google/wiki40b huggingface dataset:
Rhenus

Kontraktu loģistika

Rhenus sniedz plašu loģistikas pakalpojumu klāstu visā Eiropā, ietverot katru loģistikas aspektu. Kā uzņēmums ar senu vēsturi un akcentu uz savu iespēju izmantošanu, Rhenus, pateicoties savam loģistikas centru tīklam Eiropā, nodrošina specifiskus risinājumus klientu kravu plūsmai. Sniegtie pakalpojumi ietver vispusīgus loģistikas risinājumus sagādes, ražošanas un piegādes loģistikā. Kompānijas portfolio ietver piegādes ķēžu organizēšanu un vadīšanu, apvienojot to ar pievienotās vērtības pakalpojumiem un veicot sarežģītus uzglabāšanas uzdevumus. Rhenus sniedz īpašus pakalpojumus tādos sektoros kā rūpniecisko preču nozare, auto un transporta nozare, veselības aprūpe, patērētājpreču nozare, masu saziņas līdzekļi, tirdzniecība, biroju sistēmas un gaisa loģistika.

Kravu loģistika

Pārvadāt kravas pa visu pasauli ir milzīgs izaicinājums. Tas ietver pastāvigu jaunu maršrutu un tirgus attīstību. Rhenus ir spējīgs pilnībā izmantot katru iespēju, pārvadājot kravas pa ceļu, dzelzceļu, gaisu vai jūru. Kompānija nodarbojas ar saliktajām un pilnajām kravām, standarta un negabarītkravām, parastajām un ekspress piegādēm, iekšzemes satiksmi vai starptautisku piegādes un distribūcijas loģistiku — turklāt sniegtais servisss ietver arī sūtījuma līdzsekošanas sistēmu. Šis viss notiek kompānijas 140 birojos Eiropā un Āzijā, kā arī ar 140 partneru un aģentūru tīkla potenciālu visā pasaulē. Rhenus kravu loģistika ir daļa no System Alliance tīkla Vācijā un darbojas kopā ar citiem System Alliance Europe grupas uzņēmumiem visā pasaulē. Katru dienu uz ceļiem Rhenus nodarbina 4000 kravu automašīnas. Katru gadu kompānija pārvadā vairāk kā deviņus miljonus sūtījumu — kas ir apmēram 7.7 miljoni tonnas dažāda veidu preču.

Ostas loģistika

Rhenus ostu loģistika izstrādā koncepcijas, kas spēj pilnībā apmierināt klientu piegādes un distribūcijas vajadzības. Rhenus izveido, vada un operē efektīvu starpkontinentālu piegādes ķēdi. Kompānijai ir pašai savas iespējas jūras ostās un tālāk iekšzemē un tā pilnībā izmanto arī dzelzceļa pakalpojumus. Rhenus sniedz pilnu pakalpojumu klāstu liela apjoma, smagu kravu un iekārtu transportēšanai un uzglabāšanai. Rhenus spēj sniegt īpaši sagatavotus risinājumus, tādējādi atbrīvojot kompānijas no daudz un dažādiem pienākumiem, ieskaitot ievestās koksnes žāvēšanu un sagriešanu vai ogļu sijāšanu un jaukšanu.

Sabiedriskais transports

Kad runa ir par vietējo sabiedrisko transportu, Rhenus apvieno savas reģionālās saknes ar Eiropas pieredzi: Rhenus piedāvā pievilcīgus, zemu cenu pakalpojumus. Ja kompānija pārņem vietējo un reģionālo autobusu pakalpojumus, sabiedriskā budžeta slogs tiek atvieglots uz ilgu laiku. Tiklīdz Rhenus pārņem maršrutus, pasažieri ievēro jūtamus uzlabojumus vietējā dzelzceļa un servisa kvalitātē— sabiedrība iegūst šos uzlabojumus par to pašu cenu. Kad vietēja sabiedriskā transporta kompānija tiek privatizēta, parasti rodas ievērojamas iespējas manevrēt. Rhenus ir spējīgs pilnībā izmantot šo potenciālu, jo ir iegūta lieliska iepriekšējā pieredze citās sfērās. Tas nodrošina kompānijai iespēju attīstīt īpašus, vispiemērotākos risinājumus pasažieriem, darbiniekiem un īpašniekiem.
Spradzene

Biotopi

Grupas sausās pļavās, upju krastu terasēs, atmatās un atklātos pauguros kā arī sausu mežmalu un pauguru nogāzēs.

