google/wiki40b huggingface dataset:
Salaspils kauja

Kaujas priekšvēsture

1600. gadā Zviedrijas karaspēks reģenta Kārļa IX vadībā bija ieņēmis visu Pārdaugavas hercogistes teritoriju, izņemot galvenos nocietinājumus gar Daugavas upi, proti, Daugavgrīvas, Rīgas un Kokneses cietokšņus. 1601. gada pavasarī Lietuvas hetmanim J. K. Hodkevičam izdevās uzvarēt zviedrus Kokneses kaujā un pārtraukt cietokšņa aplenkumu. Tā gada rudenī liels Polijas-Lietuvas karaspēks karaļa Sigismunda III vadībā pārcēlās pār Daugavu pie Kokneses un atkaroja zviedriem visu Vidzemi un Dienvidigauniju.
1605. gadā Zviedrijas karaspēks atkal devās uzbrukumā un 4000 zviedru karavīru grāfa Frederika Joahima Mansfelda vadībā izcēlās krastā Daugavgrīvā un aplenca cietoksni, sākot gatavoties Rīgas aplenkšanai. Zviedrijas karaspēku vadīja karalis Kārlis IX un tā sastāvā bija aptuveni 2000 jātnieku un 9000 kājnieku, ieskaitot Vidzemes zemessardzi. Lietuvas lielhetmanis Jans Karols Hodkevičs spēja sapulcināt karaspēku, kura sastāvā bija 2600 jātnieki un 1300 kājnieki, ieskaitot Zemgales hercoga Frīdriha Ketlera vadīto 300 Kurzemes un Zemgales jātnieku karaspēku Daugavas kreisajā pusē. Armijas kodolu veidoja labi trenēta smagā kavalērija — t. s. "spārnotie huzāri". Zviedru karalis 26. septembra vakarā, neraugoties uz rudens lietavām, nolēma gar Daugavu doties pretī Hodkeviča karaspēkam un abas armijas sastapās pie Salaspils 18 km attālumā no Rīgas.

Kaujas norise

Zviedrijas armija rīta gaismā izvietojās pakalnē tagadējā Salaspils parka un Ķesterciema (HES ciemata) vietā. Polijas-Lietuvas armija izvietojās pie Ikšķiles lielceļa aptuveni viena kilometra attālumā no zviedriem, tagadējo Salaspils kapu apkārtnē. Pēc īsa uzbrukuma poļu-lietuviešu karaspēks veica māņu atkāpšanās manevru un ievilināja zviedru karaspēka avangardu staignājā pie tagadējās Salaspils pilsētas austrumu robežas Rīgas-Daugavpils šosejas kreisajā pusē.
Kopvalsts huzāru kavalērija kopā ar Kurzemes jātniekiem devās straujā uzbrukumā labajā flangā un sakāva zviedru jātniekus. Tad Hodkevičs pavēlēja uzbrukt arī kreisajā flangā un pilnīgi ielenca zviedru karaspēka priekšējo daļu. Panikā zviedri atkāpās un jau pēc pusstundas kauja beidzās ar pilnīgu zviedru karaspēka sakāvi. Kaujas laikā zviedru karalis Kārlis zaudēja savu zirgu un viņu no gūsta vai bojāejas izglāba kāds vidzemnieks Vrēde, kas noleca no sava zirga, ļaudams karalim aizjāt līdz Rīgai.
Paliene

Paliene jeb palu terase ir periodiski pilnīgi vai daļēji applūstoša ūdenstilpes ielejas daļa. No palienes neapplūstošās daļas jeb virspalu terases palieni parasti norobežo nogāze. Palu ūdeņi regulāri bagātina palieni ar organiskām vielām (alūviju), tādēļ palieņu augsnes ir ļoti auglīgas. Paliene parasti stiepjas gar upi gandrīz nepārtrauktas joslas veidā, tās platums var būt no dažiem metriem mazajām upēm līdz vairākiem kilometriem lielākajām upēm. Palu laikā paliene izveidojas par milzīgu ūdenskrātuvi, kas reizē darbojas kā dabisks ūdens "sūklis", pasargājot no applūšanas lielas apkārtējās teritorijas, to skaitā apdzīvotas vietas.
Hērakls

