google/wiki40b huggingface dataset:
Transcendents skaitlis

Transcendents skaitlis ir tāds skaitlis (tai skaitā komplekss skaitlis), kas nav algebrisks skaitlis. Tātad tas nav sakne jebkuram polinomiālam vienādojumam ar veseliem koeficientiem. Svarīgākie transcendentie skaitļi ir skaitlis pī un skaitlis e. Tomēr ir zināmas tikai dažas transcendento skaitļu klases. Daļēji tas ir tāpēc, ka dotam skaitlim ir ļoti grūti noskaidrot, vai tas ir vai nav transcendents.

No otras puses, transcendento skaitļu ir "ļoti daudz", jo gandrīz katrs reāls un komplekss skaitlis ir transcendents, jo algebrisko skaitļu kopa ir sanumurējama, bet reālo un komplekso skaitļu kopas ir nesanumurējamas. Visi reālie transcendentie skaitļi, protams, ir iracionāli, jo racionālie skaitļi ir algebriski.
Mēru muiža

Mēru muižas (vācu: Mehrhof) kungu māja atrodas Smiltenes novada Bilskas pagasta Mēros.

Vēsture

Mēru muiža minēta 17. gadsimta Zviedru Vidzemes laika muižu revīziju dokumentos. 19. gadsimta vidū izveidojās muižas centrs ar kungu māju, stalli, kūtīm un šķūni. Saimniecības ēkas ir laukakmeņu mūra celtnes, kuru ailas mūrētas no sarkaniem ķieģeļiem un sākotnēji tām ir augsti dakstiņu jumti. 
Tagadējo muižas kungu māju tās īpašnieks Jākobs Hekers cēlis neorenesanses stilā 1907. gadā, iespaidojoties no vēlīnā vācu manierisma. Tai ir glezniecisks siluets, iespaidīgi izmēri, celtnes būvapjomu veido divi ar stāviem zelmiņiem rotāti nevienāda lieluma flīģeļi, augsts krāniņu jumta segums ar masīvu kvadrātisku torni un jumta izbūvēm. Pilij bijuši grezni interjeri, no kā saglabājušās durvis, koka apšuvuma paneļi, griestu apdare kokā. 
Pēc 1920. gada zemes reformas Mēra muiža (Mehrhof) sadalīta 91 vienībā 1464 ha kopplatībā, kungu mājā iekārtoja pagasta skolu. Pēc Otrā pasaules kara tajā darbojās Birzuļu pamatskola, kas slēgta 2009. gadā. 2011. gadā Mēru muižas kungu ēkā izveidoja Smiltenes novada muzeju.
Gaisa masas mērītājs

Tehnoloģija un uzbūve

Gaisa masas mērītājs sastāv no divām daļam - plastmasas korpusa un gaisa masas sensora. Pierburg, Löwe Automobil un Bosch gaisa masas sensori pielieto karstās plēves ("hot film", HFM5) tehnoloģiju. Šo firmu gaisa mērītāji nāk auto standartaprīkojumā un ir pieejami Latvijā.

Terminoloģija

Angļu valodā gaisa masas mērītāju sauc par "mass flow sensor", "air mass meter", un "mass airflow meter", jeb saīsinājumā, MAF. Vācu valodā tos dēvē par "Luftmassenmesser", jeb LMM. Sarunvalodā, termini gaisa masas mērītājs, gaisa plūsmas mērītājs un gaisa masas sensors ir vienlīdzīgi.
Irma Rauša

