google/wiki40b huggingface dataset:
Mihals Handzušs

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Handzušs sāka 1995.—96. gada sezonā, kad debitēja Slovākijas Ekstralīgas kluba HC Banska Bystrica sastāvā. Nākamo sezonu hokejists aizvadīja HK Popradas rindās, taču tad pārcēlās uz Ziemeļameriku.
1997.—98. gada sezonu uzbrucējs aizvadīja AHL, taču 1998.—99. gada sezonā prata izcīnīt vietu NHL kluba Sentluisas "Blues" pamatsastāvā. 2000.—01. gada sezonas vidū Handzušs gan tika aizmainīts uz Fīniksas "Coyotes" vienību. 2002. gada vasarā uzbrucējs tika aizmainīts vēlreiz, šoreiz — uz Filadelfijas "Flyers" vienību.
"Flyers" rindās Handzušs aizvadīja arī savu rezultatīvāko sezonu, 2003.—04. gada sezonā atzīmējoties ar 58 punktiem 82 spēlēs. 2004.—05. gada NHL sezonas lokauta laikā spēlēja Slovākijas Ekstralīgas klubā HKm Zvolen, taču tad atgriezās Filadelfijā.
2006. gada vasarā Handzušs tika aizmainīts uz Čikāgas "Blackhawks" vienību, tās sastāvā gan aizvadot tikai vienu sezonu, jo pēc gada uzbrucējs noslēdza četru gadu līgumu ar Losandželosas "Kings". 2011. gada vasarā, beidzoties līgumam ar "Kings", Handzušs pievienojās Sanhosē "Sharks" rindām, kas hokejistu 2012.—13. gada sezonas nogalē aizmainīja uz Čikāgas "Blackhawks", Handzušam kopā ar komandu izcīnot Stenlija kausu. 2014. gada vasarā jaunu līgumu ar klubu viņš nenoslēdza.
2014. gada decembrī uz pārbaudes laiku pievienojās HK Banska Bistrica.
Slovākijas hokeja izlases sastāvā kļuvis par 2002. gada Pasaules čempionu, kā arī izcīnījis divas sudraba medaļas.
Melisa Metisone

Biogrāfija

Dzimusi 1950. gada 3. jūnijā Losandželosā, Kalifornijā. Beigusi Bērbankas vidusskolu. No 1983. līdz 2004. gadam bija precējusies ar aktieri Harisonu Fordu, kopīgi divi bērni, dēls Malkolms (dzimis 1987. gadā) un meita Džordžija (dzimusi 1990. gadā).
Sergejs Fedorčuks

Biogrāfija

Četras reizes uzvarējis Ukrainas jauniešu šaha čempionātos: 1997. gadā U16 vecuma grupā, 1998. gadā U20 vecuma grupā, 1999. gadā U18 vecuma grupā, 2000. gadā U20 vecuma grupā. 1995. gadā Verdenā uzvarējis Eiropas jauniešu šaha čempionātā U14 vecuma grupā. 2002. gadā dalījis otro vietu Ukrainas šaha čempionāta finālā.
Daudzu starptautisko šaha turnīru uzvarētājs, tajā skaitā divas reizes dalījis pirmo vietu Francijas šaha festivālā Cappelle-la-Grande Open (2008, 2013), uzvarējis Nantē (2009), bijis pirmais Parīzes pilsētas atklātajos šaha čempionātos (2009, 2012), dalījis pirmo vietu Dāvida Bronšteina memoriālā Minskā (2014). 2014. gadā Jūrmalā uzvarējis Vladimira Petrova memoriālā ātrajā šahā.
Pārstāvējis Ukrainas komandu Eiropas komandu šaha čempionātā 2013. gadā.
Par panākumiem turnīros FIDE 2000. gadā Fedorčukam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2002. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.
Pievislas apgabals

Pievislas apgabals (krievu: Привислинский край, poļu: Kraj Nadwiślański) ir nosaukums, ar kādu pēc Polijas Karalistes autonomijas faktiskās likvidēšanas 1867. gadā Krievijas Impērijas pastāvēšanas pēdējās desmitgadēs (visbiežāk no 1887. gada) tika sauktas šīs karalistes zemes. Mūsdienās apgabala teritorija atrodas Polijas austrumdaļā, daļēji Lietuvas (daļa no Suvalku guberņas) teritorijā.

