google/wiki40b huggingface dataset:
Bukulti (Rīga)

Vēsture

Viduslaikos cauri Bukultiem gāja galvenais ceļš (latīņu: Via magna), kas savienoja Rīgu ar Gaujas ielejas pilīm. Livonijas ordenis 1297. gadā pie tilta pār strautu uzcēla mūra pili, kuru sāka saukt par Jaunajām dzirnavām (novum molendinum). 
Livonijas pilsoņu kara laikā apvienotais Rīgas un Lietuvas karaspēks 29. jūnijā uzbruka Bukultu pilij, bet Kaujā pie Bukultiem cieta lielu sakāvi un bojā gāja ap 400 rīdzinieku. 1491. gadā ordeņa landmaršals Valters fon Pletenbergs pie Bukultu pils pieveica Rīgas karaspēku un Valmieras landtāgā piespieda parakstīt miera līgumu. 
Polijas-Zviedrijas kara (1600-1629) un Otrā Ziemeļu kara laikā pili nopostīja. Akmeņu pārpalikumi tika izmantoti Ādažu baznīcas būvei tagadējā Baltezerā (1772-1775). 
1894. gadā dzirnavas slēdza un iekārtoja kokzāģētavu, kas darbojās līdz 1910. gadam. Pēc Otrā pasaules kara šajā teritorijā atradās Padomju armijas daļa un šī vieta tika izpostīta pilnībā, jo nebija ierakstīta aizsargājamo objektu sarakstos.

Apbūve un apkārtne

Bukultu apbūvei raksturīgas ir privātmājas, kas ar laiku ir nomainījušas mazdārziņus, kas bija raksturīgi 20. gadsimta deviņdesmitajos gados. Bukultus apjož Bukultu mežs, kā arī Senču un Vadžu sils, kuri dod iespēju turpmākai apbūvei nākotnē.

Transports

Lai arī gar Bukultu dienviddaļu ir izbūvēta dzelzceļa līnija, Bukultiem nav savas stacijas un gandrīz vienādā attālumā atrodas Juglas un Baltezera dzelzceļa stacijas. Tādēļ no sabiedriskā transporta daudz populārāki ir autobusi un mikroautobusi, kas kursē no Juglas.
Roberts Lencs

Dzīvesgājums

Roberts Lencs ir dzimis 1833. gada 28. novembrī Sanktpēterburgā fiziķa Heinriha Frīdriha Emīla Lenca ģimenē. Mācījās Bērzaines ģimnāzijā pie Cēsīm (1844–1849) un Pēterburgas 2. ģimnāzijā. Studēja Pēterburgas universitātes Matemātikas un fizikas fakultātē (1851-1855), kur viņa tēvs bija dekāns. Pasniedza fiziku Pēterpils universitātes Tehnoloģiskajā institūtā. 1857. gadā devās ekspedīcijā uz Horasānu Irānas austrumdaļā, kur pētīja Zemes magnētismu. Par magnētisko anomāliju pētījumiem Somu jūras līcī ieguva maģistra grādu (1862), par pētījumiem metālu siltumvadīšanas izmaiņas temperatūras ietekmē doktora grādu (1869). Bija Pēterburgas universitātes fiziskās ģeogrāfijas fakultātes ārkārtas profesors (1870-1880), profesors (1887), slepenpadomnieks. 1887. gadā viņu nozīmēja par valsts vērtspapīru sagatavošanas ekspedīcijas vadītāju.
Miris 1903. gada 2. aprīlī savā muižā Viborgas guberņā.
Bebru rajons

Vēsture

Vietā, kur pagājušā gadsimta beigu posmā tika sākta mikrorajona celtniecība, atradās lielas zemes platības, kuras tika izmantotas un apstrādātas, kā arī reti atrodošas privātmājas. Šo vietu aptvēra Daugavas sengultne, kas sākās pie Ābeļu pagasta, gāja apkārt Beberu un Neretas ielas mikrorajoniem caur Kena parku un starp Brīvības un Filosofu ielu ietecēja Daugavā.
Bebru ielas mikrorajons tika projektēts 20. gadsimta 80. gadu sākumā, tā arhitekts ir Andrejs Ģelzis. 1983. gadā tika uzsākta mikrorajona celtniecība, kad 10 miljonu rubļu apmērā tika uzbūvētas pirmās mājas — divas 12 dzīvokļu un trīs 45 dzīvokļu ēkas.
Mērijas ceļojums