Biogrāfija

Irma Rauša dzimusi 1938. gadā Saratovā, Pievolgas vāciešu ģimenē. 1954. gadā viņa iestājās Vissavienības Valsts kinematogrāfijas institūta (VGIK) režisoru kursā pie Mihaila Romma. Tur viņa iepazinās ar Andreju Tarkovski, kurš arī studēja režiju. 1957. gada aprīlī viņi apprecējās. 1962. gada 30. septembrī viņiem piedzima dēls, kuru nosauca tāpat kā Andreja Tarkovska tēvu — par Arsēniju. 1970. gada jūnijā viņi izšķīrās.
Irma Rauša spēlējusi vairākas lomas Tarkovska pirmajās filmās. 1962. gadā uzņemtajā filmā "Ivana bērnība" viņa tēloja Ivana māti, bet filmā "Andrejs Rubļovs" — Muļķīti. Par šo lomu viņa 1970. gadā saņēma Étoile de Cristal balvu kā labākā ārzemju aktrise. 1979. gadā viņa sāka strādāt kā režisore Gorkija kinostudijā, kur, veidojot filmas un kinopasakas bērniem, nostrādāja vairāk nekā 20 gadus.
Pēc aiziešanas no darba kinostudijā I. Rauša joprojām palika uzticīga mākslai, rakstot bērnu grāmatas. Viņas grāmata Мальчик и домовой, ko Maskavas Bērnu fonds izdeva 2008. gadā, uzvarēja konkursā par labāko grāmatu lasīšanai ģimenē. 2013. gada jūlijā Irma Rauša-Tarkovska ar dēla Arsēnija piekrišanu uzdāvināja Maskavā topošajam muzejam "Tarkovsku nams" (Дом Тарковских) arhīva materiālus, kas atspoguļo Andreja Tarkovska māksliniecisko izaugsmi un pirmos kinodarbus. Šis dāvinājums būs muzeja ekspozīcijas pamatā.
NHL simboliskā izlase

NHL simboliskā izlase (angļu: NHL All-Star Team) pirmo reizi tika izveidota pēc 1930.—31. gada sezonas, lai godinātu sezonas labākos spēlētājus katrā pozīcijā. Mūsdienās izlasi katras sezonas beigās balsojumā izvēlas Hokeja žurnālistu asociācijas biedri. Visvairāk, 13 reizes, pirmajā izlasē iekļauts aizsargs Rejs Burks.
1997. gadā simboliskajā izlasē tika iekļauts latviešu aizsargs Sandis Ozoliņš.
Karina Ambarcumova

Biogrāfija

Sekmīgi piedalījusies junioru šaha turnīros. 2002. gadā Spānijā izcīnījusi 3. vietu Eiropas junioru šaha čempionātā U14 vecuma grupā. 2003. gadā Melnkalnē dalījusi 3.-5. vietu Eiropas junioru šaha čempionātā U16 vecuma grupā. 2005. gadā Sočos dalījusi 2.-5. vietu Krievijas junioru šaha čempionātā U18 vecuma grupā. 2010. gadā Maskavā uzvarējusi Krievijas studenšu šaha čempionātā. 2011. gadā Šeņdžeņā pārstāvējusi Krieviju Vasaras universiādē. 
2008. gadā uzvarējusi Maskavas sieviešu šaha čempionātā ātrajā šahā. 2012. gadā bijusi pirmā Maskavas sieviešu šaha ātrspēles čempionātā. 2014. gadā izcīnījusi 3. vietu Maskavas sieviešu šaha čempionātā. 2014. gadā Dānijā uzvarējusi starptautiskajā šaha turnīrā Lady Chess. Divas reizes izcīnījusi sudraba medaļas Vācijas šaha bundeslīgā komandas SK Schwäbisch Hall sastāvā. 2015. gadā Sanktpēterburgā uzvarējusi Krievijas sieviešu čempionātā ātrajā šahā. 2016. gadā piedalījusies Eiropas šaha klubu kausā sievietēm.
Par panākumiem turnīros FIDE 2008. gadā Ambarcumovai piešķīra starptautiskās meistares (WIM), bet 2011. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu.
2011. gadā Maskavā beigusi Krievijas Valsts sociālo universitāti. Pēc specialitātes ir sociālais pedagogs. Strādā par šaha treneri.
Benžamins Koncs

