu, bet nebija gribētāju uz zemes apmaiņu. Ceļamā dievnama atrašanās vietu noteica, atrodot augstāku vietu, vēlāk nozāģējot un krusteniski nogāžot divas lielas egles. Egļu izveidojušā krusta vietā tika uzsākta baznīcas celšana. 1922. gadā dievnams tika uzcelts, iesvētīts un tajā sāka noritēt dievkalpojumi.

Eksterjers

Baznīca ir koka celtne, kas būvēta uz augstiem laukakmeņu pamatiem. Tā ir 20 metrus gara, 9 metrus plata un 3 metrus augsta ēka ar šīfera jumtu. Vienā ēkas galā ir ierīkota baznīca, bet otrā sarga dzīvoklis. Celtne atgādina dzīvojamo ēku, tikai tās jumta vienā pusē ir uzbūvēts mazs tornītis.

Interjers

Dievnams ir viennavas koka celtne ar koka grīdu un koka griestiem. Izbūvēta sakristeja.
Dievnamā ir viens koka altāris, virs kura ir Erceņģeļa Miķeļa glezna, Baznīcā ir aplūkojamas svētbildes un  Krustaceļa bildes. Ir harmonijs.

Draudze

Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Rēzeknes-Aglonas diecēzē. Draudzi apkalpo prāvests Jānis Bārtulis. Draudzi nodibināja 1920. gadā Balvu draudzes prāvests Benedikts Skrinda. To izveidoja, atdalot teritorijas no Balvu draudzes un iekļaujot jaunajā draudzē ciemus — Sprogas, Kačupi un Derdziņus, bet vēlāk no jauna radušos ciemus Vīksnu mežu, Dampadruvu, Ukrainu, Jāņusalu, kā arī daļu no Kubuļu un Pakalniešu ciemiem.
Draudzei ir trīs kapsētas — Kačupes kapi, Dersdziņu kapi, Dampadruvas kapi. 
Draudzes lielākie svētki ir dievnama patrona Svētā Erceņģeļa Miķeļa svētki.
Trešās pakāpes tuvie kontakti

Sižets

Uz planētas Zeme, dažādās vietās tiek fiksētas neparastas parādības.
Pirmā, Sonaras tuksnesī Meksikā, kur no nekurienes uzradās lidmašīnu eskadriļa bez ekipāžas. Kā vēlāk noskaidrojās, tās bija lidmašīnas no 19-tā treniņa lidojuma, kas bija bez vēsts pazudušas 1945. gada maijā. Uz notikuma vietu izsūtītā pētnieku grupa franču zinātnieka Kloda Lakomba (Fransuā Trifo) vadībā, neko nespēja saprast, pat dīvaino vietējā večuka stāstu par naktī uzausušo Sauli un tās dziesmu viņam.
Pēc tam Gaisa satiksmes vadības centrā Indianapolisā, tika piefiksēts NLO, ar kuru tika izveidots vizuālais kontakts no netālu lidojošām lidmašīnām. ASV Indiānas štata pilsētā Munsijā, bērnu istabā, kurā gulēja mazs bērns Berijs (Kerijs Gūfijs) ieslēdzās visas mehāniskās rotaļlietas. Sāka darboties arī visas saimniecības elektroiekārtas, bet logos iespīdēja apžilbinoša gaisma. Šajā pašā naktī visā pilsētā pazūd elektrība. Uz notikuma vietu izbraukušais elektriķis Rojs Nerijs (Ričards Dreifūss) sastopas ar īstu NLO. Viņa vadītais automobilis, iekļuva spilgtā gaismas kūlī, pēc kā pāri šosejai pārlidoja četras spožas lodes un izgaisa aiz apvāršņa. Pēc šī atgadījuma pilsētā atjaunojās elektrības padeve.
Otrā parādība norisinās Mongolijā, Gobi tuksnesī, kur tuksneša smiltīs atrod labu laiku atpakaļ Bermundas trīsstūrī pazudušo kuģi bez ekipāžas. Vēl viens interesants fakts piefiksēts Ziemeļindijas pilsētā Dharamsala, kur vietējie iedzīvotāji lūgšanās visu laiku atkārto piecas tonālas dievišķās skaņas, kuras, pēc viņu apgalvojumiem, nāk no debesīm. Fenomens slēpjas tajā, ka šīs pašas skaņas uztvēra astronomi uz "Goldstone Radio Telescope" no 7 gaismas sekunžu attāluma, bet pēc pētījumiem noskaidrojās, ka šīs skaņas ir ģeogrāfiskās koordinātas, kādai vietai Vaiomingas štatā.
Šīs koordinātas tika uzskatītas par iespējamo kontakta vietu. Valdība šīm rajonam (gandrīz 300 kvadrātjūdzes) uzliek slepenības zīmolu. Tiek evakuēti visi Murkroftas pilsētas iedzīvotāji, paziņojot, ka ir iespējama nāvējoša inficēšanās iespēja. Tieši uz šejieni no visiem ASV galiem sabrauc desmitiem cilvēku - NLO aculiecinieku - kuri pēdējā laikā redzējuši neizskaidrojamas vīzijas. Starp viņiem bija arī Džiliana Guilere un Rojs Nerijs, kura apsēstība bija tik smaga, ka no viņa aizgāja sieva Ronija kopā ar bērniem, baidoties par viņu dzīvībām.
No visiem atbraucējiem tikai Rojam un Džilianai izdodas sasniegt "Sātana torni" (iespējamo kontakta vietu) un novērot citplanētiešu nosēšanās laukumu.
Filmas finālā norisinās Zemes iedzīvotāju kontakts ar ārpuszemes saprātu.
Ida (filma)

