google/wiki40b huggingface dataset:
Endoplazma

Endoplazma jeb plazmodijs ir daudzu vienšūņu organismu citoplazmas centrālā jeb iekšējā daļa. Citoplazmas ārējo daļu veido ektoplazma, un tās savā starpā atšķiras ar konsistenci. Abiem plazmas veidiem nav principiālu atšķirību, tie atšķiras tikai ar organoīdu sadalījumu citoplazmas iekšpusē. Endoplazmā ir visi centrālie organoīdi, piemēram, šūnas kodols, mitohondriji, endoplazmatiskais tīkls, gremošanas vakuolas u.c. šūnas komponentes. Atšķirībā no viskozās ektoplazmas, endoplazmai ir šķidrāka konsistence. Tā ir arī graudaināka par ektodermu.
Endoplazma un ektoplazma nav krasi nošķirtas šūnas daļas, bet tās var pāriet no vienas otrā. Pseidopodijas veidošanās un pieaugšanas rajonā, uz kurieni tiecas šķidrā endoplazma, tās perifēriskās daļas želatinizējas, kļūst viskozas, pārtapdamas par ektoplazmu. Turpretī ķermeņa otrajā pusē notiek pretējs process — ektoplazmas sašķidrināšanās un daļēja pāriešana endoplazmā. Šī parādība, atgriezeniskā pāreja no endoplazmas ektoplazmā un atpakaļ, ir pseidopodiju veidošanās pamatā.
Progress M-11M

Krava

Kopējā kravas masa starta brīdī bija 2673 kg. Īpašajās tvertnēs ietilpa degviela pašam kuģim (740 kg) un stacijas dzinējsistēmai (250 kg), skābeklis (50 kg), ūdens (420 kg). Hermētiskajā kravas telpā (pavisam 1213 kg) atradās iekārtas stacijas apkalpošanai un zinātniskajiem pētījumiem, pārtikas preces, apģērbs, higiēnas, medicīnas preces, tai skaitā 362 kg amerikāņu segmentam.

Lidojuma gaita

Progress M-11M startēja no Baikonuras kosmodroma 2011. gada 21. jūnijā 14:38:15 UTC ar nesējraķeti Sojuz-U.
Saslēgšanās ar SKS notika 23. jūnijā 16:37:03 UTC pie Zvezda moduļa automātiskā režīmā.
2011. gada 23. augustā 09:37:32 UTC Progress M-11M atvienojās no SKS. Autonomā lidojumā ar to veica eksperimentu Radar-Progress.
1. septembrī Progress M-11M tika novadīts no orbītas. 13:34:31 UTC bremzēšanas manevram tika iedarbināts kosmiskā aparāta dzinējs, kurš darbojās 180 sekundes. Kosmosa kuģis nogāja no orbītas un sadega Zemes atmosfērā. Nesadegušās daļas aptuveni 10:21:41 UTC iekrita Klusā okeāna dienviddaļā.
Spārni un airi

Sižets

Filmā parādītas Debesis, Sieviete un Zeme - tas, kas ir noticis kāda izbijuša lidotāja ceļā no lidlauka līdz neapdzīvotai laivu stacijai.
Maladzječna

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1388. gadā. Atradās Lietuvas lielkņazistē. Pilsēta pievienota Krievijai pēc Polijas Otrās dalīšanas 1793. gadā. 1812. gadā 4. decembrī netālu no Maladzječnas notika krievu un franču armiju kauja. No 1918. līdz 1939. gadam - Polijas sastāvā, no 1929. gada pilsēta. Pievienota PSRS Molotova-Ribentropa pakta rezultātā. Otrā pasaules kara laikā no 1941. gada 26. jūnija līdz 1944. gada 5. jūlijam pilsēta atradās vācu okupācijā. No 1944 līdz 1960 - apgabala centrs. Kopš 1991. gada - neatkarīgās Baltkrievijas sastāvā. No 1993. gada Maladzječna ir baltkrievu dziesmas un dzejas festivāla galvaspilsēta.

Ekonomika

Mašīnbūves un metāla apstrādes, kokapstrādes, celtniecības, vieglās un pārtikas rūpniecības uzņēmumi.