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Koncs uzsāka 2008.—09. gada sezonā, debitējot Šveices hokeja līgas kluba HK Ženēva sastāvā. Nākamās trīs sezonas vārtsargs aizvadīja Langnau "Tigers" rindās. 2011.—12. gada sezonā bija HC Lugano pamatvārtsargs, taču tad pievienojās HK Frībūra-Goterona rindām.
Šveices hokeja izlases sastāvā spēlējis 2010. un 2011. gada Pasaules čempionāts junioriem, 2010. gadā tiekot atzīts par turnīra labāko vārtsargu.
Ēriks Ešenvalds

Dzīvesgājums

Dzimis 1977. gada 26. janvārī Priekulē, viņa māte ir dziedāšanas skolotāja. Mācījās Priekules 1. vidusskolā un Priekules mūzikas skolas klavieru klasē (1983–1991), pēc tam Liepājas 1. vidusskolā (1992–1995).  Studēja Latvijas Baptistu draudžu savienības Teoloģijas seminārā (1995-1997) un Latvijas Mūzikas akadēmijā pie Selgas Mences (1997–2004), saņēma J. Vītola (1999, 2002) un Latvijas Jaunrades fonda stipendijas (2000). Līdztekus strādāja par mūzikas skolotāju Rīgas 31. vidusskolā (1998–2002) un no 1999. gada Rīgas baptistu Vīlandes draudzes mūzikas daļas vadītājs. Kopš 2002. gada bija Valsts akadēmiskā kora "Latvija" mākslinieks.
Studiju laikā piedalījās De Villecroze vasaras akadēmijā Francijā (2001), kompozīcijas meistarkursos Čehijā (2001), starptautiskajā Gaudeamus mūzikas nedēļā Amsterdamā (2003). 
2006. gadā ieguva pirmo vietu konkursā International Rostrum for Composers jauno komponistu kategorijā. 2007. gadā Latvijas Nacionālā opera iestudēja Ešenvalda operu "Augļu koks ir Jāzeps".  
2012. gadā Ērika Ešenvalda kora dziesmu kompaktdisks „O salutaris” jauniešu kora „Kamēr...” izpildījumā tika atzīts par 2011. gada labāko akadēmiskās mūzikas albumu.
Grenoble

Vēsture

3. gadsimtā šajā vietā atradās ķeltu cilts allobrogu apmetne Kularo (Cularo). Pēc 380. gada tā tika nosaukta par Gracianopoli (Gratianopolis) romiešu imperatora Graciāna vārdā. Pēc Rietumromas impērijas  izjukšanas Grenoble bija Burgundijas karalistes sastāvā, bet vēlāk nonāca Vjennas grāfu īpašumā. 1084. gadā Grenobles apkārtnē radās kartūziešu ordenis. 
1349. gadā Grenoble līdz ar visu Dofinē kļuva par Francijas sastāvdaļu. 1788. gada 7. jūnijā Grenoblē notika sacelšanās pret karaļa varu, jeb t. s. "Dakstiņu diena" (Journée des Tuiles), kuru daži vēsturnieki uzlūko par Lielās Franču revolūcijas sākumu.
Francijas dienvidaustrumu robežas aizsardzībai 19. gadsimtā paplašināja viduslaiku Bastīlijas cietoksni (La Bastille), kas tiek uzskatīts par lielāko fortifikācijas būvi Francijā. Pilsēta izveidojās par lielu Francijas izglītības un pētniecības centru ar trīs universitātēm un vairākiem pētniecības institūtiem.
1968. gadā Grenoblē notika ziemas olimpiskās spēles.
Jaunalūksnes pagasts

Upes

Akaviņa, Alūksne, Ievedne, Jērupīte, Jurenska, Lielā Sarkanīte, Pededze, Sarkanīte, Skolas upīte, Šķiņķupīte, Vidupīte.

Ezeri

Alūksnes ezers, Dūņenieks, Siseņu ezers.

