google/wiki40b huggingface dataset:
Stundas rekords

Stundas rekords riteņbraukšanā ir garākā distance, kura stundas laikā ir nobraukta ar velosipēdu. Pastāv dažādas šī rekorda versijas. Populārākā no tām ir klasiskā velosipēda versija, kura atbilst Starptautiskās riteņbraukšanas savienības (UCI) prasībām. Stundas rekorda mēģinājumi notiek velodromā.
Pirmais reģistrētais rekords fiksēts 1876. gadā, kad amerikānis Frenks Dodss nobrauca 26,508 km ar augstrata velosipēdu, lai arī ir citi avoti apgalvo, ka to pirmoreiz uzstādīja Džeimss Mūrs Vulverhemptonā 1873. gadā ar Ariel 49" collu ratu velosipēdu. 1972. gadā Edijs Merkss uzrādīja rezultātu 49,431 km, kurš noturējās 12 gadus. Šībrīža rekords pieder Viktoram Kampenārtsam, tas ir 55,089 km, bet WHPVA/IHPVA versijā rekords pieder Frančesko Ruso ar 91,56 km rezultātu.
Etiopu kalendārs

Etiopu kalendārs ir kalendārs, kas tiek lietots Etiopijā. Tāpat to lieto Eritrejas Pareizticīgā baznīca, Eritrejas Katoliskā baznīca un Eritrejas Evaņģēliskā baznīca. Šis kalendārs veidots no senākā, Koptu kalendāra, kas savukārt cēlies no vēl senākā, ēģiptiešu kalendāra, bet tas ir līdzīgs Jūlija kalendāram. Arī tam ik pēc četriem gadiem tiek pielikta papildu diena. Etiopu kalendāra gads sākas 30. augustā (pēc Jūlija kalendāra), ja nākamais ir garais gads, vai arī 29. augustā, ja nakošais ir parastais gads. Līdzīgi koptu kalendāram, etiopu kalendārā ir 12 mēneši pa 30 dienām katrā. kā arī gada beigās piecas vai sešas papildu dienas. Papildu dienu skaitu nosaka pēc tā, vai tas ir parastais, vai arī garais gads.
Dienu skaitīšana etiopu kalendārā sākas no 8. gada 29. augusta (pēc Jūlija kalendāra). Tādējādi, jauno gadu tūkstoti Etiopija sagaidīja 2008. gada 11. septembrī (pēc Jūlija kalendāra). Šāda nobīde laika skaitīšanā attiecībā pret Jūlija un Gregora kalendāru ir saistīta ar citu Marijas pasludināšanas datuma noteikšanu.
Diennakts sākas nevis pusnaktī, bet gan ar Saules lēktu.
Būdē

Vēsture

Būdē ciemam 1816. gadā piešķirts miesta statuss, 1838. gadā izveidota Būdē komūna. Pilsēta stipri cietusi Otrā pasaules kara laikā vācu aviācijas uzlidojumos.
Valles pagasts

Upes

Ģirupe, Iecava, Pančupīte, Pogupīte, Reizenupīte, Rūdupīte, Slepkavupīte, Smārde, Sudmaļupīte, Svētupe, Taurupe, Vārnupe, Žīdupīte.

Ezeri

Taurkalnes Aklezers, Vāveres ezers.

Vēsture

Mūsdienu Valles pagasta teritorijā vēsturiski atradās Kārklu muiža (Gut Karkeln), Pētermuiža (Gut Peterhof, Pētermuiža), Šmīdes muiža (Gut Schmiden), Taurkalnes muiža (Gut Tauerkaln, Mežmuiža), Valles muiža (Gut Wallhof, Valle).
1900. gadā vairāki tajā apvidū pastāvējušie pagasti apvienoti Valles pagastā. 1925. gadā tas pārdēvēts par Taurkalnes pagastu. 1935. gadā tā platība bija 235,6 km². 1945. gadā pagasta teritorijā izveidoja Taurkalnes, Valles, Gobas un Taursila ciema padomes. 1954. gadā Valles ciemam pievienoja Gobas ciemu. 1956. gadā Valles ciemu likvidēja, kolhoza "Padomju Latvija" teritoriju pievienojot Taurkalnes ciemam, bet kolhoza "Jaunā Gvarde" teritoriju - Birzgales ciemam. 1961. gadā Taurkalnes ciemam pievienota daļa Krastu ciema. 1990. gadā Taurkalnes ciems pārdēvēts par Valles pagastu. 2009. gadā pagasts kā administratīva teritorija iekļauts Vecumnieku novadā.

