google/wiki40b huggingface dataset:
Zemgales hercogiste

Vēsture

Pēc 1254. gadā noslēgtajiem Upmales un Zemgales dalīšanas līgumiem agrākā Zemgales bīskapija tika sadalīta starp Rīgas arhibīskapu un Livonijas ordeņa mestru. Pēc Zemgaļu sacelšanās apspiešanas visu Zemgales teritoriju ieguva Livonijas ordenis, kas to iekļāva Jelgavas komturijas sastāvā, no kuras vēlāk izdalīja Dobeles komturiju un Bauskas fogtiju. 
Pēc Viļņas ūnijas noslēgšanas un Livonijas ordeņa likvidēšanas Zemgali iekļāva jaunizveidotajā Kurzemes un Zemgales hercogistē. 
Kaut arī hercoga Gotharda testamentā bija noteikts, ka Kurzemes un Zemgales hercogisti nedalīti ar vienādām tiesībām mantos viņa abi dēli, tādēļ pēc tēva nāves 1587. gadā Frīdrihs līdzās nepilngadīgajam brālim Vilhelmam kļuva par Kurzemes un Zemgales hercogistes valdnieku.
1596. gadā, kad Vilhelms sasniedza pilngadību, abi brāļi Hofcumberges pilī pie senā Zemgales ķēniņu Tērvetes pilskalna noslēdza līgumu par hercogistes sadalīšanu divās daļās - Frīdrihs kļuva par Zemgales hercogu ar rezidenci Jelgavas pilī, bet Vilhelms par Kurzemes hercogu ar rezidenci Kuldīgas pilī. 1598. gadā Kurzemes un Zemgales feodālais seniors Polijas karalis un Lietuvas dižkunigaitis Sigismunds III Vāsa apstiprināja hercogistes sadalīšanu.
Frīdriha vadībā 300 vīru lielais Zemgales hercogistes jātnieku karaspēks piedalījās Salaspils kaujā (1605). Zemgales muižnieku 1615. gadā Aucē sasauktajā Zemgales landtāgā hercoga Frīdriha vietā ieradās hercogs Vilhelms, kas pieprasīja landtāgu pārcelt uz Jelgavu. Jelgavas landtāgā radušos strīdu dēļ 1615. gadā pēc hercoga Vilhelma pavēles tika nogalināti divi viņa niknākie opozicionāri brāļi Magnuss un Gothards Noldes. Tādēļ 1617. gada 4. aprīlī Skrundas pilī sanākušajā Kurzemes landtāgā hercogam Vilhelmam atņēma hercoga titulu un uz visiem laikiem izraidīja no hercogistes. Viņa vietā par Kurzemes hercogu 1618. gadā tika ievēlēts Frīdrihs, kurš apstiprināja jaunu hercogistes pārvaldes konstitūciju Formula regiminis, kas piešķīra daudz lielākas tiesības muižniekiem.

Vienotas hercogistes atjaunošana

Poļu-zviedru kara (1600-1629) laikā 1622. gadā Zemgales hercogistes teritoriju ieņēma zviedru karaspēks un Frīdrihs bija spiests pārcelties uz Kuldīgas pili. Jelgavas pilī 1622. gada novembrī tika parakstīts Jelgavas pamiers, pēc kura Piltenes apgabals palika Polijas-Lietuvas kopvalsts tiešā kontrolē, bet Kurzemes un Zemgales hercogiste turpināja pastāvēt kā vienots suverēns Polijas—Lietuvas lēnis.
Tā kā hercogam Frīdriham nebija pēcnācēju, tādēļ 1625. gadā viņš ierosināja landtāgā jautājumu par Vilhelma dēla Jēkaba atzīšanu par troņmantinieku. Hercogistes padome piekrita tam un par viņa mantinieku kļuva hercoga Vilhelma dēls Jēkabs Ketlers, kas 1638. gadā kļuva par hercogistes Kurzemes daļas līdzvaldnieku. Pēc hercoga Frīdriha nāves 1642. gada 16. augustā hercogs Jēkabs tika apstiprināts par apvienotās Kurzemes un Zemgales hercogu.
Cantacaderinae

