google/wiki40b huggingface dataset:
Andris Vaņins

Karjera

Karjeru sācis FK Ventspils klubā. 2003. gadā devās uz Krieviju, kur centās iekļūt Maskavas klubu "Torpedo-Metallurg" un FK Moskva sastāvos, taču spēlēja vienīgi rezerves komandās. 2005. gadā viņš atgriezās Latvijā. Viņš tika pieteikts bēdīgi slavenā futbola kluba FK Venta sastāvā, bet tā arī neaizvadīja šajā klubā nevienu spēli. Gada beigās Vaņins vienojās ar FK Ventspils un 2006. gadā izcīnīja šajā klubā savu pirmo Latvijas čempiona titulu. Viņš arī tika atzīts par 2006. gada Latvijas čempionāta labāko vārtsargu. 2008. gadā Vaņins tika atzīts par Latvijas gada labāko futbolistu. 2009. gada jūnijā Vaņins parakstīja 3 gadu līgumu ar Šveices Superlīgas komandu FC Sion. Vēlāk līgums tika pagarināts, kopumā klubā aizvadīja septiņas sezonas. 2016. gada jūnijā pievienojās citam Šveices klubam FC Zürich, parakstot trīs gadu līgumu.

Latvijas izlase

Latvijas izlasē Andris Vaņins debitēja 2000. gada 4. februārī draudzības spēlē pret Slovākiju, kura tika zaudēta ar 1:3. 2007. gada vasarā un rudenī, kad izlases pamatvārtsargs Aleksandrs Koļinko ārstēja savainojumu, Vaņins Latvijas izlases sastāvā aizvadīja 5 spēles pēc kārtas 2008. gada Eiropas čempionāta kvalifikācijas turnīrā. 2008. gadā Vaņins kļuva par izlases pamatvārtsargu, piedaloties visās izlases spēlēs šajā gadā.
Pavols Demitra

Spēlētāja karjera

Savu spēlētāja karjeru uzsāka dzimtās pilsētas HK Dubnica rindās, kas spēlēja Čehoslovākijas Ekstralīgas otrajā divīzijā. 1992.—93. sezonā Demitra debitēja arī augstākajā līgā, spēlējot HK Trenčinas "Dukla" rindās. Pēc sezonas beigām NHL draftā viņu izvēlējās Otavas "Senators" vienība, un jaunais uzbrucējs 1993. gada vasarā pārcēlās uz Ziemeļameriku. Jau savās pirmajā sezonā vien devītajā kārtā draftētais spēlētājs debitēja arī NHL, "Senators" rindās aizvadot divpadsmit spēles. Otavas kluba pamatsastāvā vietu Demitram tā arī neizdevās izcīnīt, attiecīgi 1996. gada novembrī tiekot aizmainītam uz Sentluisas "Blues" vienību.
"Blues" rindās 1997.—98. sezonā Demitram izdevās kļūt par vienu no komandas rezultatīvākajiem spēlētājiem, piedaloties arī savā pirmajā NHL Visu Zvaigžņu spēlē. Nākamajās sezonās Demitra piedalījās vēl divās šādās spēlēs. 2002.—03. sezona izvērtās par veiksmigāko Demitras NHL karjerā — to viņš noslēdza ar 93 gūtiem rezultativitātes punktiem. Pirms 2004.—05. sezonas NHL lokauta Demitra bija kļuvis par "Blues" visu laiku rezultatīvāko spēlētāju. Lokauta laikā Demitra atgriezās Slovākijā, spēlējot Slovākijas Ekstralīgas vienības HK Trenčinas "Dukla" rindās.
2005. gada 2. augustā Demitra parakstīja līgumu ar Losandželosas "Kings" vienību. Savā vienīgajā sezonā "Kings" sastāvā Demitra atzīmējās ar 62 punktiem 58 spēlēs, jo pēc 2005.—06. sezonas beigām Demitra tika aizmainīts uz Minesotas "Wild". Minesotā viņš aizvadīja divas sezonas, abās spēlējot vienā maiņā ar tautieti Marianu Gaboriku. 2008. gada vasarā Demitra kļuva par brīvo aģentu, taču tad parakstīja divu gadu līgumu ar Vankūveras "Canucks" vienību. Pēc 2008.—09. sezonas Demitram tika veiktas divas pleca operācijas, pēc kuras viņu skāra arī infekcija, un "Canucks" rindās Pavols spēja atgriezties vien 2010. gada 16. janvāra spēlē pret Pitsburgas "Penguins". Pēc sezonas beigām viņš atgriezās Eiropā, parakstot viena gada līgumu ar Jaroslavļas "Lokomotiv" vienību.
2011. gada 7. septembrī spēlētājs gāja bojā Jaroslavļas aviokatastrofā.
Slovākijas izlases rindās spēlējis trīs olimpisko spēļu turnīros, 2010. gada Vankūveras spēles noslēdzot kā turnīra rezultatīvākais spēlētājs, kā arī piecos Pasaules čempionātos, 2003. gadā kopā ar izlasi izcīnot bronzas medaļas.
Jānis Grīnbergs (mācītājs)

