google/wiki40b huggingface dataset:
Jaunbornes baznīca

Vēsture

Pašreizējais dievnams uzcelts 1859. gadā par vietējā muižnieka Jūlija Savicka līdzekļiem Svētā Krusta godam.  Sākotnēji tā bijusi Elernes baznīcas filiāle. 1900. gadā tā tika pārbūvēta, bet 1921. gadā atjaunota. 
1948. - 1950. gadā Jaunbornes un Elernes draudzēs par priesteri kalpoja Jānis Mendriks, kuru 1950. gadā apcietināja un apsūdzēja "pretpadomju nacionālistisko bandu organizēšanā un pretpadomju aģitācijā", viņu nogalināja ieslodzīto sacelšanās laikā Vorkutlaga soda nometnē.
2012. gadā tika izremontētas iekštelpas.

Eksterjers

Baznīca ir mūra  celtne, būvēta krustveidā, 15 metrus gara, 7 metrus plata ēka ar vienu torni, kurā ir divi nelieli zvani un mazu tornīti uz jumta vidus. Skārda jumtu. No ārpuses apmesta un krāsota. Dievnama abos sānos trīs logi, vidū, krusta pagarinājuma sienā 2 logi, presbitērija daļā arī divi logi. Presbitērija daļa ir sešstūraina. Virs ieejas durvīm uzraksts poļu valodā "Dievs ir mūsu patvērums un stiprums".  Dievnamu ieskauj dārzs, ko noslēdz mūra žogs ar cementa jumtu, bet baznīcas priekšā ir dzelzs žogs uz akmens pamata. Dārzā ir Misiju krusts, kas ir uzcelts 1935. gadā, kad tēvs Skrinda šeit veicis misijas. Dārzā atrodas arī kapsēta ar daudziem kapiem, kuru vidū ir prāvesta Teodora kulikovska un dievnama fundatora Jūlija Savicka kapi. Šeit ir arī mūra kapela — krucifikss, kas ir mazās arhitektūras piemineklis. Netālu no dievnama Jaunbornē atrodas Jaunbornes kapela — staba kapelas paveids, kas ir arī mazās arhitektūras piemineklis.

Interjers

Tā ir vienas navas krustveida telpa ar koka grīdu un mūra griestiem. Virs ieejas ir kora telpas, kurās ir 1975. gadā atjaunotās ērģeles un harmonijs. Ērģeļu prospekts ir valsts nozīmes mākslas piemineklis. Presbitērija abās pusēs ir sakristejas. Dievnamā ir trīs altāri. Galvenais jeb centrālais ir mūra altāris ar koka virsbūvi, tas atrodas centrā pie presbitērija gala sienas. Tā vidū ir niša, kurā novietots Pestītāja krucifikss, altāra sānos ir divas kolonnas abās pusēs. Abi sānu altāri ir koka, līdzīgi veidoti, bet pa vienam pilonam un vienai kolonnai altāra sānos. Labajā pusē ir Dievmātes pastāvīgā palīga altāris ar Dievmātes un Svētā Jāzepa gleznām, bet kreisajā pusē atrodas Jēzus Sirds altāris ar Jēzus Sirds un Svētā Nikolaja gleznām. Aplūkojama ir ozolkoka kancele.

Draudze

Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Jelgavas diecēzē. Draudzi apkalpo prāvests Janušs Bulašs. Draudze ilgus gadus bijusi Elernes draudzes filiāle, par patstāvīgu draudzi kļuvusi pirms 1940. gada. Draudzei piederīgi ir katoļi, kas dzīvo Jaunbornē un tās apkārtnē. Dievkalpojumi notiek vienu reizi nedēļā, poļu valodā. Draudzei ir sešas kapsētas — Jaunbornes, Jaunkišķu, Bakšu, Putremišķu, Salienes un Dermantovas kapsēta.