Apraksts

Daudzgadīgs, sīks (garumā 5-15 cm) rožu dzimtas lakstaugs. Lapas rozetē. Ir stīgas, kas mezglos sakņojas. Lapas trīsstaraini saliktas no ovālām 2-5 cm garām un 1,5-2,5 cm platām lapiņām ar lielzobainu malu, gala pēdējais zobiņš īsāks nekā zobiņi tam abpus blakus. Lapiņu plātne apmatota. Ziednesis (stublājs) apmatots, augšdaļā zaro. Ziedi balti izvietoti ziedneša zaru galos pa vienam. Vainaglapas savstarpēji pārsedzas. Kauslapas garas, piekļautas pie augļa. Sulīgās ziedgultnes apakšējā daļā riekstiņu nav. Auglis ieapaļš, grūti atdalāms no kauslapām (ziedgultnes), gatavs tumšsarkans vai violeti sarkans, ļoti smaržīgs nedaudz lielāks par meža zemenēm. Plūcot augli un tam notrūkstot, dzirdams raksturīgs knikšķis. Zied maijā un jūnijā.
Indriķis Blankenburgs

Dzīvesgājums

Dzimis 1887. gada 7. aprīlī Rīgā. Mācījās Rīgas pilsētas reālskolā (līdz 1905), pēc tam studēja arhitektūru Rīgas Politehniskajā institūtā (līdz 1913).
Pēc Pirmā pasaules kara sākuma devās bēgļu gaitās uz Tulu.
1920. gadā atgriezās dzimtenē, strādāja Latvijas lauksaimnieku centrālbankā, izstrādāja lauku saimniecību tipveida plānus. No 1923. gada vadīja Izglītības ministrijas būvtehnisko biroju. Latvijas Bankas uzdevumā izstrādāja banku ēku tipveida projektus. 1936. — 1939. gadā pēc arhitekta I. Blankenburga projekta tika uzcelta Valsts arhīva piebūve.
Miris 1944. gada 16. oktobrī Rīgā.
Roberts Bluķis

Biogrāfija

Bluķis absolvējis Rīgas Valsts tehnikumu un Latvijas Universitātes inženierzinātņu fakultāti. Pēc Otrā pasaules kara vairākus gadus nodzīvojis Augsburgā, taču 1949. gadā pārcēlies uz dzīvi ASV. Tur strādājis par inženieri armijas civildienestā un dažādos privātos uzņēmumos.
Spēlējis arī basketbolu un rokasbumbu. 1935. un 1937. gadā Latvijas izlases sastāvā kļuvis par vispasaules studentu spēļu uzvarētāju basketbolā. Par Latvijas čempionu kļuvis trīsreiz.

Hokejista karjera

1931.—32. gada sezonu aizvadījis Latvijas hokeja līgas klubā Rīgas US, tad sezonu aizvadījis ASK Rīga sastāvā, bet vēlāk atgriezies US, 1937. un 1940. gadā izcīnot Latvijas čempiona titulu. 1940.—41. gada sezonu aizvadīja Rīgas "Dinamo" rindās, kļūstot par Latvijas PSR čempionu, vēlāk divas sezonas spēlējis US sastāvā, tās sastāvā kļūstot jau par četrkārtēju Latvijas čempionu.
No 1946. līdz 1949. gadam kopā ar vēl virkni latviešu hokejistu spēlējis Rietumvācijas klubā HK Augsburga, tā rindās kļūstot par Dienvidvācijas čempionu, tad sezonu aizvadījis Manitobas līgā ASV.
Semeri bāka

Raksturojums

Bākas augstums ir 21 m. Bāku veido astoņšķautņu betona tornis ar galeriju, bez laternas. Tornis ir baltā krāsā. Gaismas elements atrodas 23 m virs jūras līmeņa. Gaisma balta (0,6 s deg, 5,4 s pārtraukums). Gaismas signāls redzams 9 jūras jūdžu attālumā. Bāka darbojas visu gadu, diennakts tumšajā laikā.
Dobšina

Vēsture

Pilsēta rakstos pirmoreiz minēta 1326. gadā, un to kā kalnraču pilsētu dibinājuši Karpatu vācieši. Tās apkārtnē ieguva zeltu, sudrabu, niķeli un citus izrakteņus. Pilsētas vāciešu kopiena eksistēja līdz Otrajam pasaules karam, kad tā tika padzīta vai nogalināta. Tāpat kā visa Slovākija, gadsimtiem bijusi Ungārijas sastāvā. Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. No 1993. gada - Slovākijā.