Filoģēnija

Lielākā daļa autoru sistematizē Cantacaderinae taksonu kā apakšdzimtu. Citi autori dod taksonam dzimtas rangu, kas iedalās divās apakšdzimtās Carldrakeaninae un Cantacaderinae, un kur Cantacaderinae savukārt iedalās divās ciltīs Ceratocaderini un Cantacaderini.
Lašupe (stacija)

Vēsture

Lašupes pietura tika atvērta 1931. gada 10. martā. Nākamajā gadā šeit uzbūvēta vienstāva stacijas ēka no koka. Lašupē līdz 2001. gadam apstājās dīzeļvilciens Rīga—Liepāja. Kopš 2001. gada pieturas punkts ir neizmantots, jo pasažieru dīzeļvilcieni šeit nepietur.
Lūgums (dziesma)

"Lūgums", pazītama arī kā "Aizved mani uz Morica salu", ir  Ulda Marhilēviča dziesma ar Ārijas Elksnes vārdiem.
Tā ieskaņota 1984. gadā Mirdzas Zīveres izpildījumā. Ārijas Elksnes nāves dienā 1984. gada 29. septembrī dziesmas notis tika nopublicētas laikraksta „Padomju Jaunatne” rubrikā „Diskokluba dziesmu albums” un tā uzvarēja 1984. gada "Mikrofona aptaujā". 
2018. gadā "Lūgums" ieguva 29. vietu Radio SWH rīkotajā LVtop100 aptaujā.
Patriks Keins

Spēlētāja karjera

2007. gada NHL draftā Čikāgas "Blackhawks" Keinu izvēlējās ar kopējo pirmo numuru. 2009.—10. gada sezonā kopā ar klubu izcīnīja Stenlija kausu, gūstot arī sērijas izšķirošo vārtu guvumu.
2012.—2013. gada NHL lokauta laikā spēlēja Šveices hokeja līgas kluba EHC Biel sastāvā, taču atsākoties NHL sezonai, atgriezās Ziemeļamerikā, kopā ar "Blackhawks" izcīnot savu otro Stenlija kausa titulu un kā izslēgšanas kārtas vērtīgākais spēlētājs iegūstot arī Kona Smita balvu. 2015.—16. gada sezonu Keins noslēdza kā visas līgas rezultatīvākais spēlētājs. Viņš ieguva arī Harta balvu kā līgas vērtīgākais spēlētājs.
Kopā ar ASV izlasi izcīnīja subraba medaļu 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs.
Nacionālās basketbola asociācijas drafts

Nacionālās basketbola asociācijas drafts ir ikgadējs Ziemeļamerikas (pārsvarā ASV) basketbola notikums, kurā Nacionālās basketbola asociācijas (NBA) 30 vienības izvēlas jaunos spēlētājus. Parasti tie ir universitāšu studenti, bet pēdējo gadu laikā arvien biežāk tiek draftēti arī vidusskolēni. Tāpat draftā piedalās labākie spēlētāji no citām valstīm un kontinentiem. Kopš 2006. gada gan stājies spēkā likums, kas paredz, ka NBA var debitēt tikai 19 gadus sasniegušie, kā arī — jāaizrit vismaz gadam kopš vidusskolas beigšanas, lai pieteiktos draftam.

Loterija

Pirms NBA drafta katru gadu notiek drafta loterija, tajā piedalās 14 komandas, kuras nav spējušas iekļūt izslēgšanas spēlēs jeb "play-off". No 14 vienībām tiek izlozētas četras, no tām savukārt nosaka pirmo trijnieku. Pēc pirmo trīs vienību izlozēšanas pārējo drafta izvēles kārtību nosaka pēc klubu rezultātiem iepriekšējā sezonā.