Sižets

Kad vācu armija Otrā pasaules kara beigās atkāpās, līdzi viņi paņēma arī 700 kastes ar Latvijas muzeju kolekciju vērtībām. Jauna sieviete Mērija Grīnberga 1944. gadā devās līdzi vilcienam ar Latvijas muzeju vērtībām un pēc kara atveda tās atpakaļ uz Rīgu. Tā vietā, lai Mērijai tiktu veltīta pateicība par izdarīto, viņa tika atlaista no darba muzejā, un visu viņas turpmāko dzīvi pavadīja aizdomas.
MiG-25

Pamatojums

Aukstā kara gados Padomju pretgaisa aizsardzības spēku uzdevums bija PSRS stratēģiskā gaisa aizsardzība. Laikā pēc Otrā pasaules kara, tas nozīmēja ne tikai tikt galā ar nejaušiem robežpārkāpumiem, bet, vēl svarīgāk, aizstāvēt plašo PSRS gaisa telpu no ASV izlūklidmašīnām un stratēģiskajiem bumbvedējiem, kas pārvadāja ar kodolieročiem apbruņotos brīvā kritiena lādiņus (draudi, ka vairs šobrīd nepastāv). Šo gaisa kuģu darbība tajā laikā tika nepārtraukti uzlabota. Amerikāņu Lockheed U-2 lidmašīnu veiktie liela augstuma pārlidojumi piecdesmito gadu beigās atklāja nepieciešamību pēc lielāka augstuma pārtvērējlidmašīnām, nekā toreiz bija pieejams.[2] Zemskaņas Boeing B-47 Stratojet un Boeing B-52 Stratofortress stratēģiskajiem bumbvedējiem sekoja Mach 2 ātrumu attīstīt spējīgais Convair B-58 Hustler, tajā pašā laikā izstrādes stadijā bija vēl ātrākais North American XB-70 Valkyrie. Pretgaisa aizsardzības sistēmu bija nepieciešams kapitāli uzlabot, un 1958.gada sākumā tika veikts pieprasījums pēc pilotējamiem pārtvērējiem, kas spētu lidot ar ātrumu līdz 3000 km/h un sasniegtu augstumu līdz 27 km (88583 pēdas), uz ko atsaucās Mikojana un Suhoja biroji.[3]
Mikojana-Gureviča inženieru birojs 1950. gadu otrajā pusē jau bija strādājuši pie vairākiem pārtvērējiem: I-1, I-3U, I-7U, I-75 Ye-150 Ye-150a, Ye 152, Ye-152a un Ye-152P (pārbūvēta no vienas no divām Ye-152 lidmašīnām). Ye-150 bija ievērības cienīgs, jo tas bija īpaši būvēts, lai pārbaudītu Tumansky R-15 dzinēju, ko vēlāk izmantoja MiG-25. Ye-152 ar R-15 dzinēju uzstādīja vairākus pasaules rekordus zem nosaukuma "Ye-166".[4]
Čehu vista

Raksturojums

Čehu zeltaini raibā vista ļoti temperamentīga, piesardzīga, pieticīga attiecībā uz barošanu un audzēšanu, noturīga, izturīga un ļoti aktīva pārtikas meklēšanā rokot. Šīs īpašības to padara piemērotu audzēšanai pusbrīvē, kā arī audzēšanai lielos aplokos, kuros vistas var atrast pietiekami pārtikas.
Olas: 150-190 gadā, dzeltenīgas līdz bāli brūnas
Svars: gailis 2,3-2,8 kg, vista 2-2,5 kg
Stefans Batorijs

Tituls

Latīniski rakstītajos tekstos viņš tika dēvēts kā "Stefans, no Dieva žēlastības karalis Polijai, un lielhercogs Lietuvai, Krievijai, Prūsijai, Mazovijai, Žemaitijai, Kijevijai, Volīnijai, Podlahijai, Livonijai, tāpat kā vaivads Transilvānijai" (Stephanus, Dei gratia rex Poloniae et magnus dux Lithuaniae, Russiae, Prussiae, Masoviae, Samogitiae, Kiioviae, Volhyniae, Podlachiae, Livoniaeque, necnon princeps Transylvaniae.)