Nosaukums

Atsaucoties uz Polijas Karalistes izveidošanu Vīnes kongresā, tā bieži tiek saukta par Kongresa Poliju. Krievijas Impērijas dokumentos tā tiek saukta par Polijas caristi. Pēc 1867. gada Krievijas oficiālajos dokumentos to sauc par Polijas caristes guberņām vai Pievislas guberņām. Ar 1870. gada 5. marta Aleksandra II pavēli oficiāli jālieto nosaukums Polijas caristes guberņas. Pēc 1887. gada visbiežāk tiek lietoti nosaukumi Pievislas apgabala guberņas, Pievislas guberņas un Pievislas apgabals. 1897. gada janvārī Nikolajs II izdod rīkojumu ar kuru nosaukumi Polijas cariste un Polijas caristes guberņas jālieto tikai galējās nepieciešamības gadījumos.

Vēsture

Pēc Novembra sacelšanās apspiešanas, 1832. gadā tika izdoti Polijas Karalistes pamatstatūti, kas izbeidza 1815. gada Polijas konstitūcijas, armijas un parlamenta darbību. Tika slēgtas arī poļu augstskolas, kuras vēlāk atvēra jau kā skolas ar krievu mācību valodu. Tiek ieviests krievu rublis, likvidēta muitas robeža starp Poliju un Krieviju, poļu lietotās metriskās sistēmas vietā ieviestas krievu mērvienības. Tika slēgti daudzi poļu katoļu baznīcas klosteri, nacionalizēti baznīcas īpašumi, palielināta pareizticīgās baznīcas loma. 1837. gadā vojevodistes pārveidotas par guberņām un iekļautas Krievijas administratīvajā pārvaldē.
Pēc 1863. gada sacelšanās tiek izbeigta Polijas Karalistes ģerboņa izmantošana, tika izbeigta poļu valodas lietošana administrācijā un izglītībā. 1867. gadā tiek izveidotas 10 guberņas (Suvalku, Lomžinskas (mūsdienu Lomža), Plockas, Sedļeckas (mūsdienās Sedlce), Ļubļanas, Kališas, Varšavas, Petrokovskas (mūsdienās Pjotrkova Tribunalska), Radomas un Keļeckas (mūsdienās Kelce). Lai arī Polijas Karaliste faktiski tiek likvidēta, Krievijas imperatori turpina lietot Polijas karaļa titulu.
Sākot ar 1880. gadu vidu teritorijas apzīmēšanai tiek izmantots nosaukums Pievislas apgabals.
1915. gada vasarā Krievijas armijai atkāpjoties no Polijas, tika pielietota izdedzinātās zemes taktika, iznīcinot lielu daļu valsts infrastruktūras un spiežot daudziem iedzīvotājiem doties bēgļu gaitās uz austrumiem. Pēc krievu armijas sakāves 1915. gadā, teritoriju ieņem vāciešu un austroungāru karaspēks, kas 1916. gada 5. novembrī pasludina Polijas Karalistes izveidošanu. Oficiāli Krievija no pretenzijām uz Polijas teritoriju atteicās ar 1918. gada 3. marta Brestļitovkas miera līgumu.
Ilgvars Grieziņš

Dzīvesgājums

Dzimis 1937. gada 7. novembrī Grobiņas pilsētā, kur arī beidzis pamatskolu. Pašmācības ceļā apguva ģitāras, akordeona un klavieru spēli, kā brīvklausītājs apmeklēja nodarbības Latvijas Mākslas akadēmijā. Bija precējies, dēls Aldis. Strādāja Tukuma kultūras namā par noformētāju, pēc tam pārcēlās uz Rīgu un sāka strādāt medicīniskās aparatūras firmā. Patstāvīgi mācījās angļu valodu, gatavojās doties pie radiniekiem uz Austrāliju.
1991. gada 21. janvāra pievakarē, nākamajā dienā pēc Rīgas OMON uzbrukuma Latvijas Republikas Iekšlietu ministrijas ēkai, Ilgvars Grieziņš devās uz Vecrīgu, lai pieteiktos par brīvprātīgo tulku ārvalstu medijiem. Gāja bojā nelaimes gadījumā barikāžu celtniecības laikā pie Saeimas nama. 
Apglabāts Kocēnu kapos. Trokšņu ielā Vecrīgā uzlikta plāksne viņa piemiņai.