Sports

Futbola klubs "Maladzječna". Pilsētā ir stadions ar 4500 vietām, starptautiskais pludmales volejbola stadions parkā, ledus pils, šaha, dambretes un bridža klubs.
DJane HouseKat

Singli

DJane HouseKat ir izlaidusi divus singlus — "My Party" un "All the Time", kuros abos piedalās britu reperis Rameez.
"My Party" singls ir iznācis 2012. gada Janvārī. Šis singls ieguva lielu popularitāti Vācijā, kur šis singls ieguva 4. vietu un Austrijā, kur tas ieguva 3. vietu. Vēl "My Party" ieguva 14. vietu Šveicē un 25. vietu Dānijā.
"All the Time" nebija tik veiksmīgs un ieguva 44. vietu Vācijā un 29. vietu Austrijā.
281. Abrenes policijas bataljons

Izveidošana

281. Abrenes policijas bataljonu 1943. gada 23. janvārī Rīgā pēc vācu policijas komandiera Ostlandē Frīdriha Jekelna pavēles saformēja pulkvežleitnants Voldemārs Veiss no Rīgas un Vidzemes policijas darbiniekiem, pēc Jekelna pavēles katram Latvijas apriņķim bija jādod noteikts skaits vīru. Izveidošanas specifiskais mērķis bija operācijas "Winterzauber" īstenošana, izveidojot bataljonā bija 48 virsnieki, 224 instruktori un 362 kareivji (formējot tika ņemtas vērā tikai Latvijas Bruņoto spēku dienestā iegūtās pakāpes, nevis policijas dienesta pakāpes). 10. februārī bataljons devās no Bolderājas uz Daugavpili, tālāk uz Piedruju.

Dienesta gaitas

Operācija "Winterzauber" izvērtās par vienu no vērienīgākajām partizānu apkarošanas operācijām Ostlandes reģionā, kaujas darbībā ap Osvejas ezeru piedalījās vēl 6 latviešu policijas bataljoni, kā arī vairākas vācu, lietuviešu un ukraiņu vienības SS ģenerāļa Jekelna vadībā. Operācijā iesaistītās vienības sadalīja divās grupās — Knehta un Šrēdera, 281. bataljonu iekļaujot Šrēdera grupā. Operācija ilga līdz 31. martam, tajā tika iznīcināti 3904 partizāni vai par to atbalstīšanu aizdomās turētie, 281. bataljons šajā operācijā zaudēja vairākus kritušos. Pēc tās noslēgšanās bataljons atgriezās Rīgā, kur 9. aprīlī tika izformēts.
Auces katoļu baznīca

Vēsture

Pirmos dievkalpojumus Aucē privātās mājās sāka noturēt 1930. gadā Jelgavas draudzes prāvests K. Jasenas, bet vēlāk Rīgas Sāpju Dievmātes draudzes vikārs Juris Pudāns. 1936. gadā par K. Jasenas vikāru nozīmēja jauniesvētīto priesteri Leonu Kundziņu, kuru prāvests nosūtīja uz Auci, lai tur nodibinātu draudzi un uzceltu dievnamu. Šajā gadā sākta metriku grāmatu vešana. L. Kundziņš noīrēja četru istabu dzīvokli, kur noturēja dievkalpojumus un arhibīskapa Antonija Springoviča Kūrijas uzdevumā Auces pilsētas valdei pieprasīja zemi baznīcas celtniecībai. Valde piešķīra 0,9 ha zemes, uz kuras, 1937. gadā nodibinot draudzi, uzsākta dievnama celtniecība. Būvplānu izstrādājis Jelgavas būvinspektors Reizāns. Ēkas pamatiem nepieciešamos akmeņus saveduši draudzes locekļi. Mežniecībā nopirkuši par 200 latiem 120 m ³ kokmateriālu, kurus izveduši un sazāģējuši arī draudzes locekļi. Finanses celtniecībai ziedojuši draudzes locekļi, labdari no Daugavpils un Jelgavas, kā arī priesteris Kundziņš, kurš, kļūstot 1937. gadā par Latvijas lauksaimniecības kameras kapelānu, savu ikmēneša algu — 300 latus izlietoja dievnama būvniecībai. 1938. gadā prāvests L. Kundziņš iesvētīja jauno baznīcu Svētās Terēzes no Bērna Jēzus godam.

