google/wiki40b huggingface dataset:
Alien Weaponry

Vēsture

Grupu 2010. gadā Oklendā izveidoja brāļi Lūīss and Henrijs di Jongi, tolaik būdami attiecīgi 8 un 10 gadus veci. 2013. gada sākumā ar tēva palīdzību grupa sāka meklēt basģitāristu, par piemērotāko atzīstot zēnu vienaudzi Ītanu Trembetu, kurš iepriekš bija spēlējis ukuleli un bija ieinteresēts apgūt basģitāru. 2014. gadā Alien Weaponry devās koncerttūrē ar Jaunzēlandes grupu Devilskin un iekļuva Jaunzēlandes Battle of the Bands konkursa finālā. 2015. gadā grupa maoru valodā sarakstīja dziesmu Ruana Te Whenua ('Drebošā zeme'), kas veltīta brāļu vecvecvecvectēvam virsaitim Te Ahoaho, kurš 1864. gadā, aizstāvoties pret britiem, gāja bojā Taurangas kampaņā. Tajā pašā gadā grupa saņēma NZ On Air 10 000 Jaunzēlandes dolāru piešķīrumu, par ko pabeidza dziesmas ierakstīšanu un uzņēma dziesmas videoklipu.
2016. gadā Alien Weaponry uzvarēja gan Smokefreerockquest, gan Smokefree Pacifica Beats konkursā, kļūstot par jaunāko grupu, kas uzvarējusi kādā no šiem konkursiem un pirmo, kas uzvarējusi vienlaikus abos konkursos. Togad Apvienotās Karalistes žurnāls Metal Hammer nosauca Alien Weaponry par vienu no 10 labākajām Jaunzēlandes metālmūzikas grupām.
2016. gadā par Smokefree Pacifica Beats konkursā iegūto naudu grupa ierakstīja un uzņēma videoklipus dziesmām Urutaa ('Sērga') un Raupatu ('Zemes konfiscēšana'). 2016. gada 21. novembrī grupa kā debijas singlu izdeva Urutaa, kas ir par ideju un gaidu sadursmi jeb precīzāk slaktiņu uz kuģa „Boyd”, ko izraisīja Salu līča ostā ūdenī nejauši iemests kabatas pulkstenis. 2017. gada 6. februārī, Vaitangi dienā, grupa izdeva dziesmu Raupatu par koloniālās valdības 1800. gados veikto maoru zemju konfiscēšanu. Savukārt 2017. gada 30. jūnijā Alien Weaponry izdeva Ruana Te Whenua, kas NZ Heatseeker singles chart sasniedza 4. vietu, kļūstot par pirmo kādā mūzikas topā iekļuvušo grupas dziesmu.
2018. gada februārī Alien Weaponry noslēdza sadarbības līgumu ar Austrijas izdevējkompāniju Napalm Records 2018. gada 1. jūnijā tika izdots grupas debijas studijas albums Tū, kas nosaukts maoru kara dieva Tūmatauengas vārdā. Albums debitēja Jaunzēlandes albumu topa 1. vietā un iknedēļas albumu topa NZ Top 40 Albums Chart 5. vietā.
Zīgfrīds Landers fon Špānheims

Dokumenti

Rusova hronika par mestru Zigfrīdu:
Zīverts Landers no Španheimas, 32. Vācu ordeņa mestris, valdīja pēc Ditriķa Tirka un veda pastāvīgus kaŗus ar leišiem. Viņa laikā bija arī lieli strīdi starp Rēveles pilsētu un mūķieņu klosteri, šo strīdu mestris izbeidza 1422.gadā. Rīgas virsbiskapiju tajā laikā pārvaldīja agrākais Kurzemes biskaps Jānis Habunds, 10. virsbiskaps pēc skaita".
Individuālā psiholoģija

