google/wiki40b huggingface dataset:
Tēmu Laine

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Laine uzsāka 1999.—2000. gada sezonā, kad pēc ilgāka Helsinku "Jokerit" sistēmā aizvadīta laika, visbeidzot debitēja tās SM līgas komandā. "Jokerit" sastāvā Laine nostiprinājās 2002.—03. gada sezonā.
2004. gada vasarā hokejists pievienojās Tamperes "Tappara" rindām, tās sastāvā aizvadot nākamās trīs sezonas. 2007.—08. gada sezonu Laine aizvadīja Turku TPS rindās, taču tad pievienojās Zviedrijas Elitsērijas klubam HV71, tā rindās aizvadot nākamās trīs sezonas, 2010. gadā izcīnot arī Zviedrijas čempiona titulu.
2011. gadā Laine pievienojās KHL klubam Minskas "Dinamo". Pēc 2012.—13. gada sezonas noslēguma pārcēlās uz Doņeckas "Donbass" vienību, pēc Donbasa kara sākuma 2014. gadā atgriezās klubā HV71.
Uvis Jānis Balinskis

Spēlētāja karjera

No 2013. līdz 2015. gadam Balinskis spēlēja dažādās Vācijas junioru līgās, taču tad pievienojās MHL vienībai HK Rīga, sezonas gaitā aizvadot vienu spēli arī KHL kluba Rīgas "Dinamo" sastāvā. 2016.—17. gada sezonā "Dinamo" rindās aizvadīja jau 21 spēli.
Latvijas hokeja izlases sastāvā spēlējis 2017. gada Pasaules čempionātā.
Pēteris Laķis

Dzīvesgājums

Dzimis 1952. gada 1. novembrī Rīgā. Mācījās Rīgas 3. vidusskolā, studēja Latvijas Valsts Universitātes (LVU) Vēstures un filozofijas fakultātē. Strādāja LVU par lektoru (1976—1985), 1982. gadā Ļeņingradas Valsts universitātē aizstāvēja filozofijas zinātņu kandidāta disertāciju "Dabaszinātņu teorijas prognostiskā funkcija". Paaugstināts par docentu un LVU Lietišķās socioloģijas un sociālās psiholoģijas katedras vadītāju (1985–1990). Bijis Komjaunatnes biedrs. 
Atmodas kustības laikā 1989. gada 4. oktobrī ievēlēts par Rīgas Latviešu biedrības priekšsēdētāju. Pēc Latvijas Tautas Frontes (LTF) dibināšanas aktīvi darbojās LTF 2. kongresa redakcijas komisijā (1989), kā LTF loceklis ievēlēts par Latvijas Republikas Augstākās Padomes deputātu Gulbenes vēlēšanu apgabalā, bija tās Izglītības, zinātnes un kultūras komisijas priekšsēdētājs (1990–1993). Balsojis par deklarāciju par Latvijas neatkarības atjaunošanu.
Līdztekus nodibināja Latvijas Kultūras akadēmiju (1990), bija tās pirmais rektors (1991) un profesors (1992). Pēc nostrifikācijas Latvijas Republikas Zinātnes Padomē ieguva  filozofijas doktora grādu (1992). 
1997. gadā dibināja Latvijas sabiedrības konsolidācijas fondu, bija tā valdes priekšsēdētājs. 1998. gadā ar darbu "Laiks un cilvēka pasaule" aizstāvēja habilitētā mākslas doktora grādu. 
2000. gadā iestājās Latvijas Demokrātiskajā partijā, bija partijas priekšsēdētāja vietnieks. 2001. gada martā viņu ievēlēja par Rīgas domes deputātu.
Miris pēc ilgstošas slimības 2003. gada 14. novembrī Rīgā.
Edijs Hauss