Draudzes lielākie svētki un atlaidas

Draudzes lielākie svētki ir  Svētā Jāzepa diena, Jēzus Sirds svētki — 40 stundas, Skapulāra svētki, Svētās Terēzes no Bērna Jēzus atlaidas, Svētā Nikolaja atlaidas.
Līči (stacija)

Vēsture

Līču pieturas punkts tika atklāts 1926. gadā. Mūsdienās šeit ir stacija ar 2 sliežu ceļiem.
TGV

TGV (franču: Train à Grande Vitesse — 'liela ātruma vilciens') ir Francijas ātrvilcienu sistēma, kuru apkalpo valsts dzelzceļa operatora SNCF meitas uzņēmums SNCF Voyages. 
Sistēmu 1970. gados izveidoja GEC-Alsthom (tagad Alstom) un SNCF. Lai gan sākotnēji bija plānots vilcienus darbināt ar gāzes turbīnām, pēc 1973. gada naftas krīzes projekts tika izmainīts uz elektropiedziņas vilcieniem. Pirmā līnija LGV Sud-Est starp Parīzi un Lionu atklāta 1981. gadā. Līdz 2012. gadam TGV ceļu kopgarums sasniedza 2037 km.
TGV sistēmas vilcieni brauc ar lielāko ātrumu pasaulē, regulāri sasniedzot 320 km/h. Speciāli sagatavoji TGV vilcieni vairākkārt uzstādījuši ātruma rekordus sliežu transportam. 2007. gadā sasniegts 574,8 km/h ātrums.
TGV vilcieni sastāv no divām lokomotīvēm un posmotiem vagoniem. Vilcienus izgatavo uzņēmums Alstom (dzinējsistēmu Belfortā, bet ritošo daļu Eitrē).
Sliežu ceļš tiek būvēts bez asiem pagriezieniem, lai vilcieni varētu braukt lielā ātrumā.
Eva Eglāja-Kristsone

Ģimene

Māte PSRS Vissavienibas Brīvprātīgās grāmatu draugu biedrības Valmieras rajona nodaļas priekšsēdētāja Māra Eglāja, Valmieras Valsts ģimnāzijas latviešu valodas un literatūras skolotāja. Kristsone bija laulībā ar Latvijas PSR, Valsts televīzijas un radioraidījumu komitejas televīzijas raidījuma "Gudram gudra gudrībiņa" veidotāju no kolektīvās saimniecības "Mārupe", Latvijas Etnogrāfiskā brīvdabas muzeja darbinieku Zigmāru Kristsonu, atraitne. Audzina trīs bērnus.
Zemgales plānošanas reģions

Zemgales plānošanas reģions ir viens no pieciem Latvijas plānošanas reģioniem. Reģions aizņem Latvijas centrālo daļu un tā teritorija ietver kultūrvēsturiskās Zemgales dienvidu daļu, Vidzeme dienviddaļu Daugavas labajā krastā, Sēlijas ziemeļu daļu un Latgales ziemeļrietumus.
1997. gada 29. maijā Jelgavā sešas Zemgales pašvaldības — Bauskas dome, Bauskas rajona padome, Dobeles dome, Dobeles rajona padome, Jelgavas dome, Jelgavas rajona padome — parakstīja vienošanās līgumu par Zemgales reģiona attīstības plānu izstrādi un nodibināja kopīgu institūciju — Zemgales reģiona attīstības padomi. 1997. gada un 1998. gada laikā padomes apstiprinātā darba grupa izstrādāja Zemgales attīstības stratēģiju un izstrādāja 11 nozaru attīstības koncepcijas. Šie dokumenti 1998. gada 12. maijā Tetelē tika apstiprināti Zemgales reģiona attīstības padomē. 2000. gadā Zemgales plānošanas reģionā iekļāvās Aizkraukles un Jēkabpils rajoni. 2000. gada 29. novembrī Zemgales plānošanas reģionā iekļāvās Jēkabpils pilsēta. 2001. gada 19.jūnijā Zemgales plānošanas reģionā iekļāvās Aizkraukles pilsēta.
2006. gada jūlijā saskaņā ar Reģionālā likuma 161 2.daļu plānošanas reģioni iegūst atvasinātās publiskās personas statusu. 2006. gada augustā tiek apstiprināts Zemgales plānošanas reģiona (atvasinātās publiskās personas) nolikums un tas tiek reģistrēts VID kā nodokļu maksātājs. 2007. gada 23.janvārī tiek reorganizēta Zemgales attīstības aģentūra un izveidota Plānošanas reģiona administrācija.
Zemgales plānošanas reģiona Attīstības padomi veido 22 padomes locekļi, kas ir ievēlēti no reģiona vietējām pašvaldībām.
Padomi vada no padomes locekļu vidus ievēlēts priekšsēdētājs. Padomes priekšsēdētājs tiek ievēlēts uz divu gadu termiņu un no 2017. gada 18. jūlija tas ir Rundāles novada domes priekšsēdētājs Aivars Okmanis.
Kazimirs Būga