Hērakls (grieķu: Ἡρακλῆς) ir varonis sengrieķu mitoloģijā. Hērakls bija pusdievs, Alkmenas un Zeva dēls. Zevs parādījās Alkmenas vīra tēlā un viņi ieņēma bērnu. Nogurusi no vīra neuzticības, Hēra aizsūtīja divas čūskas, lai tās nožņaugtu bērnu, bet jaundzimušais jau bija pietiekami spēcīgs un nogalināja tās. Hēra ienīda Hēraklu un uzsūtīja viņam vājprātu. Prāta aptumsumā Hērakls nogalināja 8 savus bērnus. Kad viņš atgriezās pie prāta, viņš gribēja attīrīties no grēkiem un vērsās pie Delfu orākula. Pītija nolēma, ka Hēraklam vajadzēs kalpot 12 gadus savam brālēnam titānam Evrisfejam, izpildot visas viņa pavēles.
Rēzeknes 2. vidusskola

Vēsture

Skola savu darbību sāka kā Rēzeknes valsts krievu ģimnāzija 1921. gada 27. janvārī. Sākumā ģimnāzijā tika organizētas 5 klases, kurās mācījās 134 ģimnāzisti. Ģimnāzijai bija savas kopmītnes, vienā no tās telpām darbojās Pedagoģiskais institūts. Aktīvi darbojās skautu un gaidu pulciņi, tika organizētas teātra izrādes un citi pasākumi. Laikā no 1921. gada līdz 1944. gadam ģimnāziju vadīja 6 direktori. 
1944. gadā uz krievu ģimnāzijas bāzes tika nodibināta Rēzeknes 2. vidusskola. Sākot ar 1944. gadu skolas telpas atradās piecās ēkās dažādās pilsētas daļās. 1956. gadā tika atvērta jaunā (pašreizējā) skolas ēka. 1974. gadā skolai tika piebūvēta trīsstāvīga piebūve, kurā turpmāk kopā ar kabinetiem tika izvietota skolas ēdnīca un bibliotēka. 
1989. gadā ekspluatācijā tika nodots divstāvu sporta komplekss, kurā līdz šai dienai notiek skolēnu sporta nodarbības un dažādi pilsētas pasākumi, piemēram, "Latgales uzņēmējs". 1992. gadā skolas ēkā tika atvērts vienīgais pilsētā akvaterārijs, kurā atrada savas mājas daudzi savvaļas iemītnieki. 2011. gada 10. febrārī akvaterārijam tika piešķirts zoodārza statuss.
2005./2006. mācību gadā Rēzeknes 2. vidusskola tika atzīta par skolu, kas veicina Latvijas iedzīvotāju veselību. 2010. gadā, sadarbībā ar LR futbola federāciju, tika veikta Rēzeknes 2. vidusskolas sporta stadiona pilna rekonstrukcija ar jaunu mākslīgo segumu.
Mārvins Minskis

Biogrāfija

Mārvins Lī Minskis dzimis Ņujorkā, viņa tēvs bija acu ķirurgs Henrijs, bet māte Fanija — ebrejiete, kas bija cionisma aktīviste. Minskis apmeklēja Ethical Culture Fieldston School privātskolu un Bronksas Zinātņu vidusskolu. Vēlāk mācījās arī Filipsa akadēmijā Andoverā, Masačūsetsā. Pēc tam no 1944. līdz 1945. gadam dienēja ASV Jūras kara flotē. 1950. gadā saņēma bakalaura grādu matemātikā Hārvarda Universitātē un 1954. gadā — doktora grādu matemātikā Prinstonas Universitātē.
No 1958. gada līdz pat savai nāvei 2016. gadā viņš strādāja MIT fakultātē. 1959. gadā viņš kopā ar Džonu Makārtiju nodibināja MIT Mākslīgā intelekta laboratoriju. Viņš bija Toshiba mediju mākslas un zinātnes, kā arī elektrotehnikas un datorzinātnes profesors.

