Eiropas Savienības Kokmateriālu regula

Regula (ES) Nr. 995/2010

Eiropas Parlamenta un Padomes Regula, ar ko nosaka pienākumus tirgus dalībniekiem, kas laiž tirgū kokmateriālus un koka izstrādājumus
Izstrādāja Eiropas Parlaments un Padome
Izstrādāta saskaņā ar 192. panta 1. punktu
Atsauce uz Vēstnesi L 295, 12.11.2010., 23.–34. lpp.

Konteksts

Nelikumīgai kokmateriālu ieguvei — kokmateriālu iegūšanai tādā veidā, kas ir pretrunā ieguves valsts normatīvajiem aktiem, — ir postoša ietekme ekonomiskajā, vides un sociālajā jomā uz vairākiem pasaulē visvērtīgākajiem mežiem, kas vēl atlikuši, kā arī uz kopienām, kas no tiem ir atkarīgas. Tās rezultātā tiek zaudēti ieņēmumi un grauti likumīgu tirgus dalībnieku pūliņi, turklāt tā ir saistīta ar atmežošanu, bioloģiskās daudzveidības samazināšanos un siltumnīcefekta gāzu emisiju, kā arī ar konfliktiem par zemi un resursiem un vietējo pamatiedzīvotāju nerespektēšanu.
ES ir nozīmīgs eksporta tirgus tām valstīm, kurās valda visvairāk nelikumību mežsaimniecības nozarē un kur šī nozare tiek vissliktāk pārvaldīta. Atļaujot ES tirgū laist iespējami nelikumīgi iegūtus kokmateriālus un koka izstrādājumus, ES dalībvalstis būtībā atbalsta nelikumīgu kokmateriālu ieguvi.
Lai risinātu šo jautājumu, ES 2003. gadā izstrādāja rīcības plānu http://www.euflegt.efi.int/portal/ FLEGT (meža tiesību aktu ieviešanai, pārvaldībai un tirdzniecībai), kurā noteikti vairāki pasākumi, kā nepieļaut nelikumīgu kokmateriālu laišanu tirgū, lai atbalstītu likumīgu kokmateriālu piedāvājumu un palielinātu pieprasījumu pēc koka izstrādājumiem, kas iegūti atbildīgas mežu apsaimniekošanas ceļā. Rīcības plāna divi pamatelementi ir EUTR un brīvprātīgi partnerattiecību nolīgumi (tirdzniecības nolīgumi ar kokmateriālu eksportētājvalstīm, kas palīdz nepieļaut nelikumīgu kokmateriālu laišanu Eiropas tirgū).

Pārskats

Lai visā pasaulē apkarotu nelikumīgu kokmateriālu ieguvi, saskaņā ar EUTR ir aizliegts ES tirgū laist nelikumīgi iegūtus kokmateriālus un no šādiem kokmateriāliem izgatavotus koka izstrādājumus. Tie, kuri nodarbojas ar kokmateriālu un koka izstrādājumu tirdzniecību, regulā ir iedalīti divās kategorijās: tirgus dalībnieki un tirgotāji. Tiem ir atšķirīgi pienākumi.
Tirgus dalībniekiem, kas regulā definēti kā personas, kas pirmoreiz laiž kokmateriālus vai koka izstrādājumus ES tirgū, ir pienākums veikt likumības pārbaudi. Toties tirgotājiem, kas regulā definēti kā personas, kas pērk vai pārdod kokmateriālus vai koka izstrādājumus, kas jau ir laisti ES tirgū, ir pienākums glabāt informāciju par piegādātājiem un klientiem, lai varētu viegli izsekot kokmateriāliem.

Izstrādājumu klāsts

Regula attiecas gan uz ES ražotiem, gan importētiem kokmateriāliem un koka izstrādājumiem. Tie ir šādi: masīvkoka izstrādājumi, grīdas segumi, saplāksnis, celuloze, papīrs u. c. Regula neattiecas uz izstrādājumiem no otrreizējām izejvielām un uz iespieddarbiem, piemēram, grāmatām, žurnāliem un laikrakstiem.
Kokmateriālus un koka izstrādājumus, uz kuriem attiecas spēkā esoša FLEGT licence vai CITES atļauja, uzskata par atbilstīgiem EUTR prasībām.
EUTR pielikumā skatiet pilnu sarakstu ar tiem izstrādājumiem, uz kuriem attiecas šis tiesību akts:
http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=CELEX:32010R0995:LV:NOT
EUTR neattiecas uz privātpersonām, kas pērk vai pārdod kokmateriālus vai koka izstrādājumus personīgai lietošanai.

Piemērošana

ES Kokmateriālu regula ir saistoša visām ES dalībvalstīm. Jūsu valsts likumdevējs nosaka iedarbīgas, samērīgas un atturošas sankcijas, lai nodrošinātu regulas ievērošanu. Katrā valstī ir kompetentā iestāde, kas koordinē regulas ieviešanu.

Sekundārie tiesību akti

2012. gada 23. februārī Eiropas Komisija pieņēma Komisijas Deleģēto regulu (ES) Nr. 363/2012, lai ieviestu noteikumus par pārraudzības organizāciju atzīšanu un atzīšanas atsaukšanu.
Turklāt 2012. gada 6. jūlijā Eiropas Komisija pieņēma Komisijas Īstenošanas regulu (ES) Nr. 607/2012 ar mērķi nodrošināt, lai regula tiktu vienoti piemērota visā ES. Tajā ir sīki izklāstīti riska novērtēšanas un mazināšanas pasākumi, kas ietilpst likumības pārbaužu sistēmā, kā arī to pārbaužu biežums un raksturs, ko dalībvalstu kompetentās iestādes veic pārraudzības organizācijām.