Dzīves gājums

Dzimis 1869. gadā Kursīšu pagastā Jāņa Grīnberga un viņa sievas Lotes, dzimušas Egles, ģimenē. Pēc teoloģijas studiju pabeigšanas no 1898. gada bija Pēterburgas Jēzus draudzes mācītājs. 1907. gadā salaulājās ar Pirmās Krievijas impērijas Valsts domes deputāta Frīdriha Grosvalda meitu Mēriju Vilhelmīni Doroteju Grosvaldi (1881—1973). 1909. gadā viņiem piedzima meita Mērija Grīnberga, bet 1911. gadā dēls Emanuels Grīnbergs (1911—1982). iespējams, ka viņam bija vēl viens dēls Nikolajs Grīnbergs (Николай Янович Грюнберг), kas palika Krievijā.
1917. gada 31. (18.) oktobrī Petrogradas Jēzus baznīcā nodibināja Latvijas evaņģēliski luteriskās pagaidu konsistoriju ar prāvestu Kārli Irbi kā konsistorijas prezidentu ar ģenerālsuperintendenta tiesībām. Kad 1920. gadā bīskaps Kārlis Irbe atgriezās Latvijā, viņa vietā ar bīskapa titulu palika mācītājs Jānis Grīnbergs.
Miris 1923. gada 8. jūnijā Petrogradā.
Viņa dēls Emanuels Grīnbergs kļuva par slavenu matemātiķi, grafu teorijas pētnieku Latvijas Universitātes Skaitļošanas centrā, bet meita Mērija Grīnberga Latvijas Valsts vēsturiskajā muzejā par arhivāri.
Augstiene

Augstiene ir līdzenuma daļa ar absolūto augstumu 200 līdz 500 m virs jūras līmeņa un viļņotu virsmu. Parasti pāreja starp augstienēm un zemienēm nav stingri izteikta.
Latvijā ir 9 augstienes: Vidzemes augstiene, Alūksnes augstiene, Latgales augstiene, Augšzemes augstiene, Rietumkursas augstiene, Austrumkursas augstiene, Ziemeļkursas augstiene, Idumejas augstiene, Sakalas augstiene. Augstienes aizņem ap 40% no Latvijas teritorijas.
Čenings Frajs