Personīgā dzīve

1952. gadā M. Minskis apprecēja pediatri Gloriju Radišu; viņiem piedzima trīs bērni. Minskis bija talantīgs klavierspēles improvizators, publicēja pārdomas par saistību starp mūziku un psiholoģiju.
Astrahaņas apgabala Sarkanā grāmata

Astrahaņas apgabala Sarkanā grāmata ir oficiāls dokuments, kas satur datu kopumu par reto un esošo uz iznīkšanas robeža dzīvnieku un savvaļā augušos augu un sēņu sugu (pasugu, populāciju), kas sastopami Astrahaņas apgabala teritorijā, stāvokli, izplatību un aizsardzības pasākumiem.
Pirmais Astrahaņas apgabala Sarkanās grāmatas sējums tika izdots 2004. gadā, dzīvnieku un augu valsts objektu saraksts ir apstiprināts 2000. gadā un tajā ir iekļauts: 1 Myxomycetes tipa suga, 22 sēņu sugas, 16 ķērpju sugas, 64 augstāko augu sugas, 62 posmkāju sugas (60 kukaiņu, 2 zirnekļveidīgo) un 101 mugurkaulnieku suga (13 zīdītāju, 72 putnu, 7 abinieku, 9 zivju sugas).
HK 23

HK 23 - Vācijas kompānijas Heckler & Koch vieglais ložmetējs, kas balstīts uz G3 konstrukcijas, bet ar 5,56 mm kalibru.
Tas radās no oriģinālā HK 21, kas gan vairs netiek ražots. Savukārt HK 23 pēcteči ir HK 23e un HK 73. Oficiāli tas tika izlaists 1972. gadā. Tas ir galveno uzdevumu ložmetējs, kura galvenā funkcija ir cīņa pret kājniekiem.

Raksturojums

Faktiski HK 23 ir no patronlentes barojama HK 13 versija. Šis ierocis ir viens no iecienītākajiem HK produktiem. Tam ir labs munīcijas padeves mehānisms — tas lieto aizslēga galvas aizmugurējās kustības palēnināšanu (tāda pati sistēma ir ložmetējam HK 21; šai sistēmai ir maz kopīga ar MG-42, kā citreiz mēdz uzskatīt). Augsti novērtētas ir arī HK 23 detaļas — tās ir iespējams uzstādīt HK 21 ložmetējam, tomēr HK 21 nav iespējams pārveidot par HK 23. Tas var lietot arī tās pašas detaļas, ko šī triecienšautene HK G3.

Izmantošana

Savas labās slavas dēļ HK 23 tiek lietots daudzviet. Piemēram, tas tiek izmantots kā galveno uzdevumu ložmetējs Vācijas E.B.S.I.S. spēkos. Tas ir SAW(squad automatic weapon) ierocis — policijas automātiskais ierocis (to parasti iesaka kā vienu no variantiem, ko lietot policijas spēkiem). Ložmetēja izplatība ir visai ierobežota — to piedāvā tādas firmas kā, piemēram, Heavy Metal Armory. Tas tiek lietots arī Portugālē. HK 23 labi der teritorijās ar lielu aizsegu. Tam var uzstādīt tēmēkli, liela priekšrocība ir arī vieglā munīcija (5,56 mm), tā atļauj pārnēsāt lielāku tās daudzumu. Kaut gan tas ir samērā nesens ierocis, ir uzskats, ka HK 23 ir laiks aizvietot ar jaunākas paaudzes modeļiem.
Plzeņa

