google/wiki40b huggingface dataset:
Veļums

Veļums ir latīņu rita Romas katoļu Baznīcas liturģisks apģērbs, mēdz nēsāt arī anglikāņu baznīcās.
Tas ir apmetņa veida apģērbs, aptuveni 2,75 metrus garš un 90 cm plats, kuru garīdzniekam uzliek uz pleciem, kad viņš gatavojas ņemt rokās monstranci. Veļumam var būt vidusdaļā stiprinājumi, lai apliekot to uz pleciem, pie kakla to varētu sastiprināt. Bieži veļumam iekšpuses galos ir kabatas, kuras izmanto, saņemot rokās monstranci, lai tās kailas nepieskartos monstrancei. Veļumu parasti izgatavo no dārga auduma, izmantojot visbiežāk zīdu vai zīdā ieaustus zelta pavedienus. Atkarībā no liturģijas, veļums var būt zelta vai baltā krāsā.
Visbiežāk veļums ir redzams Svētās Mises laikā, kad garīdznieks svēta tautu ar monstranci, kurā atrodas Vissvētākais sakraments. Garīdznieks paņem rokās monstranci, izmantojot iekšā atrodošās kabatas vai paņemot veļuma galus tā, lai nepieskartos monstrancei, izrādot cieņu šim liturģiskajam traukam, kurā atrodas Vissvētākais sakraments kā Jēzus Kristus Euharistijā, tādējādi tautu svēta pats Jēzus Kristus caur šo zīmi, nevis garīdznieks. Līdzīgi veļumu izmanto, ejot euharistiskajās procesijās, kā arī veicot Vissvētākā sakramenta repozīciju uz citu altāri, piemēram, Lielās Piektdienas dievkalpojuma laikā.
Vārnukrogs

Nosaukums

Nosaukums cēlies no Vārnu kroga (Warne Krug), kas bija uzcelts pie vecā zemes ceļa no Rīgas uz Kurzemi un Prūsiju, kas viduslaikos gāja pāri Buļļupei un tālāk gar Rīgas jūras līča malu uz Tukumu.

Vēsture

Līdz 1454. gadam zemes šaurums starp jūru un Buļļupi piederēja pie Rīgas patrimoniālā apgabala, bet tad to ieguva Livonijas ordenis. 1495. gadā Livonijas ordeņa mestrs Valters fon Pletenbergs nodeva lēnī Lielupes-Buļļupes kreisā krasta apvidu Lielupes pārcēlājam Jānim Bildringam (Büldring).
No 1692. gada Buļļu plosts bija noteikts kā vienīgā pārceltuve pāri Lielupei zemes ceļā no Rīgas patrimoniālā apgabala uz Kurzemi. 1755. gadā Lielupe izlauzās uz jūru tagadējā ietekas vietā un nācās izveidot no jauna pārceltuvi pie Lielupes grīvas no Vārnukroga uz Buļļu muižas plosta krogu, kas līdz 1783. gadam ceļotājiem kalpoja kā Vidzemes guberņas robežpāreja uz Kurzemes hercogisti.
1949. gadā Vārnukrogu kopā ar Priedaini pievienoja tobrīd Rīgas sastāvā esošajam Jūrmalas rajonam, bet no 1959. gada tas atrodas Jūrmalas pilsētas teritorijā.
2. jūlijs

2. jūlijs ir gada 183. diena (184. garajā gadā) pēc Gregora kalendāra. Līdz gada beigām ir atlikušas 182 dienas.
Mārtiņš Meiers (basketbolists)

Latvijas izlase

Pārstāvējis gan Latvijas jaunatnes, gan pieaugušo izlasi. Latvijas U-18 izlases sastāvā piedalījies vienā Eiropas čempionātā, U-20 izlases sastāvā — divos Eiropas čempionātos. Latvijas nacionālajā izlasē debitējis 2011. gada 3. augustā pret Slovēnijas izlasi. Izlases sastāvā piedalījies 2011. gada Eiropas čempionātā, kurā tika izcīnīta 22. vieta un 2013. gada čempionātā, kuru komanda noslēdza 11. vietā. Spēlēja Latvijas izlasē arī 2017. gada Eiropas čempionātā, kur komanda ieguva augsto 5. vietu.
Viļņas ūnija