Apdzīvotās vietas

Krīči, Liepkalni, Mazvalle, Mežmuiža, Penderi, Pētermuiža, Reizeni, Salas, Taurkalne, Tenteni, Valle (pagasta centrs).
Vitantonio Liuci

Red Bull un Toro Rosso

Savu Formula 1 pilota karjeru viņš uzsāka 2005. gadā dalot otrā pilota vietu Red Bull Racing ar Kristianu Klīnu. Liuci sezonā nobrauca 4 sacīkstes, bet Klīns — 15. Pēc gada, kad tika izveidota Red Bull satelītkomanda Toro Rosso, pilotiem vairs nebija jādala vieta. Klīns palika RBR, bet Liuci devās uz jauno komandu. Vitantonio izcīnīja pirmos punktus itāļu komandai 2006. gada ASV Grand Prix. 2007. gadā, kad tika prezentēta jaunā komandas formula, tika apstiprināts tas, ka Liuci būs komandā vēl uz vienu sezonu. Tā paša gada vidū noskaidrojās, ka Liuci karjera Toro Rosso vienībā beigsies līdz ar sezonas pēdējo sacīksti, jo līgums netiks pagarināts.

Force India

2008. gadā Liuci bija kandidāts uz vietu Force India. Lai arī vietām komandā tika izvēlēti Džankarlo Fizikella un Adrians Sutils, ar Liuci tika noslēgts testu un rezerves pilota līgums. Pēc gada tas tika pagarināts. Kad Fizikella 2009. gada sezonas gaitā pameta Force India un kļuva par Ferrari pilotu, Liuci paaugstināja par pamatsastāva pilotu līdz sezonas beigām. Vēlāk tika parakstīts līgums par vietu komandā 2010. gadā.
Pelvas apriņķis

Vēsture

Skatīt Ugaunija

Administratīvais iedalījums

Pēc 2017. gada teritoriālās reformas apriņķī ir 3 pašvaldības - Kanepi pagasts, Pelvas pagasts un Repinas pagasts.
Hoteborža

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1265. gadā. Ilgu laiku apdzīvotā vieta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā. No 1919. gada — Čehoslovākijā. Kopš 1993. gada — Čehijā. 2002. gadā pilsētā notika Eurocon (Eiropas fantastikas rakstnieku) tikšanās.
Georgs Apinis (tiesnesis)

Dzīvesgājums

Dzimis 1895. gada 15. augustā Valmierā ierēdņa Alberta un Adelhaides (dzim. Apines) ģimenē. Uzaudzis pie mātes pusbrāļa - Valmieras ārsta un pilētas galvas Georga Apiņa. Mācījās Rīgas pilsētas ģimnāzijā. Studēja tiesību zinātnes Tērbatas universitātēs, 1914. gadā iestājās studentu korporācijā "Lettonia". Pirmā pasaules kara laikā 1916. gada aprīlī iestājās Krievijas impērijas armijā, pabeidza Vladimira karaskolu. No 1917. gada februāra latviešu strēlnieku Rezerves pulkā. 1918. gada 20. decembrī iestājās Latvijas zemessardzē, Latviešu atsevišķās brigādes sastāvā piedalījās Latvijas brīvības cīņās. Rīgas atbrīvošanas kauju laikā 1919. gada 22. maijā pie Piņķiem kā bataljona adjutants vadīja uzbrukumu LSPR armijas nocietinājumiem. Pēc brīvības cīņu beigām 1920. gada 4. septembrī atvaļināts no Latvijas bruņotajiem spēkiem.
Atsāka studijas LU Tieslietu fakultātē, ko beidza 1924. gadā. 1925. gada janvārī viņu iecēla par papildu miertiesnesi Rīgas apgabaltiesā, no 1928. gada februāra viņš bija Rīgas pilsētas 1. iecirkņa miertiesnesis, pēc tam Rīgas apgabaltiesas loceklis.
Otrā pasaules kara laikā 1943. gadā Georgs Apinis panāca atļauju Lettonias filistru biedrības darbības atjaunošanai. 1944. gadā devās uz Vāciju, pēc kara beigām bija ASV armijas majors latviešu sardžu rotās Karlsrūes pilsētā.
Vēlāk pārcēlās uz dzīvi Monreālā Kanādā, kur strādāja slimnīcā.
Miris Monreālā 1955. gada 11. aprīlī.
Atstāstījuma izteiksme