Vēsture

Plzeņa rakstos pirmoreiz minētā 976. gadā kā kaujas vieta starp Bohēmijas kņazu Boļeslavu II un Svētās Romas impērijas imperatoru Otonu II. Pilsētas tiesības 1295. gadā Plzeņai piešķīra karalis Vāclavs II. Pilsēta ātri auga, jo atradās uz tirdzniecības ceļa uz Nirnbergu un Rēgensburgu. 14. gadsimtā tā bija trešā lielākā Bohēmijas pilsēta (aiz Prāgas un Kutna Horas).
Husītu karu laikā Plzeņa bija katoļu pusē. Husītu ģenerālis Prokops Lielais trīsreiz neveiksmīgi aplenca pilsētu. 1468. gadā Plzeņā tika iespiesta pirmā grāmata Bohēmijā.
1599. un 1600. gadā pilsēta bija imperatora Rūdolfa II rezidence. Trīsdesmitgadu kara laikā 1618. gadā Plzeņu ieņēma Ernsta fon Mansfelda karaspēks un noturēja to līdz 1621. gadam. 1633. gadā Albrehts fon Vallenšteins izvēlējās Plzeņu par savu ziemas rezidenci, bet zviedri 1637. un 1648. gadā neveiksmīgi mēģināja to ieņemt.
1899. gadā Emīls Škoda Plzeņā nopirka nelielu rūpnīcu un attīstīja ieroču ražošanu. Laika gaitā Škodas rūpnīcas izveidojās par vienām no lielākajām Eiropā.
2.pasaules kara laikā Plzeņu no nacistu okupācijas atbrīvoja ASV karaspēks, tomēr dažas dienas vēlāk amerikāņi savu karaspēku atvilka ļaujot ienākt PSRS karaspēkam. Pamatojoties uz Beneša dekrētiem, pilsētas vācu iedzīvotāji tika padzīti.
1953. gadā Plzeņā notika nemieri, kurus izsauca naudas reforma. Notika ielu cīņas starp Škodas rūpnīcas strādniekiem un policiju, kuru atbalstīja tanki.
Alehandro Valverde

Biogrāfija

Dzimis Laslumbrerasā, Mursijā, Valverde nāk no riteņbraucēju ģimenes. Viņa tēvs ar riteņbraukšanas sportu nodarbojās amatieru līmenī un sešu gadu vecumā uzdāvināja Alehandro viņa pirmo velosipēdu. Viņa brālis Huans Fransisko arī bija braucējs amatieru līmenī. Valverdes pirmās sacensības notika Humiljā, viņa dzimtajā Mursijas reģionā un viņš finišēja otrais. Pēc nedēļas viņš uzvarēja otrajās sacensībās Jeklā. Vecumā no 11 līdz 13 gadiem viņš uzvarēja vairāk kā piecdesmit jauniešu sacensībās pēc kārtas, nopelnot iesauku El Imbatido (nepārspētais).

Amatiera karjera

Valverdes daudzās uzvaras tika novērtētas un viņam iespēju piedāvāja augsta līmeņa amatieru komanda «Banesto» no Navarras, samērā patālu no viņa mājām Mursijā. Iespējams, katru nedēļas nogali veiktā tālā ceļa izraisītā noguruma dēļ viņa sniegums bija vājāks.
Viņš pārgāja uz profesionālo «Kelme» attīstības komandu, kur par treneri strādāja Fransisko Moja, kam Valverde piedēvē lielus nopelnus kļūšanā par labāku braucēju. «Kelme» apsolīja viņam iespēju nonākt profesionālajā komandā, ja tiks rādīts labs sniegums. Pirmās sezonas beigās «Kelme» amatieru komandā viņam tika piedāvāts pāriet uz profesionālo komandu.