Individuālā psiholoģija ir viens no psiholoģijas dziļuma virzieniem, kura pamatlicējs ir Alfrēds Adlers (ebreju izcelsmes austriešu psihologs, psihoanalītiķis un ārsts, individuālās psiholoģijas pamatlicējs). Tā izriet no Adlera koncepcijas par, indivīdam piemītošā nepilnvērtības kompleksa un centieniem to pārvarēt, kā galveno motivācijas avotu. Nepilnvērtības izjūtu, kura rodas jau agrā bērnībā, nosaka cilvēkam specifisks „dzīves stils”. Atšķirībā no psihoanalīzes Individuālā psiholoģija uzskata, ka sociālā rakstura pamatā ir iedzimta sociāla sajūta, kuras uzdevums, galvenokārt ir audzināšana sevis pilnīgākas attīstības labā. Neirotiķiem un nesociāliem elementiem, šī sajūta nepiemīt, to aizstāj tieksme pēc neapzinātiem fiktīviem mērķiem. Individuālās psiholoģijas terapijas mērķis ir šāda veida izkropļojumu atklāšana un noteikšana pacienta dzīves stilā. Pats Adlers, kurš piederēja pie Austrijas sociāldemokrātijas, saskatīja individuālajā psiholoģijā reformistisku programmu ar kuras mērķi sasniegt harmoniju cilvēkā un sabiedrībā. Individuālā psiholoģija pievērsās arī daiļrades izpētei, pamatojoties uz savu mācību par kompensējošo darbību, kā bioloģisko un sociālo nepilnvērtību pārvarēšanas veidu. Individuālā psiholoģija tāpat nodarbojās arī ar grupu psiholoģiju, t.i., ar izteiktu sociālo nepilnvērtības sajūtu. Kopumā individuālā psiholoģija nav izstrādājusi sev vispārpsiholoģisku teoriju, aprobežojoties lielākoties ar empīriska rakstura novērojumiem. Lielāku popularitāti tā sasniedza 1920. gados, jo īpaši pedagoģijas un psihoterapijas jomās. Vēlāk individuālā psiholoģija pēc būtības sevi noliedza, tai pat laikā dodot spēcīgu stimulu attīstīties kā sociālpsiholoģiskajām un grupu metodes terapijām tā arī socioloģiskiem novirzieniem psiholoģijā un medicīnā.
Sarkanā Karoga ordenis

Izskats

Sarkanā Karoga ordenis bija 40 mm augsts un 36,3 mm plats. Sākotnēji to nēsāja sarkanā lentā, kura bija salocīta rozetē, bet vēlāk to aizvietoja ar ordeņa lentu. Tā sastāvēja no divām sarkanām joslām sānos un vienas platākas, balts joslas vidū. Ordeņa pašā vidū bija ar laurlapu vainagu apvīta emaljēta zīme, kurā iekšā bija zelta krāsas sirpis un āmurs. Zem tās bija attēlota otrādāk novietota sarkanā zvaigzne, bet zem tās pārkrustots āmurs, arkls, durklis un 2 karoga kāti. Pats karogs, kas atradās tieši virs centrā novietotās zīmes, bija sarkanā krāsā un uz tā bija rakstīts krievu valodā: "Visu zemju proletārieši, savienojieties!" Visu ordeni apkļāva vēl viens, lielāks laurlapu vainags uz kura bija sarkana lenta ar uzrakstu krievu valodā:PSRS. Sākotnēji uz tā bija rakstīts KPFSR. Uz katra ordeņa otrā pusē bija iegravēts tā numurs.
Minskas kņazi

Minskas kņazs bija Minskas kņazistes valdnieka tituls 11.-14. gadsimtā. Minskas kņazi piederēja Polockas Rurikoviču dinastijai, kas 12. gadsimta gaitā ieguva arvien lielāku patstāvību. No 13. gadsimta vidus Minskas kņazi bija Lietuvas dižkunigaišu vasaļi.