Viļņas ūnija ir 1561. gada 28. novembrī Livonijas kara laikā Viļņā noslēgta vienošanās starp Lietuvas lielkņazistes un Polijas karalistes valdnieka Sigismundu II Augustu un Livonijas ordeņa pēdējo Livonijas ordeņa mestru Gothardu Ketleru. Ar Viļņas ūniju, kas uztverams par padošanās paktu, Sigismunds II Augusts kļuva par Livonijas senioru. Pakta pamatā bija senais Pax Romana princips, ko romieši bija ieviesuši, padarot pakļautās valstis par impērijas provincēm.
Ūnijas līgums ietvēra Padošanās līgumu (latīņu: Pacta subjectionis) par Ordeņa padošanās noteikumiem un Sigismunda Augusta privilēģiju (latīņu: Privilegium Sigismundi Augusti), kas garantēja pakļautajai Livonijas hercogistei evaņģēliski-luteriskās baznīcas, vācu valodas un pašpārvaldes tiesības.

Sigismunda Augusta papildinātais tituls

Pēc Viļņas ūnijas parakstīšanas Sigismunda II Augusta tituls latīniski tika rakstīts šādi:
"Sigismundus Augustus Dei gratia rex Poloniae, magnus dux Lithuaniae, nec non terrarum Cracoviae, Sandomiriae, Siradiae, Lanciciae, Cuiaviae, Kijoviae, Russiae, Woliniae, Prussiae, Masoviae, Podlachiae, Culmensis, Elbingensis, Pomeraniae, Samogitiae, Livoniae etc. dominus et haeres".

Hronikas liecības

Rusova hronika par Livonijas padošanos Polijas-Lietuvas aizsardzībā:
"Tajā pašā laikā, kad apstākļi Livonijā tā sarežģījās un daudzas zemes, pilsētas un pilis bija atņemtas, visādi krājumi aizvesti, valdnieku un priekšnieku skaits bija pavisam niecīgs tapis, un pie mestŗa bija palikusi tikai neliela padome, un mestris viens pats arī bija par vāju cīnīties pret tādu tik stipru ienaidnieku, kuŗam kaujās laime pati nāca pretīm, - mestris ieskatīja par labāko ar visām atlikušām zemēm un pilsētām padoties Polijas ķēniņa apsardzībā, lai šīs pilsētas un zemes nenāktu Krievijas rokās. Polijas ķēniņš Sigimunds Augusts, paklausīdams mestŗa priekšlikumam, pārņēma visas no krieviem neieņemtās pilis un zemes Livonijā. Mestris dabūja dažas Kurzemes zemes un pilis un Rīgas biskapiju, kā lēni ar mantošanas tiesībām, un Kurzemes hercoga un Zemgales grāfa tituli. Tā izbeidzās Vācu ordenis Livonijā un nodibinājās 2 laicīgas valstis: viena Kurzemē zem hercoga valdības un otra latviešu zemē un Rīgas biskapijā, kuŗu ķēniņš paturēja sev, un kuŗa līdz šai dienai saucas par Aizdaugavas valstiņu".
Deflācija

Deflācija (latīņu: deflatio — 'saspiesties', 'samazināties') ir process, kurā parasti ir novērojams naudas vērtības pieaugums un vispārēja cenu līmeņa pazemināšanās. Ekonomikā ar deflāciju saprot tiešu pretstatu inflācijai.
Deflācija izraisa ekonomikas kritumu, jo cenu krituma dēļ cilvēki izvēlas nevis ieguldīt naudu (neinvestēt un nepirkt), bet gan to krāt, lai pēc kāda laika (pēc dažiem gadiem) iztērētu šo naudu izdevīgāk tāpēc ka tad cenas būs jau krietni zemākas. Rezultātā stipri samazinās pieprasījums, kas vēl vairāk stimulē cenu kritumu uz precēm un arī preču ražošanas samazināšanos tāpēc, ka pieprasījums ir pārāk mazs. Tādā veidā notiek ekonomikas lejupslīde.
Tāpat deflācija parasti izraisa salīdzinoši lielu un pieaugošu bezdarba līmeni, kas vēl vairāk negatīvi ietekmē kopējo tautsaimniecību.
Ventspils apvienotā Baltijas banka