Karjera

Č. Frajs pēc vairākām sezonām augstskolu basketbolā Arizonas universitātē tika izraudzīts 2005. gada NBA drafta pirmajā kārtā ar kopējo 8. numuru. Pirmās divas sezonas viņš spēlēja komandā, kas Č. Fraju bija draftējusi — Ņujorkas "Knicks". Debijas sezonā Č. Frajs kļuva novembra labāko debitantu (kopā ar Krisu Polu), kā arī tika iekļauts debitantu simboliskajā izlasē sezonas beigās.
No Ņujorkas Č. Frajs 2007. gada vasarā tika aizmainīts uz Portlendu, bet pēc nepilnām divām sezonām "Trail Blazers" sastāvā pārcēlās uz Fīniksu, kuras apkārtnē bija aizvadījis bērnību, mācījies vidusskolā un studējis vietējā universitātē. 2009. gadā noslēgto divu gadu līgumu klubs 2010. gadā pagarināja uz 5 gadiem par kopējo summu 30 miljoni dolāru, tādējādi novērtējot Č. Fraja sekmīgo spēli "Suns" sastāvā. 2009.-2010. gada sezonā viņš gāja laukumā "Suns" sākumsastāvā pusē spēļu, gūstot vidēji 11,2 punktus un savācot 5,3 bumbas zem groziem. Šajā sezonā Č. Frajs parādīja izcilu precizitāti no trīspunktu metienu līnijas, izpelnīdamies uzaicinājumu piedalīties Visu zvaigžņu spēles trīspunktu metienu konkursā kā pirmais centra spēlētājs kopš Sema Perkinsa 1997. gadā.
Ola

Olas dzeltenums

Olas dzeltenums ir olas galvenā sastāvdaļa. Tā satur dīgļa attīstībai vajadzīgās vielas. Tās citoplazmā ir daudz rezerves barības vielu dzeltenuma graudiņu veidā. Apaugļotai olai dzeltenuma virspusē atrodas dīgļa disks. Dzeltenumu no divām pusēm centrā nostiprina un notur olbaltuma saites jeb halazas, kuras ļauj dzeltenumam grozīties tā, lai augšpusē vienmēr atrastos dīgļa disks.

Olbaltums

Olbaltums nodrošina dīgļa attīstībai nepieciešamo ūdeni un pasargā to no izžūšanas. Olbaltums arī satur barības vielas, ko dīglis izmanto attīstības laikā.

Rāpuļu olas

Rāpuļu olas pēc uzbūves ir līdzīgas putnu olām. Sākumā to čaumalas ir baltas, bet vēlāk to krāsa mainās. Rāpuļu olas ir klātas ar ādainu apvalku, kas neļauj olai izžūt, bet ļauj tajā iekļūt gaisam. Rāpuļi olas dēj uz sauszemes, kur tās arī attīstās. Daļa rāpuļu, piemēram, krokodili, olas pēc izdēšanas sargā. Daļai rāpuļu olu attīstība notiek mātes organismā, un tikai olas izvadīšanas laikā no mātes organisma pāršķeļas tās apvalks un no olas izlien jaunais rāpulis.
European Hit Radio Top 100

European Hit Radio Top 100 ir radiostacijas European Hit Radio gada noslēguma tops, kurš tiek sastādīts balstoties uz European Hit Radio Top 40 rezultātiem. Līdz 2002. gada 1. novembrim radiostacijas nosaukums bija Super FM.

Top 100 sastādīšanas princips

European Hit Radio Top 100 tiek sastādīts pamatojoties uz klausītāju balsojuma rezultātiem, kas, ik nedēļu, tiek apkopoti Top 40. Topa veidošanas procesā piedalās visas dziesmas, kas kaut reizi ir pabijušas Top 40 sarakstā. No visām vidēji 250 līdz 280 gada laikā Top 40 iekļuvušajām dziesmām, tiek noteiktas populārākās 100. 
Katrai dziesmai, kas kaut reizi ir iekļuvusi Top 40, tiek piešķirts punktu skaits, atkarībā no dziesmas atrašanās vietas topā. Piemēram, ja dziesma iknedēļas Top 40 ieņem 1. vietu, tad dziesmai tiek pieskaitīts 1 punkts, ja dziesma ieņem 12. vietu, tad 12 punkti, ja 37. vietu, tad 37 punkti un tā tālāk. Nedēļās, kurās dziesma nav iekļuvusi Top 40 populārāko dziesmu sarakstā, dziesmai tiek pieskaitīts 41 punkts. Veidojot Top 100, visi punkti tiek skaitīti kopā un augstāko vietu iegūst dziesma ar vismazāko punktu skaitu. Ja vairākām dziesmām ir vienāds punktu skaits, tad augstākā vietā nonāk tā dziesma, kurai ir bijusi augstākā vieta Top 40, tad nākamā augstākā vieta un tā tālāk.
Erukskābe