Dzīvesgājums

Kazimirs Būga dzimis senās Sēlijas Lietuvas daļā Pažiegē, Zarasu (tolaik - Novoaleksandrovskas) apriņķa Dusetu draudzē 1879. gada 6. novembrī (25. oktobrī pēc vecā stila kalendāra) zemnieka Kazimira Būgas septiņu bērnu ģimenē.
1890.-1891. gada ziemā viņš sāka mācības Dusetu pagasta skolā, 1891. gada rudenī pārgāja uz Zarasu apriņķa skolu. 1892. gada maijā tēvs Kazimiru aizveda uz Pēterburgu pie sava brālēna Zigma Brieža. Pēc tēva vēlēšanās Kazimirs 1898. gadā iestājās Pēterburgas garīgajā seminārā. Tomēr viņš to pameta un strādāja par mājskolotāju un palīgstrādnieku meteoroloģiskajā stacijā.
1900. gadā viņš ar pseidonīmu "Sēlis" (Sėlis) publicēja savu pirmo valodniecisko darbu. Izmantojot pazīšanos ar Kazimiru Jauniusu, Eduardu Volteru un Filipu Fortunatovu, viņš dabūja sekretāra vietu Krievijas Zinātņu akadēmijā. 1905. gadā viņš nokārtoja abitūrijas eksāmenus un iestājās Pēterburgas universitātes Filoloģijas fakultātē.
Pēc studiju beigšanas viņš palika strādāt Pēterburgā pie Boduēna de Kurtenē (Baudouin de Courtenay), 1914. gadā papildinājās pie Adalberta Becenbergera Kēnigsbergā.
1916. gadā kļuva par privātdocentu, 1917. gadā par ārkārtas profesoru Permā, vēlāk Tomskā. 1920. gadā Būga atgriezās dzimtenē un kļuva par Kauņas Vitauta Dižā universitātes profesoru. Šajā laikā viņš aizsāka veidot lietuviešu valodas akadēmisko vārdnīcu, kuras pēdējais, 20. sējums iznāca 2002. gadā.
Miris 1924. gada 2. decembrī Kēnigsbergā, apglabāts Kauņā, Petrašūnu kapsētā.
Jūlijs Roze

Dzīvesgājums

Dzimis 1892. gada 20. februārī Mālpils muižas kalpa ģimenē. 1909. gadā beidza Rīgas pilsētas reālskolu. Studēja vēsturi Tērbatas universitātē (1909—1917). Bija Latvijas pagaidu nacionālā teātra dramaturgs Valkā (1918) un strādāja par žurnālistu "Laika Vēstīs" (1917-1918), "Līdumā" (1918) un "Latvijas Sargā" (1919-1920).
Pēc Latvijas brīvības cīņu beigām bija "Kopdarbības" (1922-1928), "Balss" (1924-1926) un "Daugavas" (1928-1932), "Jaunāko Ziņu" (1940) žurnālists. Līdztekus rakstīja dzeju un tulkoja Šekspīra "Hamletu" (1921, 1931), Flobēra "Bovarī kundze" (1926), Vailda "Cik svarīgi būt nopietnam" (1927) u.c. darbus. Vairākus gadus bija Latvijas Nacionālā teātra dramaturgs un literārās daļas vadītājs (1937-1940).  Rīgas Dramatiskā teātra direktors (1942-1944).
Otrā pasaules kara beigās devās trimdā uz Vāciju, kur bija Mērbekas teātra dramaturgs. 1950. gadā izceļoja uz ASV. Nodevās atmiņu un eseju rakstīšanai.
Miris 1972. gada 30. septembrī Vašingtonā.
Liptovski Mikulāša