Sižets

1962. gads, Polija. Pirms mūķenes zvēresta nodošanas klostera māsa Anna pēc klostera priekšnieces norādījuma dodas ciemos pie savas mātes māsas Vandas, bijušās tiesneses un prokurores. Vanda paziņo, ka Annas īstais vārds ir Ida Lebenšteina, un ka viņas ebreju izcelsmes vecāki tika nogalināti Otrā pasaules kara laikā. Ida nolemj atrast vecāku kapu vietu un kopā ar Vandu dodas ceļojumā, kas izgaismotu viņas pagātni.
Meklējumi atved viņas pie poļu zemnieku ģimenes, kas okupācijas sākumā slēpa Lebenšteinu ģimeni mežā, un pēc tam viņus turpat arī nogalināja. Nogalināti tika Idas vecāki un Vandas ārlaulībā dzimušais dēls, kuru viņa atstāja ar māsu, kamēr pati devās karā. Mazo Idu, kurai neviens nevarēja apliecināt ebreju saknes, atdeva mācītājam. 
Apmaiņā pret atteikšanos uz mājas tiesībām sievietēm parāda vietu, kur ir apglabāti viņu radinieki. Vanda un Ida ved pīšļus uz ģimenes kapiem, lai tur tos pārapbedītu. Ida atgriežas klosterī un saprot, ka nav gatava kļūt par mūķeni. No klostera Idu izsauc uz pilsētu, jo viņas mātes māsa ir izdarījusi pašnāvību, izlecot pa logu. Pēc bērēm Ida dodas prom no pilsētas, taču skatītājs tā arī neuzzina, vai viņa atgriežas klosterī, vai arī dodas citā ceļā.
Zilā latānija

Apraksts

Parasti stumbra garums ir 6 — 10,5 metri. Lapas ļoti lielas, biezas un stīvas, ar kātu veido 3 līdz 4 metru lielu lapotni. Stādu kātiņš sarkans, jaunās lapas zilpelēkas ar sarkanu apmalojumu. Raundā kalpo par patvērumu vairākām tur endēmām rāpuļu sugām.