Eksterjers

Baznīca ir koka celtne, 20 metrus gara, 10 metrus plata un 2,5 metrus augsta ēka ar skārda jumtu bez torņa. Virs ieejas uz jumta ir dzelzs krusts. Kopējā mājas platība ir 200 m ². Ēka ar šķērssienu ir sadalīta uz pusēm, kuras vienā galā ir baznīca, bet otrā — dzīvoklis un sakristeja. No ārpuses baznīca ir apšūta ar dēļiem, bet pie ieejas ir 1950. gadu beigās uzbūvēts vējtveris. Dievnamu ietver dārzs, ko noslēdz metāla žogs. Dārzā ir uzstādīts liels Misiju krusts. Aplūkojama Dievmātes grota, kur parādījusies Svētā Marija.

Interjers

Tā ir vienas navas telpa ar koka grīdu un griestiem. Virs ieejas ir kora telpas. Dievnamā ir trīs koka altāri. Lielais jeb centrālais altāris ir pirmā prāvesta ierīkots, tajā ir Svētās Terēzes no Bērna Jēzus glezna.

Draudze

Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Jelgavas diecēzē. Draudzi apkalpo prāvests Pēteris Skredeļs. Draudze dibināta 1937. gadā. Draudzei piederīgi ir katoļi, kas dzīvo Aucē un tās apkārtnē. Dievkalpojumi notiek reizi nedēļā.

Draudzes lielākie svētki

Draudzes lielākie svētki ir Svētā Antona no Padujas diena, Karmela kalna Dievmātes svētki,  Vissvētākās Jaunavas Marijas debesīs uzņemšanas svētki, Svētās Terēzes no Bērna Jēzus diena.
Nootropie līdzekļi

Nootropais līdzeklis (grieķu: noos — 'domāšana', tropos — 'virziens') ir preparāts, kas aktivē galvas smadzenes, uzlabo atmiņu, veicina mācīšanos, kā arī paaugstina uzmanību. Nosaukumu „nootropais līdzeklis” 1972. gadā deva rumāņu ķīmiķis Kornēlijs Žiurdžea. Pirms tam jau 1964. gadā viņš bija radījis pirmo šīs grupas preparātu — piracetāmu. Tiek uzskatīts, ka vairums šīs grupas preparātu darbojas, imitējot galvas smadzeņu neiromediatora gammaaminosviestskābes (GASS) metabolisko iedarbību. Nootropo līdzekļu iedarbība, atšķirībā no psihostimulatoriem, izpaužas, tos lietojot ilgstoši (6—12 nedēļas), kā arī nav novērojams būtisks fizisko darba spēju pieaugums. Nootropos līdzekļus lieto cilvēkiem ar dažādām intelektuālām atpalicības formām, koncentrēšanās traucējumiem, pēc insulta, galvas traumām, iekaisumiem u.c. slimībām.

Piemēri

Par tradicionālajiem nootropajiem līdzekļiem uzskata racetāmus: piracetāmu, oksiracetāmu, aniracetāmu, noopept u.c. Pie tiem pieskaita arī afinilus: modafinilu, adrafinilu u.c.
Plašākā nozīmē nootropie līdzekļi var būt visi, kas paaugstina prāta darbību, tai skaitā kofeīns un amfetamīni, kā arī atsevišķi uztura bagātinātāji, piemēram, teanīns, žeņšeņs un ginks. Dažkārt arī fenibutu uzskata par nootropo līdzekli.
1975. gada NHL drafts

1975. gada NHL drafts bija 13. NHL drafts, kurš notika 1975. gadā Monreālā.
Drafts iegāja vēsturē ar to, ka tas bija pirmais, kurā tika izvēlēts kāds PSRS spēlētājs, kad drafta devītajā kārtā Filadelfijas "Flyers" izvēlējās rīdzinieku Viktoru Hatuļevu.
Vera Holodnaja