Vēsture

Banka tika dibināta 1993. gada 20. aprīlī. To dibināja uzņēmums «Ventspils nafta», Ventspils osta un Ventspils dome, sākotnēji kā Rīgas apvienotās Baltijas bankas filiāli.
1993. gada jūnijā Ventspils apvienotā Baltijas banka bija viena no pirmajām Latvijā, kas piedāvāja klientiem iegādāties norēķinu karti — «Latkarti». Augustā tā iegādājās Latvijas Bankas privatizējamo Vindavas nodaļu.
2000. gada 8. jūnijā banka tika reorganizēta un pievienota Hansabankai. Tās pēdējais valdes priekšsēdētājs bija Raimonds Kalniņš.
Maratons

Maratons ir vieglatlētikas disciplīna — skriešana 42,195 kilometrus garā distancē, ko parasti skrien ārpus stadiona pa ielām un citiem ceļiem. Šī sporta skriešanas disciplīna ir izveidojusies, balstoties uz leģendu par Senās Grieķijas kareivi Feidipīdu (Φειδιππίδης), kurš noskrēja no Maratonas līdz Atēnām (tik garu distanci, cik pašlaik ir maratona oficiālais garums), lai paziņotu par grieķu uzvaru Maratonas kaujā.
Pasaules rekords maratonā vīriešiem ir 2.01:39 un pieder Eliudam Kipčogem no Kenijas, uzstādīts 2018. gada 16. septembrī Berlīnes maratonā, iepriekšējo rekordu labojot uzreiz par 1 minūti un 18 sekundēm (šāds pasaules rekorda progress maratonā nebija bijis kopš 1967. gada). E. Kipčogem pieder arī visu laiku visātrākais maratonskrējiens (1.59:40, uzstādīts 2019. gada 12. oktobrī), kas gan nekļuva par pasaules rekordu, jo sacensības netika rīkotas atbilstoši IAAF noteikumiem. Pasaules rekords maratonā sievietēm ir 2.14:04, to 2019. gada 13. oktobrī Čikāgas maratonā uzstādīja Kenijas skrējēja Bridžida Kosgei (iepriekšējais rekords 2.15:25 piederēja Polai Redklifai no Lielbritānijas un netika labots 16 gadus un 183 dienas).
Latvijas rekords maratonā vīriešiem ir 2.14:23 un to 2017. gada 14. maijā Rīgas maratonā uzstādīja Valērijs Žolnerovičs. Latvijas rekords maratonā sievietēm ir 2:22:56 un tā īpašniece ir Jeļena Prokopčuka, uzstādīts Osakā, 2005. gada 30. janvārī.
Katru gadu pasaulē notiek ap 500 maratoniem.
Metiletilketons

Atrašanās dabā

Nelielos daudzumos atrodams dažos augu valsts produktos. Metiletilketonu satur automobiļu izplūdes gāzes.

Iegūšana

Metiletilketonu iegūst, oksidējot 2-butanolu. Iespējams iegūt arī, tieši oksidējot n-butānu.

Īpašības

Reaģējot ar ūdeņraža peroksīdu, veido metiletilketona peroksīdu. Tāpat kā acetona peroksīds, tā ir eksplozīva viela.
Imants Ķīsis

Sasniegumi šaha kompozīcijā

1948. gadā laikrakstā "Padomju Jaunatne" publicēts pirmais I. Ķīša uzdevums. Kopš tā laika publicējis apmēram 450 uzdevumus, ieguvis 220 atzinības, 60 godalgas, 20 pirmās godalgas. 19 uzdevumi publicēti FIDE albumos.
Pieckārtējs (1971, 1974, 1977, 1980, 1990) Latvijas čempions divvilču grupā.
1965.—1985. gada PSRS individuālo čempionātu finālists, 1971. gadā zelta medaļas ieguvējs divvilču grupā. 1973. gadā ieguvis PSRS sporta meistara titulu.
Rīgas 3. speciālā pamatskola