Aizsardzība

Suga bija tuva izmiršanai Raundas salā ievesto kazu un trušu dēļ, kas nograuza jaunos asniņus. Pēc plānveidīgas invazīvo sugu izskaušanas 20. gadsimta 80. gados, savvaļas populācija lēnām atjaunojas.
Rons Langevelds

Biogrāfija

2002. gadā kļuvis par Nīderlandes korespondencšaha čempionu. 2014. gadā uzvarējis 26. Pasaules čempionātā korespondencšahā.
Beidzis Erasmus universitāti Roterdamā. Strādā par sistēmu inženieri kompānijā, kas pārdod apdrošināšanas programmas.
Antarktikas pētījumu zinātniskā komiteja

Antarktikas pētījumu zinātniskā komiteja (angļu: Scientific Committee on Antarctic Research, SCAR) ir Starptautiskās Zinātņu padomes (ICSU) starpdisciplīnu organizācija. Nodibināta 1958. gada februārī, lai turpinātu Starptautiskajā ģeofizikas gadā aizsākto starptautisko Antarktikas izpētes zinātnisko aktivitāšu koordināciju.
Erzindžanas pamiers

Erzindžanas pamiers noslēgts 1917. gada 5. decembrī starp Osmaņu impēriju un Aizkaukāza Komisariātu, ko pārstāvēja Krievijas Kaukāza frontes komandieris Mihails Prževaļskis. Pamieru parakstīja Krievijas okupētajā Erzindžanas pilsētā. Par pamiera iemeslu kalpoja 2. decembra Brestļitovskas pamiers, kuru Centrālās lielvalstis parakstīja ar jauno boļševiku valdību. Pamiers stabilizēja frontes līniju, kuru revolucionārā sabrukuma skartā Krievijas impērijas armija vairs necentās noturēt. Decembrī tika paveikta Krievijas karaspēka izvešana no Persijas. 1918. gada sākumā Aizkaukāza Komisariāts sāka veikt demoralizēto armijas vienību atbruņošanu, un jaunu karaspēku vienību veidošanu, kas parasti balstījās nacionālajā principā - gruzīnu, armēņu, musulmaņu (azerbaidžāņu). 1918. gada 30. janvārī, aizbildinoties ar armēņu veiktu turku slaktiņu, osmaņu armija sāka uzbrukumu, ātri atgūstot zaudētās teritorijas un iebrūkot armēņu un gruzīnu zemēs.
Igors Meļņikovs

Biogrāfija

1986. gadā beidzis Jūrmalas 2. vidusskolu (pašreizējā Kauguru vidusskola), augstāko izglītību ieguvis nav. Laikā no 1990. līdz 2000. gadam I. Meļņikovs strādājis Iekšlietu ministrijas sistēmā, pēc tam līdz pat 2010. gadam bijis uzņēmuma "Karavīrs" valdes priekšsēdētājs.

Politiskā darbība

2009. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās viņš neveiksmīgi kandidēja Jūrmalas domes vēlēšanās no apvienības "Saskaņas Centrs" saraksta. 2010. gadā kandidēja 10. Saeimas vēlēšanās un tika ievēlēts Saeimā. Tāpat 2011. gadā tika ievēlēts arī 11. Saeimā.
2014. gada vasarā izstājās no partijas "Saskaņa". 2015. gada februārī ievēlēts par Rīcības partijas valdes locekli. 2017. gadā no tās saraksta nesekmīgi kandidēja Rīgas domes vēlēšanās. 2018. gada rudenī bija Rīcības partijas saraksta līderis 13. Saeimas vēlēšanās, taču partija neguva pietiekošu vēlētāju atbalstu, lai būtu pārstāvēta parlamentā. Kandidēja 2019. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās, bet tāpat netika ievēlēts.

Skandāli

I. Meļņikovs tiek vainots miesas bojājumu izdarīšanā savam kaimiņam Jūrmalā, tomēr krimināllieta pret politiķi ir pārtraukta, taču tā turpinās pret viņa dēlu.
2011. gadā par elektrības zagšanu, iejaucoties elektrības skaitītāja konstrukcijā, tika sodīts Meļņikova ģimenes uzņēmums SIA "Karavīrs". Meļņikovs apgalvoja, ka neko nav zinājis un, ka skaitītājā radusies kļūda. 2012. gadā Valsts ieņēmumu dienests veica auditu un Meļņikovu atkārtoti sodīja par nodokļu nemaksāšanu, liekot viņam samaksāt 76 000 eiro papildu aprēķināto nodokli, nokavējuma naudu un soda naudu. Meļņikovs audita rezultātus pārsūdzēja, taču Valsts ieņēmumu dienests to noraidīja un uzrēķinu atstāja spēkā.