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1286. gadā. Tāpat kā visa Slovākija, gadsimtiem bijusi Ungārijas sastāvā, pilsētas ungāriskais nosaukums ir Liptosentmikloša (ungāru: Liptószentmiklós). 1677. gadā Liptovski Mikulāša kļuva par Lipto komitāta centru. 19. gadsimtā pilsēta izveidojās par slovāku nacionālās atdzimšanas centru. 1830. gadā šeit sāka darboties pirmais slovaku teātris. 1848. gadā Liptonski Mikulāšā Ļudovīts Štūrs publicēja dokumentu "Slovaku nācijas prasības". Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. No 1993. gada - Slovākijas sastāvā.

Cilvēki

Pēc etniskā sastāva vairums pilsētas iedzīvotāju ir slovāki (94,07 %). Pēc reliģiskās piederības - katoļi (34,48 %), nereliģiozi (32,26 %), luterāņi (26,85 %).
1713. gadā Liptovski Mikulāšā ar nāvi tika sodīts slovāku folkloras varonis, laupītājs Jurajs Jānašīks (Juraj Jánošík,  1688-1713).
Liptovski Mikulāša ir dzejnieka Janko Krāļa (Janko Kráľ, 1822-1876), airētāja Mihala Martikāna (Michal Martikán, 1979), inženiera Aurela Stodolas (Aurel Stodola, 1859-1942) un kalnu slēpotājas Petras Vlhovas (Petra Vlhová, 1995) dzimtā pilsēta.
Graphisoft

Graphisoft ArchiCAD

ArchiCAD ir komplekss arhitektūras dizaina rīks, kurš piedāvā gan 2D, gan 3D rasēšanu, vizualizēšanu un arī dokumentācijas funkciju arhitektiem un plānotājiem, lai radītu trīsdimensionālu dizaainus un detalizētu tehnisko dokumentāciju, tādējādi ļaujot arhitektiem lietot ArchiCAD no vienkāršas dizaina idejas līdz sarežģītam un detalizētam tehniskajam rasējumam.

Graphisoft BIM Server

Graphisoft otrās paaudzes sadarbības risinājums ļauj arhitektiem strādāt pie tās pašas celtnes vienlaicīgi ar ArchiCAD, atļaujot tiem piekļūt un pārvaldīt BIM datubāzi internetā. Graphisof BIM Serveris ir pievienots ArchiCAD, sākot no 13. versijas.

Graphisoft MEP Modeler

Graphisoft MEP (Mehanical/Electrical/Plumbing jeb Mehāniskais/Elektriskais/Santehnikais) Modeler (Modelētājs) ir ArchiCAD papildinājums arhitektiem, lai iekļautu ventilāciju un cauruļvadu tīklus arhitektūras dizainā. MEP Modeler atļaut arhitektiem izveidot, rediģēt un ievietot 3D MEP tīklus un koordinēt tos ar BIM, veicinot sadarbību starp arhtektiem un inženieriem.

Graphisoft EcoDesigner

Graphisoft EcoDesigner (EcoDizainers) palīdz arhitektiem izmantot virtuālo būvēšanas informāciju, lai novērtētu energoefektivitāti, tādējādi ēkas ilgtspēju no pirmā konceptu dizaina. EcoDesigner ļauj arhitektiem analizēt savu dizaina energoefektivitāti.

Graphisoft BIMx

BIMx agrāk tirgotas kā Virtual Building Explorer (Virtuālais Būvēšanas Pētnieks) ir interaktīvs BIM modelis, prezentāciju rīks, kas ļauj uzrādīt visu ēku modeļus, bez nepieciešamības uzstādīt ArchiCAD vai citu BIM autorēto rīku. Programmatūra apvieno video spēli līdzīgu navigāciju ar BIM standartfunkcijām, iekļaujot reālo celtņu dimensiju izmērus.