Iepriekšējie drafti

Vieni no ražīgākajiem NBA draftiem notikuši 1984., 1996. un 2003. gadā. Katrs no tiem bieži tiek pieminēts kā labākais drafts NBA vēsturē. 2000. gada jauno spēlētāju izvēles ceremonija tika nodēvēta par vissliktāko, amerikāņu sporta žurnāls "Sports Illustrated" tā gada spēlētājus nosauca par "drausmīgu basketbolistu grupu".

Latvijas basketbolisti NBA draftā

NBA draftā tikuši izraudzīti četri Latvijas spēlētāji: Andris Biedriņš (2004. gadā ar kopējo 11. numuru), Dāvis Bertāns (2011. gada NBA draftā ar kopējo 42. numuru), Jānis Timma (2013. gadā ar kopējo 60. numuru) un Kristaps Porziņģis (2015. gadā ar kopējo 4. numuru). K. Porziņģis ir visaugstāk izvēlētais starp visiem Baltijas valstu basketbolistiem (līdz tam augstākā izvēle bija 2011. gadā ar 5. numuru izraudzītais lietuvietis Jons Valančūns).
WPA

Wi-Fi Protected Access (WPA) un Wi-Fi Protected Access II (WPA2) ir drošības protokoli un drošības sertifikācijas programmas, ko izstrādājusi Wi-Fi Alliance kompānija, lai nodrošinātu bezvadu datortīklu drošību. Šie protokoli tika radīti, lai novērstu iepriekšējā protokola, WEP (Wired Equivalent Privacy) atklātos trūkumus.
WPA protokols pielieto lielāko daļu no IEEE 802.11i standartiem. Ar WPA tika ieviests jaunums, kā Temporal Key Integrity Protokols (TKIP), kas iepriekš nebija WEP protokolā. TKIP šifrēšana nomainīja WEP 40-bit un 128-bitu šifrēšanas atslēgu, ko vajadzēja manuāli ievadīt no bezvadu piekļuves punkta un ierīces. TKIP ir 128-bit per-packet atslēga, kas nozīmē, ka tā dinamiski ģenerē jaunu atslēgu katrai paketei, un tādējādi novēršot sadursmes.
WPA iekļauj sevī integritātes pārbaudi. Kas ir paredzēta, lai uzbrucējs nevarētu iegūt, mainīt un / vai pārsūtīt paketes. Tā aizstāj cikliskās redundances pārbaudi (CRC), kas tika izmantota un īstenota WEP standartā. CRC galvenais trūkums bija, ka tai nebija pietiekami spēcīga datu integritātes drošība darbā ar paketēm.
Oskars Blumentāls

Biogrāfija

Oskars Blumentāls dzimis un izglītojies Berlīnē. 1872. gadā Leipcigas Universitātē ieguvis filozofijas doktora grādu . Šai laikā viņš bija arī Leipcigas laikraksta Deutsche Dichterhalle redaktors. 1873. gadā nodibināja laikrakstu Neue Monatshefte für Dichtkunst und Kritik. 1875. gadā viņš atgriezās Berlīnē, kur līdz 1887. gadam bija laikraksta Berliner Tageblatt teātra kritiķis. Viņa raksti bija ar īpatnēju, dažreiz diezgan asu humoru, kura dēļ viņš bija ieguvis iesauku "asinskārais Oskars" ("blutiger Oskar"). 1887. gadā Berlīnē viņš atvēra Lesinga teātri un bija tā direktors līdz 1898. gadam. 1894. un 1895. gadā viņš bija arī Berlīnes teātra direktors.
Oskars Blumentāls sarakstījis vairākus desmitus lugu, galvenokārt komēdijas, vairākas no tām sadarbībā ar Gustavu Kadelburgu. Pazīstamākā no tām joku luga "Pie baltā zirdziņa" (Im weißem Rößl), kas vēlāk pārveidota par opereti. Šis darbs vairākkārt filmēts un kādreiz bijis "kases gabals" Rīgas teātros . Kā liecina tālaika preses izdevumi, pirms 1. pasaules kara Latvijā populāras bijušas arī citas Blumentāla lugas, piemēram, "Niobe", "Laulības vergi", "Lielpilsētas gaiss".
Blumentāls pazīstams ne tikai ar lugām, bet arī ar savām humoreskām, anekdotēm un aforismiem.

