google/wiki40b huggingface dataset:
Jēkabmiesta apriņķa skola

Jēkabpils apriņķa skola bija viena no Jēkabpils skolām.
Skola tika atvērta 1805. gadā ar vācu mācību valodu. Skolā bija trīs klases ar pieciem skolotājiem, ieskaitot krievu valodas un zīmēšanas pasniedzējus. Skolas uzturēšanā bija jāpiedalās arī jēkabpiliešiem, maksājot 100 dālderus gadā par telpu īri un 25 dālderus gadā skolotājam.
Pēc trim gadiem, 1808. gadā skola kļuva valsts īpašums, mācības — krievu valodā. Neskatoties uz to, pilsētniekiem bija jāmaksā alga — 120 dālderus gadā krievu valodas skolotājam.
1820. gadā valsts uzcēla jaunu ēku klasicisma stilā apriņķa skolai (tagad Pasta iela 1), ēkas arhitekts O. Hūns.
Skolā tika uzņemti tikai zēni, kas sanāca no plašas apkārtnes pēc draudžu un pagasta skolu beigšanas. Skolnieku skaits nebija liels, jo maz bija turīgu saimnieku, kas spēja segt skolas izdevumus saviem dēliem. Lielākoties skolnieki bija cara valdības ierēdņu un turīgu tirgotāju bērni. Skola audzināja paklausību Krievijas impērijai.
Skola pastāvēja līdz Pirmajam Pasaules karam.
Zinedins Zidāns

Spēlētāja karjera

Par pasaules mēroga zvaigzni Zidāns kļuva 1998. gada Pasaules kausa izcīņas laikā, kad kopā ar Francijas izlasi kļuva par pasaules čempionu. Finālspēlē francūži ar 3:0 pieveica Brazīlijas izlasi un Zidāns šajā spēlē guva 2 vārtus. Kā komandas līderis Zidāns aizveda savu komandu arī līdz 2000. gada Eiropas čempionāta uzvarētāju lauriem. Kopā ar Turīnas "Juventus" Zidāns divas reizes kļuva par Itālijas čempionu, bet 2001. gadā viņš par rekordlielu summu (66 miljoniem eiro) pārgāja uz Madrides "Real". 
2002. gadā Zidāns kopā ar Real uzvarēja UEFA Čempionu līgā. Zidāns ir 3 reizes atzīts par pasaules labāko futbolistu (1998, 2000, 2003), bet 2004. gadā UEFA aptaujā viņš tika atzīts par pēdējo 50 gadu izcilāko futbolistu. 2006. gada Pasaules čempionātā Zidāns kopā ar Francijas izlasi aizkļuva līdz pat finālam, kur piekāpās Itālijas izlasei. Jau spēles pagarinājumā Zidāns tika noraidīts no laukuma, pēc tam, kad iesita ar galvu pa krūtīm itāļu futbolistam Marko Materaci. Par spīti tam, Zidāns tika atzīts par 2006. gada Pasaules kausa izcīņas vērtīgāko spēlētāju. 2006. gadā pēc Pasaules čempionāta Zidāns beidza savu futbolista karjeru gan izlasē, gan klubā.
2004. gadā bijušais Brazīlijas futbolists Pele viņu iekļāva savā FIFA 100 sarakstā kā vienu no 125 labākajiem futbolistiem futbola vēsturē.

Trenera karjera

2010. gada novembrī Zidāns tika nozīmēts par Madrides "Real" speciālo padomdevēju, bet 2013. gadā viņš kļuva par kluba trenera asistentu.
2014. gada jūnijā Zidāns kļuva par Madrides "Real" B komandas – "Real Madrid Castilla" treneri, bet 2016. gada 4. janvārī — par Madrides "Real" galveno treneri. Tikai piecas dienas pēc trešā Čempionu līgas kausa izcīnīšanas, Zinedins Zidāns negaidīti paziņoja par atkāpšanos no trenera amata Madrides "Real" komandā, sakot, ka "klubam ir nepieciešamas pārmaiņas". 2019. gada 11. martā Zidāns atgriezās "Real" trenera amatā, parakstot līgumu trim gadiem – līdz 2022. gada vasarai.
Benjats Inčausti