Tūrisms

Uz ziemeļrietumiem no pilsētas atrodas Dobšinas ledus ala, kas iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

Cilvēki

Pēc etniskā sastāva pilsētas iedzīvotāju ir slovāki (88,58 %) un čigāni (9,01 %). Pēc reliģiskās pārliecības: katoļi (35,23 %), nereģiozi (33,58 %), luterāņi (25,25 %).
No 1808. līdz 1810. gadam Dobšinā dzīvoja slovāku kultūras darbinieks Pavels Jozefs Šafāriks.
Nasdaq Helsinki

Vēsture

Helsinku birža (somu: Helsingin Pörssi, zviedru: Helsingforsbörsen) pirmo transakciju veica 1912. gada 7. oktobrī. Kopš tā laika birža bija "brīvas formas" finanšu asociācija.
1984. gadā Helsinku birža tika pārveidota kooperatīvā, kas piederēja galvenokārt bankām, biržas mākleriem, citiem uzņēmumiem un asociācijām.
1990. gadā tika ieviesta jauna biržas tirdzniecības ciparu sistēma HETI (Helsinki Stock Exchange Automated Trading and Information System). Tā ļāva mākleriem veikt transakcijas attālināti.
1995. gadā kooperatīvs kļuva par kapitālsabiedrību ar nosaukumu Helsinku fondu birža (Helsingin Arvopaperipörssi, HAP). 1997. gadā tā apvienojās ar vairākiem klīringa un biržas depozīta uzņēmumiem un asociācijām. 1997. un 1998. gadā Helsinku fondu birža iegādājās Somijas abas derivatīvās biržas, izveidojot HEX (Helsinki Stock Exchange). 1998. gada novembrī HEX apvienojās ar Somijas Centrālo depozitāriju (Arvopaperikeskus), izveidojot Helsinki Exchanges Group. 2001. un 2002. gadā HEX ieguva vairākumu Tallinas fondu biržā un Rīgas fondu biržā.
2003. gada 3. septembrī HEX apvienojās ar Zviedrijas OM AB, kuram pieder Stokholmas fondu birža, kļūstot par OM HEX. 2004. gadā OM HEX pārdēvēts par OMX. Helsinku birža pārdēvēta par OMX Helsinki.
2007. gadā tika panākta vienošanās par OMX pārdošanu ASV bāzētajam NASDAQ. 2008. gada 27. februārī darījums tika pabeigts, izveidojot NASDAQ OMX Group. OMX Helsinki tika pārdēvēts par NASDAQ OMX Helsinki.
2015. gada 1. decembrī NASDAQ OMX Helsinki tika pārdēvēts par Nasdaq Helsinki.
Neaizsargājams darbs

Neaizsargājams darbs ir darbs, kurus neaizsargā autortiesības, vai arī tie darbi, kuriem autortiesību mantiskā daļa ir zaudēta vai beigusies. Latvijā un vairums Rietumu pasaules valstīs autortiesības beidzas 70 gadus pēc autora nāves. Autora personiskās tiesības uz darbu nevar izbeigties vai tikt atsavinātas.
2013. gada Pasaules čempionāta hokejā izlašu sastāvi

Šajā lapā ir apkopoti visu 2013. gada Pasaules čempionāta hokejā augstākās divīzijas izlašu sastāvi.
Dalīšana