Vēsture

Pēc Polockas kņaza Vseslava Bračislaviča nāves viņa valstī izveidoja Druckas, Minskas un Vitebskas dalienu kņazistes. Par pirmo Minskas kņazu 1101. gadā iecēla kņaza Vseslava dēlu Gļebu. 1129. gadā Kijevas lielkņazs Mstislavs Vladimirovičs Lielais anektēja Polockas zemes un aizsūtīja Polockas Rurikovičus trimdā. Pēc viņu atgriešanās 1146. gadā par Minskas kņazu kļuva Rostislavs Gļebovičs un sakās Minskas kņazu cīņa par varu Polockā ar Druckas un Vitebskas kņaziem, kas turpinājās līdz pat 13. gadsimta vidum.
1249. un 1258. gadā Minskas kņazistē iebruka Zelta Ordas sirotāji, kurus atvairīja Lietuvas dižkunigaiša Mindauga vadītais karaspēks. Kopš tā laika Minskas kņazi bija Lietuvas dižkunigaišu vasaļi, 1326. gadā Minskas kņazs Vasīlijs pieminēts dižkunigaiša Ģedimina delegācijas sastāvā sarunām Novgorodā. 
1345. gada līgumā minēts, ka Minskas un Lagoiskas kņazistes ietilpa Aļģirda daļā. 1387. gadā Jagailis piešķīra Minskas kņazisti savam brālim Polockas kņazam Šķirgailim.
Pēc 1413. gada Minskas kņazisti pārvaldīja Lietuvas dižkunigaišu iecelti vietvalži. 1565. gadā tās teritorijā izveidoja Minskas vaivadiju.
Leonīds Savlins

Biogrāfija

2013. gadā bijis otrais "Makabiādes" jauniešu šaha turnīrā. Vairākkārt pārstāvējis Vāciju Eiropas un pasaules jauniešu šaha čempionātos, kuros labāko panākumu guvis 2015. gadā, kad uzvarējis Eiropas jauniešu šaha čempionātā U16 vecuma grupā.
Veselība

Veselības aprūpe

Veselības aprūpe ir valsts nodrošināts sektors, kas organizē un nodrošina veselības aizsardzību ikvienai valstī dzīvojošajai personai. Šajā sektorā ietilpst slimnīcas, medpunkti, medicīnas speciālistu izglītošana, infrastruktūras veidošana tās nodrošināšanai, piemēram, ātrās palīdzības mašīnu iegāde, un tā tālāk. Veselības aprūpe iedalās četros sektoros: neatliekamajā medicīniskajā palīdzībā, primārajā veselības aprūpē, sekundārajā veselības aprūpē un terciārajā veselības aprūpē. Veselības aprūpe veido nozīmīgu daļu no ikvienas valsts tautsaimniecības.
Vecsaules pamatskola

Vēsture

Pirmā Vecsaules pagastskola iesvētīta 1854. gadā, skolas arhīvā glabājas vēstures materiāli par skolēniem un skolotājiem no 1920./1921. mācību gada. 1928. gadā Vecsaules skolā tika izsniegtas pirmās apliecības par pamatskolas izglītību.
Latvijas skolu reformas gaitā 2009. gada vasarā Vecsaules pamatskolai pievienoja Jaunsaules pamatskolu. No 1980. gada līdz 2016. gada 15. augustam skolas direktors bija Egons Brazauskis, no 2016. gada 1. septembra direktore Lilija Bula. Vecsaules pamatskolai ir divas ēkas — Lielā skola un Mazā skola.
2014. gadā skola tika akreditēta uz sešiem gadiem.

Ārpusklases nodarbības un interešu pulciņi

Teātra māksla, dejas, koris,vides pulciņš.

Tradīcijas

Zinību diena, Saules kaujas atceres sarīkojums, Skolotāju diena, Ziemassvētku sarīkojums, Mātes dienas koncerts, Pēdējais zvans, Izlaidums, "Naktstauriņi", Valentīndiena.
Jēkabs Grots