Vēsture

Graphisoft galvenais produkts ArchiCAD bija pirmais BIM īstenojums, ar kuru iepazīstināja 1987. Gadā kā Virtuālo Būvēšanas konceptu. Pirmais ArchiCAD arhitektiem jau ļāva veidot sienas, logus, durvis, pārsegumus un jumtus — tagad tā ir kopējā fukncija visiem BIM-koncepcijas programmatūrām. Nākamais ArchiCAD papildinājums iepazīstina ar citu būvēšanas informācijas modelēšanas funkciju kā TeamWork (KomandasDarbs), kurs atļauj vairākiem arhitektiem strādāt pie vienas ēkas paralēli vai rediģēt funkcijas 3D modeļa skatos vai savstarpēji savienotajiem komunicēt ar citu lietotni, izmantojot IFC — de facto standarts datiem, apmaiņā starp BIM lietotnēm.
Graphisoft tika ieviesti Frankfurtes (1998) un Budapeštas Fondu biržā (2000), un Nemetschek AG (Vācija) iegādājās tos 2007. gadā
.
.ac

Citi pielietojumi

.ac ir arī otrā līmeņa domēns vairāku valstu augstāka līmeņa domēniem akadēmiskām iestādēm (skatīt arī .ac (otrais līmenis)).
Maurīcijas nadziņkrūms

Nosaukums

Maskarēnu salās augs pazīstams ar vairākiem nosaukumiem, kā Bois Bouquet Banané ("banānkoka pušķis"), Bois de Bouquet ("pušķa koks") vai Bois Bouquet Bonne Anne ("mājkalpotājas Annas pušķa koks").

Apraksts

Krūms, kura augstums 1,5—4 m vai mazs koks ar augstumu 3—8 m. Lapas ovālas vai šauri ovālas, gandrīz apaļas pie pamatnes. Ziedēšanas laikā gada beigās gar malu bieži kļūst zaļgani sarkanas. Ziemā lapas nobirst.
Ziedkopas čemurā 8—14 vai vairāk sniegbalti ziedi. Vainaglapas un kauslapas pa 5. Nadziņveida sašaurināta vainaglapas pamatdaļa. Zieda kātiņa garums 1,5—2,5 cm. Auglis — pogaļa.

Izplatība

Maurīcijas nadziņkrūms savvaļā aug Maurīcijā un Reinjonā.
Aleksandra Dimitrova

Biogrāfija

Kostromas apgabala šaha skolas audzēkne, vēlāk pārcēlusies uz dzīvi Maskavā. 2017. gadā izcīnījusi 3. vietu Maskavas pilsētas sieviešu šaha čempionātā. 2017. gada augustā "RTU Open" "A" turnīrā izpildījusi starptautiskās meistares normu. 2018. gadā uzvarējusi Krievijas jauniešu šaha čempionātā meiteņu G19 vecuma grupā.
Pārstāvējusi Krieviju dažādos Eiropas un pasaules jauniešu šaha čempionātos. 2017. gadā uzvarējusi Pasaules skolēnu šaha čempionātā meiteņu G17 vecuma grupā. 2018. gada augustā Rīgā uzvarējusi Eiropas jauniešu šaha čempionātā G18 vecuma grupā.
Par panākumiem turnīros FIDE 2017. gadā viņai piešķīra starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu.
Mihails Grigorenko

Spēlētāja karjera

2010.—11. gada sezonu Grigorenko aizvadīja Krievijas Jaunatnes hokeja līgas kluba Maskavas "CSKA-Krasnaja Armija" sastāvā, taču tad pārcēlās uz Ziemeļameriku, pievienojoties QMJHL klubam Kvebekas "Remparts". "Remparts" rindās Grigorenko sāka arī 2012.—13. gada sezonu, taču, noslēdzoties NHL lokautam, uzbrucējs pievienojās Bufalo "Sabres" rindām, komandas sastāvā aizvadot 25 spēles.
2013.—14. gada sezonā "Sabres" sastāvā Grigorenko laukumā devās 18 spēlēs, pārējo sezonu dalot starp spēlēšanu QMJHL un AHL, taču 2014.—15. gada sezonu hokejists uzsāka Ročesteras "Americans" sastāvā. Sezonas gaitā gan 25 spēles Grigorenko aizvadīja "Sabres", taču pēc sezonas beigām tika aizmainīts uz Kolorādo "Avalanche". "Avalanche" sastāvā aizvadīja savu pirmo pilno sezonu NHL, 74 spēlēs gūstot 24 punktus.
2017. gada vasarā Grigorenko atgriezās Krievijā, noslēdzot līgumu ar KHL klubu Maskavas CSKA. 2019. gadā kopā ar CSKA izcīnīja Gagarina kausu, Grigorenko tiekot iekļautam arī līgas simboliskajā izlasē.
Krievijas hokeja izlases rindās spēlējis 2012. un 2013. gada Pasaules čempionātos junioriem.
MAC adrese