Vēsture

Pēc 1920. gada agrārās reformas Bejas muižu 2714 ha platībā sadalīja 138 vienībās. Kolberģa muižu 1166 ha platībā sadalīja 32 vienībās. Vīsikuma muižu 1129 ha platībā sadalīja 63 vienībās.
Pagasta iedzīvotāji piederēja Alūksnes evaņģēliski luteriskajai draudzei.
1935. gadā Valkas apriņķa Bejas pagasta (līdz 1925. gadam Kolberģa pagasts) platība bija 139,2 km² un tajā dzīvoja 2344 iedzīvotāji. 
1945. gadā pagastā izveidoja Bejas un Vētraines ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Bejas ciems ietilpis Alūksnes apriņķī (1946-1949) un Alūksnes (1949-1962; pēc 1967. gada) un Gulbenes (1962-1967) rajonos. Bejas ciemam 1954. gadā pievienoja likvidēto Vētraines ciemu, 1958. gadā padomju saimniecības «Alūksne» teritoriju pievienoja Mārkalnes ciemam. 1971. gadā Bejas ciemu pārdēvēja par Jaunalūksnes ciemu un tam pievienoja Alūksnes lauku teritorijas un Mārkalnes ciema padomju saimniecības «Alūksne» teritoriju. 1977. gadā daļu ciema teritorijas pievienoja Alūksnes pilsētai. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Jaunalūksnes pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Alūksnes novadā.

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas ir Kolberģis (pagasta centrs), Beja, Garasimi, Garjuri, Lāčudārzs, Ploskums, Tereški, Visikums.
Senatne

Senatne ir latviešu kora dziesma jauktajam korim ar Raiņa vārdiem. 1904. gadā to sacerēja komponists Emīls Dārziņš. Tajā pašā gadā vienā tonalitātē ar Emīla Dārziņa romantisko kordziesmu arī Emilis Melngailis sacerēja episki nosvērtu šīs dziesmas versiju.

Tapšanas vēsture

1897. gadā advokātu un žurnālistu Jāni Pliekšānu apcietināja par piederību organizācijai "Jaunā strāva" un pēc ilgākas izmeklēšanas 1899. gadā izsūtīja uz Slobodsku Vjatkas guberņā. Trimdā tapa viņa pirmais dzejoļu krājums, kurā bija iekļauts arī dzejolis "Senatne". Dzejas krājumu ar nosaukumu "Tālas noskaņas zilā vakarā" izdeva pēc autora atgriešanās dzimtenē 1903. gadā.   
Emīls Dārziņš šajā laikā finansiālo grūtību dēļ bija pārtraucis studijas Pēterburgas konservatorijā un strādāja par dziedāšanas skolotāju Natālijas Draudziņas ģimnāzijā un Ata Ķeniņa meiteņu skolā Rīgā. Savukārt Emilis Melngailis 1901. gadā bija beidzis Pēterburgas konservatorijas kompozīcijas klasi un darbojās Pēterburgas vācu avīzē St. Petersburger Zeitung.  
Dziesma vairākkārt bijusi iekļauta Vispārējo latviešu dziesmu un deju svētku programmā.
Banka Sigulda

Vēsture

Banka tika dibināta 1993. gada 5. novembrī uz Latvijas Bankas Siguldas nodaļas pamata.
1994. gada 26. maijā Latvijas Banka atsauca «Bankas Sigulda» darbības licenci sakarā ar kredītu izsniegšanu bankas akcionāriem un ar tiem saistītām personām, tā pārkāpjot Latvijas Bankas normatīvus. Latvijas Saimnieciskā tiesa 20. jūnijā atzina banku par maksātnespējīgu un par bankas maksātnespējas administratoru iecēla juridisko biroju «Heidelberga». 19. septembrī Saimnieciskā tiesa atzina banku par bankrotējušu ar ļaunprātīga bankrota pazīmēm.
2001. gada 26. jūnijā bankas līdzšinējo administratoru nomainīja SIA «Alfa Faktors» un tā pārstāvis Jānis Gailāns. 2002. gada 1. novembrī likvidējamā banka uzsāka noguldījumu atmaksu privātpersonām. Maksātnespējas process tika izbeigts 2003. gada 20. jūnijā un banka tika likvidēta 1. jūlijā.
Jūlijs Ķīlītis