Dalīšana ir viena no četrām aritmētikas pamatdarbībām. Dalīšanas pretējā darbība ir reizināšana; patiesībā dalīšanu var uzrakstīt kā reizināšanu ar daļskaitli, kur skaitītājā ir viens, bet saucējā — dalītājs. Lai norādītu, ka skaitļi tiek dalīti, starp tiem liek šādus simbolus: ÷, : vai /. Dalīšanu var uzrakstīt arī kā daļskaitli, kur skaitītājā ir dalāmais, saucējā — dalītājs, bet rezultāts ir dalījums.
Ar nulli dalīt nevar, lai gan augstākajā matemātikā pēta robežas, kad dalītājs tiecas uz nulli. Šāda robeža var būt vienāda ar bezgalību.
Deniss Kačanovs

Statistika Latvijas Virslīgā

1999. - Universitāte - 13 spēles / 1 vārti

2000. - Ventspils - 7/0 (kopā 20/1)

2001. - Ventspils - 2/0 (22/1)

2001. - PFK/Daugava - 12/0 (34/1)

2002. - Ventspils - 6/0 (40/1)

2002. - Dinaburg - 5/0 (45/1)

2003. - Ventspils - 19/2 (64/3)

2004. - Ventspils - 21/1 (85/4)

2005. - Ventspils - 25/0 (110/4)

2006. - Ventspils - 27/3 (137/7)

2007. - Ventspils - 26/1 (163/8)

2008. - Ventspils - 27/0 (190/8)

2009. - Ventspils - 20/1 (210/9)
2018. gada ziemas olimpisko un paraolimpisko spēļu norises vietas

2018. gada ziemas olimpisko un paraolimpiskās spēlēs notika Dienvidkorejas apgabalā Phjončhanā. Viens no galvenajiem norises vietu galvenajām vadlīnijām bija kompaktums. Spēles tika rīkotas divās galvenajās vietās — Alpensijas kūrortā (āra sporta veidi) Phjončanā un Kanninas pilsētā (iekštelpu sporta veidi), kā arī divās atsevišķās kalnu vietās. 
Phjončhanas ziemas olimpiskās spēles notika 13 sacensības vietās, no kurām sešas bija pilnīgi no jauna uzbūvētas.
Latvijas Zenītartilērijas pulks

Zenītartilērijas pulks bija visjaunākā karaspēka daļa Latvijas armijā, izveidota 1939. gada oktobra sākumā. To veidoja 3 zenītartilērijas divizioni, Kurzemē - 1., 2. un 3. zenītbaterija, Krustpilī - 7. un 8. zenītbaterija, Daugavpilī - 9. zenītbaterija un Rēzeknē - 10. zenītbaterija, kā arī apmācības zenītbaterija, kurā sagatavoja instruktorus. Katrā zenītbaterijā vidēji bija 4 lielgabali ar 40 vīru apkalpi, vadības vads, tālmēru, predikatoru, telefonu un radio apkalpes, kopā 80 vīru. Šī pulka komandieris vienlaikus bija arī Rīgas pretgaisa aizsardzības priekšnieks.
Klasicisms (mūzika)

Klasicisms mūzikā bija vadošais Eiropas mūzikas stils  laika periodā no 1750. gada līdz 1820. gadam, lai gan dažreiz uzskata, ka tas bija arī gan pirms, gan pēc šī perioda. Klasicisma perioda mūziku nevajadzētu jaukt ar klasisko mūziku, kas ir attiecināms uz vairākiem mūzikas veidiem šajā ērā. Bieži vien tradicionāli, bet nepareizi klasisko mūziku attiecina uz klasicisma perioda mūziku.
Pazīstamākie šī perioda komponisti bija Jozefs Haidns un Volfgangs Amadejs Mocarts, kā arī Luidži Bokerīni, Mucio Klementi, Antonio Saljēri, Jans Ladislavs Duseks, Kārlis Fīlips Emanuels Bahs un Kristofs Vilibalds Gluks.

Vēsture

Par klasicismu mūzikā sauc laika posmu starp baroka un romantisma periodu. Tas uzplauka pēc Lielās franču revolūcijas. Šajā laikā tika uzsvērti ideāli — brīvība, brālība, vienlīdzība. Klasicisma laikā parādījās pirmās lielās koncertzāles. Klasicisma laikā komponisti rakstīja tādu mūziku, lai to uztvertu plaša sabiedrība — ne tikai bagātie ļaudis. Klasicisma stila mūzikā bija izstrādāti stabili žanri — sonāte, simfonija, kvartets.