Aktrises karjera

Savas neilgās karjeras laikā (1914—1919) Vera Holodnaja kļuva par slavenāko Krievijas kinoaktrisi 20. gadsimta sākumā. Viņa filmējusies daudzās filmās (pēc dažādām aplēsēm no 50 līdz 80), no kurām līdz mūsdienām saglabājušās tikai piecas (un vēl trīs daļēji). Holodnaja filmējusies pie tādiem režisoriem kā Jevgeņijs Bauers, Pjotrs Čardiņins. Viņas partneri filmās bijuši Vitolds Polonskis, Vladimirs Maksimovs, Osips Runičs.
Holodnaja kļuva ļoti slavena ne tikai kā aktrise. Viņa bija kļuvusi par modes noteicēju, veidoja savu stilu, pati izdomāja jaunus tērpus. Holodnajas popularitāte nemazinājās arī laikā, kad norisinājās 1917. gada Krievijas revolūcija un Krievijas pilsoņu karš. Viņas pāragrā nāve 1919. gadā no spāņu gripas tikai 25 gadu vecumā izraisīja baumas un dažādas leģendas. Uz atvadīšanās no aktrises katedrālē ieradās tūkstošiem cilvēku. Ceremonija tika nofilmēta, un 1919. gada martā dokumentālā filma tika rādīta kinoteātros.

Piemiņa

Aleksandrs Vertinskis, Holodnajas ģimenes draugs, vēl aktrises dzīves laikā sarakstījis viņai veltītas dziesmas.
Veras Holodnajas dzīves epizodes izmantotas Ņikitas Mihalkova filmā "Mīlas verdzene" (1976). Tajā mēmā kino aktrisi, kuras prototips ir Holodnaja, attēlo Jeļena Soloveja.
2003. gadā Odesā iepretī mājai, kur nomira Vera Holodnaja, uzstādīts bronzas piemineklis. Odesā ir arī Veras Holodnajas vārdā nosaukts laukums.
Attālums

Attālums jeb distance ir iedomātas vai reālas līnijas garums, kas parasti ir starp diviem punktiem. Tas ir fundamentāls jēdziens ģeometrijā. Tiek bieži izmantots arī fizikā, lai norādītu atstatumu starp diviem objektiem vai ķermeņiem. Parasti apzīmē ar  vai . Attālumu mēra garuma mērvienībās. SI sistēmā garuma pamatmērvienība ir metrs. Jēdziens "attālums" bieži tiek izmantots arī astronomijā, ģeodēzijā, navigācijā un citur.
Ložmetējs

Ložmetējs ir automātiskais strēlnieku šaujamierocis, kas spēj izšaut lodes lielā ātrumā. To kaujas šaušanas ātrums ir līdz 300 šāvieni minūtē, bet nepārtraukti kārtām — līdz 500 šāvieniem minūtē. Ložmetēji ir lielāki par mašīnpistolēm un automātiskajām šautenēm (automātiem), bet mazāki par automātiskajiem lielgabaliem.
"Smagie ieroči" tiek uzskatīti par pārāk masīviem, lai dotu labumu kaujas laukā. To masa ir no 12 līdz 16 kilogramiem ar trijkāju balstu un no 8 līdz 11 kg ar divkāju balstu. Jebkurā labi organizētā militārajā operācijā vienmēr ir kāda nozīmēta persona, kas rīkojas ar ložmetēju vai līdzīgu ierīci ciešai ugunij kaujas laukā. Šādu ieroču lietošana ārpus kaujas lauka tiek uzskatīta par briesmīgu un bezjēdzīgu. Visbiežāk tos lieto militārais personāls, lielas teroristu grupas, un Kolumbijas narkotiku karaļi.

Vēsture

Pirmie veiksmīgi ložmetēju dizaini tika radīti 19. gadsimta vidū. Galvenā mūsdienu ložmetēju iezīme, to salīdzinoši augstais šaušanas temps un vēl svarīgāk — automātiskā pārlādēšana, tika izmantoti 1862. gada Getlinga ložmetējā. Šim ierocim bija vairāki rotējoši stobri un to darbināja ar roku. Tas mainījās, kad 1884. gadā Hairems Maksims izdomāja atsitiena enerģiju izmantot ieroča pārlādēšanai. Maksima ložmetējs tika plaši izmantots Pirmajā pasaules karā. 1893. gadā Ričards Džordans Getlings izstrādāja ložmetēju, kuru darbināja elektriskais dzinējs; šī ārējā ieroča pārlādēšanas tehniku izmanto arī mūsdienu ieročos.
Nikolajs Kopajevs