Apbalvojums

2010. gadā par sevišķiem nopelniem Latvijas valsts neatkarības aizstāvēšanā Ilgvaru Grieziņu pēc nāves apbalvoja ar Viestura ordeni un atzina par Viestura ordeņa lielkrusta komandieri. Valsts prezidents Valdis Zatlers ordeni nodeva glabāšanā viņa māsai Brigitai A.
Nano

Nano (simbols n, no grieķu: νᾶνος — ‘punduris’) ir Starptautiskās mērvienību sistēmas daudzkārtnis, kurš apzīmē 10⁻⁹ pakāpi jeb 0,000 000 001. To bieži izmanto elektronikā un nanotehnoloģijā, lai apzīmētu laiku un garumu, piemēram, 30 ns (nanosekundes), 100 nm (nanometri), vai arī elektrisko kapacitāti, 100 nF (nanofaradi).
Priedēkli "nano" sāka izmantot 20. gadsimta sākumā 10⁻⁹ metru apzīmēšanai (nanometrs).
Kaiju iela (Rīga)

Ielas raksturojums

Kaiju iela ir 290 metrus gara vietējas nozīmes iela Ķīpsalas centrālajā daļā. Tā sākas krustojumā ar Zvejnieku ielu nepāra numuru pusē un Ķīpsalas ielu pāra numuru pusē un virzās austrumu virzienā kā samērā šaurs asfaltēts ceļš. Aiz Kaiju ielas 2. nama nepāra numuru pusē seko savienojums ar Mazo Kaiju ielu, dažus desmitus metru tālāk - arī ar Ogļu ielu, pēc kura tā mazliet pagriežas dienvidaustrumu virzienā un ir izbūvēta ar nelielu kāpumu. Kaiju iela beidzas krustojumā ar Balasta dambi, iepretīm Daugavai.

Vēsture

Iela iezīmēta Rīgas plānā 1876. gadā kā iela bez nosaukuma, 1881. gadā piešķirts nosaukums Kaiju iela (Möwen Strasse). Līdz 20. gadiem apbūve un oficiāla numerācija divos gruntsgabalos, 30. gados Rīgas gruntsgabalu un ielu sarakstos uzrādīta kā iela bez oficiālas numerācijas. Vācu okupācijas laikā nosaukums Möwenstrasse (Kaiju iela).
Avia BH-21

Avia BH-21 ir čehoslovāku vienvietīgais iznīcinātājs.

Vēsture

1919. gadā, jaunajā Čehoslovākijas republikā tika dibināts uzņēmums Avia, kas tolaik bija tikai neliela aviobūves rūpnīca Čakovicē. Galvenajiem inženieri 1927. gadā, kad Avia pārcēlās uz Prāgu, bija Pāvels Benešs un Miroslavs Hajns. BH-21 priekštecis bija biplāns iznīcinātājs Avia BH-17. Salīdzinot ar BH-17, jaunajam iznīcinātājam bija izmainīta augšējā korpusa daļa, lai uzlabotu redzamību pilotam un starp riteņiem tika izvietots izbīdāmais radiators.
Čehoslovakijas Gaisa spēki iegādājās 137 šāda tipa lidmašīnas, kas bija bruņojumā līdz 30. gadu sākumam, pēc tam šo tipu nomainīja iznīcinātājs Avia B-33.
Sākot no 1925. gada šīs lidmašīna, pēc licences, ražoja Beļģijā, rūpnīcās SABCA un SEGA, kopumā priekš Beļģijas Gaisa spēkiem tika izgatavotas atbilstoši 44 un 39 lidmašīnas.
Visvaldis Sanders