Atstāstījuma izteiksme jeb relatīvais mods, relatīvs (latīņu: modus relativus — ‘attiecināts, attiecīgs’) latviešu valodā ir viena no piecām darbības vārda izteiksmēm un viena no četrām neīstenības izteiksmēm. Darbības vārds atstāstījuma izteiksmē izsaka darbību, tiek izmantots gadījumā, ja tiek atstāstīts citas personas teiktais bez pārliecības par teiktā patiesumu. Atstāstījuma izteiksmi lieto arī tad, ja atstāsta no citiem dzirdēto, nevis paša pieredzēto, piemēram, Es dzirdēju, ka rīt vēstures stundā mēs skatīšoties filmu un ka tu esot ieradies pēc desmitiem.
Atstāstījuma izteiksmē ir četri gramatiskie laiki: vienkāršā tagadne, saliktā tagadne, vienkāršā nākotne un saliktā nākotne. Darbības vārds atstāstījuma izteiksmē pastāv visos laikos gan darāmajā, gan ciešamajā kārtā, izņemot visas četras pagātnes formas, kas ir vienādas visām personām abos skaitļos un var noteikt tikai tekstā.

Veidošana

Atstāstījuma izteiksmē vienkāršajos laikos veido no darbības vārda tagadnes vai nākotnes celma, tam pievienojot piedēkli -ot (tiešie darbības vārdi) vai izskaņu -oties (atgriezeniskie darbības vārdi).
Salikto laiku formas veido no palīgdarbības vārda esot (saliktā tagadne) vai būšot (saliktā nākotne) un lokāmā darāmās kārtas pagātnes divdabja, kas vienskaitlī beidzas ar -is, -usi, -ies, -usies vai daudzskaitlī -uši, -ušas, -ušies, -ušās.
Pārosis

Pārosis ir viens no Latgales keramikas saimniecības trauku tipiem, kas ir lietots ēdiena nešanai uz tīrumu vai citām vietām.
Trauka nosaukumu devusi māla osa, kas savieno trauka abas malas pusapļa izliekumā pāri trauka atvērumam. Pārosis siluetā un proporcijās ir līdzīgs vārauniekam. Tas parasti nav liels, būvķermenis ir 12 — 16 cm augsts. Parasti dekorē pāroša plecu joslu ar virpas līkloci vai maliņu ar plastisku rakstu. Traukam vāpē iekšpusi un ārpuses augšējo daļu.
Lai pārosi pasargātu no sadauzīšanas, nesot ēdienu, to mēdz aptīt ar bērza tāss loksnēm.
Epidemioloģija

Emidemioloģija ir zinātne, kas pēta infekcijas slimību izcelšanās un izplatīšanās likumsakarības, kā arī to apkarošanas iespējas. Šī zinātne arī nodarbojas ar šo slimību profilakses un likvidēšanas metožu izstrādāšanu. Tiek izšķirta vispārīgā un speciālā epidemioloģija.
Ar epidemioloģisko izmeklēšanu var atklāt infekcijas rašanās cēloni - šī ir galvenā pētīšanas metode šajā zinātnē. Tās pirmsākumi meklējami 3.—4. tūkstošgadē p.m.ē., kad tikušas aprakstītas dažas infekcijas slimības.
Pasaules čempionāts ziemeļu slēpošanā