Biogrāfija

Bijis pazīstams kā šaha atklātņu un galotņu teorētiķis. Pētījis skotu un spāņu atklātnes, atstājis paliekošas analīzes torņu galotnēs, kas ļauj Kopajevu salīdzināt ar Nikolaju Grigorjevu un Andrē Šeronu. Papildinājis arī Alekseja Troicka analīzes galotnē "divi zirdziņi pret bandinieku". Bijis Ukrainas čempions šaha kompozīcijā etīžu grupā. Sekmīgi piedalījies arī klātienes šaha turnīros. 1950. gadā Kijevā izcīnījis 3. vietu Ukrainas šaha čempionātā (uzvarējis Jefims Hellers). Kopš 1967. gada līdz sava mūža beigām neskaidru iemeslu dēļ pārstājis sadarboties ar šaha izdevumiem. Bijis apjomīga šaha arhīva īpašnieks, kurš pazudis pēc Kopejeva nāves.
Kārlis Irbe (1885—1966)

Biogrāfija

Kārlis Irbe piedzima 1885. gada 16. janvārī Šķēdes muižā rentnieku Ernesta un Annas ģimenē. Mācījies Naudītes pagasta skolā un Jelgavas ģimnāzijā, kuru absolvēja ar Uzslavas rakstu. Pēc tam studēja teoloģiju Tartu Universitātē, zināšanas papildināja Berlīnes un Leipcigas universitātēs.
Kārlis Irbe mācītāja kandidāta gadu kalpoja Jelgavā pie mācītāja Jāņa Reinharda, ordinēts Jelgavā 1910. gada 28. februārī. Viņa ordinācija notika latviešu valodā, kaut arī tolaik luterāņu mācītāju ordinācijas parasti notika vācu valodā. 1911. gadā Kurzemes konsistorija nosūtīja Irbi uz Strūžānu draudzi Latgalē. 1913. gadā Irbes vadībā tika uzsākta baznīcas celtniecība Balvos. Tā tika iesvētīta 1915. gada maijā. Balvu luterāņu baznīcā ir uzstādīta piemiņas plāksne Kārlim Irbem. 1918. gadā Irbe īslaicīgi nonāca Rīgā, kur kalpoja Sv. Trīsvienības draudzē. No 1922. gada līdz 1936. gada decembrim Irbe bija par Latgales iecirkņa prāvests ar uzdevumu rūpēties par latviešu luterāņu draudžu izveidošanu Latgalē.
1920. gadā ievēlēts Satversmes sapulcē, kurā strādāja līdz 1922. gadam. No 1922. līdz 1925. gadam bija Saeimas deputāts. Pārstāvējis Kristīgo nacionālo savienību. Kandidējis arī 2. Saeimas vēlēšanās 1925. gadā un 4. Saeimas vēlēšanās 1931. gadā.
Pēc Otrā pasaules kara pret Irbi kā pret garīdznieku tika veiktas represijas. 1946. gada 26. februārī viņš tika arestēts un pusotru gadu pavadīja t.s. «Stūra mājā». Viņš tika notiesāts uz 10 gadiem un izsūtīts uz Karagandu. 1949. gada martā uz Krieviju tika izsūtīta Irbes ģimene — sieva Erna un dēli Jānis un Paulis. 1955. gadā, izbeidzoties ieslodzījuma termiņam, Kārlis Irbe nonāca pie ģimenes Amūras apgabala Blagoveščenskā. 1956. gadā Irbe un viņa jaunākais dēls Paulis atgriezās Latvijā. Vēlāk atgriezās arī sieva Erna un dēls Jānis.
Mūža pēdējos gadus Irbe pavadīja, kalpojot Rīgas Sv. Trīsvienības draudzē. Kārlis Irbe nomira 1966. gada 2. novembrī un tika apbedīts Sv. Trīsvienības draudzes kapsētā blakus baznīcai. Ģimene vēlējās viņu apbedīt Meža kapos līdzās radiniekam, mācītājam Kārlim Irbem, taču nesaņēma atļauju.
Aleksandrs Mežciems