Biogrāfija

Visvaldis Sanders piedzima 1885. gada 15. novembrī Pēterburgā mācītāja Jāņa Sandera ģimenē. Apmeklējis Pēterburgas 8. ģimnāziju, pēc tam studējis teoloģiju Tartu Universitātē. Ieguva kandidāta grādu. Pēc tam pusotru gadu Leipcigā un Minhenē studēja filosofiju, Minhenes Universitātē ieguva doktora grādu filosofijā. Atteicās no piedāvājuma strādāt Minhenes Universitātē.
1911. gada februārī ordinēts, kļuva par Liepājas Sv. Annas draudzes mācītāju. Paralēli tam, 1920. gadā kļuva par Liepājas garnizona mācītāju un 1936. gadā — par Grobiņas iecirkņa prāvestu. Tāpat bija skolotājs Liepājas ģimnāzijā un Rīgas Komerczinātņu institūta direktors.
1923. gadā kļuva par 1. Saeimas deputātu mandātu nolikušā Teodora Grīnberga vietā. Amatā bija līdz 1925. gadam. Pēc tam ievēlēts 3. Saeimā (1928—1931) un 4. Saeimā (1931—1934). Pārstāvējis Kristīgo nacionālo savienību.
Otrā pasaules kara laikā devies trimdā. Bija mācītājs latviešu draudzēs Bambergā, Vircburgā, Frankfurtē un citās pilsētās.
Visvaldis Sanders nomira Otavā 1979. gada 1. augustā, kur viņš pavadīja sava mūža pēdējo gadu.
Aleksandrs Kokorins

Karjera

Kokorins karjeru sāka Maskavas "Dinamo". Vēlāk pārgāja uz Mahačkalas "Anži", bet neaizvadīja nevienu spēli un pārgāja atpakaļ uz Maskavas "Dinamo". Kopš 2016. gada pārstāv Sanktpēterburgas "Zenit".
Krievijas futbola izlasē spēlējis 2014. gada FIFA Pasaules kausā un 2016. gada Eiropas čempionātā.
Latvijas Universitātes Zinātņu māja

Latvijas Universitātes Zinātņu māja jeb LU Zinātņu centrs ir Latvijas Universitātes divu fakultāšu — Fizikas, matemātikas un optometrijas fakultātes un Medicīnas fakultātes, kā arī sešu zinātnisko institūtu (Fizikas institūts, Ģeodēzijas un ģeoinformātikas institūts,
Kardioloģijas un reģeneratīvās medicīnas institūts, Atomfizikas un spektroskopijas institūts, Materiālu mehānikas institūts un Astronomijas institūts) kopīgs akadēmiskais centrs Jelgavas ielā 3, Torņakalnā Rīgā. Ēka atklāta 2019. gada 28. janvārī. Ēka atrodas bijušās Kobronskansts dienvidu daļā.
Tā ir otrā ēka 4,5 hektārus plašajā teritorijā, kur līdz 2023. gadam paredzēts izveidot jaunu LU studentu pilsētiņu, kurā ietilps arī jau esošā Dabas māja un būvējamā Rakstu māja, Tehnoloģiju māja, Veselības māja, Sporta māja, Veselības māja, kā arī Studentu un Viesu māja.

Celtniecība

2016. gada 5. augustā LU vienojās ar pilnsabiedrību “LNK Industries Group” par Zinātņu centra būvniecību vairāk nekā 21 miljona eiro vērtībā. Zinātņu mājas projekta autors ir arhitektu birojs SIA “Sestais stils”.
Ēkas būvniecību sāka 2017. gada vasarā un pabeidza 2018. gada beigās. Zinātņu mājas svinīgā atklāšana paredzēta 2019. gada 28. janvārī.
Zinātņu mājas celtniecību finansē Eiropas Reģionālās attīstības fonds (ERAF) divu Latvijas Universitātes īstenotu projektu ietvaros "Latvijas Universitātes pētniecības infrastruktūras modernizācija un resursu koncentrācija viedās specializācijas jomās" un “Latvijas Universitātes STEM studiju virzienu infrastruktūras modernizācija un resursu koncentrācija”.