Karjera

2012. gadā viņš uzvarēja Vuelta a Asturias sacensībās un ierindojās 10. vietā Vuelta a Espana kopvērtējumā, lai arī strādāja savas komandas līdera Alehandro Valverdes labā. 2013. gadā Inčausti uzvarēja Giro d'Italia 16. posmā, esot atrāvienā ar citiem braucējiem, un kopvērtējumā ierindojās 8. vietā. Viņš vienu dienu nēsāja arī līdera krekliņu. 2015. gada Giro d'Italia viņam izdevās uzvarēt astotajā posmā.
2013. gadā Inčausti uzvarēja Tour of Beijing kopvērtējumā.
Pēc piecām sezonām Movistar komandā, 2015. gada septembrī, Team Sky paziņoja, ka Inčausti pievienosies komandai ar divu gadu līgumu.
Džons Grišams

Biogrāfija

Dzimis Ārkanzasas štata ziemeļaustrumu mazpilsētā Džonsboro (Jonesboro) strādnieku ģimenē kā vecākais no četriem bērniem. Mācījies vidusskolā Sautheivenā, Misisipi štatā. 1977. gadā ieguva grāmatvedības bakalaura grādu Misisipi Valsts universitātē, bet 1981. gadā jurisprudences doktora grādu Misisipi Universitātes Likumu skolā. Pēc universitātes beigšanas strādāja par juristu. 1983. gadā no Demokrātu partijas ievēlēts Misisipi štata Pārstāvju palātā, kur darbojās līdz 1990. gadam.
1987. gadā Grišams pabeidza no darba brīvajā laikā sarakstīto romānu "Laiks nogalināt", kuru kāda izdevniecība publicēja 5000 lielā metienā, un kas neizsauca īpašu interesi (vēlāk šis romāns kļuva par bestselleru). Nākamais romāns — 1991. gadā izdotais romāns "Firma" (The Firm) bija 1991. gada 7. pirktākais romāns ASV. Turpmāk līdz 2005. gadam Grišama romāni deviņas reizes bijuši gada pirktākie romāni ASV. Daudzi Grišama darbi ir ekranizēti. Balstoties uz viņa darbiem uzņemtas tādas filmas kā "Firma" (1993), "Pelikānu lieta" (1993), "Klients" (1994), "Laiks nogalināt" (1996), The Chamber (1996).
Tēvs

Tēvs ir vīrietis, kas audzina bērnu vai vairākus bērnus. Tēvs kopā ar māti ir vecāki. Vīrietis, kas nav bērniem bioloģiskais tēvs, dažreiz tiek saukts par patēvu vai audžutēvu. Mīļākā formā tēvi tiek saukti par tētiem, tētukiem vai par tētiņiem. Daudzās valstīs tiek svinēta Tēvu diena, kas parasti ir trešajā jūnija svētdienā. Latvijā to atzīmē otrajā septembra svētdienā .
Irina Vasiļeviča

Biogrāfija

2006. gadā uzvarējusi starptautiskajā sieviešu šaha turnīrā Krkā. 2010. gadā Antakjā piedalījusies Pasaules šaha čempionātā sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas, kurā 1. kārtā zaudējusi Marijai Sebagai. 2011. gadā uzvarējusi starptautiskajā sieviešu šaha turnīrā Rijekā. 2013. gadā uzvarējusi Maskavas pilsētas sieviešu šaha čempionātā. Četras reizes piedalījusies Eiropas sieviešu šaha klubu kausu izcīņās (2005, 2007, 2010-2011).
Par panākumiem turnīros FIDE 2004. gadā Vasiļevičai piešķīra starptautiskās meistares (WIM), bet 2005. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu un starptautiskā meistara nosaukumu vīriešiem (IM).
Mangāna dioksīds