Movistar (2012—pašlaik)

Valverde uzvarēja 2019. gada Vuelta a España sacensību 7. posmā, kā arī finišēja kopvērtējuma otrajā vietā.
Georgs Frīdrihs fon Felkerzāms

Sabiedriskā darbība

Kurzemes literatūras un mākslas biedrības dibinātājs (1815). Jelgavas brīvmūrnieku Jāņa ložas „Zu den drey Gekrönten Schwerdtern“ brālis (1818). 1836. gadā viņu par savu goda biedru ievēlējusi arī Rīgas vēstures un senatnes pētītāju biedrība.
Zūru pamatskola

Vēsture

Pēc Ventspils apriņķa skolu 1928. gada hronikas — „1875. gadā uz Zūru sabiedrības lūgumu Landsdorfs Dzērves mazo muižu piešķīris ar vienu pūrvietu zemes Zūru pagasta skolas vajadzībām”. Pirmā ēka skolai uzcelta 1876. gadā. No Kurzemes guberņas visu mācību iestāžu rādītāja — „Zūru pagasta skolas ēkai ir divi stāvi un 15 istabas, tā ir mūra ēka”.
Lielākie skolas pārbūves darbi veikti 1953. gadā, 1971. gadā uzcelta piebūve, 1975. — ēdnīcas ēka, 1977. — sporta zāle, 1984. — saglabājot vecās skolas ēkas pamatus, uzcēla jaunu ēku 1. — 4. klašu un darbmācības vajadzībām, 2000. gadā realizēts investīciju projekts — nomainīti logi un nosiltināta ēka.
Japānas administratīvais iedalījums

Japānas administratīvo iedalījumu veido 47 prefektūras (japāņu: 都道府県/todōfuken). Prefektūras tika izveidotas 1871. gadā. Katru prefektūru vada tieši ievēlēts gubernators un vietējais parlaments. Atsevišķas prefektūras tālāk iedalās apakšprefektūrās (japāņu: 支庁/shichō). Ir 20 galvenās pilsētas jeb t.s. valdības apstiprinātās pilsētas (japāņu: 政令指定都市/seirei shitei toshi). Japānas pašvaldības iedalās galvenajās lielpilsētās, īpašajās lielpilsētās, lielpilsētās, īpašajos rajonos (Tokija), rajonos, pilsētās un ciemos. Valstī notiek pašvaldību reforma, daudzas pašvaldības tiek apvienotas. Tradicionāli Japāna iedalās 8 reģionos.
Lašu apakšdzimta

Latvijā

Latvijas dabīgajās ūdenstilpnēs un zivjaudzētavu dīķos sastopamas 8 lašu apakšdzimtas sugas: lasis (Salmo salar), taimiņš (Salmo trutta), kuprlasis (Oncorhynchus gorbuscha), ketlasis (Oncorhynchus keta), kižučs (Oncorhynchus kisutch), varavīksnes forele (Oncorhynchus mykiss), Arktikas palija (Salvelinus alpinus) un avota palija (Salvelinus fontinalis). Strautos un upītēs mājo arī strauta forele (Salmo trutta fario), kas ir taimiņa saldūdens pasuga. Lielākā daļa lašu dzimtas sugu ir ievestas, zivjaudzētavās pavairotas un audzētas. Taču, zivīm nonākot upēs un ezeros, tās reizēm iedzīvojas dabiskajā ekosistēmā, lai gan stabilu populāciju izveidošanās Latvijā nav zināma. Lašveidīgās zivis, kas mājo Latvijas dabīgajās ūdenstilpnēs ir lasis, taimiņš un strauta forele.
Himēra (ģenētika)

Dabisks himērisms

No bioloģijas viedokļa himērisms zemā līmenī dabiski parādās gan cilvēkiem, gan dzīvniekiem prenatālajā periodā, kad dzemdē notiek šūnu apmaiņa starp divu olu dvīņu embrijiem. Tas var izpausties, piemēram, kā neparastas vai dažādu krāsu varavīksnenes (varavīksnenes heterohromija) vai kažoka krāsa.
Augļa šūnu migrācija mātes šūnās un integrācija orgānos grūtniecības laikā ir fenomens, ko sauc par fetālo mikrohimērismu. Augļa DNS saglabājas mātes organismā arī pēc dzemdībām — fetālās šūnas izdzīvo, migrē un diferencējas svešā vidē. Ir izvirzīta hipotēze, ka augļa DNS mātes organismā ir autoimūno slimību cēlonis.
Agrīnajā grūtniecības periodā, saplūstot kopā diviem embrijiem, var rasties parazītiskais dvīnis. Pieaugušajam "pazudušais dvīnis" visbiežāk izpaužas asinsanalīzēs, bet dažkārt tas var radīt nevēlamas organisma izmaiņas — vairākas ekstremitātes vai hermafrodītismu.