Ēka

Ēkai ir septiņi virszemes stāvi, pagrabstāvs un jumta stāvs, iekštelpu kopējā platība ir vairāk nekā 20 000 m². Tajā ir iespēja mācīties līdz pat 2000 studentu, kā arī izveidotas darba vietas 450 zinātniskajiem un akadēmiskajiem darbiniekiem.
Tajā ir 8 semināru telpas (katrā 10-20 vietu), 15 auditorijas: lielā auditorija ar 320 vietām; 6 vidējas auditorijas ar vietu skaitu virs 50; 8 mazās auditorijas ar vietu skaitu zem 50, 78 zinātniskās un mācību laboratorijas, 2 datorklases ar 48 darba vietām.
Zinātņu mājas ēka veidota pēc viedās mājas darbības principiem ar augstu energoefektivitāti. Ēkas apkures, ventilācijas, dzesēšanas un apgaismojuma sistēmas ir automatizētas, un to darbību iespējams atsevišķi ieprogrammēt, tādejādi ietaupot resursus. Daļa no ēkas pamata pāļiem ir termopāļi, un tiem ir iespējams pievienot apsildes un dzesēšanas iekārtas zemes siltuma izmantošanai.
Ēkas kopējās izbūves un aprīkošanas izmaksas, ieskaitot iekārtu un aprīkojuma iegādi ir 36 miljoni EUR. Apmēram 33% no būvniecības kopējām izmaksām veidoja inženiertīklu izbūve (ventilācija, apkure, ūdens, kanalizācija, dzesēšana, elektroapgāde, vājstrāvas u.c.).
Konstantīns Čerņenko

Čerņenko valdīšana

72 gadus vecais Čerņenko bija smagi slims un viņa ievēlēšana bija pēdējais Politbiroja vecās gvardes mēģinājums noturēt varu. Centrālkomitejas veterāns Čerņenko daļēji apturēja Andropova iesāktās korupcijas izmeklēšanas un vērienīgās darbinieku izmaiņas. Taču Čerņenko uzstāja, ka jāturpina palielināt vieglās rūpniecības preču ražošana un jāsamazina aizsardzības budžets. Šo nesaskaņu dēļ Čerņenko no amata atbrīvoja PSRS Ģenerālštāba priekšnieku maršalu Nikolaju Ogarkovu. 1984. gada maijā Ogarkovs publicēja rakstu, kurā aizstāvēja militārās varenības pieaugumu. Tas bija pretrunā ar partijas vadības centieniem vairāk uzmanības veltīt civilajai ražošanai.
Čerņenko turpināja Andropova iesāktās runas pret varas koncentrēšanos partijas nomenklatūras un birokrātijas rokās, brīdinot, ka iesāktajām ekonomiskajām izmaiņām (ko parasti dēvēja par zinātniski-tehnisko revolūciju) drīz sekos politiskās. Tādējādi jau pirms Gorbačova nākšanas pie varas partijas augstākā vadība ideoloģiski bija gatava reformām.
Čerņenko turpināja Andropova iesākto cīņu pret korupciju un sociālistiskā īpašuma izzagšanu. Tika piespriesti un izpildīti vairāki nāvessodi. Nošāvās Brežņeva draugs, Iekšlietu ministrs Ščolokovs. Turpinājās aresti Uzbekijas PSR, kur kokvilnas krāpniecības rezultātā valstij bija nozagti 2 miljardi rubļu. Lai arī augsta līmeņa korupcija bija izplatīta daudzās republikās, politiskā līdzsvara dēļ izmeklēšanas aprobežojās ar Vidusāziju un Aizkaukāzu.
Čerņenko vēlējās panākt Gorbačova ievēlēšanu par Centrālkomitejas otro sekretāru, taču tam pretojās daļa Politbiroja, premjera Tihonova vadībā, kas uzskatīja par lauksaimniecību atbildīgo Gorbačovu par nepieredzējušu lielajā politikā. Tihonovs pats cerēja uz ģenerālsekretāra posteni, kuru varētu mantot viņa atbalstītāji Politbirojā Romanovs un Dolgihs. Gorbačovu atbalstīja ietekmīgais Aizsardzības ministrs Ustinovs. Lai arī formāls lēmums izpalika, slimā Čerņenko vietā sapulces parasti vadīja Gorbačovs. Kā atbildīgais par lauksaimniecību, viņš bieži kritizēja pārtikas pārstrādes nozari par lielajiem ražas zaudējumiem, par problēmām ar produktu pārstrādi un uzglabāšanu, kas padara bezjēdzīgas visas lielās investīcijas ražu celšanā.
Lai nodrošinātu ražošanu ar darbaspēku, skolās ieviesa vienu darba dienu, kad mācību vietā skolēni devās uz ražotnēm apgūt amatu un veikt fizisku darbu. Tas pasliktināja izglītības kvalitāti. Lai izbrīvētu šo dienu, skolu programmās samazināja humanitāro stundu skaitu. Skolēnus par darbaspēku pārvērst neizdevās, toties smagi cieta izglītības kvalitāte. Vienīgie ieguvēji bija skolotāji, kam algas pieauga par aptuveni 30%.
1985. gada 9. janvārī Čerņenko Politbirojam piedāvāja doties pensijā. Ierosinājumu kā parasti noraidīja. Februāra beigās TV parādīja knapi dzīvo Čerņenko piedalāmies Augstākās Padomes vēlēšanās. 10. martā viņš beidzot nomira.
Kristīne Kārkliņa