Uzbūve

Zināmākā un stabilākā mangāna dioksīda polimorfā forma ir β-MnO₂ (piroluzīts), kam, kā daudziem dioksīdiem, ir rutila tipa kristāliskā struktūra — tetragonālā singonija, telpiskā grupa P4/mnm (atbilst 20. kristālu klasei), kristāliskā režģa parametri a=0,439 nm, b=0,286 nm, formulvienību skaits elementāršūnā Z=2. Šajā struktūrā mangānam ir oktaedrāla konfigurācija. Ir zināma arī rombisks γ-MnO₂ (minerāls ramsdelīts), kā arī citas polimorfās formas.
Mangāna dioksīda uzbūves pētīšanu traucē tas, ka tas ir nestehiometrisks savienojums — tā kristālrežģī vienmēr ir novērojams skābekļa trūkums, tāpēc tā formulu var pierakstīt kā MnO₂₋ₓ. Piemēram, piroluzīta ķīmiskais sastāvs var būt no MnO1,93 līdz MnO2,0. No ūdens šķīdumiem mangāna dioksīds kristalizējas hidratētās formās, kurās ir raksturīga katjonu apmaiņa. Šīs formas nevar tikt pilnīgi dehidratētas, nezaudējot daļu no skābekļa.

Izmantošana

Galvenais mangāna dioksīda pielietojums ir metalurģijā — to izmanto tērauda ražošanā. Mangāna dioksīds tiek pielietots arī sārmu un cinka-oglekļa baterijās. Tas var tikt izmantots kā pigments keramikā un stiklrūpniecībā.
Mangāna dioksīds tiek pielietots arī kā oksidētājs organiskajā sintēzē, piemēram, oksidējot anilīnu hidrohinona sintēzes procesā.
Talsu viduslaiku pils

Talsu viduslaiku pils (latīņu: castrum Talsen, vācu: Ordensburg Talsen) bija Livonijas ordeņa mūra pils Talsos, kas līdz 1447. gadam bija Kandavas fogtejas palīgpils, vēlāk draudzes novada centrs. Nopostīta 17. gadsimtā, līdz mūsdienām nav saglabājušās pat pilsdrupas.

Vēsture

14. gadsimta beigās Livonijas ordenis netālu no Talsu pilskalna senajā kuršu kulta vietā Dzirnavkalnā uzcēla mūra pili, bet dokumentos Talsu odeņa pils droši minēta tikai ar 1434. gadu. Arheoloģiskie izrakumi liecina, ka ordeņa kuršu vasaļi turpināja lietot arī veco koka pili. Vilkumuižas ezerā atrasti ļoti daudzi bronzas un dzelzs priekšmeti, kā zobeni, kaujas cirvji, naži, iemaukti un rotaslietas, kas iegremdeti ezera apbedīšanas rituālu laikā. Līdz 1447. gadam Talsu ordeņa pils bija Kandavas fogtejas palīgpils, pēc tam Talsu draudzes novada pārvaldes centrs. Soģa tiesības bija Kuldīgas komturiem.
Pēc Kurzemes un Zemgales hercogistes izveides Talsu pils atradās Kandavas virspilskunga iecirknī. Otrā Ziemeļu kara laikā pils 1659. gadā tika izpostīta un zaudēja savu militāro nozīmi. Pilsdrupu laukakmeņus izlietoja apkartējo māju un vējdzirnavu celtniecībai, kas darbojās no vismaz 1857. gada līdz pat 1922. gadam. Dzirnavkalnā atradās arī Heikingu villa.

Apraksts

Talsu ordeņa pils atradās starp Talsu un Vilkumuižas ezeriem. Rietumu pusē tā bija grūti ieņemama stāvās nogāzes dēļ, bet ziemeļu pusē nogāze bija lēzenāka. Dienvidaustrumu pusē bija izrakts dziļš aizsarggrāvis, pa kuru mūsdienās iet Akas un Kalna ielas. Pati pils bija celta no granīta laukakmeņiem, tās pamati veidoja 98x66 metrus lielu taisnstūri, sienu biezums ir pārsniedzis 2 metrus. Gar visu ārējā mūra iekšpusi bija uzcelti četri 10 metrus plati dzīvojamie korpusi. No mūra pils līdz mūsdienām saglabājušies vienīgi atsevišķi laukakmeņi.
Jānis Stiprais