Biogrāfija

Dzimis Transilvānijā, ungāru augstmaņa un Transilvānijas vaivada Jānoša Sapojai līdzgaitnieka Ištvāna Batorija ģimenē. Pēc Sapojai nāves transilvāniešu kārtas par princi ievēlēja Stefanu Batoriju, pretēji Jānoša novēlējumiem, kurš vēlējās, lai par princi kļūtu Gāšpārs Bēkēšs. Kaut arī Bēkēšu atbalstīja Hābsburgi, sekojošajā pilsoņu karā Bēkēšs tika padzīts no Transilvānijas.
1572. gadā nomira Žečpospoļitas karalis Sigismunds II Augusts, kuram nebija legālu pēcnācēju. 1573. gadā mirušā karaļa māsa Anna Jagellona pārliecināja Seimu par karali ievēlēt Henriku Valuā un apprecējās ar to. Tomēr mazāk kā pēc gada, Henriks devās uz Franciju un kļuva par Francijas karali Anrī III. 1575. gada 12. decembrī Seims par Žečpospoļitas karali ievēlēja Svētās Romas impērijas imperatoru Maksimiliānu II, tomēr pēc trim dienām, draudot izcelties pilsoņu karam, atcēla, jo daļai poļu augstmaņu bija bažas par kotrreformācijas iespēju Polijā. Pēc debatēm tika nolemts, ka Anna Jagellona tiks ievēlēta par Polijas karalieni, bet Stefans Batorijs Annu apprecēs (Transilvānijā valdīja reliģiskā tolerance).
1575. gada 13. decembrī Annu Jagellonu ievēlēja par Polijas karalieni un Lietuvas lielkņazi, bet 1576. gada 1. maijā Stefans Batorijs tika kronēts. Stefana Batorija kronēšanas rezultātā gandrīz tika lauzta Ļubļinas ūnija, jo Lietuvas lielkņazistes augstmaņi nepiedalījās karaļa vēlēšanās un atbalstīja Maksimiliānu III. Tomēr Stefanam Batorijam izdevās normalizēt attiecības ar Lietuvu, apstiprinot Lietuvas autonomiju, kā arī nodibinot Viļņas Universitāti. Batorijam, apvienojot karadarbību un diplomātiju, izdevās arī salauzt Dancigas opozīciju.
Iekšpolitikā viens no galvenajiem Stefana Batorija padomdevējiem un sabiedrotajiem bija kanclers Jans Zamojskis. Stefans Batorijs reorganizēja valsts armiju un tieslietu sistēmu. Ārpolitiski Stefans Batorijs realizēja relatīvi miermīlīgu politiku, tomēr Krievijas caristes ofensīvas dēļ, Žečpospoļitai nācās iesaistīties Livonijas karā, kurā Stefans Batorijs guva izšķirošo pārsvaru pēc Pleskavas aplenkšanas, 1582. gadā noslēdzot Jamas-Zapoļskas mieru. Jau 1581. gadā Polijas karalim bija pakļāvusies un zvērējusi uzticību Rīgas brīvpilsēta, kurai karalis piešķīra privilēģijas un kara turpmākajā gaitā Rīga jau cīnījās Polijas pusē.
Stefans Batorijs 1582. gadā ieradās tagadējā Latvijas teritorijā, vispirms apmeklējot Kurzemes hercogisti, kur viņam pievienojās hercogs Gothards Ketlers, ar kuru kopā karalis ceļoja uz Polijas pakļautībā nonākušo Rīgu. Rīgā Polijas valdnieks pavadīja gandrīz divus mēnešus.
Negaidīti miris 1586. gadā Grodņā, 53 gadu vecumā. Nāves iemesls bija neskaidrs, kā viens no iespējamajiem iemesliem tiek minēta noindēšana. Apglabāts Vāvelas katedrālē Krakovā.
Atstarošana

Atstarošana ir parādība, kad vilnis krīt uz robežvirsmu starp divām vidēm un viļņu fronte maina virzienu, atgriežoties vidē, no kuras tā nākusi. Parasti šo parādību saista vai nu ar gaismas, vai nu ar skaņas, vai nu ūdens viļņu atstarošanu. Atstarošanās likums apgalvo, ka viļņu krišanas leņķis ir vienāds ar atstarošanas leņķi.
Akustikā skaņas atstarošana rada atbalsi, un to izmanto sonāros. Savukārt radioviļņu atstarošana tiek izmantota radaros.