Šaha kompozīcija

Šaha kompozīcijā ieviesis jēdzienu "miniatūra" (šaha kompozīcija ar ne vairāk kā 7 figūrām). Arī pats bijis apmēram 100 miniatūru autors. 1902. gadā izdevis tai laikā zināmo miniatūru antaloģiju, kura vairākkārt iespiesta atkārtoti.
Vjetnamas administratīvais iedalījums

Vjetnamas administratīvo iedalījumu veido 58 provinces un 5 centrālās pakļautības pilsētas.
Maiks Bebkoks

Trenera karjera

Pēc īsas un ne pārlieku veiksmīgas spēlētāja karjeras, Bebkoks 1991. gadā kļuva par Rietumu hokeja līgas kluba Mūsdžavas "Warriors" galveno treneri, šajā amatā nostrādājot nākamās divas sezonas. No 1994. līdz pat 2000. gadam Bebkoks trenēja citu līgas klubu — Spoukenas "Chiefs".
No 2000. līdz 2002. gadam Bebkoks vadīja Amerikas hokeja līgas klubu Sinsinati "Mighty Ducks", taču tad tika iecelts par Nacionālās hokeja līgas kluba Anahaimas "Mighty Ducks" galveno treneri, jau savā pirmajā sezonā ar klubu aizvedot to līdz Stenlija kausa finālam. Līdz ar 2004.—05. gada NHL lokautu Bebkoka laiks "Mighty Ducks" noslēdzās.
2005. gada vasarā kanādiešu treneris pievienojās Detroitas "Red Wings", 2007.—08. gada sezonā kopā ar klubu izcīnot Stenlija kausu. Pēc gada "Red Wings" piekāpās Pitsburgas "Penguins" vien izšķirošajā, septītajā finālsērijas spēlē. "Red Wings" Bebkoks vadīja līdz pat 2015. gadam. Vasarā noslēdza līgumu ar Toronto "Maple Leafs", kļūstot par tās galveno treneri.
Kanādas izlasi Bebkoks ir vadījis 2010. gada Olimpiskajās spēlēs, kā arī 2004. gada Pasaules čempionātā, abos turnīros izcīnot zelta medaļas.
Silikātu minerāls

Silikāti ir lielākā minerālu grupa, kurā ietilpstošo minerālu skaits tālu pārsniedz minerālu skaitu citās klasēs. Šajā klasē ietilpst daudzveidīgākie, interesantākie un sarežģītākie minerāli un to skaits pārsniedz 1000. Silikāti ir galvenie iežus veidojošie minerāli. Silikātu klasei pieder tie minerāli, kuru molekulas satur dažādu daudzumu silīcija un skābekļa. Lielākā daļa silikātu minerālu ir grūti noteicami un grūti atšķirami savā starpā. Visi silikātu klases minerāli nav pilnībā necaurspīdīgs, pilnībā nešķīst skābēs un lielākā daļa ir ar mazu blīvumu.

Tetraedrs

Visu silikātu kristālu pamatvienība ir tetraedrs, kas sastāv no viena silikāta atoma un četriem skābekļa atomiem ((SiO₄)⁻⁴). Si-O atomārā saite ir par aptuveni 50% kovalenta un 50% jonu saite. Kaut arī šo saiti veido pretēji lādēto jonu pievilkšanās spēja, tā ietver arī elektronu dalīšanu un elektronu struktūras pārklāšanos. Kopējā Si⁺⁴ saites enerģija sadalās vienādi starp četriem O⁻² joniem — līdz ar to jebkuras Si-O saites enerģija ir vienlīdzīga divkāršai O⁻² jona saites enerģijai. Tādējādi katram O⁻² jonam ir potenciāls piesaistīties citai SiO₄ grupai, kļūstot par cita tetraedra daļu. Rezultātā silikāti sastāv no tetraedru grupām, kuras savieno pa vienam O⁻² jonam — nekad divus silikāta tetraedrus nesavienos divi vai vairāki šādi joni.
Fulneka