Dzīvesgājums

Dzimis 1888. gada 15. maijā Saikavas pagastā. 1913. gadā beidza Tērbatas Universitātes Juridisko fakultāti. 
1913.-1915. gadā zvērināta advokāta palīgs Rīgā un Tērbatā. 1916.- 1920. gadā dzīvoja Petrogradā. 
1920. gada februārī Grotu pieņēma darbā par Latvijas Republikas Ārlietu ministrijas Juriskonsultācijas III šķiras sekretāru. 1920. gada aprīlī - oktobrī viņš strādāja par Latvijas Ārlietu ministrijas Starptautisko civiltiesību nodaļas vadītāju. 1920.-1925. gadā bija Apgabaltiesas loceklis. 1925.-1934. gadā Tiesu palātas loceklis. 1934.-1940. gadā — senators Latvijas Senāta Civilkasācijas departamentā. 1940.-1941. gadā strādāja LPSR Finanšu tautas komisariātā.
1941. gada 14. jūnijā Grotu apcietināja kopā ar sievu Mariju un bērniem Pēteri un Annmariju, nošķīra no ģimenes un aizveda uz Soļikamskas soda nometnēm Molotovas (Permas) apgabalā. 1942. gada 23. martā viņam uzrādīja apsūdzība: "bijis atbildīgos amatos buržuāziskās Latvijas tiesu aparātā, cīnījies pret revolucionāro kustību" (KPFSR KK 58 — 13.p.). 1942. gada 16. maija Sevišķās apspriedes lēmums: "par cīņu pret revolucionāro kustību, nošaut". 1942. gada 17. jūnijā Grotam izpildīja nāvessodu. Meža kapos simboliskā kapa vietā viņam uzlikta piemiņas zīme.
Bija precējies ar Mariju Groti (Celmiņu; 1892. — 1963.), bērni Pēteris Kārlis Grots (dzimis 1921.), Annmarija Jākobsone (1923. — 2001.), Andrejs Jēkabs Grots (dzimis 1927.).
Benijs Urkidess

Biogrāfija

Benijs Urkidess piedzima un izauga Losandželosā, Kalifornijā. Māte — cīkstone, ar kuru Benijs vienmēr ir lepojies un kurai pēc viņa paša teiktā, bija liela nozīme viņa sportista karjerā.), tēvs — bokseris. Izcelsme ir dažāda — ir spāņu saknes, rados ir amerikāņu indiāņi.Sācis boksēties jau 3 gadu vecumā, bet no 5 gadu vecuma sāka piedalīties turnīros ringā. «Citiem bērniem rotaļlietas bija spēļu mašīnītes, — stāsta Urkidess. — Bet man — boksa cimdi». 20 gadu garumā savā karjerā piedalījās dažādās kikboksa versijās un federācijās (NKL, WPKO, PKA, WKA, AJKBA, KATOGI, NJPW и MTN) un izcīnīja rekordlielu uzvaru skaitu (63) (lai gan daži avoti dod skaitli 58 uzvaras, un 57 uzvaras).
Benijs ir izmēģinājis sevi arī kā aktieris, īpaši slavenas ir viņa ļaundara lomas filmās ar Džekiju Čanu galvenajā lomā, kurās nu jau leģendāri kļuvuši abu kautiņi filmu beigās.
Urkidesam ir deviņas melnās jostas 9 dažādos cīņas mākslu veidos: džudo, kempo, karatē šotokan, tekvondo, lima lama, kunfu (stilā — "baltā dzērve"), džiudžitsā, aikido un karatē. Urkidess ir vairāku grāmatu un filmu autors, kur apmāca cīņas mākslās. Tagad Urkidess turpina trenēt cilvēkus savā Holivudas klubā Kalifornijā.
Benijs ir pats sava cīņas stila — Ukidokan karatē dibinātājs, un šis stils Japānā tiek atzīts par oficiālu cīņas mākslu.

Privātā dzīve

Benijs Urkidess ir precējies. Sportista sievu sauc Sāra. Pārim ir meita Monika. Tāpat kā pats Benijs, gan sieva, gan meita nodarbojas ar kikboksu un aizvada nodarbības viņa klubā. Reiz intervijā Urkidess paziņoja, ka viņa dzīvē eksistē trīs sievietes: māte, sieva un meita.
Zilrīklīte