Klasicisms Latvijā

Vīnes klasiskās skolas komponistu daiļrade ātri atrada arī Rīgas klausītājus. Oratoriju Pasaules radīšana Jozefs Haidns uzrakstīja 1798. gadā, un tā sasniedza Rīgu jau 1802. gadā ar koncertizpildījumu Melngalvju namā. 1804. gadā Rīgas Domā izskanēja Jozefa Haidna "Septiņi vārdi pie krusta".
Rēzeknes valsts poļu ģimnāzija

Skolotāju un skolēnu skaits

2010./2011.m.g. skolā strādāja 40 skolotāji un 6 skolotāji savietotāji, 23 no viņiem bija pedagoģijas maģistri. 
Skolā mācījās 477 skolēni, tajā bija 22 klases un divas piec- un sešgadīgo bērnu sagatavošanas grupas.
Cielavas

Latvijā

Latvijā sastopamas 4 cielavu ģints sugas: baltā cielava (Motacilla alba), citroncielava (Motacilla citreola), dzeltenā cielava (Motacilla flava) un pelēkā cielava (Motacilla cinerea).

Izskats

Cielavas ir nelieli vai vidēji lieli dziedātājputni, slaidi, ar garām kājām un ļoti garu asti. Aste sastāda gandrīz pusi no ķermeņa kopējā garuma. Lielākā ģintī ir Indijā dzīvojošā baltuzaču cielava (Motacilla maderaspatensis), kuras ķermeņa garums ir 21 cm.
Cielavas atkarībā no apspalvojuma veida var iedalīt divās grupās: melni-baltajās un melni-dzeltenajās jeb baltvēdera un dzeltenvēdera cielavās. Galvas virspuse var būt gan melna, gan pelēka, gan olīvzaļa. Tomēr šīs grupas nenozīmē evolucionāras līnijas. Vēdera apspalvojuma krāsas dažādība vai melnā apspalvojuma intensitātes pieaugums katrai sugai attīstījies neatkarīgi vienai no otras. Līdz ar to apspalvojuma raksturs tikai daļēji norāda uz savstarpējo radniecību.

Uzvedība

Cielavas barojas un ligzdo uz zemes. Dējumā ir līdz 6 raibumotām olām. To galvenā barība ir kukaiņi, bet tās barojas arī ar citiem nelieliem bezmugurkaulniekiem.
Viena no tipiskākajām cielavu īpašībām ir astes gandrīz nepārtraukta cilāšana. Zinātniekiem līdz šim nav izdevies izskaidrot šī ieraduma iemeslu. Pastāv vairākas hipotēzes. Cilāšanas ieradums tiek skaidrots ar kukaiņu uzmanības piesaistīšanu vai, ka putni signalizē citām cielavām, vai norāda uz putna īpašo uzmanību vērojot, vai tuvumā nav ienaidnieki.
Vormsi bāka

Raksturojums

Vormsi bākas augstums ir 24 m. Bāku veido apaļš tornis no čuguna ar laternu un galeriju. Bākas tornis ir krāsots balts, laterna - sarkana. Bākas gaismas elements atrodas 27 m virs jūras līmeņa. Gaisma balta, sarkana un zaļa, atkarībā no virziena (3 s deg, 3 s pārtraukums). Baltā gaisma redzama 12 jūras jūdžu attālumā, sarkanā un zaļā gaisma 7 jūras jūdžu attālumā. Bāka darbojas visu gadu diennakts tumšajā laikā. Vormsi bāka kalpo par aizmugurējo vaduguni ziemeļu vadlīnijā un priekšējo vaduguni dienvidaustrumu vadlīnijā.
Gabrova