Dzīvesgājums

Dzimis 1891. gada 4. aprīlī Trikātas pagastā. Mācījās Palsmanes draudzes skolā, vēlāk Rīgas Aleksandra ģimnāzijā. Studēja Tērbatas Universitātes Medicīnas fakultātē.
Pēc Pirmā pasaules kara sākuma 1914. gada jūlijā iestājās Krievijas Sarkanā Krusta dienestā un dienēja frontes pārsiešanas punktā 30. divīzijā. 1915. gada decembrī viņu iedalīja 4. Vidzemes latviešu strēlnieku bataljonā, tā sastāvā piedalījās daudzās kaujās. 1916. gada decembrī ieguva medicīnas doktora grādu. Janvāra kauju laikā 1917. gada 12. janvārī pie Ložmetējkalna kopā ar vairākiem sanitāriem glāba no nosalšanas vai gūsta daudz karavīru.
Pēc Oktobra revolūcijas 1917. gadā beigās izstājās no Padomju Krievijas armijas un sāka strādāt par ārstu ordinatoru Tērbatas universitātē. Vācu okupācijas laikā 1918. gada jūlijā devās uz Arhangeļsku, kur Ziemeļkrievijas flotē strādāja par vecāko ārstu uz karakuģa "Jaroslavna". 1918. gada decembrī ar šo kuģi devās uz Franciju, kur strādāja kara slimnīcās līdz 1919. gada pavasarim.
Pēc atgriešanās Latvijā 1919. gada jūnijā iestājās Studentu rotā, nozīmēts par Liepājas lazaretes vecākā ārsta palīgu. 1920. gadā iecelts par vecāko ārstu pulkvežleitnanta pakāpē.
No 1921. gada 1. janvāra strādāja par Latvijas Universitātes ķirurgu asistentu Rīgas pilsētas 1. slimnīcā, atvaļinājās no dienesta 1. aprīlī. 1922. — 1940. gadā prof. Jēkaba Alkšņa vadītās LU ķirurģijas klīnikas asistents. Līdz 1932. gadam bija arī vecākais ārsts 5. Rīgas aizsargu pulkā, vēlāk galvenais ārsts Vispārējā apdrošināšanas biedrībā. Otrā pasaules kara laikā 1944. gadā devās bēgļu gaitās uz Vāciju, kur strādāja bēgļu nometnēs. 1947. gadā emigrēja uz Angliju, dzīvoja Birmingemā.
Miris 1960. gada 3. maijā Volverhemptonā, Anglijā.
Henrijs Fords

Bērnība

Divpadsmit gadu vecumā viens no lielākajiem pasaules uzņēmējiem piedzīvoja divus svarīgus notikumus — viņš pirmo reizi ieraudzīja pašgājēju lokomobili un viņam tika uzdāvināts pulkstenis. Kopš tā laika Henrijs neatlaidīgi veica eksperimentus. Trīspadsmit gadu vecumā viņš pirmo reizi bojātu pulksteni salaboja tik tālu, ka tas sāka iet pareizi, bet piecpadsmit gadu vecumā jau bija spējīgs izlabot jebkuru pulksteni. Tomēr par galveno aizraušanās objektu nekļuva pulksteņi, bet gan dažādas mašīnas un mehānismi.

Automašīnas uzbūvēšana

1892. gadā Fords uzbūvēja savu pirmo automobili, bet nācās gaidīt līdz nākamā gada pavasarim, lai tas sāktu kustēties. 1893. gada 2. aprīlī mašīna kustējās uz priekšu, bet tas notika ar milzīgu troksni un tā izskatījās pēc zemnieku ratiem. Tā varēja attīstīt ātrumu 16-32 km/h.
1903. gada 6. jūnijā tika dibināta Ford Motor Company un sākotnēji šajā rūpnīcā tika saražotas tikai dažas mašīnas dienā. To modeļi tika nosaukti ar pirmajiem 19 alfabēta burtiem, no kuriem pirmais bija Model A. Lielākie panākumi tika gūti, kad 1908. gadā tika izveidots Ford Model T. Tajā pašā gadā arī pirmo reizi tika uzsākta masveida šī modeļa ražošana. Lai gan ražots tika tikai viens modelis un tikai vienā — melnā krāsā, tas bija drošs, izturīgs, viegli remontējams un cena bija tāda, ka vairākums amerikāņu to varēja atļauties.
1914. gadā sāka izmantot konveijera lentes, kas kardināli mainīja automašīnu ražošanu. Šis jaunievedums ļāva salikt automašīnu 193 minūtēs, iepriekš nepieciešamo 14 stundu vietā. Šī iemesla dēļ arī tika samazinātas automašīnu cenas.
BAFTA televīzijas balva

