Fitopatoloģija

Fitopatoloģija jeb augu patoloģija ir zinātnes nozare, kas pēta patogēnu vai apkārtējās vides izraisītas augu slimības. Augiem infekcijas slimības spēj izraisīt plašs organismu spektrs — sēnes, oomicētes, baktērijas, vīrusi, viroīdi, fitoplazmas, vienšūņi, nematodes un parazītiskie augi. Augus spēj bojāt arī kukaiņi, ērcams, mugurkaulnieki un citi kaitēkļi, kas ietekmē auga kopējo veselības stāvokli, patērējot tā daļas uzturā. Fitopatoloģija tāpat pēta slimību identifikāciju, slimību ciklu, to ekonomisko nozīmi, kā augu slimības ietekmē cilvēkus un dzīvniekus, augu slimību ierobežošanu un ārstēšanu.

Fitopatoloģijas nozares

Fitopatoloģija sevī iekļauj zināšanas no augu anatomijas un augu fizioloģijas jomām, tāpat arī mikrobioloģijas, mikoloģijas, ģenētikas, selekcijas un augkopības. Uz fitopatoloģiskajiem pētījumiem lauksaimniecībā balstās augu aizsardzības sistēmas pret kaitēkļiem un slimībām izstrāde.

Specializētā fitopatoloģija

Nodarbojas ar kādas konkrētas nozares (parasti ekonomiski nozīmīgu augu), piem., graudzāļu slimību pētījumiem vai arī konkrēta biotopa slimību pētījumiem, piem., mežu fitopatoloģija, dekoratīvo augu fitopatoloģija

Augu patogēni

Slimības trijstūris ir valdošā hipotēze augu patoloģijā. To ir izvirzījis George N. Agrios  . Tās pamatnostādne ir, ka slimība ir trīs pamatfaktoru (saimniekauga, potenciālā patogēna un apkārtējās vides) mijiedarbība. Ja kāds no šiem trim faktoriem nebūs slimības attīstībai labvēlīgs, tad augs nesaslims. Tāpat ir visi trīs faktori ir nozīmīgi gan pirmsinfekcijas, gan pēcinfekcijas periodā.

Sēnes

Lielākā daļa no fitopatogēnajām sēnēm pieder pie asku sēnēm un bazīdijsēnēm.
Sēnes spēj vairoties gan dzimumiski, gan bezdzimumiski abos gadījumos veidojot sporas. Tā kā sporas ir izturīgas ārējā vidē, ar to palīdzību sēnes izplatās. Daudzas zoosporas, kas izplatās ar augsni, ir spējīgas augt saprotrofi un sēnes dzīves cikla pirmās daļas noris augsnē.
Sēņu izraisītas slimības lauksaimniecībā tiek ierobežotas ar fungicīdiem, tomēr parādās jaunas rezistentas sēņu rases.
Sēnes, augu patogēni:

Nematodes

Nematodes ir nelieli augsnē dzīvojoši veltņtārpi. Dažas sugas nedzīvo brīvi augsnē, bet parazitē augu saknēs. Šīs nematodes pārsvarā ir izplatītas tropu un subtropu reģionos, kur tās var inficēt graudzāles. Lai nodrošinātu sev labvēlīgu dzīves vidi, parazitējošās nematodes spēcīgi maina sakņu šūnu struktūru. Sakņu pangu nematodes (Meloidogyne spp.) spēj inficēt plašu saimniekaugu loku, savukārt cistas veidojošām nematodēm ir tikai pāris sugu plašs saimnieku loks.

Protozoji (vienšūņi)

Ir tikai dažas augu slimības, ko izraisa vienšūņi. Starp augiem vienšūņi izplatās ar zoosporu palīdzību, kas ir ļoti noturīgas struktūras un spēj miera stāvoklī izdzīvot augsnē vairākus gadus.
Kad kustīga zoospora saskaras ar spurgaliņu, tā veido plazmodiju un inficē sakni.

Parazītiskie augi

Āmulis un Custuca ģints augi tiek iekļauti fitopatoloģijas interešu lokā, jo tie spēj pārnest augu vīrusus.

Patogēnu barošanās veidi

Atkarībā no tā, vai patogēnam dzīvības uzturēšanai ir nepieciešamas dzīvas vai mirušas šūnas, tos iedala biotrofos un nekrotrofos. Šī pazīme ir būtiska pie auga aizsardzības mehānismiem. Biotrofo patogēnu izplatību augs var ierobežot ar hipersensitīvās atbildes palīdzību, ierosinot šūnu, ap patogēna infekcijas vietu, nāvi, tādā veidā atstājot patogēnu bez barības vielām.