Latvijā

Zilrīklīte Latvijā ligzdo ļoti reti, galvenokārt Latgales pusē: Lubāna ezera krastā, pie Daugavpils. Biežāk zilrīklīte novērojama caurceļojot, un migrācijas laikā ir novērojama samērā bieži. Latvijā līdz šim novērotas divas pasugas: dienvidu zilrīklīte (Luscinia svecica cyanecula) un ziemeļu zilrīklīte (Luscinia svecica svecica). Ligzdojošie putni izvēlas ar krūmiem aizaugušu upju, ezeru un dīķu malas. Rakstos minēts, ka 19. gs. beigās un 20. gs. sākumā Daugavgrīvas apkārtnes salās šī suga bijusi parasta, kā arī regulāri novērota Jelgavas tuvumā.
Zilrīklīte ir aizsargājama putnu suga gan Latvijā, gan Eiropas Savienībā. Tā ir iekļauta Latvijas Sarkanās grāmatas 4. kategorijā — īpaši aizsargājamo sugu sarakstā.

Izskats

Zilrīklīte ir neliels, smalki veidots putniņš. Tā ķermeņa garums ir 13—15 cm, spārnu plētums 20—23 cm, svars 12—25 g.
Zilrīklīšu apspalvojumam raksturīgs dzimumu dimorfisms. Tēviņi ir ļoti krāšņi ar koši zilu zodu un zili rudām krūtīm, ar melnu joslu vidusdaļā. Nelielais laukumiņš zilās pazodes centrā atkarībā no pasugas var būt ruds vai balts, vai vienkrāsains, kā arī gar melno joslu apakšā var būt šaura balta josla. Mugura tēviņam ir pelēkbrūna, pavēdere gandrīz balta, virs acs gaiša uzacs.
Mātītes pamatā ir pelēkbrūnas ar baltām uzacīm, gaiši pelēku, gandrīz baltu pazodi, kuru ierobežo tumši pelēka josla. Reizēm šajā tumšajā joslā saskatāmi zilgani un rudi toņi, kas atgādina tēviņa krūšu krāsas. Pavēdere gaišāka nekā mugura. Abiem dzimumiem pie astes ārējo spalvu pamatnes ir rudi plankumi, kas redzami putnam lidojumā vai sēžot uz zara ar paceltu asti. Jaunie putni ir raibumoti tumši brūni.

Uzvedība

Zilrīklīte pamatā sastopama biezi aizaugušās, krūmainās vietās, kas mijas ar nelieliem klajumiņiem. Visbiežāk tās mājo kārklu, alkšņu un bērzu biežņās, kādas ūdenstilpes (upes, ezera) tuvumā.  Ziemošanas reģionos zilrīklītes izteikti uzturas ūdenstilpju krastos. Zilrīklīte ir ļoti uzmanīga un to ir grūti novērot. Galvenokārt tā slēpjas aizaugušās, krūmainās vietās. Dziesma zilrīklītei kā jau lakstīgalu ģints putniņam ir ļoti daudzveidīga. Tā atdarina daudzu citu putnu balsis, visbiežāk dzied, pakāpusies kāda sausa krūma galotnē, uz atsevišķa zara vai niedres.

Barība

Zilrīklīte, ložņājot pa aizaugušām vietām, uz augu lapām un zariem vai uz zemes meklē dažādus kukaiņus (mušas, skudras, vaboles), zirnekļus, sliekas, vēžveidīgos, nelielus gliemežus un vardītes. Retos gadījumos tā medī lidojumā. Ziemas periodā zilrīklīte barojas arī ar augu sēklām un augļiem.

Ligzdošana

Zilrīklīte ligzdo no aprīļa līdz jūlijam. Ligzdu biezi auzaugušā vietā, uz mitras zemes būvē galvenokārt mātīte. Ligzdai ir dziļa, kausveida forma, tā savīta no lapām, sīkiem zariņiem, saknītēm, zāļu stiebriņiem, augu pūkām un sūnām. No iekšpuses ligzda izklāta ar dzīvnieku spalvām. Dējumā ir 4—7 olas, inkubācijas periods ilgst apmēram 13 dienas. Izšķīlušies mazuļi ir ligzdguļi un ligzdā paliek līdz 13—14 dienu vecumam. Mazuļus galvenokārt baro ar vabolītēm, zirnekļiem un kukaiņu kāpuriem.
Toms Kreicbergs

Biogrāfija

Dzimis 1985. gada 29. decembrī Rīgā. Mācījās Valda Zālīša pamatskolā un Rīgas Valsts 1. ģimnāzijā. 2003. gadā pārcēlās uz dzīvi ASV, kur ieguva bakalaura grādu fizikā Rīda universitātes koledžā (Reed College) Portlendā. ASV strādājis teātrī kā režisors, tulkojis grāmatas, strādājis finanšu nozarē Ņujorkā. Dzīvojis arī Kubā, 2011. gadā atgriezies Latvijā, trenējis salsas dejotājus.