Vēsture

Gabrovas apkaime ir apdzīvota vismaz kopš neolīta laikiem. 2 km uz austrumiem no pilsētas no IV līdz VII gadsimtam atradās daudzkārt nopostītais un atjaunotais Gradiščes cietoksnis, kurā notiek arheoloģiski izrakumi.
Lielāku ekonomisku nozīmi šis rajons ieguva XII gadsimtā, kad izveidojās Otrā Bulgārijas cariste (1187-1393) ar galvaspilsētu netālajā Veliko Tarnovā. Šai laikā pie svarīgās kalnu pārejas izvietotā Gabrova kļuva par lielu ciemu ar amatniekiem, tirgotājiem un apmēram 100 mājām.
Osmaņu impērijas iebrukuma laikā Balkānos XIV gadsimtā Gabrova vēl vairāk uzplauka, jo tajā apmetās cilvēki no osmaņu ieņemtās galvaspilsētas un apkārtnes cietokšņiem. Ciems osmaņu pārvaldībā izvērtās par miestu (паланка) un attīstījās par tuvējās apkaimes ekonomisko, kulturālo un reliģisko centru. 
1835. gadā Gabrovā tika atvērta pirmā bulgāru laicīgā skola, kuru bija izveidojuši vietējie tirgotāji. 1860. gadā Gabrova oficiāli ieguva pilsētas tiesības. Pilsētā bija attīstīta arī amatniecība, un tās preces ar vietējo tirgotāju starpniecību kļuva pazīstamas arī citos Osmaņu impērijas novados — kopš tiem laikiem, piemēram, Bukarestē ir Gabroveni iela. XIX gadsimta 70. gados F. Kanics nosauca Gabrovu par "lielu darbnīcu" un "pilsētu, kas dzīvo no ūdens", norādot uz plašo ūdens enerģijas izmantošanu. 
Pēc krievu—turku kara (1877—1878), kurā Gabrova piedalījās galvenokārt kā Šipkas aizsardzības apgādes punkts, un tam sekojošās ziemeļu Bulgārijas jeb Bulgārijas kņazistes neatkarības iegūšanas 1878. gadā, Gabrova turpināja rūpnieciski un finansiāli attīstīties, ar savu tekstilrūpniecību izpelnoties sev "bulgāru Mančestras" nosaukumu.

Ekonomika

Mūsdienās pilsētā no ražošanas ir attīstīta galvenokārt vieglā rūpniecība un mašīnbūve.
Gabrovu dzelzceļa atzarojums savieno ar Bulgārijas dzelzceļu tīklu, caur pilsētu iet svarīgs autoceļš — Transeiropas koridora #9 (Helsinki—Kijeva—Bukareste—Dimitrovgrada, tālāk Stambula) sastāvdaļa.

Kultūra, izglītība un tūrisms

Gabrovā ir 5 teātri, t.sk. dramatiskais un leļļu teātris, Humoras un satīras nams, kurš kalpo kā humora propagandas centrs, kinoteātris, muzeji, no kuriem ievērojamākie ir Etaras arhitektūras un etnogrāfijas komplekss un Valsts izglītības muzejs Aprilova Valsts vidusskolā.
Pilsētā atrodas viena no lielākajām valsts tehniskajām universitātēm ar vairāk nekā 5000 studentiem.
Trešajā maija sestdienā Gabrovā notiek ikgadējs humora un satīras karnevāls, kura laikā ielas piepilda daudzveidīgi pārģērbti personāži, kā arī skan tautas mūzika, dejo tautas dejas un cenšas demonstrēt vietējo humora izjūtu.
Ārpus pilsētas lielāki tūrisma objekti tuvumā ir arhitektūras rezervāts Boženci, Vidusbalkānu Nacionālais parks un dabas parks "Bulgarka", Drijanovas un Sokoļskas klosteri, Uzanas kalnu kūrorts un Šipkas pāreja ar kara memoriālu.

Sports

Pilsēta sportā pazīstama ar handbolu un 1919. gadā dibināto futbola klubu "Jantra". Ir arī volejbola un regbija klubi.
Centrisms

Centrisms jeb centriska politika ir politiska nostāja, ko raksturo piekrišana līdzsvaram starp sociālo vienlīdzību un sociālo hierarhiju, kā arī pretošanās izteikti kreisai un izteikti labējai politikai. Savukārt centriski kreisa politika un centriski labēja politika apvieno centrismu ar attiecīgi kreisu vai labēju politiku.
Korunds

Atradnes

Korundu abrazīvo materiālu izgatavošanai iegūst Zimbabvē, Krievijā un Indijā, arī Grieķijas salā — Naksosā un citur. Abrazīvo korundu iegūst arī sintētiski no boksīta (1902. gadā izstrādāta metode, izgudroja vācu ķīmiķis Pauls Moijats (Paul Moyat)).
Augstākās kvalitātes korunda dārgakmeņus iegūst Birmā un Šrilankā (sk. padparadža, rubīns, safīrs).
Pelni