Pasaules čempionāts ziemeļu slēpošanā ir čempionāts, kas apvieno trīs ziemeļu slēpošanas disciplīnas: distanču slēpošanu, tramplīnlēkšanu un ziemeļu divcīņu, kas ir abu iepriekšminēto disciplīnu kombinācija. To organizē Starptautiskā slēpošanas federācija. Tas notiek kopš 1925. gada vīriešiem, bet sievietes tajā piedalās no 1954. gada. No 1925. gada līdz 1939. gadam pasaules čempionāts notika katru gadu, ieskaitot olimpiskos gadus. Pēc Otrā pasaules kara no 1950. gada līdz 1982. gadam tas notika reizi četros gados, bet kopš 1985. gada tas notiek nepāra gados.
Ludzas evaņģēliski luteriskā baznīca

Ludzas evaņģēliski luteriskā baznīca ir viena no vecākajām Latgales luterāņu baznīcām, kas atrodas Latgales ielā 116/23 Ludzā. Uz 2006. gada baznīcas draudzē bija reģistrēti 18 pieaugušie draudzes locekļi. Mācītājs Reinis Kulbergs.
Jānis Sprukts

Klubu karjera

2000. gada NHL draftā J. Spruktu izvēlējās Floridas "Panthers" astotajā kārtā ar kopējo 234. numuru. Līdz nokļūšanai NHL viņš spēlēja vienu sezonu junioru līgā Kanādā, kā arī dažādos klubos Somijā, Dānijā un Latvijā. 2005.-2006. gada sezonā J. Sprukts spēlēja Somijas hokeja līgas klubā HPK, un kļuva par Somijas čempionu. 2006. gadā J. Sprukts nokļuva AHL, kur spēlēja Ročesteras "Americans" rindās. 2006.—2007. gada sezonā viņš aizvadīja arī 13 spēles Floridas "Panthers" sastāvā NHL (pirmā spēle 2006. gada 20. oktobrī pret Filadelfijas "Flyers"). Viņš kļuva par 14. latvieti, kas jebkad spēlējis NHL. 2007. gada 6. aprīlī mačā pret Tampabejas "Lightning" J. Sprukts guva savus pirmos vārtus NHL, un kļuva par devīto latvieti, kam tas izdevies. 2007.—2008. gada sezonu J. Sprukts atkal aizvadīja Somijā: SM līgas klubā Raumas "Lukko". Nākamajā sezonā atgriezās Ziemeļamerikā, tomēr pārsvarā spēlēja Floridas "Panthers" fārmklubā, NHL aizvadot tikai vienu spēli. Kopā karjerā aizvadījis 14 spēles NHL.
Pirms 2009.—2010. gada KHL sezonas J. Sprukts pievienojās Rīgas "Dinamo". 2010. gada 22. novembrī tika atzīts par KHL nedēļas labāko uzbrucēju. Šobrīd (2012) ir "Dinamo" pirmās maiņas centra uzbrucējs.
2012. gada pavasarī noslēdza līgumu uz divām sezonām ar citu KHL klubu Maskavas CSKA, taču 2013. gada vasarā klubs līgumu ar J. Spruktu lauza. Oktobra sākumā uzbrucējs noslēdza līgumu ar Jaroslavļas "Lokomotiv" vienību. 2014. gada nogalē līgums ar Spruktu tika lauzts, un janvārī hokejists pievienojās HC Fribourg-Gottéron.
Nākamajā sezonā ilgāku laiku nespēlēja, līdz janvāra nogalē pievienojās Slovākijas Ekstralīgas vienībai MHC Martin, tajā aizvadot sezonas otro pusi. Arī 2016.—17. gada sezonas ievadā ilgāku laiku bija bez kluba, līdz decembra vidū parakstīja līgumu ar Alpu hokeja līgas vienību HC Ritten/Renon, tās sastāvā kļūstot par Itālijas čempionu. 2017. gada oktobrī pievienojās HK Kurbads rindām.

Karjera izlasē

Latvijas junioru izlasē piedalījies trijos Pasaules čempionātos junioriem. Pieaugušo izlasē J. Sprukts debitēja 2000. gada 12. aprīlī spēlē pret Krievijas izlasi, bet savus pirmos vārtus guva jau nākamajā spēlē 2000. gada 13. aprīlī, arī pret Krievijas izlasi. J. Sprukts ir nozīmīgs Latvijas izlases spēlētājs, tās sastāvā piedaloties astoņos Pasaules čempionātos un 2006. un 2010. gada Olimpisko spēļu kvalifikācijas turnīrā, kā arī Vankūveras Olimiskajās spēlēs 2010. gadā. Pirms 2011. gada Pasaules čempionāta J. Sprukts atteicās no iespējas tajā pārstāvēt Latvijas izlasi.
J. Sprukts izlases sastāvā piedalījās 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs.
Saka