Cilvēku radītās himēras

Cilvēku-dzīvnieku krustojumi sākotnēji tika radīti ar mērķi veikt slimības izzināšanu, testēt zāles un noskaidrot organisma reakciju uz ārstēšanu, jo himēras organisma atbildes reakcija uz slimību un zālēm būtu līdzīga cilvēka reakcijai. Pirmie eksperimenti tika veikti 1980. gados uz dzīva eksperimentālā modeļa — SCID pelēm ar smagu kombinēto imunodeficītu (angļu — severe combined immunodeficiency). Tika noskaidrots, ka cilvēka hematopoētiskās cilmes šūnas SCID peļu imūnsupresētajā organismā diferencējas par T un B limfocītiem. Rezultātā perifērajā cirkulācijā tika atrastas cilvēka CD4+, CD8+ šūnas un imunoglobulīns G, tātad tika pierādīta spēja radīt jaunu asinsrades sistēmu. Cilvēka hematopoētisko šūnu izolēšana un eksperimenti ar pelēm bija nozīmīgs solis leikēmijas ārstēšanā, šī metode joprojām tiek izmantota imūnās sistēmas un HIV izpētē. Jaunie eksperimentālie modeļi tiek izmantoti neirodeģeneratīvo un psihisko saslimšanu patoģenēzes izpētei. Tiek izzināts jautājums par cilmes šūnu terapijas ieviešanu "masu" medicīnā, kas ļautu ārstēt kardiovaskulārās slimības, diabētu, išēmiju, autoimūnās slimības, tīklenes atslāņošanos, insultu, infarktu, neirodeģeneratīvas slimības (piemēram, dopamīna neironu aizvietošanas iespējas Pārkinsona slimniekiem), kā arī reģenerēt kaulus un skrimšļus. Iespējams, ka vienīgais veids, kā pētīt tikai cilvēkam raksturīgas slimības (piemēram, Dauna sindromu), ir eksperimenti ar himērām. Jāatzīmē, ka pēc analīžu ievākšanas himērām visbiežāk tiek veikta eitanāzija. Himēras izmantotas, lai izaudzētu orgānus vai audus, nepieciešamus tālākajai transplantēšanai. Šī metode var būt labi pielietojama nākotnē, pateicoties vājai organisma imūnai reakcijai. Teorētiski cilvēka ģenētiskais materiāls būs ievadīts dzīvnieka embrijā vai auglī, proti, tiks radīta himēra, tādējādi nepieciešamais orgāns vai audi būs veidoti tieši no pacienta šūnām, uz kurām imūnā sistēma nereaģē. Savā ziņā cilvēki, kuriem tika transplantēti donora (cilvēka, dzīvnieka) orgāni vai audi, ir visplašāk zināmās himēras mūsdienās, taču jāatzīst, ka donora audi ar dažiem izņēmumiem (piemēram, transplantētā radzene, pateicoties hematooftalmiskai barjerai) izsauc imunoloģisko reakciju recipienta organismā.
Durbes novads

Daba

Durbes novada teritorijā Rietumkursas augstiene pāriet Piejūras zemienē. Augstākais punkts novadā ir Ķīķīzera kalns Vecpils pagastā – 98 m vjl. Zemākā vieta novadā ir Ālandes upe uz robežas ar Grobiņas pagastu.