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1293. gadā. Ilgus gadsimtus pilsēta atradās Habsburgu impērijas sastāvā. No 1918. gada - Čehoslovākijas sastāvā. No 1938. līdz 1945. gadam kā Sudetu reģiona daļa atradās Vācijā. Pēc Otrā pasaules kara - atkal Čehoslovākijā. Pamatojoties uz Beneša dekrētiem, pilsētas vācu iedzīvotāji tika padzīti. Kopš 1993. gada - Čehijas sastāvā.

Cilvēki

Fulneka ir vācu riteņbraucēja Augusta fon Gedriha (August von Gödrich, 1859-1942) dzimtā pilsēta.
No 1618. līdz 1621. gadam pilsētā par skolotāju un mācītāju strādāja Jans Komenskis (Jan Komenský, 1592-1670).
Korbkiles vaka

Korbkiles vaka jeb Cerbkules vaka (Corbkul wacke) bija viena no Turaidas pilsnovada vakām, kas 16. un 17. gadsimtā vietā, kas ietilpst mūsdienu Krimuldas novadā. 17. gadsimtā dēvēta arī par Kurglas (Kurggli, Korbkülsche) vaku.
Vakas teritorijā vietā vēlāk atradās Lēdurgas muiža un Lodes muiža.

Saimniecības un to etniskais sastāvs

Korbkiles vakā 1550. gadā bija 76 saimniecības. Aplūkojot saimnieka sociālo vai radniecību raksturojošo vārdu lietošanas biežumu, redzams, ka 20 sētas apzīmētas ar latvisko formu Jaunswirs, 7 ar-dels, 2 ar -brall, bet viena ar -tawe, savukārt ar lībisko -poÿe, -poÿe — 8 saimniecības (lībiski poÿ — 'dēls'). Šo mājvārdu nosaukumu attiecība liecina par latviešu izcelsmes saimnieku pārsvaru pār līviem Korbkiles vakā 16. gadsimtā.
1582. gadā vakā bija tikai 12 apdzīvotas viensētas un 6 neapdzīvotas zemes arkli. Iespējams, iedzīvotāja skaita samazināšanās saistīta ar vakas teritorijas tapšanu par muižu zemi. Iedzīvotāju skaitu mainīja arī kari, sērgas un pārvietošanās.
Nosaukumu Jaunswirs ('jauns vīrs') attiecināja uz saimniecībām, kas uz laiku bija atbrīvotas no nodokļiem.

Ciemati

Vakā 16.—17. gadsimtā dažādās revīzijās minēti Aģes ciems, Korģeļciems, Palciems, Lēdurgas ciems, Jerros ciems, Paunes ciems, Vinkānciems, Sustciems un Viltišciems.
Puzes pagasts

Daba

Atrodas Kursas zemienes Ugāles līdzenuma ziemeļu malā - ziemeļu daļā jau sākas Piejūras zemienes Ventavas līdzenums. Augstākā vieta atrodas Ameles pacēlumā - 56,5 m vjl.

Vēsture

Mūsdienu Puzes pagasta teritorijā vēsturiski atradās Puzes muiža (Gut Pussen, Puzes muiža), Puzenieku muiža (Gut Pusseneeken, Puzenieki).
1891. gadā apvienoti līdz tam patstāvīgie Puzes un Puzenieku pagasti. 1935. gadā Ventspils apriņķa Puzes pagasta platība bija 261,2 km² un tajā dzīvoja 2041 iedzīvotājs. 1945. gadā pagastā izveidoja Puzes, Ameļu un Modes ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Puzes ciems ietilpis Ventspils (1949-1962), Talsu (1962-1967) un atkal Ventspils (pēc 1967-2009) rajonos. Puzes ciemam 1954. gadā pievienoja likvidēto Ameļu ciemu. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Puzes pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Ventspils novadā.