Biogrāfija

K. Kārkliņa ir dzimusi Rīgā, taču bērnību pavadīja Jūrmalā. Bērnībā nodarbojās ar burāšanu, dziedāšanu, dejošanu, tenisu, tautasbumbu, orientēšanās sportu un sērfošanu. Mācījusies Pumpuru vidusskolā un Rīgas 3. vidusskolā. Savu profesionāles karjeru sākusi 1998. gadā vietējā TTT Rapa klubā. Ar TTT Rapa tika iegūts Latvijas čempiontituls 1999. gadā. 2000. gadā noslēdza līgumu ar Rapa/Rīgas zieds, ar ko 2001. gada Latvijas čempionātā tika iegūta 3. vieta. Pirms aizbraukšanas uz Franciju vēl spēlēja RTU/Klondaika sastāvā. Taču LFB līgā K. Kārkliņa pavadīja 6 gadus, spēlēdama Stade Poitevin sastāvā, Francijā vēl viņa absolvēja Puatjē universitāti. 2008. gadā atgriezās Latvijā. Vienu sezonu pavadīja SK Cēsis sastāvā, ar ko 2008.—2009. gada sezonā startēja Latvijas Sieviešu basketbola līgā, kur izcīnīja zelta medaļas, finālā uzvarot TTT Rīga, Baltijas Sieviešu basketbola līgā, kur nokļuva līdz Final Four turnīram Cēsīs (izcīnīta 2. vieta). Komanda spēlēja arī FIBA Eiropas kausā, kur tika līdz sešpadsmitdaļfinālam. 2009.—2010. gada sezonā pārstāvēja TTT Rīga klubu un K. Kārkliņa bija viena no trim komandas kapteinēm, ar ko tika iegūts Latvijas čempiontituls un tika startēts Eirolīgas grupu turnīrā. 2011. gada janvārī viņa lauza līgumu ar Rīgas TTT vienību un dažas dienas vēlāk pievienojās Spānijas virslīgas klubam Cadi La Seu. 2011.—2012. gadā klubs ieņēma 6. vietu Spānijas čempionātā. 2012. gada jūnijā viņa pārgāja uz Turcijas līgas klubu Ceyhan Belediye. Tā sastāvā 2012.—2013. gada Turcijas kausa izcīņā tika sasniegts pusfināls. 2013. gada novembrī pārgāja uz Rīgas TTT, kuras sastāvā ceturto reizi kļuva par LSBL čempioni, kā arī tika atzīta par izslēgšanas spēļu vērtīgāko spēlētāju.

Karjera Latvijas izlasē

K. Kārkliņa ir spēlējusi visās Latvijas sieviešu jaunatnes izlasēs. Ar Latvijas U-20 vienību izcīnījusi 4. vietu 2002. gada Eiropas U-20 čempionātā un ar U-21 izlasi veiksmīgi startēja 2003. gada Pasaules U-21 čempionātā, izcīnīta 8. vieta.
Latvijas nacionālās izlases sastāvā debitējusi 2001. gada 18. novembrī. 2004. gadā izlases sastāvā izcīnīja ceļazīmi uz 2005. gada Eiropas čempionātu. Nākamā reize, kad K. Kārkliņa bija izlases sastāvā, bija 2009. gada Eiropas čempionāts, kas norisinājās Latvijā. Kopā ar izlasi tika izcīnīta 7. vieta un K. Kārkliņa bija viena no komandas līderēm. Vēl ir izcīnījusi 8. vietu 2011. gada Eiropas čempionātā Polijā. Kopumā Latvijas izlasē ir aizvadījusi 15 spēles, tajās gūstot 33 punktus, tai skaitā 11 spēles un tajās gūtie 29 punkti ir spēti FIBA spēlēs (dati uz 2010. gada 1. janvāri).
Franču aizsardzība