Izglītības programmas

Speciālās pirmsskolas izglītības programma izglītojamajiem ar jauktiem attīstības traucējumiem (01015611), Speciālās pirmsskolas izglītības programma izglītojamajiem ar garīgās attīstības traucējumiem (01015811), Speciālās pirmsskolas izglītības programma izglītojamajiem ar smagiem garīgās attīstības traucējumiem vai vairākiem smagiem attīstības traucējumiem (01015911), Būvdarbi (22582011), Ēdināšanas pakalpojumi (22811021), Speciālās pamatizglītības programma izglītojamajiem ar garīgās attīstības traucējumiem(21015811), Speciālās pamatizglītības mazākumtautību programma izglītojamajiem ar garīgās attīstības traucējumiem (21015821), Speciālās pamatizglītības programma izglītojamajiem ar smagiem garīgās attīstības traucējumiem vai vairākiem smagiem attīstības traucējumiem (21015911), Speciālās pamatizglītības mazākumtautību programma izglītojamajiem ar smagiem garīgās attīstības traucējumiem vai vairākiem smagiem attīstības traucējumiem (21015921).

Vēsture

Rīgas pilsētas 3. īpatnējā pamatskola sākotnēji atradās Brīvības gatvē 203, 1937. gadā to pārdēvēja par Meža skolu.
Mūsdienās skola atrodas vienā no "sarkano skolu" ēkām, kas celta 1910. gadā, arhitekts Reinholds Georgs Šmēlings.
Strauteņi

Izplatība

Strauteņu kārtā ietilpst ap 3500 sugu, kas izplatītas visā pasaulē. 30 gadu laikā (sākot no 1976. līdz 2008. gadam) ir atklāta lielākā sugu daļa — ap 2000 sugu, turpinās jaunu sugu atklāšana un kopējais sugu skaits tuvākajā nākotnē var dubultoties. Strauteņu kārta iedalās 2 apakškārtās: Antarctoperlaria ar 420 sugām un Arctoperlaria ar 3200 sugām. Ziemeļamerikā ir atklātas 650 sugas, Eiropā 571 suga. Pārējas pasaules malās strauteņu izplatība ir maz izpētīta. Taču Austrālijā ir reģistrēts ap 200 sugām, Jaunzēlandē — ap 110 sugām.
Donalds Pītersons

Biogrāfija

Donalds Pītersons piedzima 1933. gada 22. oktobrī Vainonā, Misisipi. 1951. gadā viņš pabeidza Vainonas vidusskolu.
1955. gadā Pītersons ASV Militārajā akadēmijā ieguva bakalaura grādu. Pēc tam viņš iestājās ASV Gaisa spēkos un dienēja Gaisa treniņu pavēlniecībā par lidojumu instruktoru.
1960. gadā Pītersons tika pārcelts uz Gaisa spēku sistēmu pavēlniecību, kur darbojās kā kodolsistēmu analītiķis. Viņš iestājās Gaisa spēku tehnoloģiju institūtā Raita — Patersona Gaisa spēku bāzē, lai apgūtu kodolinženieriju. Sešus mēnešus pirms absolvēšanas programma tiks slēgta. 1962. gadā viņš ieguva maģistra grādu.
1965. gadā Donalds Pītersons sāka dienēt par iznīcinātāju pilotu Taktiskajā gaisa pavēlniecībā. Pēc tam viņš pabeidza Aerokosmisko pētījumu pilotu skolu Edvardsa Gaisa spēku bāzē. 
Donalds Pītersons bija viens no četriem pilotiem, kurus 1967. gada jūnijā Gaisa spēki izvēlējās orbitālās stacijas Manned Orbiting Laboratory (MOL) programmas trešajai astronautu grupai. Kad 1969. gada maijā MOL programmu slēdza, kosmonautiem piedāvāja kandidēt NASA astronautu grupā.
1969. gada septembrī Donalds Pītersons tika uzņemts septītā iesaukuma NASA astronautu grupā. Pēc astronautu pamatapmācības pabeigšanas viņš gatavojās  Apollo programmā. Viņš bija Apollo 16 kapsulas komunikators lidojumu vadības centrā.
Līdz ar Space Shuttle programmas sākšanu, Pītersons sāka gatavoties kā misijas speciālists.
1979. gadā viņš atvaļinājās no bruņotajiem spēkiem pulkveža pakāpē. 
Donalda Pītersona vienīgais kosmiskais lidojums notika 1983. gada aprīlī misijā STS-6, esot misijas speciālistam. Šis bija kosmoplāna Challenger pirmais lidojums. Pītersons kopā ar Storiju Masgreivu veica iziešanu kosmosā, kas bija pirmā Space Shuttle programmā.
1984. gada novembrī Pītersons atstāja NASA.
Pēc tam viņš darbojās kā pilotējamo aerokosmisko lidojumu konsultants. Bija uzņēmuma Aerospace Operations Consultants prezidents.
Bristole