Gaismas atstarošana

Gaismas atstarošanu iedala spoguļatstarošanā un difūzajā atstarošanā. Atstarošanās veids atkarīgs no robežvirsmas. Atstarotās gaismas plūsmas attiecību pret plūsmu, kas krīt uz robežvirsmu, raksturo lielums, ko sauc par albedo. Zaudētā enerģija vai nu tiek absorbēta, vai izplatās tālāk gaismas laušanas rezultātā.
Biznesa inkubators

Publiskie un privātie inkubatori

"Biznesa inkubatori var būt privātie vai publiskie. Privātie inkubatori ir komerciālas firmas, kurām ir akciju daļas vai kuras saņem maksu par klientu nodrošināšanu ar saviem biznesa pakalpojumiem. Būtībā tās ir konsultējošās firmas, kas specializējas jaunu firmu veidošanā. Privātos biznesa inkubatorus var nosaukt par jaunās ekonomikas biznesa inkubatoriem.
Kopš 20. gadsimta 80. gadiem daudzas attīstītas un jaunattīstības valstis ir nodibinājušas publisko biznesa inkubatoru sistēmas, lai veicinātu un palīdzētu uzņēmējdarbībai. Daudzos gadījumos publiskie inkubatori koncentrējas uz progresīvu tehnoloģiju nozarēm. Zinātniskiem biznesa inkubatoriem efektīva sadarbība ar universitātēm un zinātniskās pētniecības institūtiem var motivēt pētniekus uzņemties risku kompānijas nodibināšanā.
Neskaitot universitātes, inkubatoriem var būt arī daudz citu partneru. Tā kā jauniem uzņēmumiem ir nepieciešams finansējums attīstībai, inkubatoriem ir cieša sadarbība ar daudziem un dažādiem investoriem. Sākuma kapitāla un riska kapitāla fondi, „biznesa eņģeļi” un bankas bieži nodrošina lielāko daļu no sākuma kapitāla inkubētajiem uzņēmumiem. Ņemot vērā, ka biznesa inkubatori ir spēcīgi ekonomiskās attīstības līdzekļi, tie aktīvi sadarbojas ar reģionālām un valsts iestādēm, no kurām tie bieži saņem finansiālās subsīdijas. Daudzās valstīs biznesa inkubatoriem ir nacionālās asociācijas, lai pārstāvētu to intereses un organizētu sanāksmes, kuru gaitā tie dalās ar vērtīgāku pieredzi.
Biznesa inkubatoru novērtējums Eiropā un ASV liecina, ka 90% inkubēto jaunu kompāniju ir aktīvas, un tās aug jau pēc trīs gadu darbības, kas ir daudz augstāks panākumu koeficients, nekā to jauno uzņēmumu starpā, kuri uzsāka savu darbību bez atbalsta. Šādas neatbilstības viens no iemesliem varētu būt stingrais to uzņēmumu atlases process, kuriem ir atļauts pievienoties inkubatoram. Inkubatoru operatori rūpīgi izvērtē potenciālo uzņēmēju biznesa idejas un palīdz izstrādāt tādus biznesa plānus, kuri nākotnē ir dzīvotspējīgi.”
Piedruja