Atrašanās dabā

Erukskābe lielos daudzumos sastopama augu (galvenokārt krustziežu dzimtas augu) eļļās, piemēram, rapšu vai sinepju eļļā. Erukskābe izdalīta no krustziežu dzimtas augu — pazvērīšu sēklām, no tā cēlies erukskābes nosaukums (latīņu: eruca — 'pazvērīte'). Erukskābi satur arī zivju tauki.

Īpašības

Oksidējot ar slāpekļskābi, erukskābe sadalās par pelargonskābi un brasilskābi. Slāpekļpaskābes iedarbībā pārgrupējas par brasidīnskābi.
Šķidrais skābeklis

Šķidrais skābeklis, arī LOX (no angļu: Liquid OXygen) ir skābekļa šķidrā forma. Tas ir gaiši zilā krāsā un ir paramagnētisks. Blīvums — 1140 kg/m³, un tas ir vidēji kriogēnisks (sasalšanas temperatūra: −219 °C, viršanas temperatūra: −183 °C). Šķidro skābekli plaši lieto rūpniecībā un medicīnā. Šķidro skābekli iegūst no atmosfēras skābekļa ar daļēju destilēšanu.
Spāres pauguraine

Spāres pauguraine ir ainavapvidus Kursas zemienes Ugāles līdzenuma austrumu malā. Izvietojies galvenokārt Talsu novada Ģibuļu pagastā, neliela daļa Kuldīgas novada Rendas pagastā. Platība 120 km².
Pamatiežus veido irdeni augšdevona Gaujas svītas smilšakmeņi, ko pārklāj 20-40 m biezs kvartāro nogulumu slānis, ko veido galvenokārt pēdējā apledojuma nogulumi un pieledāja sprostbaseina aleirīti un smiltis.
Pauguraines reljefam raksturīga neregulāru, iegarenu izlocītu pauguru un daļēji noslēgtu, nesimetrisku ieleju mija. Ieplakās purvi un ezeri. Paugurainē ziemeļu - dienvidu virzienā 15 km garumā stiepjas ielejveida iegrauzums pamatiežos - Mordangas subglaciālā iegultne. Tajā ir vairāki 100-400 m plati un 1-1,8 km gari ezeri: Dzilonis, Gulbis, Mordangas-Kāņu ezers, Diņģezers, Kalvenes ezers, Mežmuižas ezers, Segliņu ezers, Rūmiķis, Egļu ezers, Asariņš, Dubekšļa, Raibīts, Vienīts, Sūdu ezers u.c.
Ziemeļu daļā izplatīti ziemeļu-ziemeļrietumu — dienvidu-dienvidaustrumu virzienā orientēti morēnuvāli, starp kuriem atrodas garenas ieplakas. Dziļākajās ieplakās atrodas Gulbju un Spāres ezeri.
Iekšzemes kāpu grēdu relatīvais augstums ir 20-25 m. Virsotnes sasniedz 70-78 m absolūto augstumu (Ratakalni pie Vēžu ezera).
Hiromantija

Hiromantijas vēsture

Cilvēkus viņu plaukstas ir interesējušas jau kopš seniem laikiem, kad Āfrikā akmens laikmetā cilvēki atstāja savus plaukstu nospiedumus uz alu sienām. Pirmie rakstiskie vēstures avoti par hiromantiju ir atrasti Indijā. Šajos darbos bija rakstīts par mistiskām zīmēm cilvēka plaukstās un par to rašanos. Tajos laikos hiromanti, astrologi un citi pareģi bija uzskaitīti pie konkrētās zemes vadoņiem. Tika radītas slēgta tipa skolas, kurās tika mācīta hiromantija.