BAFTA televīzijas balva (angļu: British Academy Television Awards) ir ikgadējs apbalvojums, ko pasniedz Britu Kino un televīzijas mākslas akadēmija (BAFTA) par īpaši izciliem sasniegumiem televīzijas nozarē. Britu Kinoakadēmijas balva ir Apvienotās Karalistes balva, kas pēc nozīmes ir līdzīga Emmy balvai ASV. Tā tiek pasniegta kopš 1955. gada. Balvu iegūst viens no katrā kategorijā iepriekš nominētajiem pretendentiem. Kategorijas ir "Labākais aktieris", "Labākā aktrise", "Labākais aktieris otrā plāna lomā", "Labākā aktrise otrā plāna lomā", "Labākā komēdija (programma vai seriāls)", "Labākais dramatiskais seriāls" un citas.
Mitenvalde

Vēsture

Pēc Otrā pasaules kara Mitenvalde ietilpa VDR.

Cilvēki

No 1651. līdz 1657. gadam Mitenvaldē dzīvoja un strādāja luterāņu mūzikas autors Pauls Gerharts (Paul Gerhardt, 1607-1676).
Sarkanais fodijs

Izplatība

Sākotnēji bija sastopams Madagaskarā, no kurienes ieviests Maurīcijā, Reinjonā, Seišelu salās, Komoru salās, Rodrigesā, Amirantes salās, Čagosa arhipelāgā Indijas okeānā un Svētās Helēnas Salā Atlantijas okeānā. Komorās suga ieviesās bez cilvēku līdzdalības.
Sugas populācija visā tās plašajā izplatības areālā ir stabila.

Izskats

Ķermeņa garums 13 cm. Svars 13—20 grami.
Vairošanās sezonā tēviņš tumšsarkans, laukumi ap acīm un to priekšpuse melni. Melni svītrota arī spārnu augšpuse un knābis. Pārējā laikā tēviņi ir dzeltenīgi vai ar oranžu nokrāsu un olīvbrūnām astes spalvām un spārniem. Mātītes un jaunuļi olīvbrūni un līdzinās mājas zvirbuļiem. Maurīcijā sugu nereti sajauc ar apdraudēto Maurīcijas fodiju.

Barība

Barības pamatu veido dažādas sēklas, uzturu papildina arī nektārs, kukaiņi un zirnekļi. Nektāru putni iegūst kā no vietējiem, tā ieviestajiem svešzemju augiem. Sarkanie fodiji mēdz apvienoties vairāku simtu īpatņu lielos baros, nodarot nopietnu kaitējumu rīsu laukiem.

Ligzdošana

Sarkanie fodiji vairošanās sezonā veido monogāmus pārus. Ligzdošanas laikā putni nepulcējas kolonijās, taču ligzdas var būt novietotas tuvu viena pie otras.  Ligzdas ir ovālas, ar ieeju netālu no tās virspuses. Virs ieejas neliels lievenītis, nereti ar īsu tunelīti. Ligzdas no zāles vij galvenokārt tēviņi. To nostiprina pie niedrēm, garas zāles, krūmiem vai kokiem. Reizēm atrodas kokosriekstu palmā. Atsķirībā no citu audējputnu ligzdām, sarkano fodiju ligzdas ir salīdzinoši vienkāršas.
Perējumā 2—4 olas. Perēšanas ilgums 11—14 dienas. Putnēnu barošanā piedalās abi vecāki, un tie pamet ligzdu 15—16 dienas pēc izšķilšanās.
European Hit Radio Top 100 (2000)

Šis ir European Hit Radio 2000. gada noslēguma Top 100.