Vēsture

Apdzīvotā vieta attīstījusies kā amatnieku slabada tajā vietā, kur krustojās senais Daugavas tirdzniecības ceļš ar sauszemes ceļu no Viļņas uz Pleskavu. Viduslaikos tā atradās pie Polockas kņazistes robežas, savukārt Livonijas pusē bija uzbūvēta Indricas pils. Poļu—zviedru karu laikā Usvjatu stārasts Jans Sapeha šeit uzbūvēja nocietinājumu, pēc viņa nāves 1611. gadā Sapehu dzimta ieguva Piedruju savā īpašumā. Lietuvas valsts kanclers Leons Sapieha 1632. gadā lika uzbūvēt Piedrujas katoļu baznīcu.
Vēl 18. gadsimta kartēs atrodams Drujas cietoksnis (Fort Druia).
1906. gadā Piedrujā bijuši 137 dzīvojamie nami, 1017 iedzīvotāji, no tiem 706 ebreji. Līdz 1920. gada Latvijas agrārajai reformai te atradās Piedrujas muižas centrs. Frontes apgādei Pirmā pasaules kara laikā 1916. gada vasarā no Indras (tolaik Baļbinovas) stacijas līdz Piedrujai bija izbūvēts dzelzceļš. 
Pēc kara beigām Piedruja atradās pie Latvijas - Polijas robežas un tās iedzīvotāju skaits samazinājās. 1925. gadā Piedrujai piešķīra biezi apdzīvotas vietas (ciema) statusu, te darbojās kaļķu dedzinātava. 1935. gadā Piedrujā bija 329 iedzīvotāji, tajā skaitā 22% latviešu, 27% krievu, 6% poļu, 44% ebreju.
Pēc Otrā pasaules kara Piedruja bija kolhoza «Sovetskaja Latvija» centrs un tajā darbojās kokzāģētava, krejotava, vilnas kārstuve un mehāniskā darbnīca.
Ladislavs Naģs

Spēlētāja karjera

Karjeru uzsācis 1996. gadā Slovākijas Ekstralīgas klubā HK Dragon Prešov. 1997. gada NHL draftā viņu Sentluisas "Blues" izraudzījās ar kopējo 177. kārtas numuru. Nacionālajā čempionātā aizvadījis dažas sezonas, 1998. gadā sāka spēlēt Ziemeļamerikā. Debijas sezonā (1999—2000) NHL Sentluisas "Blues" sastāvā aizvadīja 11 spēles, kurās guva divus vārtus. "Blues" sastāvā aizvadīja divas sezonas, pēc tam tika aizmainīts uz Fīniksas "Coyotes". 2006.—2007. un 2007.—2008. gada sezonas aizvadīja trīs klubu sastāvos: "Coyotes", Dalasas "Stars" un Losandželosas "Kings". Nākamās divas sezonas L. Naģs aizvadīja KHL kluba Čerepovecas "Severstal" sastāvā.
Slovākijas hokeja izlases sastāvā ir izcīnījis zelta medaļu 2002. gada Pasaules čempionātā un bronzu 2003. gada Pasaules čempionātā.
Dzeltenvēdera ķauķis

Izskats

Dzeltenvēdera ķauķis ir neliels dziedātājputns ar baltu pakakli, dzeltenu vēderu un olīvzaļu muguru. Virs tumšās acs balta uzacs, piere tumši pelēka. Knābis salīdzinoši garš, aste ļoti šaura, tumšā, olīvzaļā krāsā no virspuses, no apakšas pelēkbrūna. Ķermeņa garums ir 9—11,5 cm.

Uzvedība

Dzeltenvēdera ķauķis mājo Āzijas tropu un subtropu ieplaku un kalnu mitrajos bambusu un tīkkoku mežos, augstumā no 900 līdz 2285 m virs jūras līmeņa. Kopumā nometnieks, bet ligzdo augstāk kalnos, ziemo ielejās, uzturas ūdenstilpnes tuvumā. Barojas koku zemākajos zaros. Dzeltenvēdera ķauķis ir ļoti aktīvs, kustīgs putniņš un lielāko daļu kukaiņu noķer lidojumā.
Ligzda tiek būvēta vecā, mirušā bambusa kokā, izveidota no sūnām kā spilvens. Dējumā 3—5 baltas olas ar sarkanbrūniem raibumiņiem.
Ministry

Mūzikas stils

Ministry sākotnēji nespēlēja industriālo metālu, to mūzikas žanru, ar ko grupa ir visvairāk pazīstama. Pirmajos divos Ministry albumos With Sympathy un Twitch dominēja sintpops. Ja 1983. gada albums With Sympathy bija daudz maigāks savā skanējumā, kas savukārt bija par iemeslu tobrīdējās ierakstu kompānijas spiedienam, tad 1986. gadā izdotais albums Twitch iezīmēja virzību uz daudz agresīvāku mūzikas stilu, kas bija tuvāks postindustriālās mūzikas novirzienam EBM.
Sākot ar 1988. gada albumu The Land of Rape and Honey grupas mūzika sāka dominēt smagā metāla ģitāras rifi, tomēr joprojām līdzās pastāvēja arī industriālajai mūzikai raksturīgi elementi un skaņas formas. Šīs proporcijas starp smago metālu un industriālo mūziku konsekventi mazinājās grupai izdodot aizvien jaunus albumus, tomēr divi industriālajai mūzikai raksturīgie elementi — semplu lietojums un distorsēts vokāls — palika par neatņemamu Ministry mūzikas sastāvdaļu līdz pat 2008. gadam.
Grupas mūzikā ir sastopamas arī citu smagā metāla apakšžanru raksturīgas īpašības. Piemēram, grupas 1996. gada albumu Filth Pig daļēji var pieskaitīt dūmmetāla/sludge žanram, bet pēdējos piecus albumus, sākot ar 2003. gada albumu Animositisomina, — trešmetāla žanram.
Daodedzjin