Vēsture

Rakstītajos avotos Saka ar nosaukumu Saccze vai Sacese minēta jau 1230. gada Kursas valsts dalīšanas dokumentos. Apdzīvotā vieta izveidojusies pie bijušās Sakas pils (Sackenhausen). Pils celtniecība varētu būt sākusies drīz pēc 1386. gada, kad Kurzemes bīskaps Oto izlēņojis Saku Arnoldam Lindalim. Pastāv uzskats, ka bīskaps licis šeit celt pili, lai nodrošinātu netraucētu satiksmi pa toreiz kuģojamo Tebru un aizsargātu Sakas upes grīvu. 1522. gadā pils nonāca Ostenzakenu dzimtas valdījumā, kuri pili pārvaldīja līdz 1714. gadam. Otrā Ziemeļu kara laikā 1660. gadā pils nopostīta, ka pēc tam vairs nav atjaunota. Vēlāk uzcelta muižnieku kapliča, kas nojaukta 1940. gadā.
Vadakstes līdzenums

Vadakstes līdzenums ir līdzenums Latvijas dienvidrietumu daļā, Saldus rajona dienvidos. Tā pamatu veido lēzens pamatiežu pacēlums, virs kura atrodas plāna kvartāra nogulumu sega. Reljefs vienmuļš, viļņots, vietām ir ledāju kušanas ūdeņu veidotās ielejas. Interesants ir Vadakstes drumlinu lauks, kurš sākas rietumos no Bēnes un beidzas Lietuvas teritorijā. Drumlini izstiepti galvenokārt rietumu - austrumu un ziemeļrietumu - dienvidaustrumu virzienā. Tie ir apmēram 0,5 - 3 km gari un 250 - 1000 m plati. Starpdrumlinu ieplakās atrodas upju (Vadakstes, Zaņas un Ezeres) ielejas vai arī tās ir pārpurvotas. Klimats līdzinās Rietumkursas augstienes dievniddaļas klimatam. Mežos aug bērzi, apses, liepas, ozoli. Pļavas atrodas starppauguru ieplakās un upju ielejās. Labi iekopti tīrumi ir ap Ezeri un Ventas tuvumā.
Rubber Soul

Dziesmu saraksts

Visas dziesmas sarakstīja Lenons/Makartnijs, izņemot, kur pieminēts.
Portofransē

Vēsture

Lai nostiprinātu savu suverenitāti arhipelāgā, Francija 1949. gada decembrī vietā, kas bija piemērota lidlauka izbūvei (bet kas joprojām nav izbūvēts), izveidoja pagaidu bāzi. 1951. gadā tur tika ierīkota pastāvīga meteostacija, kas vēlāk papildināta ar laboratorijām ģeomagnētisko, ģeofizisko, atmosfēras un citu pētījumu veikšanai.
No 1955. līdz 1957. gadam Portofransē tika izbūvēta roņu apstrādes fabrika, kas slēgta 1960. gadā, bet aprīkojums izvests uz Reinjonu.
Portofransē stacijas ēku kopējā platība ir ap 9000 m²; tur atrodas kinoteātris, hospitālis, kapela, bibliotēka, pasts, sporta komplekss. 4 km uz austrumiem no Portofransē atrodas CNES (Centre national d'études spatiales) satelītu novērošanas stacija.
Kokmuiža (muiža)