Biogrāfija

Dzimis Slokā. Dienesta gaitas uzsācis Latvijas armijas 4. Valmieras kājnieku pulkā. 1927. gada 17. novembrī ieguvis virsleitnanta pakāpi, skaitot no 1. septembra. 1939. gada 18. februārī 4. Valmieras kājnieku pulka 20 gadu svētkos apbalvots ar V šķiras Viestura ordeni. 1939. g. 29. decembrī J. Ķīlītis kapteiņa pakāpē pabeidza Augstāko kara skolu. Tas bija pēdējais virsnieku izlaidums skolā, jo jau 1940. gada vasarā Augstākā kara skola tika likvidēta.
Kopš 1943. gada dienēja Latviešu leģionā. No 1943. gada 25. aprīļa līdz 1944. gada 7. aprīlim Ķīlītis bija 15. latviešu SS brīvprātīgo divīzijas 34. (5.) latviešu kājnieku pulka adjutants. No 1944. gada 7. aprīļa viņu iecēla par šī pulka I bataljona komandieri. 1944. gada 1. jūnijā paaugstināts par šturmbannfīreru jeb majoru. 1945. gada 7. februārī uz laiku līdz 21. februārim komandēja 34. (5.) latviešu kājnieku pulku. Pēc tam komandēts uz 15. latviešu SS brīvprātīgo divīzijas štābu. No 24. februāra Ķīlītis atbildēja par 15. latviešu SS brīvprātīgo divīzijas aizmugures vienībām. No 27. marta līdz 19. aprīlim 33. (4.) latviešu kājnieku pulka II bataljona komandieris. No 19. līdz 27. aprīlim bija šī bataljona komandiera vietas izpildītājs.
Latviešu leģionā apbalvots ar Dzelzs krusta I un II šķiras ordeņiem un Tuvcīņas nozīmi. Izvedis savu pulku no Sarkanās armijas ieņemtā apgabala, lai padotos gūstā. Bija viens no Daugavas Vanagu dibinātājiem. Pēc atlaišanas no karagūstekņu nometnes devies pie ģimenes uz Vāciju. Vēlāk kopā ar ģimeni izceļojis uz Apvienoto Karalisti. 1956. gadā iznāca Ķīlīša atmiņas par cīņu gaitām Latviešu leģionā "Es kaŗā aiziedams... Mani raksturīgākie piedzīvojumi Otrā pasaules karā". 1961. gadā, 58 gadu vecumā, miris Koventrijā.
Viltene

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1222. gadā.

Ekonomika

Pilsētā atrodas uzņēmuma Hardenberg-Wilthen rūpnīca, kurā ražo brendiju.
22. trolejbusu maršruts (Rīga)

Maršruts

Virzienā Pļavnieki — E. Birznieka-Upīša iela trolejbusi brauc pa šādām ielām: Katlakalna iela, A. Saharova iela, A. Deglava iela, Avotu iela, Stabu iela, A. Čaka iela, Marijas iela, Elizabetes iela un E. Birznieka-Upīša iela.
Virzienā E. Birznieka-Upīša iela — Pļavnieki trolejbusi brauc pa šādām ielām: E. Birznieka-Upīša iela, Lāčplēša iela, Avotu iela, A. Deglava iela, A. Saharova iela un Katlakalna iela.
Saistībā ar Iekšlietu ministra Sanda Ģirģena rīkojumu slēgt Deglava tiltu satiksmei, pamatojoties uz Būvniecības valsts kontroles biroja ekspertu atzinumu par tā drošumu no 2019. gada 25. aprīļa līdz 4. maijam maršruts tika novirzīts pa Zemitāna tiltu.