Karjera

2000. gada NBA draftā Hausu ar kopējo 37. numuru izvēlējās Maiami "Heat". Maiami viņš nospēlēja trīs sezonas, bet pēc tam pārcēlās uz Losandželosas "Clippers" kā neierobežotais brīvais aģents.
Nospēlējis tikai vienu sezonu Losandželosā, Hauss tika aizmainīts uz Šarlotes "Bobcats" vienību. 2004.—2005. gada sezonu viņš pavadīja, spēlējot "Bobcats", Milvoki "Bucks" un Sakramento "Kings" rindās. 
Nākamajā sezonā basketbolists vienojās ar Fīniksas "Suns". Sezona bija panākumiem bagāta, jo viņa pārstāvētā vienība aizkļuva līdz Rietumu konferences finālam. 2006. gada vasarā Hauss parakstīja līgumu ar Ņūdžersijas "Nets", atalgojumā saņemot 1,5 miljonu ASV dolāru. 
Arī pēc šīs sezonas viņš mainīja komandu, pārceļoties uz "Celtics". Spēle ar Bostonas komandu bijusi panākumiem pilna, 2008. gadā izcīnīja pat NBA čempionu titulu. Viņš pārsvarā aizvieto vai nu Reju Alenu, vai arī Reižonu Rondo. 2008. gada 23. jūlijā Hauss parakstīja līgumu ar "Celtics", kurā vienojās, ka turpmākos divus gadus spēlēs šajā vienībā, atalgojumā saņemot 5,6 miljonus ASV dolāru. Taču 2010. gadā pārgāja uz Maiami "Heat".

Personīgā dzīve

Edijs Hauss ir dēls Edvardam un Debijai. Viņam ir arī divi brāļi - Diallo un Mikels. Savā debijas sezonā Hauss aprecējās ar NBA basketbolista Maika Bibija māsu. Pārim dzimuši trīs dēli. Hauss ar Bibiju spēlēja kopā "Kings" komandā.
Bobs Geinijs

Spēlētāja karjera

Monreālas "Canadiens" rindās Geinijs debitēja 1973.—74. gada sezonā. Nākamajā sezonā uzbrucējs spēlēja otrajā maiņā kopā ar Ivanu Kurnojē un Žaku Lemēru. No 1976. līdz 1979. gadam "Canadiens" izcīnīja četrus Stenlija kausa titulus, savukārt Geinijs četras reizes pēc kārtas ieguva Frenka Selkes balvu. 1979. gadā kā Stenlija kausa izcīņas vērtīgākais spēlētājs Geinijs ieguva Kona Smita balvu. 1982. gadā karjeru beidza "Canadiens" kapteinis Seržs Savārs, un viņa pienākumus pārņēma Geinijs. 1986. gadā uzbrucējs kļuva jau par pieckārtēju Stenlija kausa čempionu. 1988.—89. gada sezonā "Canadiens" vēlreiz sasniedza Stenlija kausa finālsēriju, taču tajā sešās spēlēs piekāpās Kalgari "Flames". Pēc sērijas noslēguma Geinijs paziņoja par karjeras beigšanu.
Cjiņu dinastija

Dinastijas sākums

Cjiņ valsts pirmsākumi meklējami jau Pavasara un Rudens periodā.
Dinastijas oficiālais aizsācējs, karalis Ciņs Džao Sjanvans (秦昭襄王, Qín Zhāoxiāng Wáng) jau 51 gadu valdīja Cjiņu valstī (no 306. g. p.m.ē.), līdz viņam izdevās pilnībā sagraut Džou valsti, tāpēc kā oficiālu Cjiņu dinastijas sākumu pieņem nākamo Cjiņa Džao Sjanvana valdīšanas gadu, t. i., 255. g. p.m.ē.

Impērija

Cjiņu dinastijas vara Ķīņā nodibinājās 221. g. p.m.ē., kad ar Cjiņu uzvaru beidzās vairākus gadsimtus ilgušais Karojošo valstu periods. Cjiņ šajā cīņā uzvarēja, lielā mērā pateicoties savas valsts centralizētajam un militarizētajam pārvaldes modelim, kas tagad tika ieviests visā valstī.
246. g. p.m.ē. Cjiņ tronī kāpa deviņus gadus vecais Jin Džens, kurš 221. g. p.m.ē. pasludināja Cjiņu impērijas izveidošanu. 38. gadus vecais Jin Džens turpmāk valdīja ar valdnieka vārdu Cjiņs Šihuans (Pirmais Cjiņu imperators).
Valsts bija sadalīta 36 provincēs, kuras kopīgi pārvaldīja civilais un militārais gubernators. Iekaroto teritoriju pārvaldīšanai ieviesa autoritāru valdības modeli, vienotu rakstību un mēru sistēmu; uzsāka Lielā Ķīnas mūra celtniecību. Lai valsts varētu tieši kontrolēt zemnieku masas, imperators atcēla feodālo aristokrātu un lielo zemes īpašnieku privilēģijas. Viņa valdīšanas laikā notika karagājieni uz dienvidiem, iekarojot zemes līdz pat mūsdienu Vjetnamai.
Lai nostiprinātu arī intelektuālo kontroli, 213. g. p.m.ē. Cjiņs Šihuans pavēlēja nogalināt zinātniekus un sadedzināt visas grāmatas, īpaši konfuciānisma grāmatas, izņemot medicīnas un citu praktisko zināšanu tekstus.
Vairāki atentāta mēģinājumi pastiprināja Cjiņa Šihuana paranoju un vēlmi dzīvot mūžīgi, viņš mira 210. g. p.m.ē. ceļā uz austrumiem nemirstības eliksīra meklējumos. Cjiņa Šihuana kapa vietu atklāja 1974. gadā, atrokot tūkstošiem terakotas karavīru figūru. (skat. Terakotas armija).
Smagā nodokļu nasta, brutālā pārvaldes forma un vāja imperatora kāpšana tronī pēc Cjiņa Šihuana nāves 210. g. p.m.ē. izraisīja sacelšanos, kas 207. g. p.m.ē. gāza Cjiņu dinastiju no varas, un nākamajā gadā varu valstī pārņēma Haņu dinastija.
Biezpiens