Vēsture

Atklātne 1. e4 e6 sastopama jau L. Lusenas grāmatā un 16.-18. gs. itāļu teorētiķu darbos. Bieži sastopama L. Laburdonē partijās. Savu nosaukumu ieguva pēc korespondencšaha partijas Londona — Parīze (1834-36), kurā franču šahisti, lietojot gājienu 1. ... e7-e6, guva uzvaru. 19. gs. beigās un 20. gs. sākumā franču aizsardzības popularitāte strauji pieauga. Lielu pienesumu franču aizsardzības teorijas attīstībā devuši K. Janišs, V. Steinics, Z. Tarrašs, Ā. Nimcovičs, A. Rubinšteins. Turpmākos gados vērtīgas idejas atrada M. Botviņņiks, T. Petrosjans, V. Rauzers, M. Eive un citi.

Stratēģiskā ideja

Vairumā gadījumu franču aizsardzībā rodas pozīcijas ar balto bandinieka ķīli uz e5, kas nosaka to aktīvu darbību karaļa spārnā. Melnie tiecas pēc pretuzbrukuma centrā ar uzrāvienu c7-c5 (vai f7-f6), saistot to ar aktīvu darbību dāmas spārnā izmantojot atvērto "c" vertikāli. Galvenās melno problēmas saistītas ar saspieto stāvokli karaļa spārnā un baltlauciņu laidņa c8 attīstību.
Taraša variantā (3. Zd2 c5) izveidojas pozīcija ar melno izolētu bandinieku uz d5.
2009. gada FIBT pasaules čempionāts

2009. gada FIBT pasaules čempionāts norisinājās no 2009. gada 20. februāra līdz 1. martam, Leikplesidā, ASV, devīto reizi. Iepriekš tas ir noticis 1949., 1961., 1969., 1973., 1978., 1983. un 1997. (skeletons) un 2003. gadā (vīriešu bobslejs). Uz čempionāta rīkošanu pieteicās arī Īglsas trase, bet balsojumā tā zaudēja ar 11 pret 25.
Ziemas ainava ar putnu slazdu

Apraksts

Maiga, sniega mīkstināta gaisma apspīd kāda Ziemeļbrabantes ciema aizsalušo kanālu, uz kura zemnieki ļaujas ziemas priekiem. Uz ledus tiek spēlēta kāda spēle, kas atgādina kērlingu, ziemas sporta veidu, kas tagad iekļauts ziemas olimpiskajās spēlēs. Tālumā redzama miglas daļēji apslēpta pilsēta.
Iespējams, glezna norāda uz 1564./65. gada ziemu, kas bijusi īpaši skarba. Gleznai piemīt simbolisms, kas saistīts ar 16. gadsimtā izplatīto cilvēka eksistences alegorisku interpretāciju. Slidošanas ainas mākslā bieži ataino eksistences nenoteikto (slideno) dabu, savukārt putni tradicionāli simbolizē dvēseli, bet putnu slazds, kas redzams labajā pusē priekšplānā, var simbolizēt kārdinājumus, ko velns paredzējis zaudētajām dvēselēm. Gan slidotāji, gan putni ir neaizsargāti pret draudošām briesmām.
Glezna veidota ziloņkaula toņu krāsās, tā ir gandrīz monohroma. 
Pītera Brēgela dēls Pīters ir veidojis daudzu sava tēva darbu kopijas un pielāgojumus, dažkārt pat vairāk nekā pēc 60 gadiem kopš oriģinālo darbu rašanās. Visbiežāk kopētie darbi ne vienmēr bijuši tie, kas ir slavenākie mūsdienās, taču gleznai "Ziemas ainava ar putnu slazdu" ir veidotas 127 kopijas, līdz ar to šis darbs ierindojas pirmajā vietā pēc kopiju skaita. Šīs gleznas kopijās krāsas ir paspilgtinātas.
26. decembris

26. decembris pēc Gregora kalendāra ir gada 360. diena (361. garajā gadā). Līdz gada beigām 5 dienas.
Kārpainie zalkši

Evolūcija

Ģenētiskajos pētījumos noskaidrojies, ka kārpaino zalkšu dzimta ir senākā no augstāko čūsku infrakārtas (Caenophidia) un tai piederošās sugas bija sastopamas jau miocēna sākumā. Pārējo augstāko čūsku dzimtu priekštecis atdalījās no kārpainajiem zalkšiem terciāra perioda sākumā, kas nozīmē, ka zalkšu virsdzimta ir māsas taksons kārpainajiem zalkšiem.