Dzīvesgājums

Dzimis 1870. gada 31. augustā (18. augustā pēc vecā stila) Vecpiebalgas pagasta "Antēnos" (tagad Kaives pagastā) zemnieka ģimenē. Mācījās Kaibēnu skolā (1880–1882) pie M. Kaudzītes un R. Kaudzītes, Skujenes draudzes skolā (1883 –1886), Rīgas Pētera I reālskolā (1887–1892). Studēja Rīgas Politehniskā institūta tirdzniecības nodaļā (1892–1893, 1899–1904), starplaikā strādāja par mājskolotāju (1894–1899). Pēc institūta beigšanas pārcēlās uz dzīvi Sibīrijā, bija skolotājs Tomskas biržas komercskolā (1904–1906).
Pēc atgriešanās Latvijā bija skolotājs Tukuma tirdzniecības skolā (1906–1918, no 1909. gada direktors). Pirmā pasaules kara laikā evakuējās uz Vidzemi, bija Valkas ģimnāzijas direktors, Kurzemes Zemes padomes deputāts (1917), pēc kara beigām Tukuma ģimnāzijas direktors (1920–1922), Rīgas pilsētas 1. ģimnāzijas direktors (1922–1935), Viļa Olava komercskolas direktors (1935–1936). Līdztekus kopš 1922. gada latviešu tirdzniecības korespondences lektors Latvijas Universitātes Tautsaimniecības fakultātē, vēlāk privātdocents. Latvijas Sarkanā Krusta un Skolotāju kooperatīva valdes loceklis.
Miris 1946. gada 30. aprīlī Rīgā, apglabāts Rīgas Meža kapos.
Gaismas diode

Gaismas diode ir pusvadītāju diode, kuras p-n pāreja vadāmības virzienā plūstošas strāvas ietekmē spīd, izstarojot redzamā vai neredzamā spektra gaismu. Gaismas diodes mēdz saukt arī par mirdzdiodēm, vai LED (angļu: Light-emitting diode).

Darbības princips

Vadāmības virzienā pieslēgta sprieguma ietekmē pārpalikuma lādiņi elektroni no elektronu vadītspējas (n tipa) pusvadītāja cauri p-n pārejai difundē caurumu vadītspējas (p tipa) pusvadītājā, kur tie rekombinējas ar caurumiem. Rekombinējoties elektroni pāriet no vadītspējas zonas valences zonā, tātad no augstāka enerģijas līmeņa zemākā. Šīs pārejas rezultātā atbrīvojas enerģija, kura daļēji pārvēršas siltumā un daļēji tiek izstarota fotonu veidā. Izstarotās gaismas viļņa garums ir atkarīgs no pusvadītāja kristālrežģa aizliegtās zonas platuma.

Spektrālās īpašības

Atšķirībā no kvēlspuldzēm gaismas diodes neizstaro siltumu. Tādēļ gaismas diodēm ir ļoti augsts lietderības koeficients. To starojums ir ļoti šaurā spektrā, monohromatisks. Ilgu laiku bija problemātiski iegūt diodes visām pamatgaismām, tikai 1990. gados parādījās lētas zilās gaismas diodes.

Virziendarbība

Gaismas diodēm raksturīgs vērsts starojums.
Plakana pusvadītāja virsma gaismu izstaro perpendikulāri virsmai un tikai nedaudz sāņus. Vērstā starojuma dēļ ir nedaudz apgrūtināta diožu izmantošana difūza apgaismojuma iegūšanai.

Elektriskās īpašības

Pēc elektriskajām īpašībām gaismas diodes ir līdzīgas parastajām diodēm, taču pusvadītāja materiāla izvēle nosaka lielāku sprieguma kritumu vadāmības virzienā (atvēršanās spriegums). Atvērtas diodes diferenciālā pretestība ir ļoti maza, savukārt mirdzēšanas stiprums ir atkarīgs no caurplūstošās strāvas, tādēļ gaismas diodes ieteicams barot no strāvas avota.