Vēsture

Kopš 12. gadsimta Bristole bija galvenā Anglijas osta sakariem ar Īriju. Osta bija sākumpunkts vairākām pazīstamām ekspedīcijām, piemēram 1497. gadā no šejienes uz Ziemeļameriku devās Džona Kabota ekspedīcija. 14. gadsimtā Bristole bija trešā lielākā (aiz Londonas un Jorkas) pilsēta Anglijā. 2.pasaules karā pilsētas centrs nopietni cieta aviouzlidojumos.
Ekonomika daudzus gadsimtus balstījās jūras tirdzniecībā līdz 20. gadsimtā Bristole kļuva par britu aviācijas rūpniecības centru. Pilsētas pievārtē Filtonā atrodas kompānijas BAE Systems, Airbus and Rolls-Royce, kā arī ekskluzīvo auto ražošanas kompānija Bristol Cars.
Bristoles universitāte dibināta 1909. gadā. Tajā studējuši un strādājuši vairāki Nobela prēmijas laureāti fizikā un ķīmijā (Viljams Remzijs, Pols Diraks u.c.).
Bristolē ir divi galvenie futbola klubi — Bristol City F.C. (spēlē Football League One) un Bristol Rovers F.C. (spēlē Football League Two). Pilsētā ir Anglijas regbija augstākās līgas komanda Bristol Rugby.
Populārajā mūzikā Bristole pazīstama kā vieta, kur 20 gadsimta 90. gados radās mūzikas stils Trip hop un tādas grupas kā Portishead un Massive Attack.
Bristolē atrodas animācijas studija Aardman Animations, kuras pazīstamākais darbs ir Wallace and Gromit.
Jānis Straumanis

Biogrāfija

Gleznotājs Jānis Straumanis dzimis 1932. gada 11. maijā Bauskas apriņķa Mežotnes pagasta „Sviļos” Veras un Kārļa Straumaņu piecu bērnu ģimenē kā otrais bērns. No 1940. gada mācījies Codes pagasta Bērzu pamatskolā, kur viņa mākslinieka talanta pirmās iezīmes pamanīja skolotājs, gleznotājs Pēteris Ruņģis, iesakot mācības turpināt mākslas skolā. 
Vecāki praktisku apsvērumu dēļ šos centienus neatbalstīja, un Jānis 1947. gadā iestājās Rīgas Būvniecības tehnikumā, paralēli mācībām tehnikumā apmeklējot tēlotājas mākslas studiju Rīgas Celtnieku klubā. Mācības Rīgā viņu paglāba no 1949. gada izsūtīšanas uz Sibīriju. Tomēr arī Jānis izjuta padomju varas represijas. 1951. gadā ar labām sekmēm pabeidzot Rīgas Būvniecības tehnikumu, viņš uz Sibīriju izsūtītās ģimenes dēļ, diplomu tomēr nesaņēma. To Jānis varēja iegūt tikai 1956. gadā jau pēc dienesta padomju armijā, atkārtoti veicot diplomdarba aizstāvēšanu. 
1951. gadā Jāni iesauca dienēt PSRS Iekšlietu ministrijas atsevišķā kara celtniecības bataljonā, kas faktiski nozīmēja smagu darbu Volgas-Donas kanāla būvniecībā. Šajā bataljonā tika ieskaitīti padomju varai „aizdomīgi” jaunekļi, galvenokārt, uz Sibīriju izsūtīto ģimeņu dēli. Dienesta laiks Padomju armijā aprakstīts Ilmāra Šlata grāmatā "Karjeristi" (2004).
1964. gadā uzsāka studijas Latvijas Mākslas akadēmijas Pedagoģijas nodaļā. Glezniecību apguvis profesoru Konrāda Ubāna un Eduarda Kalniņa vadībā. 
Pēc LMA absolvēšanas 1969. gadā līdz pat aiziešanai pensijā 1993. gadā strādāja Rīgas pilsētas Labiekārtošanas kombināta mākslinieku darbnīcā par mākslinieku un radošās grupas vadītāju. Darba pienākumu dēļ darbojies monumentāli dekoratīvās mākslas jomā, tajā skaitā arī monumentālu sienas gleznojumu īstenošanā uz Rīgas namu ugunsmūriem. 
Jānis miris Rīgā 2015. gada 26. novembrī.