Kopīgās īpašības

Kārpainajiem zalkšiem ir raksturīga maisveidīga āda, kas klāta ar sīkām kārpiņām, kuras savstarpēji nesaskaras. Āda ir tik brīva, ka rodas sajūta, ka tā čūskai ir par lielu. Uz vēdera tām nav vēdera zvīņu, acis mazas un novietotas galvas virspusē. Kā visām augstākajām čūskām tām nav saglabājušies iegurņa un pakaļkāju rudimenti, kuri savukārt ir saglabājušies zemākajām čūskām (Henophidia). Kārpainie zalkši ir liela auguma, masīvas čūskas, lielākajiem īpatņiem sasniedzot 2,9 metrus. Barojas galvenokārt ar zivīm. Medības notiek, pasīvi guļot uz ūdenstilpnes gultnes un gaidot upuri peldam garām. Visas sugas ir oldzīvdzemdētājas un tām dzimst dzīvi mazuļi (4—40), dzemdībām notiekot ūdenī. Pastāv viedoklis, ka šīs sugas vairojas retāk kā citas čūskas, kā arī, ka reizēm mātītes spēj vairoties partenoģenēzes veidā (olšūnas attīstība par pieaugušu organismu bez apaugļošanās).
Kipras ciedrs

Apraksts

Jaunajiem kociņiem konusveidīga lapotne, kokiem pieaugot, tā izplešas platumā. Vecajiem kokiem lapotne iegūst lietussarga formu. Atsevišķi koki sasniedz 40 m augstumu. Jaunie dzinumi kaili vai nedaudz pūkaini. Skujas tumši zaļas, 5-10 mm. garas, cietas, četršķautnainas. Čiekuri atsevišķi, gaiši brūni, līdz 7 cm. garumā un 4 cm. diametrā, muciņveidīgi. No Libānas ciedra atšķiras ar īsākām skujām, mazāka izmēra čiekuriem un mazāku noturību pret aukstumu.

Izplatība

Kiprā aug ap 230 tūkst. Kipras ciedru, bet atsevišķa ciedru audze ir tikai viena, kas atrodas ciedru ielejā pie Tillirian-Trodosas. Ielejas garums ir ap 800 metru, un tur aug ap 2000 ciedru koku. Šeit aug arī vecākais Kipras ciedrs (ap 800 gadu vecs). Tagad šeit ir ierīkots dabas rezervāts. Kipras ciedri ir introducēti arī dažādos botāniskajos dārzos (piem. Ņikitinas botāniskajā dārzā, Krimā).
Degizraktenis

Degizraktenis, fosilais kurināmais jeb kurināmais izraktenis ir organisko vielu materiāls, kas ir atrodams Zemes garozā, un kuru var izmantot kā enerģijas avotu. Degizrakteņi ir akmeņogles, nafta, dabasgāze, degslāneklis, bitumi (dabiskais asfalts, ozokerīts) un citas vielas. Visi degizrakteņi satur oglekli un ir veidojušies kā nogulumieži ģeoloģisku procesu rezultātā sākot ar arhaja eonu pirms 3 miljardiem gadu. Lielākā daļa no degizrakteņiem, kas sākuši veidoties pirms devona laikmeta, ir veidojušies no aļģēm un baktērijām, miljoniem gadu agrāk nekā parādījās pirmie dinozauri.
Canonical Ltd.

Canonical Ltd. ir privāta kompānija, kuru ir dibinājis (un finansējis) Dienvidāfrikas uzņēmējs Marks Šatlvorts, lai sekmētu brīvās programmatūras projektus. Canonical ir reģistrēta ārzonā Menas salā un algo darbiniekus visā pasaulē, tai skaitā galvenajā birojā Londonā un atbalsta birojā Monreālā.