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas ir Blāzma (pagasta centrs), Stikli, Amele.
Disociatīvās vielas

Disociatīvās vielas ir halucinogēnu klase, kas izmaina maņu uztveri un rada distancēšanās sajūtu (disociāciju) starp cilvēku un viņam aptverošo vidi. Tas notiek signālu bloķēšanas dēļ, kas apziņu sasaista ar citām smadzeņu daļām. Lai gan daudzi apstākļi šo parādību var izsaukt, disociatīvās vielas ir unikālas ar to, ka tās ierosina tādus halucinogēnos procesus kā sensoro deprivāciju, disociāciju, halucinācijas, kā arī sapņiem un transam līdzīgu stāvokļus.
Šī disociatīvo vielu iedarbība rodas no tā, ka tās ir NMDA receptoru antagonisti. Liela daļa disociatīvo vielu bez halucinogēnās aktivitātes ir depresanti, kas izraisa sedāciju, analgēziju, anestēziju un ataksiju, kā arī kognitīvos un atmiņas traucējumus, to vidū arī amnēziju. Atsevišķas disociatīvās vielas, kas iedarbojas uz dopamīna un opioīdu receptoriem, var rosināt labsajūtu.
Elva (stacija)

Stacijas ēka

Līdz ar dzelzceļa līnijas Rīga--Pleskava atzara Tartu--Valga izbūvi tika uzbūvēta arī stacijas ēka Elvas pilsētā. Pēc tipveida dzelzceļa projekta 1889. gadā celtā stacijas ēka ir vienstāva garenas konfigurācijas koka ēka. Gareno pamatapjomu krusto centrālā - transepta daļa ar frontoniem abās galvenajās fasādēs - gan pret sliežu ceļiem, gan ielu. Ēkas fasādes veidotas, plaši izmantojot aplikatīvos koka dekorus - dzegas, karnīzes, sandrikus, spāru galu dekoratīvos griezumus, jumta savilces, stūra pilastrus. 
20. gs. pirmajā ceturksnī stacijas ēka tika pagarināta abos ēkas galos, veidojot ar esošo apjomu saskanīgu kopējo ansambli. 
Stacijas ēkā tika izbūvētas pasažieru uzgaidāmās telpas, dzelzceļa darbinieku dienesta telpas, biļešu kases un bufete.
Galvenajā, pasažieru uzgaidāmajā zālē - vējtveris ar stiklotām pildiņu durvīm, sienas - apmestas, flīzētas grīdas, dekorētas koka balsta kolonnas un koka sijas.
21. gs. sākumā Elvas stacija bija konstruktīvi un kosmētiski nolietojusies. Ēku savā īpašumā pārņēma Elvas pilsētas pašvaldība un 2007. gadā oriģinālajā stacijas ēkā veica apjomīgus restaurācijas darbus.
2010. gadā projekta „Reisiplatvormide viimine eurokõrgusele“ ietvaros ar Eiropas Savienības Struktūrfondu līdzfinansējumu tika izbūvēta jauna, Eiropas standarta starpceļu pasažieru platforma. Platformas augstums - 550 mm, garums - 100 metri.
Amonija sāļi

Amonija sāļi ir tādi sāļi, kas satur amonija jonu. Tā kā amonija jona izmērs ir tuvs kālija jona izmēram, amonija sāļu īpašības ir līdzīgas kālija sāļu īpašībām. Gandrīz visi amonija sāļi labi šķīst ūdenī, disociējot jonos. Atšķirībā no kālija sāļiem, amonija sāļu šķīdumiem mēdz būt skāba reakcija. Amonija sāļi, izņemot tos, kam ir krāsaini anjoni, ir bezkrāsainas vielas.