Darbi

Angļu valodā izdots stāstu krājums Fragmentation: A collection. 2012. un 2013. gadā bija starp finālistiem uz Nebula balvu par labāko īso stāstu (2012. gadā — Mama, We are Zhenya, Your Son, 2013. gadā — Fragmentation, or Ten Thousand Goodbyes). 2011. gada februārī saņēmis Writers of the Future balvu.
Viņa īsie stāsti tulkoti latviešu valodā, izdoti izdevniecībā "Zvaigzne ABC" krājumā "Dubultnieki un citi stāsti" (2011). Angļu valodā izdots romāns The Cattle Express, kas vēlāk tulkots latviešu valodā un izdevniecībā "Zvaigzne ABC" izdots ar nosaukumu "Lopu ekspresis" (2016). 2016. gadā ASV izdevniecība Katherine Tegen Books publicēja Kroshila romānu angļu valodā The Cat King of Havana.
Ādams Jende

Dzīvesgājums

Dzimis Arakstu pagastā. 1882. gadā beidzis Cimzes skolotāju semināru. No 1884. līdz 1891. gadam studēja teoloģiju Tērbatas universitātē. Ordināts 1893. gadā, kalpojis Lēdurgā, Ikšķilē, bet no 1897. gada, pārvarot vāciski noskaņoto mācītāju pretestību, tika iecelts par lielās Raunas draudzes mācītāju. Darbojies vairākās sabiedriskās organizācijās.
Lieliniekiem atkāpjoties no Vidzemes, 1918. gada februārī komunistu apcietināts, ceļā uz Krieviju nošauts, viņa pēdējie vārdi esot bijuši: "Brāļi, ko jūs darāt!". Ādama Jendes sieva bija folkloriste Elza Jende.
Frančesko Frīdrihs

Karjera

Ar bobsleju sācis nodarboties 2006. gadā, pirms tam nodarbojies ar vieglatlētiku. 2011. gada pasaules junioru čempionātā Pārksitijā uzvarēja divnieku sacensībās, kas ļāva viņam piedalīties arī 2011. gada pasaules čempionātā pieaugušajiem. Tajā viņš ieguva 11. vietu divniekos, kā arī startēja jaukto komandu sacensībās, izcīnot savu pirmo pasaules čempiona titulu.
Pasaules kausa sacensībās debitēja 2012. gada janvārī Sanktmoricas trasē. 2013. gadā kļuva par pasaules junioru čempionu gan divnieku, gan četrinieku sacensībās, tajā pašā gadā uzvarēja divnieku disciplīnā arī pasaules čempionātā pieaugušajiem. Kopumā pasaules čempionātos līdz šim izcīnījis 7 zelta medaļas — 4 divnieku sacensībās, vienu četriniekos, kā arī divas jaukto komandu sacensībās.
Piedalījies 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Sočos, abās disciplīnās iekļūstot desmitniekā. 2016.—2017. gada sezonā kļuva par pasaules kausa ieguvēju divniekos, kā arī uzvarēja apvienotajā ieskaitē.
2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Phjončhanā izcīnīja divas zelta medaļas — divniekos, dalot pirmo vietu ar Džastina Kripsa pilotēto ekipāžu no Kanādas, un četriniekos.
AKKA/LAA

Autortiesību un komunicēšanās konsultāciju aģentūra/Latvijas Autoru apvienība (AKKA/LAA) ir nevalstiska organizācija, kura pārstāv dažādus Latvijas autorus un kolektīvi pārvalda to mantiskās tiesības, veido sadarbību starp autoriem un darbu izmantotājiem, lai nodrošinātu darbu izmantotājiem iespēju likumīgi izmantot autoru darbus un autoriem saņemt par to autoratlīdzību. Biedrības darbību vada autoru vēlēta padome.
AKKA/LAA pārstāv vairāk nekā 4800 Latvijas autoru un vairāk nekā četrus miljonus ārvalstu autoru. 
1999. gadā organizācija izveidoja apbalvojumu — Autortiesību bezgalības balvu, ko piešķir autoriem, kuru darbi iepriekšējā gadā izmantoti visvairāk un visdažādākajos veidos.