Piedalīšanās izstādēs

Padomju gados PSRS plakātu izstādē ieguvis veicināšanas prēmiju un 1980.gada Maskavas olimpisko spēļu plakātu konkursā dalībnieka diplomu. Piedalījies Latvijas Mākslinieku savienības rīkotajās izstādēs „Dekors”, „Savai pilsētai” u.c. 
Vairākus gadus (2002-2006) piedalījies ASF „Radošo senioru nams” rīkotajās izstādēs „Mākslas meistari” Dailes teātrī.
Personālizstādes bijušas 1976. gadā Rēzeknē, 2002. gadā Bauskas Novadpētniecības un Mākslas muzejā, 2003. gadā Rīgas Latviešu biedrības namā, 2011. gadā galerijā „Ilgais ceļš”, kur regulāri piedalījās arī citās izstādēs.

Personīgā dzīve

Jānis dzīvoja kopā ar sievu Ilgu, viņu ģimenē dzima meita Anita. Jāņa znots bija latviešu aktieris Aivars Siliņš, bet viens no mazbērniem ir Latvijas izlases basketbolists Ojārs Siliņš.
Vārtu līnijas tehnoloģija

Vārtu līnijas tehnoloģija ir metode, ar kuras palīdzību futbolā tiek noteikts, vai bumba ir pilnībā šķērsojusi vārtu līniju, līdz ar to nosakot, vai ir jāskaita vārtu guvums, vai arī nav. Tas tiek darīts ar elektronisko ierīču palīdzību. Šīs tehnoloģijas uzdevums nav aizvietot tiesnešus futbola spēlē, bet vienīgi palīdzēt tiem lēmumu pieņemšanā.
FIFA, kas sākotnēji bija pret šādu tehnoloģiju izmantošanu, pēc strīdīgajiem tiesnešu lēmumiem Anglijas Premjerlīgā, 2010. gada FIFA Pasaules kausā un 2012. gada Eiropas čempionātā izskatīja vairākus kandidātus šīs tehnoloģijas ieviešanai. Vārtu līnijas tehnoloģija tika izmantota 2014. gada FIFA Pasaules kausā Brazīlijā. Tajā tika izmantotas 14 kameras (pa septiņām uz katriem vārtiem), ja tika gūti vārti, tad katra tiesneša pulkstenī parādījās vārds GOAL (latviešu: ‘vārti’) kopā ar vibrāciju.
Edvards Bernejs

Ģimene un izglītība

E. Bernejs piedzima 1891. gadā kā viens no pieciem bērniem vecākiem Elī Bernejam un Annai Freidai Bernejai. 1892. gadā ģimene pārvācās no Vīnes uz Amerikas Savienotajām valstīm. ASV Bernejs dzīvoja Ņujorkā, kur mācījās DeWitt Clinton vidusskolā. 1912. gadā viņš absolvēja Kornela Universitātes lauksaimniecības programmu, taču pirmo karjeras soli izvēlējās spert žurnālistikā.
1922. gadā E. Bernejs apprecēja Dorisu Fleišmani (Doris Fleischman), laulība ilga līdz 1980. gadam, kad Dorisa nomira. Ģimenē piedzima divas meitas — Dorisa Berneja Helda un Anne Berneja.
E. Berneja tēvocis ir psihoanalīzes pamatlicējs Zigmunds Freids, kura teorijas Bernejs pielietoja sabiedrisko attiecību praksē, ne tikai pārliecinot sievietes smēķēt, bet arī liekot amerikāņiem noticēt, ka veselīgas brokastis iekļauj bekonu.
Tirdzniecības parks "Alfa"