Vides piekļuves vadības adrese jeb MAC adrese (angļu: MAC address) ir unikāls indentifikators, kas ir piešķirts tīkla adapterim, lai komunicētu fiziskajā tīkla segmentā. MAC adreses tiek izmantotas dažādās tīkla tehnoloģijās, lielākajā daļā no IEEE 802 standartu tīkla tehnoloģijām, tai skaitā Ethernet. MAC adreses tiek iekļautas un izmantotas OSI etalonmodeļa MAC protokola apakšslānī.
MAC adreses visbiežāk tīkla adapteriem piešķir ražotājs un tās tiek saglabātas pašā adapterī, lasāmatmiņā, vai cita veida atmiņā. Ražotāja piešķirtā adrese parasti iekļauj ražotāja identifikācijas kodu un šo adresi var dēvēt par iededzināto adresi. Vēl MAC adresi sauc par aparatūras adresi vai fizisko adresi. Sistēmai var būt vairāki tīkla adapteri un katram tīkla adapterim būs sava, unikāla MAC adrese.
MAC adreses tiek sastādītas vadoties pēc vienas no trim numurēšanas shēmam, kuras pārvalda IEEE (Institute of Electrical and Electronics Engineers): MAC-48, EUI-48, and EUI-64.

Pieraksts

Standarta (IEEE 802) pieraksta formāts MAC-48 adresēm cilvēkam draudzīgā formā ir sešas divu zīmju grupas, atdalītas ar domuzīmi (-) vai kolu (:).

Individuālais adreses bloks

Individuālais adreses bloks ir 24 bitu OUI, kuru pārvalda IEEE Registration Authority. Tam seko 12 biti, kurus arī pārvalda IEEE un tie identificē uzņēmumu un 12 biti, kurus īpašnieks var piešķirt individuālām ierīcēm.

Izmantošana

Lai gan MAC adrese ir domāta kā nemaināma un globāli unikāla, to ir iespējams mainīt uz lielākās daļas mūsdienu aparatūras.
Dators pēc cita datora MAC adreses nevar noteikt, vai abi ir kopējā vai atsevišķā tīkla segmentā.
Datori cits citam MAC adresi lokālajā TCP/IP tīklā var noskaidrot, ja ir zināma IP adrese, izmantojot Address Resolution Protocol (ARP) IPv4 gadījumā vai Neighbor Discovery Protocol (NDP) IPv6 gadījumā. Apraides (broadcast) tīklos (piem. Ethernet) MAC adrese unikāli identificē katru tīkla iekārtu konkrētajā sementā un ļauj iezīmēt paketes konkrētiem datoriem. Tā veido datu posma slāni (OSI otro slāni) par pamatu uz kura darbojas augstāku slāņu protokoli, kas ļauj veidot sarežģītus tīklus.

Apgrieztais bitu pieraksts

Standarta (canonical) pieraksts tiek veidots pārraides bitu secībā ar vismāzāk nozīmīgo bitu pārraidītu pirmo. Tas redzams tādu komandu kā iproute2/ifconfig/ipconfig rezultātā.
IEEE 802.3 (Ethernet) un IEEE 802.4 (Token Bus) standarti baitus pa vadu sūta no kreisās uz labo pusi, ar vismazāk nozīmīgo bitu katrā baitā kā pirmo, bet IEEE 802.5 (Token Ring) un IEEE 802.6 bitus sūta ar visnozīmīgāko bitu kā pirmo. Piemēram, adrese standarta (canonical) pierakstā 12-34-56-78-9A-BC tiek sūtīta pa vadu bitos kā 01001000 00101100 01101010 00011110 01011001 00111101 standarta pārraides kārtībā, bet marķiergredzena tīklā tā pati adrese tiktu pārraidīta kā 00010010 00110100 01010110 01111000 10011010 10111100. Tādā veidā tā var tikt nepareizi attēlota (48-2C-6A-1E-59-3D). Šo sauc par apgriesto bitu kārtību, non-canonical formu, MSB formu, IBM formu vai marķiergredzena formu kā tas ir norādīts iekš RFC 2469. Standarta formai tiek dota priekšroka un tā tiek izmantota visos modernajos tīklos.
Vienu biļeti, lūdzu!