Darbības ātrums

Gaismas diodēm piemīt pavisam neliela spīdēšanas inerce, tāpēc tās var izmantot dažādu stroboskopisku efektu iegūšanai (dinamiskā indikācija).
Eirozona

Eirozona (angļu: Euro area, eurozone) ir 19 Eiropas Savienības Eiropas Ekonomikas un monetārā savienības dalībvalstis, kuras pēc noteiktu kritēriju izpildīšanas ir pieņēmušas eiro kā vienīgo likumīgo maksāšanas līdzekli savas valsts teritorijā.

Izveide

Eirozona tika izveidota 1999. gadā un tajā šobrīd (2015) ietilpst Austrija, Beļģija, Francija, Grieķija, Igaunija, Īrija, Itālija, Kipra, Latvija, Lietuva, Luksemburga, Malta, Nīderlande, Portugāle, Slovākija, Slovēnija, Somija, Spānija un Vācija. Pārējām septiņām Eiropas Savienības valstīm iestāšanās eirozonā ir obligāta, kad tās ir izpildījušas eiro ieviešanas nosacījumus. Izņēmums ir Dānija, Zviedrija un Apvienotā Karaliste, kam pievienošanās līgums paredz izvēles iespēju par iestāšanos eirozonā. Tomēr arī šīs valstis darbojas Eiropas Centrālās bankas sistēmā.

Monetārā politika

Par eirozonas monetāro politiku ir atbildīga Eiropas Centrālā banka, kuras viens no galvenajiem uzdevumiem ir uzturēt cenu stabilitāti eirozonā, lai inflācija neradītu riskus, kas varētu novest pie eiro pirktspējas krituma. Šī uzdevuma izpildīšanai Eiropas Centrālā banka kontrolē naudas piedāvājumu un uzrauga cenu tendences. Lai arī Eiropas Centrālā banka nevar tieši regulēt, piemēram, fiskālo politiku, tomēr, cieši sadarbojoties ar Eiro grupu, kurā ietilpst eirozonas finanšu ministri, banka var ietekmēt arī šos politiskos procesus. 
Eiropas Centrālā banka nav institūcija, kura aizvieto eirozonas centrālās bankas, jo tās darbā piedalās arī katras eirozonas valsts pārstāvji, piemēram, Eiropas Centrālās bankas Padomē, kuras galvenais uzdevums ir noteikt eirozonas monetāro politiku, kā arī noteikt procentu likmes, ar kurām komercbankas var iegūt naudu no centrālās bankas, darbojas visu eirozonas valstu centrālo banku prezidenti.

Citas valstis, kas izmanto eiro

Eiropas mikrovalstis Andora, Monako, Vatikāns un Sanmarīno ir noslēgušas vienošanos ar Eiropas Savienību, ar kuru eiro šajās valstīs ir kļuvusi par vienīgo maksāšanas līdzekli. Šī vienošanās ļauj attiecīgajām valstīm arī kalt savas eiro monētas. Tomēr noslēgtā vienošanās nenozīmē to, ka attiecīgās valstis ir daļa no eirozonas.
Pēc atdalīšanās no Serbijas arī Melnkalne un Kosova par vienīgo maksāšanas līdzekli izvēlējās lietot eiro.
Senā Persija

Maķedonijas impērija

Persijas varenība tomēr nebija ilgstoša. Tā zaudēja grieķiem Persiešu karus, kuru rezultātā Persijas varenība sāka arvien vairāk izplēnēt. Nāvējošu triecienu Persijas impērijai deva Maķedonijas Aleksandra karaspēks, vairākkārt sagraujot persiešu spēkus no 334. līdz 331. gadam p.m.ē. Maķedonieši pielietoja inovatīvu militāro stratēģiju, kas deva lielas priekšrocības pār citu valstu spēkiem.
Nikolajs Voits