Hiromantija Eiropā

Maķedonijas Aleksandra skolotājs, filozofs Aristotelis, ceļojot pa Ēģipti atradis senus rakstus par plaukstas pauguru nozīmi. Šie raksti viņu ļoti ieinteresējuši, un viņš pavēlējis nosūtīt šo pergamenta rulli Maķedonijas Aleksandram. Pēc Aleksandra pavēles, šis teksts ticis pārtulkots grieķu valodā un par godu savam skolotājam, nosaucis darbu par „Chiromancia Aristoteles”. Mūsdienās šī grāmata glabājas Londonas Nacionālajā bibliotēkā.

Pamatlīnijas

Lai paredzētu cilvēka nākotni, ir nepieciešams izprast zīmju un līniju kopumu. Cilvēka plaukstās ir 3 galvenās līnijas — dzīves, sirds un prāta. Šīs līnijas ir atrodamas pilnīgi visu cilvēku plaukstās.

Palīglīnijas

Papildus pamatlīnijām, cilvēka plaukstās atrodas dažādas palīglīnijas, kuras cilvēka dzīves laikā spēj mainīt savu formu, garumu un pat atrašanās vietu. Dažas no svarīgākajām palīglīnijām: veselības, likteņa, laulību, bērnu u.c.
Denjels Peils

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Peils sāka 2004.—05. gada sezonā Amerikas hokeja līgas kluba Ročesteras "Americans" sastāvā. 2005.—06. gada sezonā aizvadīja 14 spēles arī NHL kluba Bufalo "Sabres" rindās, komandā gan nostiprinoties vien 2007.—08. gada sezonā. 2009.—10. gada sezonas ievadā Peils tika aizmainīts uz Bostonas "Bruins" vienību, kopā ar kuru 2010.—11. gada sezonā izcīnīja Stenlija kausu. 2012.—13. gada NHL lokauta laikā spēlēja SM līgas klubā Tamperes "Ilves". Pēc 2014.—15. gada sezonas "Bruins" līgumu ar Peilu nepagarināja. Septembrī hokejists uz pārbaudes laiku pievienojās Čikāgas "Blackhawks", taču komandas rindās nenostiprinājās. Sezonas gaitā aizvadīja 12 spēles Ņujorkas "Rangers" sastāvā, lielāko sezonas daļu gan pavadot AHL.
2016. gada maijā noslēdza viena gada līgumu ar Zviedrijas hokeja līgas klubu Brynäs IF.
Kanādas hokeja izlases sastāvā izcīnījis sudraba medaļas 2003. un 2004. gada Pasaules čempionātos junioriem. 2004. gadā viņš pildīja komandas kapteiņa funkcijas.
Aizputes loža "Frīdrihs pie zaļā karoga"

Aizputes loža "Frīdrihs pie zaļā karoga" (vācu: Friedrich zur grünen Fahne) kopā ar Jelgavas ložām 18. gadsimta beigās veidojusi brīvmūrnieku Striktās Observances sistēmas Kurzemes prefektūru. 
Ložas vadītājs (krēsla meistars) 1778. gadā pēc arhīvu datiem bijis Kurzemes muižnieks, Kurzemes hercoga galma padomnieks barons Frīdrihs Ēvalds fon Firkss (von Fircks). Aizpute tajā laikā bija Piltenes apgabala administratīvais centrs.
Mārtiņš Krūmiņš