Maršruts ar mainītu virzienu

Virzienā 1. trolejbusu parks (Ganību dambī) — Duntes iela — E. Birznieka-Upīša iela trolejbusi brauc pa šādām ielām: Dambja iela, Duntes iela, K. Valdemāra iela, Raiņa bulvāris, Marijas iela, Elizabetes iela, E. Birznieka-Upīša iela, Lāčplēša iela, Avotu iela, A. Deglava iela, A. Saharova iela un Katlakalna iela.
Virzienā 1. trolejbusu parks (Ganību dambī) — Ganību dambis — E. Birznieka-Upīša iela trolejbusi brauc pa šādām ielām: Ganību dambis, Pulkv. Brieža iela, Kalpaka bulvāris, K. Valdemāra iela, Raiņa bulvāris, Marijas iela, Elizabetes iela, E. Birznieka-Upīša iela, Lāčplēša iela, Avotu iela, A. Deglava iela, A. Saharova iela un Katlakalna iela.
Virzienā Pļavnieki — Ganību dambis — 1. trolejbusu parks (Ganību dambī) trolejbusi brauc pa šādām ielām: Katlakalna iela, A. Saharova iela, A. Deglava iela, Avotu iela, Stabu iela, A. Čaka iela, Marijas iela, Merķeļa iela, Kalpaka bulvāris, Pulkv. Brieža iela, Ganību dambis un Dambja iela.
Trefpunt

Sižets

Otrajā Pasaules karā nejaušības dēļ tiek šķirti puisis un meitene. Pusgadsimtu vēlāk abi, cerot atkal satikties, meklē viens otru.
Valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Kokneses novadā

Šajā lapā apkopoti valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Kokneses novadā.
 Kultūras pieminekļu karte
Šis saraksts tiek veidots no Vikidatiem, to periodiski atjaunina bots.
Lielveikals

Lielveikals jeb supermārkets (angļu: Supermarket) ir pārtikas veikalu veids. Tiem raksturīga pašapkalpošanās, plaša pārtikas izstrādājumu un saimniecības preču daudzveidība, kā arī noteikta veida preču izvietojums atbilstošos nodalījumos. Lielveikals ir lielāks par parastajiem veikaliem, taču mazāks par hipermārketu.
Aerodinamiskā pretestība

Vēsture

Pirmo reizi šī parādību ir izpētījis Galileo Galilejs, bet gaisa sūkņa trūkuma dēļ, viņš nevarēja veikt eksperimentu vakuumā, tāpēc Galileo eksperimentēja gaisā. Neņemot vērā visas sekundārās parādības, kas rodas gaisā ķermeņu kustības rezultātā, Galileo atklāja brīvo ķermeņa krišanu likumus. (1590g.) Gaiss vienmēr pretojas krītoša ķermeņa kustībai, un jo ķermeņa gaisa pretestība ir lielāka, jo lielāks ir krītuma ātrums. Tāpēc, palielinot krišanas ātrumu, gaisa pretestības palielinās,bet ķermeņa paātrinājums samazinās, un kad gaisa pretestība ir vienāda ar gravitācijas spēku,  brīvi krītoša ķermeņa paātrinājums  ir nulle.

Formula

F - gaisa pretestība;  p - gaisa blīvums;  S - šķērsgriezuma laukums;  Cₓ - pretestības koeficients;  V - gaisa plūsmas ātrums

Papildus informācija

https://web.archive.org/web/20150904054350/http://www.planetseed.com/ru/mathsolution/zatiazhnyie-pryzhki-s-parashiutom-i-soprotivlieniie-vozdukha%3Cbr />
http://www.microarticles.ru/article/kak-zavisit-sila-soprotivlenija-vozdyha-ot-formi-predmeta-i-ego-massi.html
http://www.physicedu.ru/phy-1592.html
Aivars Čakste