Biezpiens (līdz 20. gadsimtam saukts par kupinātu pienu vai kupuša pienu) ir piena olbaltumvielu kazeīna produkts, ko iegūst saraudzējot pienu, vājpienu vai paniņas un no iegūtās masas atdalot sūkalas. Saraudzēšanu veic, pievienojot mezofilo pienskābes baktēriju Lactococcus lactis un Lactococcus cremoris ieraugu. Papildus var arī pievienot recināšanas fermentu preparātus. Iegūtā produkta konsistence ir atkarīga no izmantotā piena tauku satura (piemēram, biezpiens, kas ražots no pilnpiena, ir mīksts un viegli klājams, bet vājpiena biezpiens ir drupans un nedaudz sulojas). Tajā ir daudz bioloģiski vērtīgu olbaltumu. Tas satur minerālvielas — Ca, P, Fe un Mg. Tajā ir visas neaizstājamās aminoskābes.

Vēsture

Par Latvijas un pārējās Ziemeļaustrumeiropas iedzīvotāju piena olbaltumvielu atdalīšanas prasmi netieši liecina arheoloģiskajos izrakumos atrasti ap 1000 gadu p.m.ē. māla kāstuvju fragmenti.
Pirmie rakstveida avoti, kur varētu būt minēts biezpiens Latvijā, ir Rīgas jezuītu kolēģijas 16. gadsimta sākumā un 17. gadsimta beigās latīniski sarakstītie pārdošanas dokumenti. Tajos parādās apzīmējums coagula lactis (latviešu: sabiezināts piens), ar ko gan tikpat labi varētu būt bijis domāts arī siers. Etnogrāfe Linda Dumpe izteikusi pieņēmumu, ka, ja tas tomēr bijis biezpiens, tad biezpiens varētu būt bijis viens no jezuītu muižu piensaimniecību ražojumiem.
Vēlāk biezpiens minēts Georga Manceļa 1636. gadā izdotajā latviešu valodas vārdnīcā Lettus un Jāņa Langija 1685. gadā izveidotajā latviešu-vācu vārdnīcā, kurās pirmo reizi parādās tā latviskie nosaukumi — kupināts piens un kupuša piens. Tie cēlušies no darbības vārdiem „kupt” un „kupināt” ar nozīmi „sildot recināt”. 19. gadsimtā šie apzīmējumi sāk izzust un 20. gadsimtā tos jau aizstājuši nosaukumi — biezpiens, baltpiens un sildītais piens.

Biezpiena izstrādājumi

No biezpiena ražo daudz un dažādus izstrādājumus — mājas sieru, biezpiena sieriņus, krēmus, pastas, kūkas, balto biezpiena sieru, saldās un sāļās biezpiena masas, biezpiena pankūkas u.c.
11. februāris

11. februāris ir gada 42. diena pēc Gregora kalendāra. Līdz gada beigām ir atlikušas 323 (324 garajā gadā) dienas.
Vāzaunieks