Vēsture

Tirdzniecības parks tika atklāts 2001. gada jūnijā pusvadītāju rūpnīcas "Alfa" telpās. Tieši šeit tika atvērts pirmais Rimi hipermārkets Latvijā (tobrīd "MAXI RIMI Hypermarket" (līdz 2004. gadam)), kurš atvērts 2001. gada 24. maijā. Pārbūves darbi tika uzsākti 2000. gada decembrī un tos veica būvfima "Re&Re" (projekta autors arhitekts Jānis Norde). Kompleksa otrā kārta ar 30 000 m² platību ekspluatācijā tika nodota 2002. gada aprīlī. Trešā kārta (40 000 m² platībā) pabeigta 2004. gada 21. oktobrī, līdz ar to kopējā platība sasniedza 90 000 m². Tajā izvietojās virs 160 veikaliem un kafejnīcām. Tirdzniecības parku vadīja Iveta Feldmane. 2001. gada "Alfas" apgrozījums bija 17,6 miljoni latu, to apmeklēja 3,3 miljoni cilvēku, kopumā izdarot 3,2 miljonus pirkumu. 2002. gadā "Alfu" apmeklēja jau vairāk nekā 6 miljoni cilvēku (par 89% vairāk nekā 2001. gadā) un izdarīti gandrīz septiņi miljoni pirkumu. 2003. gadā apgrozījums bija 41,7 miljoni latu. 2004. gadā tirdzniecības parkam bija 7,3 miljoni apmeklētāju. 2005. gadā apgrozījums bija 75,1 miljoni latu (pieaugums pret 2004. gadu 58%) apmeklētāju skaits līdz 9 mlj. cilvēku. 2006. gadā apgrozījums 95,1 miljonu latu (pieaugums pret 2005. gadu 27%) apmeklētāju skaits līdz 9,7 mlj. cilvēku.
2007. gada 10. septembrī tirdzniecības parkam "Alfa" tika iecelts jauns direktors — Zigmunds Vīķis, kurš nomainīja Lieni Apini (mārketinga menedžere L. Apine izpildīja direktora amata pienākumus pēc tam, kad 2007. gada augustā direktora amatu atstāja Iveta Feldmane). 2007  gadā tika veikta "Alfa" vecākās daļas rekonstrukcija 6200 m² platībā. 2007. gada nogalē "Linstow Center Management" (LCM) noslēdza līgumu ar būvkompāniju SIA "Bukoteks" par jaunās kino ēkas celtniecību "Alfa". Kinoteātris "Cinamon" tirdzniecības parkā Alfa tika atvērts 2008. gada 7. novembrī. Kinoteātrī ir 8 zāles ar kopējo vietu skaitu 1360 skatītājiem. Paplašināšanas projekta gaitā "Alfā" bez kinoteātra izveidotas vēl arī papildu tirdzniecības telpas 7300 kvadrātmetru platībā. Sakarā ar ekonomiskām grūtībām no 2009. gada aprīļa līdz 2010. gada martam par 1 stundu tika saīsināts darba laiks.
No 2017. gada 3. oktobra līdz 2019. gada 5. septembrim "Alfai" tika būvēts paplašinājums. 2019. gada 5. septembrī tas tika svinīgi atklāts. Pēc tam "Alfa" ir mainījusi gan savu zīmolu, gan kļuvusi par lielāko tirdzniecības centru ne tikai Rīgā, bet arī visā Latvijā.
Antans Sņečkus