Top 100 sastādīšanas princips

European Hit Radio Top 100 tiek sastādīts pamatojoties uz klausītāju balsojuma rezultātiem, kas, ik nedēļu, tiek apkopoti Top 40. Topa veidošanas procesā piedalās visas dziesmas, kas kaut reizi ir pabijušas Top 40 sarakstā. No visām vidēji 250 līdz 280 gada laikā Top 40 iekļuvušajām dziesmām, tiek noteiktas populārākās 100.
Katrai dziesmai, kas kaut reizi ir iekļuvusi Top 40, tiek piešķirts punktu skaits, atkarībā no dziesmas atrašanās vietas topā. Piemēram, ja dziesma iknedēļas Top 40 ieņem 1. vietu, tad dziesmai tiek pieskaitīts 1 punkts, ja dziesma ieņem 12. vietu, tad 12 punkti, ja 37. vietu, tad 37 punkti un tā tālāk. Nedēļās, kurās dziesma nav iekļuvusi Top 40 populārāko dziesmu sarakstā, dziesmai tiek pieskaitīts 41 punkts. Veidojot Top 100, visi punkti tiek skaitīti kopā un augstāko vietu iegūst dziesma ar vismazāko punktu skaitu. Ja vairākām dziesmām ir vienāds punktu skaits, tad augstākā vietā nonāk tā dziesma, kurai ir bijusi augstākā vieta Top 40, tad nākamā augstākā vieta un tā tālāk.
Rundēni

Infrastruktūra

Rundēnos atrodas pagasta pārvalde, Rundēnu skola (slēgta kopš 2007. gada), pirmsskolas izglītības iestāde, ambulance, bibliotēka (ir pieeja internetam), tautas nams, pasta nodaļa, divi pārtikas veikali.
Mango

Audzēšana

Mango ir audzēts Indijā tūkstošiem gadu un sasniedza Austrumāziju starp 5. - 4. gadsimtā p. m. ē. 10. gadsimtā tie tika nogādāti Austrumāfrikā un pēc tam ieviesa Brazīlijā, Indijas rietumos un Meksikā, kur ir labs klimats mango audzēšanai.
Citos reģionos, kur audzē mango - Ziemeļu, Dienvidu un Centrālajā Amerikā, Karību jūras reģionos, Āfrikā, Ķīnā, Pakistānā un Dienvidaustrumu Āzijā ir vieglāk šos augļus izaudzēt. Šajos reģionos aug vairāk nekā 1000 mango šķirnes, piemēram, terpentīna mango (turpentine mango) (nosaukts tā terpentīnam līdzīgās garšas dēļ). 
Lai gan visvairāk mango audzē Indijā, taču veido mazāk nekā vienu procentu no pasaules mango tirdzniecības. Plašas mango plantācijas atrodamas arī Austrālijā.

Mango garša un faktūra

Nogatavojies mango ir salds, ar unikālu garšu, kas atšķiras dažādām šķirnēm. Augļa struktūra atšķiras šķirņu starpā. Daži, kam mīksta, gaļīga faktūra, ir līdzīgi pārgatavojušām plūmēm, savukārt citi ir cietāki, līdzīgi avokado. Dažām šķirnēm ir šķiedraina tekstūra.
Jānis Krēsliņš (vēsturnieks)

Dzīvesgājums

Dzimis 1924. gada 19. augustā Mālpils pagastā Arnolda Krēsliņa (1892–1958) un viņa sievas Valijas, dzimušas Lubauas, ģimenē. Mācījās Rūjienas pamatskolā, Rūjienas vidusskolā, Rīgas pilsētas 2. ģimnāzijā.
Otrā pasaules kara beigās devās bēgļu gaitās uz Austriju, tad Vāciju, kur studēja vēsturi, anglistiku un mākslas vēsturi Tībingenes universitātē (1946–1949).
1949. gadā pārcēlās uz ASV, kur studēja Kolumbijas universitātē Ņujorkā (1951–1963), ieguva maģistra grādu arī bibliotēku zinātnē. 
Strādāja par bibliogrāfu un informācijas speciālistu ASV Ārpolitikas padomē Ņujorkā (1953–1993), līdztekus bija Ņujorkas Publiskās bibliotēkas padomnieks Baltijas vēstures un grāmatniecības jautājumos.
Kopš 1960. gadiem viņa apcerējumi par trimdas latviešu māksliniekiem, literātiem, vēsturniekiem, recenzijas par Baltijas valstu vēsturi regulāri publicēti žurnālā “Jaunā Gaita” un laikrakstā “Laiks”.
Viņa dēls ir Jānis Krēsliņš jun. ir Zviedrijas Karaliskās Bibliotēkas bibliotekārs.