BT-7

Kara pieredze

BT-7 sāka pamazām aizvietot BT-2 tankus. Tie pirmo reizi parādījās karadarbībā, kad notika sadursmes uz Mongolijas un Ķīnas robežas.
BT-7 bija Otrās mehanizētās brigādes bruņojumā, kaujās ar Imperiālo Japānas Armiju pie Hasanas ezera 1938. gadā, kā arī Sestās un Vienpadsmitās tanku brigādes bruņojumā Halhingolas kaujās no 1939. gada maija līdz augustam. BT-7 piedalījās Polijas ieņemšanā 1939. gada septembrī, un Ziemas karā ar Somiju no 1939. gada decembra līdz 1940. gada martam. Tomēr BT-7 vieglās bruņas cauršāva somu prettanku ieroči un tanku zaudējumi Ziemas karā radīja šaubas par BT-7 nākotni.
1941. gada vasarā BT-7 tanki izrādijās spējīgāki cīņās pret vācu ofensīvu, nekā lēnākie T-26, izvirzoties par galvenajiem Sarkanās armijas tankiem. Tomēr cīņās pret Panzer tankiem BT-7 veicās slikti. Operācijas "Barbarosa" pirmajos 12 mēnešos Sarkanā armija zaudēja apmēram 2000 BT-7 tanku.
Visus pamestos un vēl nesabojātos BT-7 vācieši vēlāk izmantoja papildus misijām, bet Sarkanās armijas rīcībā palikušie BT-7, lai gan tos aizvietoja T-34, tika iesaistīti dažādās misijās līdz kara beigām.

Bruņas

BT-7 tankam bija viens liels taktisks trūkums — tas bija viegli bruņots. Visās BT sērijās bruņu aizsardzība bija upurēta ātrumam un mobilitātei, ieskaitot BT-7, kas izrādījās pārsteidzoši neaizsargāti pret prettanku ieročiem. Lai gan par spīti tam, ka palielināja BT-7 bruņu biezumu, tas tomēr tāpat neizrādījās pietiekami, kas pierādījās Ziemas karā.
Agrajās ražošanas formās BT-7 tanka kniedes dizains atnesa jaunu bīstamības līmeni apkalpei. Ja saņemtu tiešu triecienu no pretinieka čaulas, tad pretinieka šāviņš izdarītu nopietnus bojājumus apkalpei, munīcijaiun kā arī svarīgām sistēmām. Vēlāk šī iemesla dēļ, ražošana neizbēgami mainījās uz metināšanas sistēmu. Ārpusēji, BT-7 saglabāja daudz no orģinālā Kristijas tanka izskatu.

Ieroči

Lai gan par spīti tās vieglam bruņojumam, BT-7 bija tam laikam labi apbruņots ar 45 mm galveno lielgabalu ar noapaļotu šķērsu torni, padarot to par līdzvērtīgu ar daudziem citiem laikabiedriem. Galvenais bruņojums tika tālāk atbalstīts ar 7,62 mm pretkājinieku ložmetēju bruņu tornī kā uzstādāmu ieroci. Kopumā, 172 līdz 188 x 45 mm šāviņi tika pārvadāti tankā kopā ar 2394 munīcijas lodēm. Daži BT-7 modeļi tika aprīkoti ar papildu 7,62 mm ložmetēju, kas bija vērsts uz aizmuguri, lai aizsargātu tanka aizmuguri no kājinieku uzbrukumiem. Vēlāk, izmantojot tanku kopā ar kājinieku vienībām, kas varēja aizsargāt BT-7 no tiešiem un tuviem uzbrukumiem, šis aprīkojums izrādījās diezgan nederīgs.

Dzinējs un piedziņa

BT-7 svēra 13,5 tonnas, to darbināja viens M-17 V12 dīzeļa dzinējs ar 450 ZS jaudu. Šis dzinējs ļāva attīstīt ātrumu līdz 60 km/h ar 217 jūdžu plašu diapazonu. Pateicoties tanka vieglajam bruņojumam, tas spēja attīstīt samērā lielu ātrumu.

Balstiekārta

Šī tanka piedziņa atradās tuvu zobratiem un aizmugurējiem riteņiem, kamēr priekšējie riteņi tika izmantoti tanka stūrēšanai.

Tanka apkalpe

Tanka vadītājs sēdēja korpusa priekšapuses centrā ar izejas lūku, ko izmantoja, kā spraugu, lai redzētu, kas notiek priekšā.
Tieši aiz vadītāja vietas bija tornis, kurā atradās galvenais ierocis.
BT-7 tanku darbināja 3 cilvēku apkalpe, iekļaujot vadītāju, un divus citus apkalpes locekļus, kuri bija izvietoti pie torņiem, lai izmantotu bruņojumu.