Vāzaunieks (latgaliešu: vazaunīks) ir viens no Latgales keramikas saimniecības trauku tipiem, kam ir arī nozīmīga dekoratīvā nozīme. Tas ir puķu pods, ko izmanto telpaugu stādīšanai.
Vāzaunieka siluets var būt dažāds. Forma atgādina apvērsta, griezta konusa pamatveidu, kura sienām bieži ir tikko jaušams burta "S" veida izliekums. Vāzaunieka malai parasti ir galvenā rotājumu josla, bieži profilēta vainadziņa noslēguma veidā. Ja traukam nav vainadziņa, tad galvenā rotājumu josla tiek pavirzīta zemāk. Vāzaunieku mala bieži ir izlocīta platiskā līklocī un rotāta dažādiem iespiedumiem. Puķu poda augstums un platums ir vienāds. To iekšpusi nevāpē, ārpusē var vāpēt augšējo daļu. 
Vāzauniekus sāka izmantot jau 19. gadsimta otrajā pusē, kad zemnieka mājā parādījās stikla logi.
Regulārs daudzstūris

Regulārs daudzstūris ir tāds izliekts daudzstūris, kura visi leņķi ir vienādi un visas malas ir vienādas.
Regulāru daudzstūri sauc par ievilktu riņķa līnijā ja visas tā virsotnes atrodas uz riņķa līnijas.
Regulāru daudzstūri sauc par apvilktu ap riņķa līniju ja visas tā malas pieskaras riņķa līnijai. Regulārā daudzstūrī ievilkta riņķa līnija pieskaras tā malām to viduspunktos.
Sentkitsas un Nevisas administratīvais iedalījums

Sentkitsas un Nevisas administratīvo iedalījumu veido 14 rajoni, kas izvietojušies uz 2 salām.
Kāpelētājķauķi

Latvijā

Latvijā sastopamas 7 kāpelētājķauķu ģints sugas: ceru ķauķis (Acrocephalus schoenobaenus), ezeru ķauķis (Acrocephalus scirpaceus), grīšļu ķauķis (Acrocephalus paludicola), krūmu ķauķis (Acrocephalus dumetorum), niedru strazds (Acrocephalus arundinaceus), palieņu ķauķis (Acrocephalus agricola) un purva ķauķis (Acrocephalus palustris).

Kopīgās īpašības

Kāpelētājķauķi ir vidēja un liela auguma ķauķi. Šīs ģints sugām raksturīgs taisna galvas virsma (bez liektas pieres) un samērā garš knābis ar platu pamatni. Ķermenis, kājas un nagi spēcīgi. Pēdas anatomija (ar garu ārējo pirkstu, īsu iekšējo pirkstu un lielu aizmugurējā pirksta spilventiņu) piemērota, lai pieķertos, piemēram, pie niedrēm un pārvietotos arī pa zemi, parasti ar lēcieniem. Aste noapaļota vai pakāpeniska ar 12 lidspalvām. Apspalvojums lielākajai daļai sugu olīvbrūns vai rudibrūns uz muguras, gaišs pavēderē. Dažām sugām mugura svītrota, bet dažām Klusā okeāna salu sugām apspalvojums veido sarežģītus un košus rakstus. 
Kāpelētājķauķi asociējas ar mitrām, appurvotām vietām un ūdeni. Uzturas purvos, niedrājos, krūmos, augstos lakstaugos, dažreiz zemu koku lapotnē. Lielākā daļa sugu ir ļoti labi dziedātāji. Barojas ar kukaiņiem.
Kokgriezums

Kokgriezums (vācu: Holzschnitt, angļu: woodcut) ir grafikas augstspiedes tehnikas ksilogrāfijas veids.
Kokgriezumā klišejas izgatavo no garenšķiedras koka plāksnēm, kurā attēlam jeb zīmējumam paredzētos baltos laukumus padziļina ar speciāliem nažiem un grebļiem. Kokgriezuma tehnikā veidots novilkums nesanāk tik smalks kā kokgrebumā. Kokgriezumam raksturīgas kontrastainas melni balto toņu attiecības. Pirmo eksemplāru sauc par autoreksemplāru. Ar terminu "kokgriezums" apzīmē gan augstspiedes tehniku, gan arī mākslas darbu, kas iespiests šajā tehnikā.
Kokgrebumu izgudroja Ķīnā, kur tas radās 6. gadsimtā, bet Eiropā kokgriezuma tehniku sāka lietot 14. gadsimtā, visbiežāk grāmatu ilustrācijās. Liels nopelns šīs tehnikas attīstībā ir ziemeļu renesanses māksliniekiem, īpaši vācu māksliniekiem. Minami ir Hanss Holbeins Jaunākais, Lūkass Krānahs Vecākais un Albrehts Dīrers, kuri ir devuši visnozīmīgāko ieguldījumu kokgriezuma tehnikas attīstībā.
Zeps Maiers