Vēsture

Kokmuiža pirmo reizi vēstures avotos minēta 1582. gadā, kad tā ietilpa Livonijas Pārdaugavas hercogistes teritorijā izveidotās Livonijas bīskapijas sastāvā. 1622. gadā to savā īpašumā ieguva Zviedrijas valsts kanclers, diplomāts, grāfs Aksels Uksenšerna. Pēc muižu redukcijas 1681. gadā tā nokļuva zviedru valdības īpašumā un tika iznomāta Rīgas lieltirgotājam Reiteram, kurš to tālāk apakšnomā atdeva iepriekšējam muižas nomniekam Cakarijam Kasparam Holdem. Ap to laiku muižā sāka brūvēt alu.
Lielā Ziemeļu kara laikā 1702. gadā krievu karaspēks muižu izlaupīja un nodedzināja. Pēc kara beigām atjaunotā muižas kungu māja bijusi mūra celtne. 1846. gadā Kokmuižu vairāksolīšanā par 154 000 rubļiem nopircis Holandes konsuls, Rīgas tirgotājs Johans Frīdrihs fon Šrēders. Viņa dēls Teodors Šrēders muižu pārbūvēja neobaroka izskatā un izveidoja angļu tipa parku. 1857. gadā muižā nodibināja rūpnieciska apmēra alus darītavu un spirta dedzinātavu, kurā 1898. gadā saražo 270 200 spaiņu (332 3190 litru) alus.
1937. gadā Kokmuižas pilī ierīkoja Kocēnu pamatskolu, kuras pārzinis bija vēlākais kordiriģents Roberts Zuika.
Pēc atjaunošanas 2012. gadā pie muižas kungu mājas novietoja sfērisko saules pulksteni.

Apraksts

Ēka ir izteikta vācu baroka iezīmju nesēja, Kokmuižas tēlu vairāk nekā fasāžu dekors noteica augstais mansarda jumts ar kupolveida izbūvi vidusdaļā. Savukārt fasāžu plastiskajā apdarē bez barokāliem motīviem jaušams spēcīgs neorenesanses iespaids.
Tomāšs Kundrāteks

Spēlētāja karjera

Iepriekš Kundrāteks ir spēlējis AHL komandās Hartfordas "Wolf Pack", Konektikutas "Whale" un Hēršijas "Bears" , NHL komandā Vašingtonas "Capitals", KHL komandās Rīgas "Dinamo", Bratislavas "Slovan", Ņižņijnovgorodas "Torpedo" un Pekinas "Kunlun Red Star".
Čehijas hokeja izlases sastāvā ir spēlējis divos Pasaules čempionātos un 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs.
Stīvs Daunijs

Spēlētāja karjera

Pēc vairākām Ontārio hokeja līgas klubos Vinzoras "Spitfires", Pīterboro "Petes" un Kičeneras "Rangers" rindās aizvadītām sezonām, profesionāļa karjeru Daunijs sāka 2007.—08. gada sezonā. Daunijs piedalījās Filadelfijas "Flyers" treniņnometnē un pirmssezonas spēlē pret Otavas "Senators" pēc neatļauta spēka paņēmiena pielietošanas traumēja pretinieku rindās spēlējošo Dīnu Makemondu. Daunijs saņēma 20 spēļu NHL diskvalifikāciju, kas tobrīd bija piektā garākā diskvalifikācija, kādu līgas ir piešķīrusi. Līdz ar to sezonu Daunijs sāka Amerikas hokeja līgas klubā Filadelfijas "Phantoms". Pēc 21 tās rindās aizvadītas spēles debitēja NHL, nostiprinoties "Flyers" sastāvā.
2008.—09. gada sezonu Daunijs uzsāka "Flyers" sastāvā, taču drīz tika nosūtīts uz "Phantoms" rindām. Novembrī Daunijs tika aizmainīts uz Tampabejas "Lightning". Atlikušo sezonas daļu Daunijs dalīja savu spēles laiku starp "Lightning" un tās AHL fārmklubu Norfolkas "Admirals". 2009.—10. gada sezonā uzbrucējam izdevās nostiprināties "Lightning" sastāvā, aizvadot savu pirmo pilno NHL sezonu.
2011.—12. gada sezonā Daunijs tika aizmainīts uz Kolorādo "Avalanche" klubam pretī saņemot aizsargu Kailu Kvinsiju. "Avalanche" rindās Daunijs uzsāka spēlēt tās pirmajā maiņā kopā ar Raienu O'Rīliju un Gabrielu Landeskogu. Starpsezonā Daunijs pārcieta operāciju, taču NHL lokauts ļāva uzbrucējam neizlaist sezonas pirmo spēli. Tiesa, Daunijs aizvadīja vien divas spēles, jo jau nākamajā mačā guva ceļgala traumu, kas lika viņam izlaist atlikušo sezonu.
2013.—14. gada sezonas ievadā Daunijs tika aizmainīts atpakaļ uz Filadelfijas "Flyers", kuras sastāvā viņš pabeidza sezonu. Vasarā Daunijs noslēdza viena gada līgumu ar Pitsburgas "Penguins", savukārt nākamajā vasarā pievienojās jau Arizonas "Coyotes" rindām. Pēc sezonas beigām noslēdza karjeru.
Nova Dubnica

Vēsture

Pilsēta radusies 20. gadsimta piecdesmitajos gados ap lielu mašīnbūves rūpnīcu..