Pelni ir cieta viela, kas paliek pāri pēc degšanas. Pelni lielākoties ir minerāli, taču bieži vien to sastāvā atrodams neliels daudzums degtspējīgu organisku vielu. Pazīstamākais pelnu veids ir koka pelni, kas rodas, sadegot kokam, piemēram, ugunskuros un krāsnīs.
Īzaks Berss

Biogrāfija

Īzaks Berss piedzima 1886. gada 20. decembrī Rīgā. Pēc izglītības bija inženieris metalurgs. Berss bija Rīgas Ebreju vidusskolas direktors.
Berss bija ebreju sociāldemokrātiskās organizācijas «Bunds» biedrs. Viņš piedalījās Tautas padomē, kā arī no 1920. līdz 1922. gadam bija Latvijas Satversmes sapulces deputāts (ievēlēts no Latvijas Sociāldemokrātiskās Strādnieku partijas saraksta). No 1922. līdz 1934. gadam bija Rīgas domes deputāts.
1941. gada jūnijā izsūtīts uz Sibīriju. No izsūtījuma atbrīvots 1956. gadā.
ASV matemātiķa Lipmana Bersa tēvs.
Brimmeri

Brimmeri (vācu: Brümmer vai Brummer) ir divas dažādas vācbaltiešu dzimtas, kas 16. un 17. gadsimtā ieceļoja Livonijā un vēlāk izplatījās arī Zviedrijā un Krievijā. 1745. gadā Brimmeru dzimta ierakstīta Igaunijas bruņniecības matrikulā.

Vēsture

Uzvārds Brummere, Brammere (lejasvācu: "rūcējs") ir izplatīts reģionā starp Brēmeni un Rostoku.  
Vienas vācbaltiešu dižciltīgo dzimtas (Brummer aus dem Hause Tammik) ciltstēvs bija Livonijas ordeņa vasalis Volmārs Brummers (Vollmar Brummer), kas 1529. gadā pieminēts kā Rohu (Rocht) muižas nomnieks Viruzemē tagadējā Rietumviru apriņķī. Viņa dēls iegādājās netālu esošo Tammiku muižu, kas kļuva par Brimmeru dzimtmuižu. Zviedru Igaunijas laikā dzimta sadalījās četros atzaros, kas izplatījās arī Vidzemē, Zviedrijā un Krievijā. 
Otras dzimtas (Brummer aus dem Hause Seyershof) ciltstēvs bija leitnants Heinrihs Johans Brummers (Heinrich Johann Brummer, miris ap 1685). 
Viņa dēls Zviedrijas karaspēka dragūnu pulka kapteinis Ulrihs Johans Brummers 1704. gadā krita kaujā pret krieviem pie Narvas.
Viens no viņa dēliem Ulrihs Johans iegādājās Varangu (Warrang) muižu tagadējā Jervas apriņķī, bet otrs dēls majors Engelbrehts Vilhelms (miris 1747) iemantoja Jeru muižu (Seyershof) pie Rūjienas. 1745. gadā viņš pārdeva Jeru muižu un nopirka Odzienas (Odensee) muižu, kas kļuva par Brimmeru dzimtmuižu.
Rūdolfs Fridrihs Adrians Brimmers (1809—1888) pasūtīja jaunas Odzienas muižas kungu mājas būvi neogotikas stilā. Viņa dēls Filips Engelbrahts Mihaels Brimmers vadīja 1905. gada revolūcijas laikā nodedzinātās ēkas daļēju atjaunošanu.
Brimmeru dzimtai piederēja arī Veckalsnavas muiža (Alt-Kalzenau), ko arī nodedzināja 1905. gadā.
Pēc 1920. gada zemes reformas Brimmeru dzimtu piederīgie zaudēja lielāko daļu īpašumu un līdz 1939. gada beigām atstāja Latviju un Igauniju. 
Freds Brimmers (1929–2013) kļuva pazīstams kā Kanādas arktisko apgabalu dabas fotogrāfs.
Krava