Biogrāfija

Dzimis Rīgā, Grīziņkalnā, aktieru ģimenē. Tēvs — Eduards, māte — Leontīne Anete Natālija. Ilggadīga dzīvesbiedre — izcilā latviešu dzejniece Olga Lisovska. Pašam Čakstem ir 2 bērni no citām attiecībām — meita Agnese un dēls Bens.
Bērnību pavadījis Grīziņkalnā, kā arī izglītību ieguvis Grīziņkalna 15. pamatskolā. Piektajā klasē Čakstem radusies interese par fotomākslu. Sācis uzņemt fotogrāfijas ar fotoaparātu Любитель, un pamazām fotografēšana kļuvusi par viņa aizraušanos. Fotografēšanas tehniku apguvis pašmācības ceļā. Vēlākos gados Aivars Čakste kļuvis par aizrautīgu auto entuziastu. Veicis antīka kabrioleta restaurāciju.
Aivara Čakstes dzīvē liela nozīme ir bijusi sportam. Apguvis vairākus sporta veidus, kas lieti noderējuši piedaloties kino uzņemšanas reizēs, ja bijis nepieciešams kāds ekstremāls kadrs. Laikā, kad Rīgas Kinostudijai nebija speciālu štata kaskadieru, Aivars Čakste dažkārt izpildījis sarežģītus un bīstamus trikus slavenu aktieru vietā.

Karjera

Savu darba karjeru uzsācis 20. gs. 50. gados tipogrāfijā kā krāsas ofseta iespiedmeistars, turpinot attīstīt savas fotogrāfa iemaņas. Vēlāk strādājis arī avīzē „Rīgas Balss”, taču sakarā ar obligāto karadienestu Padomju armijā darba gaitas uz kādu laiku nācies pārtraukt. Dienēt sācis kā ierindnieks, kļuvis par komandieri kādā no specnodaļām, bet pēc karadienesta atgriezies pie savu darba pienākumu veikšanas. Vēlāk strādājis par aviotehnikas fotogrāfijas pasniedzēju, tad uzsācis savas ilggadējās darba gaitas Rīgas kinostudijā, kur sākotnēji strādājis kā gaismas meistars, vēlāk kā fotomākslinieks. Pirmā piedalīšanās kā fotogrāfam filmas veidošanā bija režisora Vara Krūmiņa režisētajā 1959. gada filmā "Atbalss", kas uzņemta pēc Jāņa Jaunsudrabiņa triloģijas "Aija" motīviem. Tai sekojusi virkne mākslas filmu gandrīz 40 gadu garumā. Aivars Čakste bijis klāt visdažādākajos filmu uzņemšanas momentos, gan atrazdamies bangojošā jūrā, nelielā laivā, gan apledojušās kalnu takās jājot ar zirgiem, ar fotokameru īstajā laikā atrodot vajadzīgo rakursu.
Aivars Čakste strādājis arī pie grāmatu ilustrēšanas. Viens no veiksmīgākajiem Aivara Čakstes veikumiem ir ilustrācijas dzejas krājumam "Betas grāmata" (1994). Krājumā blakus Olgas Lisovskas dzejoļiem iekļautas ģimenes mīlules dalmācietes Betas fotogrāfijas, kas uzņemtas ģimenes lauku mājā Jaunpiebalgā.
Par fotomākslu un kino Aivars Čakste ir teicis: "Apgalvo, ka mūsu dienās tikai kino spēj par kaut ko pastāstīt. Salīdzināt kino ar fotogrāfiju būtu naivi, jo kino ir viens no fotogrāfijas paveidiem. Man — vistuvākais.”
Nikolajs Valujevs

Boksera karjera

Pēc 23 uzvarām (no kuriem 16 gadījumos Valujevs savu pretinieku nokautēja) un neviena zaudējuma amatieru karjerā, 1993. gadā Valujevs uzsāka profesionāļa karjeru. 1999. gadā Valujevs ieguva Krievijas čempiona titulu, bet 2000. gadā - Āzijas titulu.