"Daodedzjin" jeb "Daodedzin" (ķīniešu: 道德经 (Dào dé jīng) — 'Dao un de kanons') ir senās Ķīnas Dao De rokraksts. Par tā autoru uzskata Laodzi. Pašreizējais teksta variants ir no mūsu ēras 3. gadsimta. Tiek uzskatīts, ka teksta oriģināls ticis uzrakstīts apmēram 600. g. p.m.ē.
"Daodedzjin" ir viens no būtiskākajiem darbiem ķīniešu filozofijā un reliģijā, īpaši daoismā un dzenbudismā. Vēlāk līdz ar daoisma un budisma daļēju saplūšanu izveidojās Ķīnas budisms.
Šis darbs bija uzrakstīts senajā ķīniešu valodā. Attiecīgā laika lasītpratēji pārzināja klasiskus literārus darbus, no kuriem daudzi gājuši bojā. Klasiskajā ķīniešu valodā nav pieturzīmju, tāpēc šodienas tulkotājiem nav vienkārši noteikt, kur teikums sākas un kur beidzas.
"Daodedzjin" ir visvairāk tulkotais darbs pēc Bībeles. Manuskripta tulkojumi ir atšķirīgi līdz pat to pretstatam un vietām jēdzieni tajā konfliktē ar darba citā vietā apliecināto. Līdz ar to teksts ir lasāms vairāk intuitīvi. Ieinteresētam un uzmanīgam lasītājam tas atver visdziļāko dzīves atziņu izpratni. Šis darbs ir iedvesmojis daudzas izcilas personības.
Darbs sastāv no 81 paragrāfa. Pirmajā 37 paragrāfu daļā aprakstītas pasaules vispārīgās sakarības. Lieliski parādīta lietu un parādību iekšējā mijiedarbe un savstarpējās attiecības. Otrās daļas 44 paragrāfos minētas atziņas par cilvēku, tā dabu un cilvēku kopuma — sabiedrības — likumsakarībām. Ir daudz norāžu cilvēkam, kurš apveltīts ar varu.
Martins Škoula

Spēlētāja karjera

Čehijas Ekstralīgā Škoula debitēja jau sešpadsmit gadu vecumā. Tiesa, līdz pat 1997. gada vasarai, kurā Škoula pārcēlās uz Ziemeļameriku, Martins aizvadīja vien divas Ekstralīgas spēles. 1997. gada NHL draftā Škoulu ar augsto 17. numuru izvēlējās Kolorādo "Avalanche" vienība. "Avalanche" rindās Škoula debitēja 1999.—2000. sezonā, taču jau nākamajā sezonā kopā ar klubu izcīnīja arī Stenlija kausu.
2004. gada 21. februārī Škoula tika aizmainīts uz Anahaimas "Ducks" vienību, taču tad sekoja 2004.—05. sezonas NHL lokauts, kura laikā Martins atgriezās Čehijā, spēlējot HC Litvīnovas rindās. Lielāko daļu 2005.—06. sezonas Škoula aizvadīja Dalasas "Stars" rindās, taču tad tika aizmainīts uz Minesotas "Wild", kuras sastāvā spēlēja līdz pat 2008.—09. sezonas noslēgumam. 2009.—10. sezonā Škoula paspēja uzspēlēt gan Pitsburgas "Penguins", gan Ņūdžersijas "Devils" rindās, taču pēc sezonas beigām atgriezās Eiropā, pievienojoties Omskas kluba sastāvam.
2011.—12. gada sezonā kopā ar "Avangard" aizsargs sasniedza Gagarina kausa finālu, tajā piekāpjoties Maskavas "OHK Dinamo". 2012.—13. gada sezonā tika aizmainīts uz Prāgas "Lev", taču pēc sezonas beigām pievienojās Bratislavas "Slovan" vienībai. 2014. gada maijā noslēdza līgumu ar Čehijas Ekstralīgas klubu Liberecas "Bili Tygri", tās sastāvā gan nākamajā sezonā aizvadot vien 10 spēles un noslēdzot profesionāļa karjeru.
Čehijas izlases rindās spēlējis 2004., 2006. un 2011. gada Pasaules čempionātos, 2006. gadā izcīnot sudraba medaļas, bet 2011. gadā kopā ar izlasi izcīnot bronzas medaļas. Škoula spēlējis arī 2002. gada olimpisko spēļu turnīrā.
Doboja