Dzīvesgājums

Dzimis 1904. gada 25. oktobrī Rīgā. 
1930. gadā beidza studijas Latvijas Universitātes arhitektūras fakultātē. Kārļa Zāles un Ernesta Štālberga vadībā strādāja pie Brīvības pieminekļa būves. 
1937. gadā pie Skuju skolas atklāja viņa projektēto pieminekli Jelgavas atbrīvošanas kaujās kritušajiem 6. Rīgas kājnieku pulka karavīriem.
Kopā ar arhitektu Sergeju Antonovu uzvarēja Rīgas rātslaukuma pārbūves plāna konkursā. 
Kopā ar arhitektu Nikolaju Bodi ieguva godalgu 1939. gadā izsludinātajā konkursā Lietuvas Prezidenta pils metam Kauņā. 
1941. gada februārī izceļojis uz Vāciju.
Rīga. Dublis 1

Sižets

Filmas sižets koncentrējas uz četrām sievietēm - aktrisi Elitu, viņas meitu, mākslas studenti Elīnu, gidi Ivetu un baletdejotāju Paulīnu. Viņas ir iemīlējušās, bet vīriešu trūkums Latvijas galvaspilsētā sievietes padara bezmaz vai trakas. Šie pārdzīvojumi tuvumā tiek parādīti filmā.
Hromosoma

Hromosoma (sengrieķu: χρώμα, chrōma — ‘krāsa’; σώμα, sōma — ‘ķermenis’) ir šūnas kodola pašreproducējoša pavedienveida struktūra, kurā ieslēgta šūnas galvenā ģenētiskā informācija. Hromosomas ir visu eikariotu šūnu kodolos. Šūnas dalīšanās laikā hromosomas likumsakarīgi sadalās pa meitšūnām. Hromosomas sastāv no dezoksiribonukleīnskābes (DNS), kas ieslēgta galvenokārt histonu tipa olbaltumvielu apvalkā.
Homoloģiskās hromosomas ir sugas strukturāli un morfoloģiski identiskās hromosomas ar vienādu gēnu izvietojumu. Mejozē starp homoloģiskajām hromosomām notiek konjugācija. Katrai sugai ir noteikts kariotips, tai raksturīgais hromosomu komplekts.
Hromosomas ir ļoti tievi un gari pavedieni, kas katrs atsevišķi saskatāmi tikai elektronmikroskopā (gaismas mikroskopā tās visas kopā redz kā blīvas kodola vielas piciņas — hromatīnu). Kodola dalīšanās laikā hromosomas savijas spirālē, kļūst īsas, resnas un krāsotās hromosomas ir saskatāmas gaismas mikroskopā.
Dzimumhromosomas ir dažāda dzimuma pārstāvju atšķirīgās hromosomas. X hromosoma nosaka dzimuma atšķirības. Sievietēm ir divas X hromosomas, vīriešiem — viena X un viena Y hromosoma. Ja vienā no sievietes X hromosomu gēniem ir kāds defekts, to kompensē tā paša gēna normālā versija otrajā hromosomā. Pastāv pavisam niecīga varbūtība, ka abās hromosomās būs gēni ar defektiem. Savukārt vīriešiem šādu rezervju nav, jo X hromosoma satur 1098 gēnus, kamēr Y hromosoma — tikai 78 gēnus, turklāt tikai daļai no tiem ir kopijas X hromosomā. Tādējādi sievietēm ir vismaz par 1000 gēniem vairāk nekā vīriešiem, kas padara viņas izturīgākas pret slimībām.
Hromosoma veidota no spiralizēta hromatīna pavediena, kas sastāv aptuveni no 40% DNS un 60% olbaltumvielu. Šīs olbaltumvielas iedala histonu un nehistonu olbaltumvielās. H2A, H2B, H3 un H4 olbaltumvielas veido nukleosomas, bet H1 noslēdz ienākošo un izejošo DNS pavedienu. Histoni ir pozitīvi lādēti, bet DNS — negatīvi.