Cilvēki

Pēc etniskā sastāva vairums pilsētas iedzīvotāju ir slovāki (95,6 %). Pēc reliģiskās piederības - katoļi (70,8 %), nereliģiozi (20,7 %), luterāņi (3,4 %).
Zemgaļu sacelšanās (1259)

1259. gada zemgaļu sacelšanās un fogtu izraidīšana notika 1259. gadā, ko veicināja vāciešu sakāve Skodas kaujā. Garīdznieki un fogti, kas ievāca nodevas, Zemgales novados bija nometināti pēc tam, kad 1254.gada aprīlī Zemgale tika sadalīta starp Rīgas arhibīskapu un Livonijas ordeni. Sacelšanās karavadonis Šabis (Schabe) ierosināja likt fogtiem pilnā drošībā atstāt zemgaļu zemes, lai saglabātu mieru ar kristiešiem. 
Livonijas mestrs Burhards no Hornhauzenas steidzami sūtīja ziņnešus uz Siguldas, Aizkraukles un Igaunijas pilīm, lai pulcinātu ordeņa komturus un fogtus uz ordeņa apspriedi Rīgā. Sapulce nolēma nākamajā ziemā celt zemgaļu zemē jaunu cietoksni zemgaļu pakļaušanai.
Laptevu jūra

Robežas

Ziemeļos atrodas Ziemeļu Ledus okeāns, austrumos — Jaunsibīrijas salas un Ļahova salas. Dmitrija Lapteva šaurums starp Ļahova salām un Sibīrijas piekrasti savieno ar austrumos esošo Austrumsibīrijas jūru. Dienvidos atrodas Sibīrijas krasts, dienvidaustrumos — Janas līcis, dienvidrietumos — Taimiras pussalas austrumu piekraste. Rietumos atrodas Severnaja Zemļa; Viļkicka šaurums Laptevu jūru savieno rietumos esošo Karas jūru.

Vispārējs apraksts

Kuģojama augustā un septembrī. Lielākais dziļums atrodas jūras ziemeļu daļā, kur beidzies kontinentālais šelfs un sākusies okeāniskā dzelme — lielākais izmērītais dziļums — 3385 metri. Tomēr caurmērā jūra ir salīdzinoši sekla — līdz 50 metrus dziļa, vidējais dziļums — 540 metri. Ūdens virsējā slāņa temperatūra ziemā ir no 0,8 °C līdz -1,8 °C, vasarā — no -1,5 °C līdz 8-15 °C, sāļums — no 1—2 ‰ pie upju ietekām līdz 25—35 ‰ ziemeļu daļā.
Laptevu jūrā ieplūst lielākā Austrumsibīrijas upe Ļena, kas veido ļoti lielu deltu. Dienvidrietumos jūrā ieplūst Hatanga, kas veido plašu, līcim līdzīgu estuāru.
Vienīgā lielākā osta jūras krastā ir Tiksi austrumos no Ļenas deltas.
Mihals Rozsīvals

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Rozsīvals uzsāka 1995.—96. gada sezonā Čehijas Ekstralīgas kluba Jihlavas "Dukla" rindās. Nākamās divas sezonas hokejists aizvadīja WHL, taču 1998.—99. gada sezonā spēlēja AHL vienībā Sirakūzas "Crunch".
1999.—2000. gada sezonu aizsargs aizvadīja NHL kluba Pitsburgas "Penguins" sastāvā. 2004.—05. gada NHL sezonas lokauta laikā kļuva par Čehijas čempionu HC Pardubice rindās, taču tad noslēdza līgumu ar NHL klubu Ņujorkas "Rangers".
"Rangers" Rozsīvals spēlēja līdz pat 2010.—11. gada sezonas vidum, kad tika aizmainīts uz Fīniksas "Coyotes", tās sastāvā aizvadot nākamo pusotru sezonu. 2012. gada septembrī noslēdza viena gada līgumu ar Čikāgas "Blackhawks". 2012.—13. gada sezonā kopā ar Čikāgas "Blackhawks" izcīnīja Stenlija kausu.
Pjērs de Leforts