Sižets

Filmas galvenā varone ir 78 gadus vecā Nikija Kokrena. Viņa vairāk nekā 25 gadu garumā katru dienu apmeklē dažādus Ņujorkas teātrus. Viņa ar dažādu viltīgu paņēmienu palīdzību cenšas iegūt brīvbiļetes, tādējādi kļūstot par teātru biedu.
Klimats

Klimats ir noteiktai vietai vai teritorijai raksturīgs ilggadējs laikapstākļu režīms. Klimatu raksturo metereoloģiskie elementi — atmosfēras spiediens, vēja ātrums un virziens, gaisa temperatūra, mitrums, nokrišņi.
Zemi sasniegušais Saules starojums ir atkarīgs no attāluma starp Zemi un Sauli, kurš mainās aptuveni 5 miljonu km lielās robežās. Piemēram, Mērenā klimata joslā gada gaitā raksturīgas lielas Saules augstuma svārstības pret apvārsni. Tās izraisa gadalaiku maiņu, kā arī nosaka dienas garumu. Viens no svarīgiem Saules starojuma ietekmējošajiem faktoriem dažādos gadalaikos un teritorijās ir mākoņainība.

Apraksts

Klimats ir jēdziens, kas apkopo nosacīti stabilu Saules starojuma, Zemes griešanās ap savu asi un ap Sauli ilgtermiņa iedarbību, vērojamu uz zemes virsmas un atmosfērā dažādos pasaules reģionos. Katra no minētajām joslām saņem visai atšķirīgu Saules starojuma devu, kas arī nosaka galvenās to klimatiskās atšķirības. Tā, ja josla no Īslandes gar Ziemeļu Ledus okeāna piekrasti saules siltumu vidēji gadā saņem tikai līdz 1000 stundām, tad Spānijas dienvidu daļu Saule apstaro vairāk nekā 3400 stundas gadā. Šī iedarbība izpaužas sezonālās vidējās temperatūras un mitruma rādītājos attiecīgajās klimata joslās, kuri aptver katru no abām Zemes puslodēm, tātad no ekvatora līdz ziemeļu vai dienvidu polam.
Skaistais lāčpurns

Taksonomija

Pirmais sugu aprakstījis Frīss 1822. gadā. Daļa pētnieku mūsdienās neatzīst skaisto lāčpurnu par patstāvīgu sugu, bet tikai par smailā vai retāk parastā lāčpurna varietāti. Agrāk tika uzskatīts, ka tas aug arī Ziemeļamerikā, taču tagad izplatījis viedoklis, ka atrastie Ziemeļamerikas īpatņi pieder vietējām sugām. Starp pētniekiem pastāv arī viedoklis, ka skaistais lāčpurns iedalās divās varietātēs ar smailāku un olveidīgāku cepurīti, kas līdzīgākas attiecīgi smailajam un parastajam lāčpurnam, un attiecīgi arī viedokļi, ka abas šīs formas pieder kādai no šīm divām sugām — abas vienai vai katra savai. Latvijā mikologi pašlaik pieturas pie skaistā lāčpurna kā atsevišķas sugas uzskata. Tāpat kā atsevišķu sugu viņu nosaka sēņu sistemātikas avoti Mycobank un Index Fungorum.

Augšanas apstākļi

Saprofīta sēne. Aug atsevišķi vai mazās grupās aprīļa beigās un maijā jauktu un skuju koku mežos, izcirtumos, ceļmalās, izdegumos un dārzos. Latvijā konstatēta tikai vienu reizi Rīgā, Botāniskajā dārzā. Biežāka Balkānos un dienvidu Eiropā. Aug arī Āzijā un Austrālijā.