Dzīvesgājums

Dzimis 1903. gada 7. janvārī Būbleļu ciemā Suvalkijas novadā (netālu no Šaķiem) turīgu zemnieku ģimenē. Pēc vācu uzbrukuma Pirmā pasaules kara sākumā kopā ar vecāku ģimeni 1915. gadā devās bēgļu gaitās uz Voroņežu, kur mācījās ģimnāzijā. Lietuvas brīvības cīņu laikā lielinieciski noskaņotais jauneklis 1919. gadā atgriezās Lietuvā, 1920. gadā iestājās Lietuvas Komunistiskajā partijā (KP) un tika apcietināts par pretvalstisku darbību. Pēc atbrīvošanas 1921. gadā  aizbēga uz PSRS, dzīvoja Smoļenskā, kur tika ievēlēts Lietuvas KP Centrālkomitejā. 1926. gadā KP uzdevumā devās atpakaļ uz Lietuvu, kur 1930. gadā viņu apcietināja un 1933. gadā izdeva PSRS. Dzīvoja Maskavā, kur mācījās Starptautiskajā Ļeņina skolā, kā Lietuvas KP pārstāvis darbojās Kominternē, kas 1936. gadā viņu nosūtīja vadīt nelegālo Lietuvas Komunistisko partiju. 1939. gadā viņu apcietināja un piesprieda astoņu gadu cietumsodu.
Pēc Lietuvas okupācijas 1940. gada jūnijā Sņečku atbrīvoja un 15. augustā iecēla par Lietuvas Komunistiskās partijas pirmo sekretāru. No 1941. gada viņš bija VK(b)P Centrālkomitejas locekļa kandidāts un PSRS Augstākās padomes deputāts. 
Pēc Vērmahta iebrukuma Lietuvā 1941. gada jūnijā A. Sņečkus bēga uz Maskavu, kur turpināja vadīt Lietuvas komunistu partiju un organizēja sarkano partizānu kustību okupētajā Lietuvā. 
Pēc kara beigām atgriezās Lietuvā, bija viens no zemnieku kolektivizācijas galvenajiem organizētājiem, PSKP Centrālkomitejas loceklis (1952-1974). Miris 1974. gada 22. janvārī Druskininkos.
No 1975. līdz 1991. gadam Lietuvas ziemeļaustrumu pilsētas Visaginas nosaukums bija Sņečkus (Sniečkus), par godu Antanam Sņečkum.
Ernests Eferts-Klusais

Dzīvesgājums

Dzimis 1889. gada 26. janvārī Vānes pagasta „Buļļos” turīga muižas rentnieka Ernesta Efferta (1842-1906) 12 bērnu ģimenē. Mācījās pirmmācības skolā Tukumā (1899-1901), Tukuma proģimnāzijā, no 1905. gada Rīgas reālskolā. Studēja Rīgas Politehniskā institūta Lauksaimniecības fakultātē. Pēc studiju beigām Ernests Eferts 1914. gadā iestājās Latvijas Sociāldemokrātijā (LSD), strādāja par dabas zinību un vēstures skolotāju Alūksnes proģimnāzijā (1914–1915) un darbojās LSD Malienas organizācijā ar segvārdu Klusais. 1915. gadā viņu arestēja, pēc atbrīvošanas viņš turpināja darboties Krievijas Sociāldemokrātijas strādnieku partijas Maskavas organizācijā, 1916. gadā viņu no jauna arestēja un izsūtīja uz Turgajas apgabalu tagadējās Kazahstānas teritorijā.
Pēc 1917. gada Februāra revolūcijas E. Eferts atgriezās Alūksnē, 1917. gada beigās vadīja Iskolata pārtikas nodaļu. Pēc Brestļitovskas miera līguma noslēgšanas un vācu karaspēka okupācijas 1918. gadā devās uz Maskavu, kur bija Latvijas nacionālo lietu komisariāta Kultūrizglītības nodaļas vadītājs. 1919. gada sākumā atgriezās Latvijā, bija LSPR Tautas izglītības komisāra vietnieks un Centrālās izpildkomitejas loceklis Rīgā, pēc tam Rēzeknē.
1920. gada sākumā kopā ar Sarkano armiju atkāpās no Latgales, bija izdevniecības „Spartaks” redaktors Pleskavā (1920–1922), vēlāk Maskavas Latviešu strādnieku fakultātes un pedagoģijas tehnikuma pedagogs (1922–1926), vienlaikus Rietumtautu komunistiskās universitātes docētājs (1922–1927). Nodarbojās ar rakstniecību. Miris 1927. 16. jūlijā ar tuberkulozi Zaharjinas sanatorijā Himkos, Maskavas apgabalā, apbedīts Novodevičjevas kapsētā Maskavā.