Dzīvesgājums

Dzimis 1719. gada 4. septembrī Parīzē vēstnieka Žana (Johana) Leforta un viņa sievas Frederikas Luīzes ģimenē. Viņa radinieks Francis Leforts (1656–1699) bija Krievijas cara Pētera I draugs un Krievijas flotes izveidotājs.
Jaunībā dienēja Polijas armijā, darbojās brīvmūrniecībā. Polijas-Lietuvas kopvalsts magnātu Višņovecku dzimtas pilī Volīnijā nodibinājis ložu (1742). 1748. gadā paaugstināts par ģenerālmajoru, 1749. gadā apprecējās ar Prūsijas ģenerālfeldmaršala Zāmuela fon Šmetava (Schmettau) meitu Mariju Annu Karolīnu.
Līdz 1762. gadam bija Krievijas ķeizarienes Elizabetes galma virsceremonijmeistars. Pēc Septiņgadu kara beigām 1766. gadā pārcēlās uz dzīvi savā dzimtas īpašumā Šveices pilsētiņā Moržā (Morges). Minēts arī kā Jelgavas „La Bienfaisance“ adopcijas ložas brālis (1782).
Miris 1796. gada 17. martā Moržā pie Lozannas.
Nikolajs Breikšs

Biogrāfija

Nikolajs Breikšs dzimis 1911. gada 10. janvārī Baltkrievijā Mogiļevā mērnieka ģimenē Mācījies Rīgas valsts tehnikuma arhitektūras nodaļā. Māksliniecisko izglītību ieguvis, Latvijas Mākslas akadēmijā, kur 1937. gadā beidzis Dabasskatu glezniecības meistardarbnīcu Vilhelma Purvīša vadībā ar diplomdarbu "Keišu ciems". Bijis zīmēšanas skolotājs Viļakas pamatskolā (1939—1940), matemātikas un kaligrāfijas skolotājs Rēzeknes ekonomikas tehnikumā (1940—1941), zīmēšanas skolotājs Rēzeknes 1. pamatskolā (1941—1942), ilgstošs Latvijas Mākslas akadēmijas pasniedzējs — pedagogs (no 1945), docents (1952), profesors no 1971. gada. 
1944. gadā kļuvis Mākslinieku savienības biedrs. Veicis daudzus sabiedrisku pienākumus — bijis gleznotāju sekcijas biroja loceklis (1942—1945) , valdes priekšsēdētāja vietnieks (1960—1967), Mākslas fonda mākslas padomes loceklis un priekšsēdētājs (1959—1963), Kultūras ministrijas ekspertu komisijas un izstāžu komisijas loceklis, kā arī Mākslas dienu komisijas priekšsēdētājs.
Bijis viens no Rēzeknes mākslinieku kopas organizētājiem un dalībniekiem (1934—1944) un Tēlotāja mākslas kooperatīva biedrs (1942—1945). 1971. gadā kļuvis par Latvijas PSR Tautas mākslinieku. Miris 1972. gada 1. augustā Rīgā, apbedīts Rīgas Meža kapos.

Mākslinieciskā darbība

Reālists, uzskatāms par beļģu glezniecības skolas tradīciju iedzīvinātāju latviešu mākslā. Galvenokārt strādājis klusās dabas un ainavas žanrā.

Personālizstādes

1973. Nikolaja Breikša pēcnāves izstāde Rīgas Valsts Mākslas muzejā (maijā), Liepājas un Kuldīgas muzejos (jūlijā)
1986. Nikolajam Breikšam 75. dzimšanas dienai veltītā retrospektīvā izstāde Latvijas Mākslas akadēmijas telpās (janvāris — februāris)
2006. Nikolajam Breikšam 95. dzimšanas dienai veltītā izstāde Mākslinieku savienības galerijā Rīgā (augustā)