Vēsture

Dobojas apkārtne bijusi apdzīvota jau akmens laikmetā. Ir atrastas Romas impērijas laika militārās nometnes un apmetnes paliekas. Pēc slāvu ierašanās 6. gadsimtā teritorija iekļāvās Usoras bānatā.
13. gadsimta sākumā Bosnijas karalim Kotromaničam tika uzcels Dobojas cietoksnis; paplašināts 1415. gadā. Osmaņu impērijas laikā 1490. gadā vēl paplašināts. Tas bija nozīmīgs nocietinājums pret iebrucējiem no ziemeļiem (ungāriem, vēlāk arī austriešiem un vāciešiem). Osmaņu impērijas karos cietoksnis daudzkārt tika pakļauts uzbrukumiem, līdz 1878. gadā to ieņēma Hābsburgi.
Pirmā pasaules kara laikā Dobojā bija viena no lielākajām Austroungārijas koncentrācijas nometnēm. No 1929. līdz 1941. gadam tā ietilpa Dienvidslāvijas Karalistes Vrbas Banovinā. Otrā pasaules kara laikā Dobojā aktīvi darbojās partizāni.
Doboja bija stratēģiski svarīga Bosnijas kara laikā. 1992. gada maijā kontroli pilsētā pārņēma serbu spēki. Ne serbu iedzīvotāji tika atbruņoti un arestēti. Pilsētu kara laikā apšaudīja lokālie bošņāku un horvātu spēki. Pēc Deitonas vienošanās un pamiera iestāšanās Bosnijā un Hercogovinā Dobojā bija izvietota miera uzturēšanas spēku bāze.
1991. gadā Dobojas iedzīvotāju etniskais sadalījums bija: bošņāki — 41 %, serbi — 29 % un horvāti — 10 %. 2013. gadā: serbi — 74 %, bošņāki — 21 %, horvāti — 1 %.
Dievmātes Patvēruma katedrāle (Maskava)

Vēsture

1771. gada mēra epidēmijas laikā visi pilsētas kapi tika pārnesti aiz toreizējās pilsētas robežas. Blakus Rogožskas postenim izveidojās vecticībnieku kapi, bet vēlāk arī ciemats ap to. Pēc 20 gadiem ciemata iedzīvotājiem radās vēlēšanās uzcelt dievnamu. Projekts tika pasūtīts arhitektam Matvejam Kazakovam, kurš bija ieplānojis uzbūvēt milzīgu baznīcu klasicisma stilā. Tika iegūta Maskavas pilsētas valdības atļauja un 1791. gadā tika uzsākta būvēšana, taču vēlāk radās problēmas.
Sanktpēterburgas vecticībnieki lūdza atļauju uzbūvēt vecticībnieku dievnamu arī galvaspilsētā, taču to aizliedza Sanktpēterburgas metropolīts Gabriēls (Petrovs). Metropolīts nosūtīja sūdzību imperatorei Katrīnai II, kurā izstāstīja, ka Maskavas dievnams, kuram jau tika uzceltas sienas, ir lielāks par Uspenskas katedrāli Kremlī un šādā veidā vecticībnieki pazemo valdošo baznīcu. Katrīna II lika Maskavas ģenerālgubernatoram atrisināt šo problēmu. Rezultātā baznīcas projekts tika rediģēts — noņemta altāra apsīda, samazināta baznīcas smaile, bet piecu kupolu baznīcas vietā tika uzcelta baznīca ar vienu kupolu.
1856. gada 7. jūlijā, pēc metropolīta Filarēta (Drozdova) sūdzības, dievnama altāri tika aizzīmogoti, kalpot un ieiet tajos tika aizliegts. Zīmogi tika noņemti 1905. gada aprīli, šo notikumu vecticībnieki joprojām atzīmē kā svētkus. Par godu altāru zīmogu noņemšanai tika uzcelts Kristus Augšāmcelšanās zvanu tornis. 
1929. gadā bija plānots baznīcu slēgt, taču tas netika realizēts.