Minhenes "Bayern"

Dzimis Metenē, Bavārijā, Maiers visu savu profesionālo karjeru aizvadīja Minhenes "Bayern" klubā. 1958. gadā viņš sāka spēlēt kluba jauniešu komandās. 1970. gados viņš bija daļa no leģendārās Bayern komandas, kurā spēlēja Francs Bekenbauers un Gerds Millers, ar kuriem kopā viņš trīsreiz pēc kārtas uzvarēja Eiropas kausā. No 1966. līdz 1979. gadam viņš Bundeslīgā aizvadīja 442 spēles pēc kārtas, kas joprojām ir nepārspēts Vācijas rekords. 1979. gadā viņa karjerai tika pielikts pēkšņs punkts, kad viņš guva nopietnus savainojumus, vadot automašīnu alkohola reibumā un iekļūstot avārijā.

Rietumvācijas izlase

Maiers tika iekļauts Rietumvācijas izlases sastāvā četros Pasaules kausa finālturnīros pēc kārtas. 1966. gadā Anglijā viņš bija nespēlējošais Hansa Tilkovska dublieris. 1970. gadā Meksikā viņš bija neapstrīdams pirmais vārtsargs un nospēlēja visas spēles (ieskaitot leģendāro pusfināla zaudējumu pagarinājumā ar 3–4 Itālijai), izņemot spēli par trešo vietu.
1974. gada Pasaules kausā savās mājās, esot savā labākajā formā, viņš sasniedza augstākos panākumus starptautiskā līmenī, kopā ar Vācijas izlasi, kuru pārstāvēja tādi spēlētāji kā Francs Bekenbauers, Berti Fogtss un Gerds Millers. Viņa pārstāvētā komanda Minhenē ar 2–1 triumfēja finālā pār Nīderlandi, kuras līderis tobrīd bija Johans Kruifs.
Četrus gadus vēlāk Pasaules kausā Argentīnā, joprojām esot labā formā, Maiers rādīja atzīstamu sniegumu, bet nespēja palīdzēt komandai tikt tālāk par otro kārtu. Maiers kopā ar Rietumvācijas izlasi uzvarēja arī 1972. gada Eiropas čempionātā, kā arī sasniedza finālu 1976. gadā, zaudējot Čehoslovākijai pēcspēles 11 metru sitienu sērijā. Kopā izlasē viņš aizvadīja 95 spēles.

Trenera karjera

Maiers pēc spēlētāja karjeras beigām pievērsās trenera darbam gan klubu, gan izlases līmenī, kā arī personīgi strādāja ar Oliveru Kānu. 2004. gada oktobrī izlases treneris Jirgens Klinsmans lauza viņa līgumu ar nacionālo izlasi pēc tam, kad, lemjot par izlases pamatvārtsargu Maiers izvēlējās Kānu, nevis Arsenal vārtsargu Jensu Lēmanu, radot nesaskaņas komandā. Viņš turpināja darbu kā Bayern vārtsargu treneris līdz 2008. gadam.
Ādolfs Bētiņš

Biogrāfija

Dzimis mūziķa ģimenē. Viņa tēvs, Jānis Bētiņš, bija pazīstams ērģelnieks, diriģents un mūzikas pedagogs. Arī Ādolfa vecākais brālis, Ludvigs Bētiņš, bija ievērojams mūziķis. 1882. gadā Ādolfs iestājās Sanktpēterburgas konservatorijā. 1896.—1898. gadā bija Pēterburgas mūzikas skolas skolotājs. Vēlāk Maskavā viņš atvēra mūzikas skolu. 42 gadu vecumā viņu iesauca militārajā dienestā un nosūtīja uz Tālajiem Austrumiem dalībai krievu - japāņu karā. Tur viņš nopietni saslima, atgriezās mājās un 1911. gadā nomira tēva mājās Ērģelniekos.
Autoceļš V68

Vēsture

2015. gada 20. februārī tika izsludināts konkurss par autoceļa V68 posma Dāvidi-Zaķumuiža (0,9-5,0km) seguma periodiskās uzturēšanas darbiem.
Juris Ziemiņš