Dzīvesgājums

Dzimis 1900. gada 2. martā Rīgā uzņēmēja ģimenē. Pirmā pasaules kara laikā 1917. gadā devās bēgļu gaitās uz Irkutsku Sibīrijā, kur pabeidza komercskolu un iestājās latviešu karaspēka vienībā, ar kuru 1920. gadā caur Ķīnu un Indiju atgriezās dzimtenē.
1929. gadā Krūmiņš sāka mācīties gleznošanu pie Sergeja Vinogradova viņa Rīgas studijā, pēc tam studēja Latvijas Mākslas akadēmijas Vilhelma Purvīša meistarklasē (1935—1942).
Otrā pasaules kara beigās 1944. gadā viņš devās bēgļu gaitās uz Vāciju, bet 1950. gadā pārcēlās uz dzīvi ASV. Strādāja par zīmētāju kādā Ņūdžersijas arhitektu birojā, gleznoja un piedalījās latviešu gleznotāju izstādēs ASV, Kanādā un Zviedrijā.
Baltspārnu žagata

Izplatība

Baltspārnu žagata sastopama Ķīnas dienvidaustrumos, Laosas ziemeļos un centrālajā daļā un Vjetnamā. Ķīnas Hainaņas salā mājo izolēta nominālpasugas populācija. Kontinentā areāls Ķīnas dienvidos sasniedz Sičuaņas un Guansji provinces, un, iespējams, arī Guidžou provinci. 
Mājo subtropu un tropu mūžzaļajos mežos gan zemienēs, gan kalnos līdz 1400 m virs jūras līmeņa. Uzturas mežamalās, upju krastos un krauju malās. Pacieš mērenu mežu retināšanu, bet ne izciršanu.

Izskats

Baltspārnu žagata ir vidēji liels vārnu dzimtas putns, tās ķermeņa garums, asti ieskaitot ir 45—46 cm, svars ap 200 g. 
Apspalvojums melns vai tumši brūns uz muguras, galvas un kakla aizmugures. Uz spārniem balti laukumi, arī garās astes lidspalvu gali un virsaste balti. Pavēdere gaišāk pelēka. Knābis oranžs. Jaunie putni gaišāki un pelēcīgāki. To knābis un acis ir pelēkas.

Uzvedība un barība

Baltspārnu žagata ir ļoti sabiedriska, uzturas grupās, kurās ir 20—25 īpatņi (gan pieaugušie, gan jaunie putni). Bars ir ļoti aktīvs, visu laiku pārvietojas barības meklējumos. Baltspārnu žagata ir visēdāja un barojas gan ar bezmugurkaulniekiem, gan augļiem. 
Par ligzdošanas ieradumiem zināmi tikai daži fakti. Raksturīga kooperatīva ligzdošana — ligzdojošajam pārim ir vairāki palīgi, kas palīdz audzināt mazuļus. Ligzda būvēta, izmantojot vīteņaugu stīgas un saknītes. Dējumā apmēram 6 gaiši zilzaļas olas ar brūniem raibumiņiem.
75. Kinoakadēmijas balva

Galvenās balvas

Uzvarētājs atzīmēts treknrakstā.
1990. gada Tour de France

1990. gada Tour de France bija 77. Tour de France daudzdienu velobrauciens, kas notika no 1990. gada 30. jūnija līdz 22. jūlijam. Dalībniekiem bija jāveic 3504 km 22 posmos un to viņi paveica ar vidējo ātrumu 38,621 km/h. Šajā gadā velobraucienā trešo reizi uzvarēja amerikānis Gregs Lemons, kurš vadību kopvērtējumā pārņēma vien priekšpēdējā etapā.
Zikas vīruss