Hidrogrāfija

Durbes novada teritorija ietilpst divos ūdens baseinos: ziemeļdaļa mazo upju baseinā starp Liepājas kanāla baseinu un Ventu, dienviddaļa – Liepājas ezera kanāla baseinā. 
Lielākās novada upes ir Durbe, Lāņupe, Trumpe, Ālande (uz robežas ar Grobiņas novadu).
Lielākās ūdenstilpes: Durbes ezers, Purva dīķis, Lielais Bērzu dīķis.

Dabas aizsardzība

Novadā atrodas īpaši aizsargājamā dabas teritorija – dabas liegums „Durbes ezera pļavas”, kas iekļautas NATURA 2000 aizsargājamo teritoriju sarakstā. Dabas lieguma teritorija iekļauj Lāņupes palienes upes lejtecē un Durbes ezera ziemeļdaļu.
Elhonons Goldbergs

Dzīves gājums

Dzimis 1946. gadā Latvijā, studējis Maskavas Valsts universitātē psiholoģiju un matemātiku. Šajā laikā viņu ietekmējuši Aleksandra Lurias (1902—1977) uzskati. 1974. gadā Goldbergs emigrēja uz ASV, kur ieguva arī medicīnisko izglītību un turpināja pētījumus neirozinātnēs. Viņa pamatpētījumi ir par galvas smadzeņu garozas abu pusložu funkcionālajām atšķirībām un par frontālo daivu nozīmi lēmumu pieņemšanā un situāciju modelēšanā.
Pašlaik Elhonons Golbergs ir neiroloģijas profesors Ņujorkas Universitātē un viens no smadzeņu treniņu centra SharpBrains vadītājiem.
Vallija Henšele

Biogrāfija

Piedzimusi ebreju ģimenē. Ieguvusi muzikālu izglītību, bijusi dziedātāja un pelnījusi sev iztiku ar klavierspēles stundām. 1927. gadā ieguvusi dziedāšanas skolotāja diplomu, bet 1929. gadā sekmīgi nokārtojusi eksāmenu, kas ļāvis uzstāties kā aktrisei operas žanra iestudējumos. 1939. gada martā pēc nacistu nākšanas pie varas Vācijā emigrējusi uz ASV. Tur 1950. gados kļuvusi par redzes invalīdu un līdz savai nāvei iztikusi no pieticīgas pensijas.
Divas reizes piedalījusies Pasaules čempionātos šahā sievietēm. 1930. gada Pasaules čempionāta šahā sievietēm Hamburgā ieņēmusi 3. vietu, bet 1931. gada Pasaules čempionāta šahā sievietēm Prāgā palikusi 5. vietā. Viņas uzvara 1930. gadā pār toreizējo Pasaules čempioni šahā Veru Menčiku tā arī palika Menčikas vienīgais zaudējums Pasaules čempionātu šahā sievietēm turnīros (izņemot mačus pret Soņu Grafu).

Nozīmīga partija

Vallija Henšele – Vera Menčika

Pasaules čempionāts šahā sievietēm, Hamburga 1930
1. d4 Zf6 2. c4 g6 3. Zc3 Lg7 4. Zf3 0–0 5. e4 d6 6. Le2 Zbd7 7. 0–0 e5 8. Lg5 h6 9. dxe5 dxe5 10. Lh4 c6 11. Dd2 Te8 12. Tfd1 Db6 13. Lf1 Zh5 14. b3 Zf4 15. Za4 Dc7 16. Tac1 Ze6 17. Zc3 Zd4 18. Ze1 Zf8 19. f3 Le6 20. Zc2 Kh7 21. Zxd4 exd4 22. Ze2 c5 23. Zf4 Le5 24. Lg3 Dd6 25. Ld3 b6 26. Ze2 Lxg3 27. Zxg3 a5 28. a4 Lc8 29. Tf1 Ta7 30. Tce1 Tae7 31. f4 Lb7 32. e5 Db8 33. Zh5 Zd7 34. f5 Tf8 35. fxg6+ fxg6 36. e6 Ze5 37. Txf8 Dxf8 38. Txe5 Lc8 39. Zf4 Df6 40. Zxg6 Tg7 41. Th5, un melnie padevās.
Auļi