Spēlētāja karjera

Karjeru sāka 2009.—10. gada sezonā Latvijas čempionāta komandā SK Rīga/Profs 18. Nākamo sezonu daļēji aizvadīja MHL vienībā HK Rīga, taču vēl gadu vēlāk spēlēja MHL B komandā HK Juniors Rīga. 2012.—13. gada sezonā spēlēja HK Liepājas Metalurgs sistēmā. 2013.—14. gada sezonu ievadīja MHL B vienībā Viļņas "Baltica", taču tad pievienojās HK Zemgales rindām. 2014.—15. gada sezonu noslēdza kā komandas rezultatīvākais spēlētājs. 2016. gada vasarā pievienojās HK MOGO rindām, 2019. gadā kopā ar komandu kļūstot par Latvijas čempionu.
Apvienotās Karalistes Uzņēmumu reģistrs

Apvienotās Karalistes Uzņēmumu reģistrs (angļu: Companies House) ir galvenā valsts institūcija, kas Apvienotās Karalistes teritorijā no 1844. gada reģistrē un izslēdz privātus vai publiskus uzņēmumus (uzņēmējsabiedrības), filiāles, organizācijas, komandītsabiedrības un citus veidojumus. Uzņēmumu reģistrs veic izmaiņas reģistrēto juridisko personu darbības pamatdokumentos un veic citas aktos paredzētās darbības.
Apvienotās Karalistes Uzņēmumu reģistra vadītājs ir Tims Moss (Tim Moss).
Saskaņā ar 2015. gada novembra datiem Apvienotās Karalistes Uzņēmumu reģistrā reģistrēto uzņēmumu skaits pieauga par 6,6% (3,630,297 kopējais reģistrēto uzņēmumu skaits valsts teritorijā) gada laikā. 2015. gada novembrī tika reģistrēti 47 497 jauni uzņēmumi. Uz 2015. gada decembri Anglijā un Velsā kopā ir reģistrēti 3 387 113 aktīvi uzņēmumi, Skotijā ir 192 156 aktīvi uzņēmumi, bet Ziemeļīrijā ir 51 028 Uzņēmumu reģistrā reģistrēti uzņēmumi.
Kosmiskais starojums

Kosmiskais starojums ir ar augstu enerģiju apveltītu elementārdaļiņu plūsma, kas galvenokārt nāk no Saules sistēmas ārpuses. Ir divu veidu kosmiskie starojumi: primārais un sekundārais starojums. Primāro starojumu veido protoni un atomu kodoli, bet sekundārais starojums ir citu elementārdaļiņu plūsma, kas nonāk uz Zemes virsmas, primārajam starojumam iedarbojoties uz Zemes atmosfēru. Šādu sekundāro plūsmu, kas rodas, kosmisko staru daļiņai ar milzīgu enerģiju saduroties ar atmosfēras atomiem, sauc par kosmiskajām šaltīm. Kosmiskais starojums veido daļu no dabiskās radiācijas fona.
Kosmisko starojumu 1912. gadā atklāja  Austrijas fiziķis Viktors Hess. 1936. gadā par to viņš saņēma Nobela prēmiju fizikā.
17. decembris

17. decembris ir gada 351. diena (352. garajā gadā) pēc Gregora kalendāra. Līdz gada beigām ir atlikušas 14 dienas.
Noams Elkijs

Biogrāfija

Piedzimis Manhetenā. Viņa tēvs ir inženieris, bet māte - klavieru skolotāja. Jau no agras bērnības ticis atzīts par ļoti apdāvinātu bērnu. Četrpadsmit gadu vecumā uzvarējis starptautiskā matemātikas olimpiādē. Piecpadsmit gadu vecumā beidzis vidusskolu, bet trīs gadus vēlāk - Kolumbijas Universitāti. Divdesmit gadu vecumā aizstāvēja matemātikas doktora grādu Hārvarda Universitātē. 1992. gadā kļuvis par jaunāko profesoru Hārvarda Universitātes vēsturē.
Aizraujas arī ar šahu un mūziku. Kā komponists ir autors vairāk nekā 50 muzikālajiem skaņdarbiem. 1986. gadā kļuvis par FIDE meistaru šahā, bet vēlāk nopietni pievērsies šaha kompozīcijām. 1996. gadā Telavivā, pārstāvot Izraēlu, uzvarējis Pasaules čempionātā šaha kompozīciju risināšanā individuālajā vērtējumā. 2001. gadā saņēmis starptautiskā lielmeistara nosaukumu šaha kompozīciju risināšanā. Pazīstams arī kā šaha kompozīciju sastādītājs. ASV šaha žurnālos Chess Horizons un American Chess Journal publicējis teorētisku rakstu sēriju par šaha galotnēm.
14. Gvardes Armijas loma Piedņestras konfliktā