Darbības kritika

Organizācija izpelnījusies sabiedrības kritiku par atsevišķiem darbu izmantošanas gadījumiem, kur autoru darbi atskaņoti nekomerciālos vai labdarības nolūkos, kā arī autoru kritiku par ievērojamiem organizācijas administratīvajiem izdevumiem, kuri var būt līdz 25% no iekasētajām autoratlīdzībām.
2013. gadā Konkurences padome sodīja AKKA/LAA ar naudas sodu par monopolstāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu.
Kotlete

Kotlete (franču: côtelette) ir franču virtuves ēdiens, parasti tiek cepts no no maltas vai kapātas gaļas, zivīm un  dārzeņiem. Sākotnēji tika pasniegtas ar kauliņu gaļas gabalā, lai kotleti būtu ērtāk paņemt rokā. Kad izgudroja nazi un dakšiņu, kotletes ieguva mūsdienu izskatu. 
Carienes Elizabetes Petrovnas laikā no Krievijas Impērijas uz Franciju tika sūtīti jaunie cilvēki, lai apgūtu franču pavārmākslu. Vairākas receptes tika atvestas no Francijas uz Krievijas Impēriju, kur vēlāk radās Kijevas kotletes, Požarska kotletes un citi ēdieni.
Oļegs Burovs

Dzīvesgājums

Dzimis 1960. gadā Rīgā. Ieguvis vidējo medicīnisko izglītību Rīgas 4. medicīnas skolā (feldšeris), vēlāk augstāko izglītību ekonomikas un darba socioloģijas jomā Sociālās ekonomikas institūta Darba un sociālo attiecību akadēmijā. Pēc Latvijas neatkarības atgūšanas O. Burovs strādāja Latvijas Republikas Finanšu ministrijā, Latvijas Privatizācijas aģentūrā, Akcizēto preču pārvaldē (priekšsēdētāja Leonarda Teņa palīgs), Rīgas pašvaldības SIA "Pļavnieku nami", Jūrmalas pašvaldības SIA "Jūrmalas attīstības projekti", SIA "Projektu vadības konsultanti", AS "Latvijas Tilti", Rīgas pašvaldības SIA "Rīgas ūdens", Rīgas pašvaldības aģentūrā "Mežaparks".

Politiskā darbība

2001. gadā viņš no apvienības "Latvijas ceļš" saraksta kandidēja Rīgas domes vēlēšanās, taču domē netika ievēlēts. Vadīja Rīgas domes Īpašuma pārvaldi (1998—2003, 2007—2017). 2004. gadā paziņojjis par izstāšanos no "Latvijas ceļa".
2013. gadā O. Burovs tika ievēlēts Rīgas domē no partiju apvienības "Saskaņas Centrs" saraksta, pārstāvot tajā partiju "Gods kalpot Rīgai". Uzreiz gan deputāta pilnvaras nolika, lai turpinātu darbu Rīgas domes Īpašuma departamenta direktora amatā, ko pameta pēc nākamajām pašvaldības vēlēšanām.
2017. gadā O. Burovu no "Saskaņas" un "Gods kalpot Rīgai" apvienotā saraksta atkārtoti ievēlēja par Rīgas Domes deputātu, viņš bija Pilsētas īpašumu komitejas vadītājs. 2018. gadā O. Burovs tika ievēlēts par Rīgas domes priekšsēdētāja vietnieku pēc Andra Amerika atkāpšanās.
Pēc Nila Ušakova atstādināšanas viņš 2019. gada aprīlī kļuva par Rīgas domes priekšsēdētāja pienākumu izpildītāju. Pēc Daiņa Turlā ievēlēšanas par Rīgas domes priekšsēdētāju O. Burovs 2019. gada 30. maijā paziņoja par atkāpšanos no vicemēra amata, taču pēc pēkšņās koalīcijas vairākuma zaudēšanas atsauca savu iesniegumu un turpināja pildīt vicemēra pienākumus. Pēc D. Turlā atbrīvošanas no amata, kopš 2019. gada 20. jūnija atkārtoti ieņēma Rīgas domes priekšsēdētāja pienākumu izpildītāja vietu.
2019. gada 19. augustā O. Burovs tika ievēlēts par Rīgas domes priekšsēdētāju ar partiju "Saskaņa" un "Gods kalpot Rīgai", kā arī pie domes frakcijām nepiederošo deputātu balsīm.
Mirdzizlādes zīmju indikators