Pasaules čempions

2005. gada 17. decembrī Valujevs ieguva WBA titulu, pārspējot Džonu Ruisu pēc tiesnešu vairākuma lēmuma. 2007. gada 14. aprīlī Nikolajs zaudēja savu WBA titulu Ruslanam Čagājevam pēc punktiem. Titulu Nikolajs Valujevs atguva 2008. gada 30. augustā, cīnoties pret Džonu Ruisu, sakarā ar Čagajeva savainojumu, kas liedza viņam tobrīd piedalīties sacensībās.

Cīņas ar Holīfildu un Heju

Pēc titula atgūšanas Nikolajs aizvadīja cīņu pret boksa leģendu Evanderu Holīfildu, cīņa notika Šveicē. Holīfildam nedeva īpaši izredzes, jo viņš bija vecs un ļoti maziņš salīdzinot ar milzi Valujevu, taču Evanders aiztaisīja kritiķiem mutes apboksējot Valujevu. Taču tiesneši nolēma, ka uzvarētājs ir Valujevs. Daudzi boksa eksperti un līdzjutēji uzskata, ka Holīfilds bija pelnījis uzvaru.
WBA čempiona titulu zaudēja 2009. gada 7. novembrī, kad pēc punktiem zaudēja britu bokserim Deividam Hejam.
Profesionālajā ringā Valujevu ir pārspējuši divi bokseri: Ruslans Čagajevs un Deivids Hejs.

Personīgā dzīve

Valujevs piedzima 1973. gada 21. augustā Ļeņingradā (šobrīd Sanktpēterburga). Viņš ir krievs, lai gan viņa vectēvs ir bijis tatārs.
Valujevs bildināja savu sievu, Gaļinu, skaitot pašsacerētu dzeju. Viņam ir divi bērni - meita un dēls. Viņa aizraušanās ir medības. Bokseris medī briežus, pīles un veprus. Klīst runas, ka Valujevs medībās netālu no Sanktpēterburgas nogalējis vepri, izmantojot vienīgi paša rokas. Jaunībā viņš nodarbojās ar ūdens polo un basketbolu, kā arī bija diska metējs.
Anatolija

Anatolija (grieķu: Ανατολία (Anatolía), turku: Anadolu), arī Mazāzija, ir ģeogrāfisks reģions Turcijā. Tā nosaukums cēlies no grieķu vārda Aνατολή (Αnatolí) — ‘saullēkts’ vai Ανατολία (Anatolía) — ‘saullēkta [zeme]’, ‘austrumi’. Vārds lietots jau kopš Jonijas laikiem (aptuveni 1000. gads p.m.ē.). Bizantiešu nosaukums Anatolikon, austrumu-, apzīmēja zemes uz austrumiem no Eiropas un no Bizantijas galvaspilsētas Konstantinopoles (tagadējā Stambula). Vārda etimoloģija apstiprina uzskatu, ka Anatolija ir pussala, kuru apskalo Melnā jūra un Vidusjūra, bet tās austrumos atrodas Tauru kalni.
Turku Anadolu cēlies no grieķu vārdiem, kas lietoti abos Bosfora krastos jau pirms Konstantinopoles nostiprināšanās. Turku tautiskajā etimoloģijā vārda izcelsmi skaidro kā divu vārdu salikumu: ana, māte un dolu, pilns. Abu vārdu salikums nozīmē „mātes pilns” vai „pilns mātišķuma” un ir pamatā uzskatam pedagoģijā — mātes piens ir pamata devums vīrišķīgajai drosmei. Netulkojot tik tieši, šis jēdziens tiek skaidrots arī kā „pilsētu māte” un šāds skaidrojums, iespējams, cēlies pirms islāma ienākšanas, kad vienīgais Āzijā pazīstamais starptautiskais spēks bija Bizantijas impērija, kas bija pakļāvusi visu šo reģionu.