Krava ir objekts, ko kāds vai ar kaut kā palīdzību pārvieto telpā.
Kravas pārvietošanas virziens var būt arī tā celšana vai nolaišana vertikālā vai slīpā plaknē, kā arī pārvadāšana (transportēšana) no nosūtīšanas punkta un saņemšanas punktu. Kravas var pārvadāt pa zemi, ūdeni un gaisu.
Kravu pārvietošanai var tikt izmantoti tehniskie līdzekļi — kravu pacēlāji, transportlīdzekļi, mehānismi un citas iekārtas. Pārsvarā tiem transportlīdzekļus un mehānismiem, kas pārvadā kravas, nosaukuma priekšā pievieno vārdu "kravas" (piemēram, kravas automašīna, kravas lidmašīna, kravas lifts). Kravu pārvietošanai izmanto arī dzīvniekus.
Kacjarina Beinensona

Biogrāfija

Šahu sākusi spēlēt no sešu gadu vecuma. Daudzkārtējā Baltkrievijas jauniešu šaha čempionātu laureāte, tajā skaitā bijusi otrā meiteņu U16 vecuma grupā (2014) un U18 vecuma grupā (2013).
Pārstāvējusi Baltkrieviju Eiropas un pasaules jauniešu šaha čempionātos, kuros lielāko panākumu guvusi 2012. gadā, kad Prāgā uzvarējusi Eiropas jauniešu šaha čempionātā meitenēm U14 vecuma grupā. 2011. gadā bijusi trešā Eiropas jauniešu šaha čempionātā meitenēm U14 vecuma grupā. 2013. gadā izcīnījusi otro vietu Pasaules skolēnu šaha čempionātā meiteņu U15 vecuma grupā. 2013. gadā bijusi otrā Eiropas jauniešu čempionātā ātrajā šahā meiteņu U16 vecuma grupā.
Latvijas diplomātiskā un konsulārā dienesta vadītājs trimdā

Latvijas diplomātiskā un konsulārā dienesta vadītājs trimdā bija viens no leģitīmās Latvijas Republikas interešu pārstāvjiem ārzemēs Latvijas okupācijas periodā (1940—1991).

Vēsture

Ar Latvijas Republikas Ministru kabineta 1940. gada 17. maija slepeno lēmumu Latvijas sūtnim Londonā Kārlim Zariņam tika piešķirtas ārkārtējas pilnvaras pārstāvēt Latvijas intereses ārzemēs gadījumā, ja kara apstākļu dēļ vairs nebūtu iespējams sazināties ar Latvijas diplomātiskām un konsulārām pārstāvībām Vakareiropā. Tās deva tiesības viņam izdot saistošus rīkojumus visām Latvijas pārstāvībām, rīkoties ar visiem valsts līdzekļiem, atstādināt no amata sūtņus, atcelt un pārcelt visu pārējo pārstāvību darbiniekus, likvidēt pārstāvības, izņemot sūtniecību ASV, utt.
Pēc Latvijas okupācijas 1940. gada 17. jūnijā Valsts kancelejas direktora pienākumu izpildītājs Roberts Bulsons tika apcietināts un apsūdzēts par šī lēmuma slēpšanu. Pēc ilgstošām pratināšanām viņš tika nošauts Astrahaņas cietumā 1942. gadā.
Sūtnis Kārlis Zariņš, pamatojoties uz Latvijas Republikas valdības piešķirtajām ārkārtējām pilnvarām, iecēla pilnvarotos lietvežus - Latvijas sūtniecības vadītājus ASV, diplomātisko pārstāvi Spānijā, diplomātiskā dienesta vadītāja pārstāvjus vairākās valstīs un starptautiskajās organizācijās Ženēvā, pārstāvi Vācijā. Iecēla vairāk kā 20 goda konsulu Apvienotajā Karalistē un Britu Sadraudzības valstīs, karjeras konsulu Kanādā.
Kārlis Zariņš sasauca un vadīja Latvijas sūtņu apspriedi 1946. gada maijā Ženēvā, 1947. gada augustā Londonā un 1953. gada maijā Parīzē un citur, kurās izstrādāja darbības stratēģiju, lai nodrošinātu valsts neatkarības de iure saglabāšanu. Sākot no 1946. gada maija viņi vadīja arī Latvijas sūtņu un latviešu trimdas organizāciju pārstāvju apspriedes.