Vēsture

2013. gadā grupa izdeva savu 10 gadu darbības jubilejas albumu „Dižducis”, kurā apkopoti 11 jau iepriekš izdotu skaņdarbi jaunā Kārļa Auzāna aranžējumā un 1 iepriekš neizdota dziesma.
2017. gadā Auļi kopā ar tautas mūzikas grupu Tautumeitas izveidoja kopprojektu „Auļi un Tautumeitas” un paziņoja par kopīga vedību tematikai veltīta albuma „Lai māsiņa rotājās!” ierakstīšanu, kā arī to pavadošu koncerttūri. 2017. gada 19. jūlijā Auļi un Tautumeitas laida klajā pirmo dziesmu no topošā albuma — „Manā lopu laidarā” bet 2017. gada 24. jūlijā arī kopprojekta dalībnieku režisētu videoklipu gaidāmā albuma otrajai dziesmai „Dzied’ papriekšu, brāļa māsa”. 29. jūlijā Āraišu ezerpils arheoloģiskajā parkā notika albuma atvēršanas svētki.

Apbalvojumi

Auļi kategorijā „Labākais tautas vai pasaules mūzikas albums” trīs reizes saņēmuši Latvijas Mūzikas ierakstu gada balvu „Zelta mikrofons” (2007. gadā par albumu „Auļos...”, 2011. gadā par albumu „Etnotranss” un 2014. gadā par albumu „Dižducis”), bet vēl divas reizes tai tikuši nominēti (2005. gadā par albumu „Sendzirdēju” un 2017. gadā par albumu „Gadalokos”).
Ekosistēma

Sauszemes ekosistēmas

Sauszemes ekosistēmu izvietojums ir atkarīgs no noteiktiem vides, galvenokārt klimata apstākļiem. Vairāku ekosistēmu kopums veido biomas, piemēram, tundru, skujkoku mežus, stepes, savannas, tuksnešus.
Latvijā raksturīgākās sauszemes ekosistēmas ir mežs, pļavas un purvi.
Pasaulē arvien lielākas teritorijas aizņem mākslīgās ekosistēmas, tas ir, tīrumi, pilsētas, dārzi.

Ūdens ekosistēmas

Ūdens ekosistēmas galvenais faktors ir ūdens sastāvs, tas ir, sāļūdens vai saldūdens. Atsevišķi izdala arī sājūdens (iesāļūdens) ekosistēmas, pie kuras pieder arī Baltijas jūra. Svarīgi ir arī ūdenī izšķīdušā skābekļa daudzums.
Lielākā ūdens ekosistēma ir Pasaules okeāns. Ar vislielāko bioloģisko daudzveidību ir šelfa daļa. To lielā mērā ietekmē antropogēnais faktors, tas ir, cilvēka darbības ietekme, piemēram, nozveja, ūdens piesārņojums.
Nozīmīgākās saldūdens ekosistēmas ir upes un ezeri. Liela nozīme ir arī mitrājiem.
Komplementārā un alternatīvā medicīna

Komplementārā un alternatīvā medicīna (angļu: Complementary and alternative medicine, CAM) jeb papildinošā un alternatīvā medicīna ir apkopojošs nosaukums diagnostikas un ārstniecības metodēm, kas atšķiras no Rietumu valstīs tradicionāli pieņemtajām biomedicīnas metodēm, tādēļ reizumis tā tiek saukta par nekonvencionālo vai netradicionālo medicīnu (krievu: нетрадиционная медицина). Globalizācijas apstākļos pieaug tendence integrēt biomedicīnas metodes ar komplementārās un alternatīvās medicīnas metodēm, veidojot jaunu izpratni par integratīvo medicīnu jeb holistisko medicīnu.

Kritika

Komplementārās un alternatīvās medicīnas pretinieki apgalvo, ka tās efektivitāte un drošums nav pierādāmi ar nejaušinātiem, dubultakliem un placebo kontrolētiem zinātniskiem pētījumiem.