Baznīcas apraksts

Ēka ir būvēta klasicisma stilā. Tajā ir trīs portāli - rietumu (centrālā ieeja), dienvidu un ziemeļu. Baznīcai nav apsīdas. Iekša ir trīs altāri: centrālais - Dievmātes Patvēruma, ziemeļu - Svētā Nikolas Brīnumdarītāja, dienvidu - Svētā Radoņežas Sergija.
Iekšā atrodas seno ikonu un baznīcas tērpu kolekcija.
Andrijs Pjatovs

Klubā

Pjatovs karjeru sāka Poltavas "Vorskla" 2002. gadā. 2006. gada 13. decembrī viņu par aptuveni £880 000 pārpirka Doņeckas "Šahtar". Atlikušo 2006./2007. gada sezonas daļu viņš pavadīja iznomāts Poltavas "Vorskla". 2007./2008. gada sezonā Pjatovs aizvietoja Bohdanu Šustu kā galveno "Šahtar" vārtsargu, spēlējot līgas, kausa un UEFA Čempionu līgas spēlēs, divas spēles nostāvot sausā. 2008./2009. gada sezonā "Šahtar" iznomāja Šustu citai komandai, bet no FC Kharkiv iegādājās vārtsargu Rustamu Hudzhamovu, kurš lieliski aizvadīja iepriekšējo sezonu. Bet pēc "Šahtar" 2–0 zaudējuma FC Lviv, Pjatovs atguva savu pamatvārtsarga statusu. Pjatovs savu statusu nostiprināja 2008./2009. gada UEFA kausa spēlēs, kad "Šahtar" sasniedza finālu, pa ceļam pusfinālā pārspējot citu Ukrainas klubu Kijevas "Dinamo". Finālspēlē viņš ielaida vārtus pēc tiešā brīvsitiena, ļaujot Brēmenes "Werder" izlīdzināt rezultātu, bet papildlaikā "Šahtar" izrāva uzvaru ar 2–1. 2009. gada 1. novembrī Pjatovs pret Odesas "Chornomorets" aizvadīja savu 100. spēli (ielaižot 72 vārtus) "Šahtar" rindās, izpelnoties spēles labākā spēlētāja balvu.

Izlasē

Pjatovs Ukrainas U21 izlasē aizvadīja 20 spēles. Pieaugušo izlasē viņš piedalījās 2006. gada FIFA Pasaules kausā, kur Ukraina iekļuva ceturtdaļfinālā, kā arī 2012. gada Eiropas čempionātā, kur Ukraina neizkļuva no grupas. 2013. gada novembrī Pjatovs uzstādīja jaunu rekordu minūtēm pēc kārtas bez ielaistajiem vārtiem, pārspējot Oleksandra Šovkovska rekordu.
Bacillus anthracis

Morfoloģija

Nūjiņu forma, kuras pēc dalīšanas veido ķēdītes, veido sporas; 1—1,2 × 3—5 µm. Sporu veidošanai (bet ne uzbūvei) ir vajadzīgs skābeklis. Dzīvā makroorganismā sporu veidošana nenotiek. Uz asiņaina agara veido pelēcīgi-baltas raupjas kolonijas; hemolīzes nav vai niecīgi izteikta.

Patogenitāte

Virulentie Bacillus anthracis celmi ir patogēni dzīvniekiem un cilvēkiem. Par virulences faktoriem kalpo trīs olbaltumvielas, kuras visas kopā dēvē par Sibīrijas mēra toksīniem, un kapsulas polipeptīds, kurš pasargā baktēriju no fagocītiem. Polipeptīds sastāv no D-glutamīnskābes atlikumiem, saistītiem ar peptīdu saitēm caur γ-karboksilgrupām.