Zikas vīruss ir viens no Flaviviridae dzimtas vīrusiem, kas izplatās ar Aedes ģints odu starpniecību un tiek nodots arī seksuāli transmisīvā ceļā. Cilvēkiem Zikas vīruss izraisa vieglu drudzi, ko neuzskata par dzīvībai bīstamu. To sauc par Zikas drudzi vai Zikas slimību. Pasaulē satraukumu radījusi atrastā saistība, ka grūtniecības laikā ar Zikas slimību inficētajām mātēm dzimst bērni ar mikrocefāliju.
Slimība ir zināma jau no 1950. gadiem un bija sastopama šaurā ekvatoriālā joslā no Āfrikas līdz Āzijai. 2014. gadā vīruss izplatījās pāri Klusajam okeānam līdz Franču Polinēzijai, tad uz Lieldienu salām un 2015. gadā arī uz Centrālameriku, Karību salām, Dienvidameriku, kur Zikas slimība ir sasniegusi pandēmijas līmeni. Zikas vīruss ir līdzīgs denges, dzeltenā drudža, japāņu encefalīta, Rietumnīlas vīrusiem. Visi šie vīrusi izplatās odu kodumu rezultātā. Reģistrēti arī vairāki gadījumi, kad Zikas vīruss izplatījies dzimumkontaktu ceļā. Zikas slimības izpausmes ir līdzīgas mērenai Denges drudža formai, ko ārstē ar atpūtu. Pret to nav pieejamas vakcīnas vai zāles.
2016. gadā ASV Slimību kontroles un profilakses centrs (U.S. Center for Disease Control and Prevention) izdevis ceļošanas vadlīnijas, kurās grūtnieces tiek brīdinātas ievērot piesardzību un, iespējams, arī atlikt ceļojumus uz Zikas slimības skartajām valstīm. Citas valstis un veselības dienesti ir devuši līdzīgus brīdinājumus. Kolumbijā, Ekvadorā, Dominikānas Republikā un Jamaikā veselības dienesti ieteikuši neplānot grūtniecību, kamēr nav pilnībā skaidri riski.
Biežākie Zikas vīrusa infekcijas simptomi ir mērenas galvassāpes, masalveida izsitumi, drudzis, konjunktivīts un locītavu sāpes, ko parasti ārstē ar paracetamolu. Nav reģistrēts neviens nāves gadījums vīrusa dēļ.
11. Saeimas frakcijas

11. Saeimā iekļuva 5 vēlēšanu saraksti un darbu sāka 5 frakcijas.
Neatkarīgo mākslinieku vienība

Neatkarīgo mākslinieku vienība  bija viena no Latvijas pirmās brīvvalsts laika mākslinieku grupām, kas tika nodibināta 1919. gadā un pastāvēja līdz 1940. gadam.
Visu biedrības pastāvēšanas laiku tās biedru skaits svārstījās ap 60. Biedrības dibinātāji bija Hermanis Grīnbergs, Jānis Ansons, Aleksandrs Jēgers, Vilis Krūmiņš, vēlāk pievienojās Jānis Jaunsudrabiņš, kurš ilgus gadus bijis tās priekšsēdētājs. Pirmā biedrības izstāde tikusi sarīkota 1920. gadā.
Biedrības statūti deklarēja bezpartejiskumu — visi biedrības locekļi idejiskā ziņā varēja būt neatkarīgi, šis princips atspoguļojas arī grupas nosaukumā. Līdz ar to Neatkarīgo mākslinieku vienība bija visvairāk izplūdusī mākslinieku grupa, kuras biedru mākslinieciskās ievirzes un profesionālais līmenis bija ļoti dažāds.
Biedrības kodolu veidoja demokrātiski noskaņoti mākslinieki reālisti Jānis Jaunsudrabiņš, Eduards Brencēns, Kārlis Miesnieks (līdz 1924. gadam), Aleksandrs Štrāls, Indriķis Zeberiņš, Pēteris Kundziņš, Rihards Maurs, Kārlis Sūniņš, Alfrēds Plīte — Pleite, Nikolajs Puzirevskis.
Neatkarīgo mākslinieku vienības izstādēs savus darbus bieži eksponēja arī biedri Jānis Tilbergs, Emma Baltmane, Alberts Filka, Augusts Annuss, Hugo Grotuss, Emīlija Gruzīte, Jēkabs Bīne, Jānis Pūpols, Jānis Tīdemanis, Francisks Varslavāns,Kārlis Padegs, Fricis Roždārzs.
Biedrībai bija atvieglotie iestāšanās noteikumi, kas tās rindām piepulcēja arī neveiksmīgus autodidaktus un diletantus. Taču biedrība bija devusi nozīmīgu ieguldījumu latviešu mākslas kultūras mantojuma apkopošanā un popularizēšanā, jo pirmā sāka izdot monogrāfiskas apceres par latviešu māksliniekiem (Jani Rozentālu, Rūdolfu Pērli, A. Plīti — Pleitu) (1924 — 1928), ierīkoja mākslas izdevumu bibliotēku un savu mākslas muzeju — gleznu un grafiku kolekciju, uzkrājot biedru darbus. Šī kolekcija zudusi Otrā Pasaules kara laikā.
Parastā žultsbeka