Hromosomu kartes

Hromosomā esošo gēnu izvietojumu grafiskā attēlojumā sauc par hromosomas karti. Klasiskajās hromosomu kartēs gēnu atrašanās vietas tiek atzīmētas noteiktā mērogā, tiek norādīts gēnu saīsinātais nosaukums un attālums no nosacītās kartes sākumpunkta. Citoģenētikā sastāda citoģenētiskās hromosomu kartes, bet uz DNS sekvencēšanas datiem tiek fiksēta nukleotīdu secība hromosomās vai atsevišķos DNS fragmentos. Gēnu secība ir vienāda, bet to savstarpējie relatīvie attālumi var atšķirties.

Hromosomu pārveides

Hromosomu pārveides rodas, ja hromosoma pārtrūkst un radušies fragmenti savienojas citādā secībā. Notiek hromosomu struktūras pārmaiņas.
Valdis Pelšs

Biogrāfija

Dzimis 1967. gada 5. jūnijā Rīgā, latviešu inženiera, vēlāk žurnālista Eižena Pelša ģimenē. Pats Valdis teicis, ka uzskata sevi vairāk par latvieti nekā krievu. Viņam ir vecākais brālis Aleksandrs un jaunākā māsa Sabīne.
1983. gadā Valdis absolvējis Rīgas speciālo skolu ar franču valodas padziļinātu apmācību. Beidzis Maskavas Valsts universitātes filozofijas fakultāti, vienu gadu nostrādāja PSRS Zinātņu akadēmijas Dabas zinību un tehnikas vēstures Institūtā kā jaunākais zinātniskais līdzstrādnieks.
1983.—1995. gados darbojās Maskavas Valsts universitātes jaunatnes teātrī (tagad — MVU Studentu teātris).
No 1987. gada strādā televīzijā. Vispirms — kā Maskavas Valsts universitātes KVN komandas spēlētājs, vēlāk — ka programmas "Oba-na!" režisors. 1994. gadā pēc Vladislava Listjeva piedāvājuma kļuva raidījuma "Uzmini melodiju" vadītājs.
Pēc ORT bērnu un izklaides programmu departamenta direktora Sergeja Supoņeva traģiskās bojāejas 2001. gada decembrī televīzijas kanāla vadība ieceļ Valdi šajā amatā. Trīs gadu laikā, no 2001. līdz 2004. gadam, televīzijas kanālā parādās tādas pārraides kā "Krievu rulete", "Tauta pret", "Suņu šovs" un citas. 2003. gadā, pēc četru gadu pārtraukuma, Pelšs atsāk vadīt pārraidi "Uzmini melodiju". Valdis Pelšs ir KVN Augstākās līgas žūrijas loceklis.
Valdis Pelšs ir grupas "Nelaimes gadījums" dibinātājs un dalībnieks (1983—1997). No 1996. līdz 1999. gadam un 2005. gadā viņš bija mūzikas ceremoniju "Zelta Gramofons" vadītājs (kopā ar Alekseju Kortņevu) .
No 2007. līdz 2008. gadam Pelšs ir politiskās partijas "Pilsoniskais spēks" augstākās padomes loceklis. 
Valdis Pelšs nodarbojas ar kinodokumentālo mākslu kā autors, producents un vadītājs. 2015. gadā Pirmajā kanālā tika pārraidīta viņa dokumentālā filma "Cilvēki, kas padarīja Zemi apaļu". Filma ir veltīta 1930. gadu aviācijas triumfam, tālajiem Čkalova un Gromova transpolārajiem pārlidojumiem. Filma saņēma sudraba balvu festivālā Corporate Media & TV Awards 2015 Kannās, "Vēsture un civilizācija" nominācijā. 2016. gada janvārī notika V. Pelša dokumentālās filmas par Maskavas valsts universitāti "Gudrākais pasaulē debesskrāpis" pirmizrāde.
Fizionomija

Fizionomija (no grieķu φύσις - daba, γνώμων - pārzinošs) ir sociāli-psihioloģiskā personības raksturojuma noteikšanas metode, izmantojot sejas līnijas. Šī teorija ir analoga vairākām psiholoģiskām teorijām - tipoloģijai, socionikai, informatīvās mijiedarbības teorijai. Fizionomija risina vairākus fizionomikas uzdevumus, bet atšķirībā no tās, fizionomija nepiesaista fizioloģiskās īpašības sociāli-psiholoģiskajām.
Filipīnu administratīvais iedalījums