Barības vērtība

Augstvērtīga un savā reģionā populāra ēdamā sēne. Ēdama pēc 10 minūšu termiskas apstrādes, kas samazina sēnē iespējami esošo toksīnu daudzumu. Dažiem alerģiskiem indivīdiem izsauc nelielus un diennakts laikā pārejošus gremošanas trakta vai nervu sistēmas traucējumus.
2005. gadā vācu ķīmiķi no sēnes izdalīja ķīmisku savienojumu, kurš līdz ar dažiem citiem atbildīgs par tās umami garšu un līdz tam nav bijis konstatēts nekādos pārtikas produktos.
Turku ķīmiķi konstatējuši, ka skaistais lāčpurns relatīvi stipri uzkrāj svinu (pretēji, piemēram, augstajam lāčpurnam).

Līdzīgās sugas

Līdzīgi ir smailie lāčpurni, kurus no skaistajiem droši var atšķirt tikai ar mikroskopu, un parastie lāčpurni, kuru cepurītēm noapaļotāka forma. Visi lāčpurni, ar kurām Latvijā šo sugu var sajaukt, ir ēdami. Bisītes jeb ķerveļi un ķēvpupi atšķiras no lāčpurniem ar savu virsmu, kura vienmēr ir izlocīti krunkaina, kamēr lāčpurniem — tīkloti šūnaina.
Dzeņu upurakmens

Dzeņu upurakmens ir upurakmens Sakas pagastā, netālu no bijušām Dzeņu mājām.
Upurakmens diametrs ir 1,5 metri, augstums virs zemes 0,7 metri. Granīta bluķa virspusē ir iekalts 14 centimetrus dziļš bļodveida iedobums. Akmens apkārtnē ir atrasts senu ugunskuru ogļu slānis.
Grūti pieejams, meža masīva un izcirtumu vidū.
Kvants

Kvants (latīņu: quantum — ‘daudzums’) ir mazākā enerģija, ko var atdot vai pieņemt fizikāla sistēma. Kvanta jēdziens raksturo atziņu, ka matērija ir diskrēta un eksistē kāds mazākais iespējamais enerģijas daudzums, kā mijiedarbojas fizikālas sistēmas. Elektromagnētisko viļņu kvants ir fotons. Kvanta jēdzienu pirmais izvirzīja vācu fiziķis Makss Planks 1900. gadā.

Kvanta enerģija

Enerģijas kvanta vērtība (kvanta enerģija) ir proporcionāla starojuma frekvencei  (apgriezti proporcionāla viļņa garumam ):
,
kur  ir gaismas ātrums vakuumā,  ir Planka konstante un  ir kvanta enerģija. Pēc formulas var izskaitļot enerģijas kvanta vērtību jebkura viļņa garuma starojumam.
Labākā starptautiskā spēlfilma (Amerikas Kinoakadēmijas balva)

Vairākkārtējie balvas ieguvēji

Balvas par labāko filmu svešvalodā pārsvarā ir ieguvušas Eiropas valstu filmas. Skaitot no 1947. gada, pavisam pasniegtas 72 balvas, no kurās 56 ir ieguvušas Eiropas valstis (ieskaitot PSRS un Krieviju), 7 Āzijas, 3 Āfrikas un 5 Amerikas filmas. Visvairāk balvu ieguvusi Itālija - 11 balvas "Labākā filma svešvalodā" un 3 "Speciālās goda balvas labākai filmai svešvalodā", bet Francija - attiecīgi 9 un 3 balvas.
Lai gan balva tiek piešķirta valstij, tomēr var atzīmēt faktu, ka 4 reizes balva "Labākā filma svešvalodā" ir tikusi piešķirta filmām, kuru režisors bijis Federiko Fellīni. Ņemot vērā arī no 1947. līdz 1955. gadam piešķirtās "Speciālās goda balvas labākai filmai svešvalodā", 4 reizes apbalvotas arī Vitorio De Sikas režisētās filmas (attiecīgi 2 un 2 balvas).