Izmantošana

Amonija sāļus (amonija nitrātu, amonija sulfātu, amonija hlorīdu) izmanto par slāpekļa minerālmēslojumu. Amonija nitrāts ietilpst sprāgstvielu — amonītu — sastāvā. Amonija karbonātu un hidrogēnkarbonātu lieto pārtikas rūpniecībā par irdinātāju. Amonija hlorīdu jeb salmiaku lieto galvaniskajos elementos, lodēšanā, tekstilrūpniecībā un citur.
Guro ēnojums

Apraksts

Guro ēnojuma darbošanās princips: virsmas normāles novērtējums katrai virsotnei daudzstūru 3D modelī ir vai nu atšķirīgs katrai virsotnei, vai arī atrasts daudzstūra virsmas normāļu vidējais aritmētiksais no daudzstūriem, kas satiekas katrā virsotnē. Izmantojot šos aprēķinus, apgaismojuma aprēķina pamatā ir atspīduma modelis, t.i. Phonga atspīduma modelis, kas tiek izmantots, lai veidotu krāsu intensitāti uz virsotnēm. Katram ekrāna pikselim, kas ir klāts ar daudzstūra tīklu, krāsu intensitāte var būt interpolēta no krāsu vērtības, kas aprēķināta virsotnē.

Salīdzinājums ar citām ēnojuma tehnikām

Guro ēnojums tiek uzskatīts par labāku nekā plakanas virsmas ēnojums (flat shading) un prasa ievērojami mazāk procesu nekā Phonga ēnojums, bet parasti rezultātā rada šķautņainu izskatu.
Salīdzinājumā ar Phonga ēnojumu, Guro ēnojuma stiprums un vājums slēpjas tā interpolācijā. Ja tīkls aptver vairāk pikseļu uz ekrāna virsmas nekā tam ir virsotņu, interpolēt krāsu vērtības no svarīgiem gaismes aprēķiniem virsotnēs, tiek izmantots mazāk procesora jaudas nekā veicot gaismas aprēķinus katram pikselim kā tas ir Phonga ēnojumā. Tomēr ļoti lokalizētus gaismojuma efektus (piemēram, atspīduma imitācijas) korekti nerenderēs, un, ja gaišākā vieta būs daudzstūra vidū, un nebūs redzama uz daudzstūra virsotnes, tā nebūs redzama Guro renderēšanā. Savukārt, ja gaišākā vieta būs uz daudzstūra virsotnes, tā tiks renderēta pareizi uz šīs virsotnes, bet būs nedabiski sadalīta uz blakus daudzstūriem, izmantojot interpolācijas medoti.
Problēma ir viegli pamanāma renderēšanā, kurā vajadzētu būt atspīdumam, kas kustas vienmērīgi pa visu virsmas modeli, kad tas rotē. Guro ēnojums tā vietā nepārtraukti producēs gaišākās vietas pakāpenisku izgaišanu un parādīšanos pa blakus esošajām modeļa daļām, sasniedzot intensitātes maksimumu, kad paredzētā atspīduma gaišākā vieta pārslīd pāri modeļa virsotnei. Skaidrības labad jāatzīmē, ka iepriekš aprakstīto problēmu var uzlabot, palielinot virsotņu blīvumu objektā, bet, protams, šis risinājums attiecas uz ikvienu ēnojuma paradigmu — ar "ārkārtīgi lielu" virsotņu skaitu, nebūtu vispār nepieciešams jēdziens par ēnošanu.
Mihails Kļackins

Šaha kompozīcija

Savu pirmo etīdi publicējis 1922. gadā laikraksta "Izvestija" šaha nodaļā. Savas daiļrades četros gados sastādījis apmēram 30 edīdes.
Kaķu lemurs