Filipīnas administratīvo iedalījumu veido 18 reģioni (filipīniešu: rehiyon). Reģioni sīkāk iedalās 80 provincēs un 1 neatkarīgā pašvaldībā.
Tenu Kaljuste

Jaunības gadi

Tenu Kaljuste dzimis Tallinā diriģenta Heino Kaljustes (1925-1989) un radio žurnālistes Lias Kaljustes ģimenē. 1971. gadā absolvējis Tallinas Mūzikas skolu. Līdz 1976. gadam studējis Tallinas Valsts konservatorijā (šodien Igaunijas Mūzikas akadēmija) kora un orķestra nodaļā. No 1976. līdz 1978. gadam Tenu Kaljuste paaugstināja savu kvalifikāciju Ļeņingradas konservatorijā.

Diriģents

Kopš 1971. gada Kaljuste diriģēja viņa tēva 1966. gadā dibināto kamerkori Ellerhein, 1974. gadā kļūstot par tā vadītāju. No 1978. līdz 1980. gadam viņš bija pasniedzējs Tallinas Valsts konservatorijas kordiriģēšanas nodaļā, no 1978. līdz 1985. gadam — diriģents Igaunijas Nacionālajā operā.
1980. gadā viņš parakstīja "Vēstuli 40"  par Igaunijas kultūras saglabāšanu.
1981. gadā koris Ellerhein tika pārdēvēts par Igaunijas PSR Valsts filharmonijas Kamerkori (vēlāk Igaunijas Filharmonijas Kamerkoris). Kopš tā laika Tenu Kaljuste strādāja tikai kā diriģents. Līdz 2001. gadam viņš bija Igaunijas Filharmonijas Kamerkora galvenais diriģents. Korim un diriģentam veltīts Arvo Perta monumentālais skaņdarbs "Grēku nožēlas kanons" (Kanon Pokajanen), kas pirmo reizi izpildīts 1998. gadā.
Viņa repertuārā lielu daļu aizņem Igaunijas komponistu mūzika.
Kopš 2001. gada Tenu Kaljuste ir brīvmākslinieks.

Starptautiskā karjera

No 1994. līdz 2000. gadam viņš bija Zviedrijas Radio kora galvenais diriģents, no 1998. līdz 2000. gadam Nīderlandes kamerkora galvenais diriģents. 2004. gadā viņš saņēma Igaunijas valsts fonda "Kultuurkapital" pirmo balvu. Kopš 2004. gada Kaljuste ir ikgadējo Igaunijas mākslas festivālu Nargen vadītājs. Grammy balvas laureāts par Arvo Perta skaņdarba "Raudošais Ādams" (Aadama itk) izpildījumu.
Sadarbojies ar Knūtu Nīstetu, Kšištofu Penderecki, Alfrēdu Šnitki, Einojuhani Rautavāru, Svenu Dāvidu Sandstremu un citiem. Uzstājies arī Rīgā.

Atzinība

1980. gadā kamerkoris Ellerhein Tenu Kaljustes vadībā ieguva pirmo balvu Bēlas Bartoka vārdā nosauktajā koru konkursā Ungārijā. 
Kaljustes veikums pasaulē ir atzinīgi novērtēts, tas vairākkārt nominēts Grammy balvai. Tenu Kaljuste ieguvis tādas balvas kā Diapason dOr de lAnnee 2000, Kannu klasiskās mūzikas balvu, Edisona balvu, Japānas ABC Mūzikas fonda balvu, starptautisko Roberta Edlera kormūzikas balvu un 2004. gada Igaunijas Kultūras fonda balvu.
Izraudzīts par Zviedrijas Karaliskās Mūzikas akadēmijas locekli.

Ģimene

No 1980. gada bija precējies ar aktrisi Illi Kallasti, laulība tikusi šķirta.