Mirdzizlādes zīmju indikators ir ar inertu gāzi pildīta elektronu lampa ar aukstiem elektrodiem, kas paredzēta zīmju (visbiežāk spīdošu ciparu) indikācijai elektroniskā aparatūrā.

Vēsture

Zīmju indikatorus ieviesa 20. gadsimta 50. gados Berouza (Burroughs) korporācija ASV, nosaucot tos par eksperimentālajiem ciparu indikatoriem (Numeric Indicator eXperimental No. 1 jeb "NIX I"). No tā cēlies šo indikatoru nosaukums Nixie jeb Nixie tube, kas latviešu valodā nav pieņemts.

Uzbūve

Zīmju indikatoram ir viens stieples režģa veida anods un vairāki saplacinātas stieples katodi, kas izlocīti attiecīgo attēlojamo zīmju veidā, izolēti cits no cita un ievietoti caurspīdīgā stikla balonā. Visbiežāk šādas indikatorlampas tiek pildītas ar neonu, kas dod zīmju spīdēšanu oranžsarkanā krāsā, kas līdzīga karstas stieples kvēlei. Tomēr neona indikatori sakarst visai nedaudz.

Darbības princips

Mirdzizlādes indikatora darbības princips ir tāds pats kā parastai neona lampai. Pieliekot pietiekami augstu spriegumu (parasti ap 200 V) starp anodu un katodu, ap katodu rodas spīdoša mirdzizlāde. Tā kā zīmju indikatoram katodi ir vairāki, tos atsevišķi pēc vajadzības pieslēdzot spriegumam, attēlo nepieciešamo zīmi vai ciparu.
Moravska Tršebova

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 981. gadā. Ilgu laiku atradās Habsburgu impērijas sastāvā. Pilsētas vāciskais nosaukums bija Mērištrībava (vācu: Mährisch Trübau) un tā pēc iedzīvotāju nacionālā sastāva bija viena vāciskākajām pilsētām Morāvijā. No 1918. gada - Čehoslovākijas sastāvā. No 1938. līdz 1945. gadam kā Sudetu reģiona daļa atradās Vācijā. Pēc Otrā pasaules kara - atkal Čehoslovākijā. Pamatojoties uz Beneša dekrētiem, pilsētas vācu iedzīvotāji tika padzīti. Kopš 1993. gada - Čehijā.

Cilvēki

Moravska Tršebova ir riteņbraucēja Romāna Kreicigera (Roman Kreuziger, 1986) dzimtā pilsēta.
Citādie

Filma

2011. gadā kinokompānija Summit Entertainment nopirka tiesības uz romāna adaptāciju un 2014. gadā iznāca filma "Citādie" (Divergent). Par filmas režisoru kļuva Nīls Bērgers (Neil Burger). Šeilīna Vudlija tika izvēlēta Beatrises "Trisas" Priores lomai. Filma tapa kā Lionsgate un Summit Entertainment kopdarbs. Pēc ilgiem meklējumiem Tobiasa lomai tika izvēlēts Teo Džeimss (Theo James). Tobiasa tēla potenciālo kandidātu sarakstā bija gan Alekss Petifers (Alex Pettyfer), gan Aleksandrs Ludvigs (Alexander Ludwig).