Dzīves cikls

Kaķu lemuri dzīvo 3–24 dzīvnieku grupās. Piemēram, tipiskā grupā ir 6 pieaugušas mātītes, 4 tēviņi un 4 mazuļi. Lai arī grupā ir vairāki pieauguši tēviņi, dominējošais ir tas, kas visvairāk pārojas ar mātītēm. Tāpat kā lielākajai daļai lemuru (bet ne citiem primātiem), kaķu lemuru grupās dominējošās ir mātītes, tām ir priekšroka pār tēviņiem pat barojoties. Abiem dzimumiem ir atsevišķas hierarhijas, bet mātīšu hierarhija ir skaidri noteikta, kamēr tēviņiem tā saistīta galvenokārt ar dzīvnieka vecumu.
Vairošanās sezonā apmēram ceturtdaļa no visiem tēviņiem dodas jaunas grupas meklējumos. Tas palīdz samazināt tuvradniecību, jo novērš tēviņu pārošanos ar meitām. Mātītes lielākoties draudzīgi izturas pret citu mātīšu mazuļiem. Grupā mātītes ļauj cita citai ņemt pie sevis savus mazuļus, "aukles" pieskata citu mazuļus, veidojas rotaļu grupiņas. Mātes pat ļauj svešai mātītei zīdīt savu mazuli. Šāda uzvedība šķiet iespējama tāpēc, ka grupā mātītes ir savstarpēji radnieciskas.
Kā visiem lemuriem, arī kaķu lemuru dzīvē svarīga ir smaržu informācija. Teritorijas tiek iezīmētas ar smirddziedzera palīdzību. Konkurējošie tēviņi sacenšas "smaku turnīros" – garajās astēs ieberž savu smirddziedzeru sekrētu un vēzē tās pret pretinieku.
Riests notiek aprīlī—jūnijā, dzemdības – augustā—oktobrī tieši pirms lietus sezonas sākuma. Riesta sezona sausās sezonas beigās lemuru grupā ir visai nemierīga – mātītes savā starpā konkurē par vietu un barību, tēviņi – par pieeju mātītēm.
Kaķu lemuru grupās gan pārošanās, gan mazuļu dzimšana sinhronizējas dažu dienu periodā. Grūsnība ilgst 135—136 dienas (4,5 mēnešus). Parasti mātei dzimst viens 70 gramus smags mazulis, bet var būt arī dvīņi. Dzīves pirmajās 2 nedēļās mazulis karājas ieķēries vilnā mātei pavēderē, bet pakāpeniski pārvietojas tai uz muguras. Ar mātes pienu barojas 5 mēnešus, bet jau 2.—3. mēnesī nomēģina arī cieto barību. Jaunās kaķu lemuru mātītes paliek grupā, bet nepārmanto savas mātes rangu. Jaunie tēviņi grupu atstāj 3—5 gadu vecumā. Dzimumgatavību tēviņi sasniedz 2,5 gadu vecumā, bet tik jaunus dominējošie tēviņi pie mātītēm vēl nepielaiž. Mātītes pirmos mazuļus parasti dzemdē 3 gadu vecumā un pēc tam dzemdē ik gadus.
Kaķu lemuriem savvaļā ir augsta mazuļu mirstība. Pirmajā gadā iet bojā ap 50% mazuļu, un galu galā pieaugušu lemuru vecumu sasniedz tikai ap 30% no dzimušajiem lemuriem.
Kaķu lemuru dzīves ilgums ir 16—19 gadi, nebrīvē var pārsniegt 33 gadus.
Lemuri ir sociāli dzīvnieki, tie parasti dzīvo grupās līdz 30 indivīdiem. Lemuru grūtniecības periods ir aptuveni 146 dienas (gandrīz 3 mēneši).
Pieaudzis kaķu lemurs ir apmēram 39 — 46 centimetrus garš, un sver apmēram 2,3 — 3,5 kilogramus, taču tā aste var sasniegt pat 64 centimetru garumu, lemuriem ir tievs ķermenis un šaura seja, kas nedaudz atgādina lapsas purnu, tā priekškājas ir garākas par pakaļkājām, mātītēm ir divi pāri piena dziedzeru, bet tikai viens pāris ir funkcionāls.