Armijas vēsture

14. armija izveidota 1956. gada 25. novembrī no Odesas militārā apgabala 10. Gvardes strēlnieku korpusa ar štābu Kišiņevā. 1960. gadā armiju veido četras motorizētas divīzijas. 1968. gadā 14. armija piedalās Varšavas pakta valstu iebrukumā Čehoslovākijā. 1980. gados armijas štābs tiek pārcelts uz Tiraspoli. 1991. gadā armiju veido četras motorizētas strēlnieku divīzijas, no kurām vienīgi 59. motorizētā gvardes strēlnieku divīzija un mazākas vienības atradās Piedņestrā, pārējā armijas daļa atradās Ukrainas PSR un iekļāvās jaunveidotajā Ukrainas armijā.

Armijas sadalīšanās

PSRS sabrukuma periodā un 1992. gada sākumā Piedņestrā saasinājās etniskās nesaskaņas starp rumāniski runājošajiem moldāviem no vienas puses un krievu un ukraiņu iedzīvotājiem no otras puses, kas nevēlējās pieļaut rumāņu valodas kļūšanu par vienīgo valsts valodu un iespējamo Moldovas atkalapvienošanos ar Rumāniju. 
1992. gada sākumā konflikts pārgāja atklātās bruņotās sadursmēs. Liela daļa Piedņestrā izvietotās 14. armijas virsnieku, kareivju ar visiem ieročiem un munīciju izrādīja atbalstu Piedņestrai un iestājās separātistu veidotajās bruņotajās vienībās. Armijas komandieris, ģenerālis Jakovļevs aktīvi iesaistījās PMR nodibināšanā, bija PMR Augstākās padomes deputāts un pirmais PMR Aizsardzības departamenta vadītājs. Šīs darbības rezultātā NVS bruņoto spēku virspavēlnieks Jevgeņijs Šapošņikovs atbrīvoja Jakovļevu no dienesta. Jaunais komandieris, Ģenerālis Jurijs Netkačevs centās būt neitrāls un veicināt dialogu starp Moldovu un PMR. 
1992. gada 23. martā Šapošņikovs autorizēja visa Dņestras upes labajā krastā esošā 14. armijas militārā ekipējuma nodošanu Moldovas Republikas īpašumā. 1. aprīlī ar Krievijas Federācijas prezidenta Jeļcina dekrētu Dņestras kreisajā krastā esošais 14. armijas militārais ekipējums un kareivji nonāca Krievijas īpašumā.

Piedņestras karš

1992. gada pirmajā pusē konflikts starp Moldovu un Piedņestras separātistiem izvērtās aktīvā karadarbībā. 23. jūnijā par 14. armijas štābā ieradās Krievijas ģenerālis Aleksandrs Ļebeds, kuram bija dots uzdevums apturēt karadarbību ar visiem iespējamajiem līdzekļiem, veikt armijas inspekciju, pārtraukt bruņojuma izzagšanu no arsenāliem un nodrošināt armijas izvešanu uz Krieviju. Ļebeds drīz pārņēma 14. armijas vadību un 3. jūlijā ar artilērijas triecienu iznīcināja Moldovas armijas vienības, kas gatavojās ieņemt Benderu, tādējādi faktiski pārtraucot Piedņestras karu.

Miera uzturēšana

Pēc kara beigšanās reģionā ieveda papildu Krievijas miera uzturēšanas spēkus. 1995. gada aprīlī 14. armiju pārveidoja un iekļāva Krievijas armijas operatīvo spēku kontingenta Moldovā sastāvā. Tā pavēlniecību uzņēmās Maskavas militārais apgabals. Krievijas miera uzturētāju kontingentu veido daži tūkstoši karavīru. Donbasa kara laikā, 2015. gada jūnijā sākumā Ukraina paziņoja, ka vairs nepieļaus turpmāku Krievijas miera uzturētāju apgādi pa savu teritoriju.
2018. gada 22. jūnijā ANO Ģenerālā asambleja pieņēma rezolūciju (dokuments A/72/L.58), kurā aicina Krieviju «bez nosacījumiem un tālākas kavēšanās izvest» savus spēkus no Piedņestras.