Augšanas apstākļi

Priežu mikorizas sēne. Aug gaišos priežu un citu skuju un jauktu koku mežos, koku tuvumā, pie priežu celmiem vai pat uz tiem, mitrākās vietās, skābās augsnēs. Parasti nelielās grupās.

Barības vērtība

Praktiski nav ēdama rūgtuma dēļ, ar savu rūgtumu viena sēne spēj sabojāt arī maisījumu ar citām sēnēm. Kulināra apstrāde sēnes rūgtumu tikai vairākkārtīgi palielina. Dažās valstīs gan to žāvē un mazās devās lieto piparu vietā vai pat kā ēdamu sēni, jo žāvējot daļa rūgtuma izgaist, ir ziņas par sēnes lietošanu tautas medicīnā. Iespējams, ka sēne satur toksīnus, kas nodara ļaunumu aknām. Apēst žultsbeku lielākos daudzumos iespējams arī, lietojot to sālītā vai marinētā veidā, kad sāls un garšvielas daļēji nomāc rūgtumu. Žultsbekas labprāt ievāc vāveres, tās ēd arī daži citi meža zvēri un gliemeži. Sēne ļoti reti tārpojas.

Līdzīgās sugas

Līdzīga baravikām, atšķiras no tām ar stipri izcilnēto tīkliņu uz kātiņa, parasti sārtošanos kātiņa pamatnes griezumā un sārtām uzpūtušos stobriņu atverēm, taču jaunībā sēnei tās vēl ir tikpat baltas kā baravikām. Šaubu gadījumā sēne jāpagaršo turpat mežā, pieliekot mēli, jo sajaukšana ir kulināri nepieļaujama. Daži cilvēki gan svaigas žultsbekas rūgtumu gandrīz nejūt, taču vairums šādā veidā to uzreiz identificē.
Raiens O'Rīlijs

Spēlētāja karjera

Pēc divām Ontārio hokeja līgā aizvadītām sezonām, profesionāļa karjeru Raiens uzsāka 2009.—10. gada NHL sezonā, to aizvadot Kolorādo "Avalanche" rindās. 2011.—12. gada NHL sezonu O'Rīlijs noslēdza jau kā komandas rezultatīvākais spēlētājs.
2012. gada decembrī, NHL lokauta laikā, O'Rīlijs noslēdza divu gadu līgumu ar Magņitogorskas "Metallurg", taču pēc 12 tās sastāvā aizvadītām spēlēm atgriezās "Avalanche" rindās. 2013.—14. gada sezonā viņš bija jau viens no rezultatīvākajiem "Avalanche" spēlētājiem. No 2015. līdz 2018. gadam bija viens no vadošajiem Bufalo "Sabres" uzbrucējiem, taču 2018. gada vasarā tika aizmainīts uz Sentluisas "Blues". 2019. gadā kopā ar Sentluisas "Blues" izcīnīja Stenlija kausu. Kā izslēgšanas kārtas vērtīgākais spēlētājs ieguva Kona Smita balvu.
Kanādas hokeja izlases sastāvā spēlējis 2012. gada Pasaules čempionātā.
Kuršu uzbrukumi Klaipēdai (1263)

Kuršu uzbrukumi Klaipēdai 1263. gadā notika kuršu sacelšanās laikā, aptuveni vienā laikā ar Livonijas ordeņa Kursas karagājienu (1263). Galvenie uzbrucēji bija 
Krētenes un Impiltes karavīri.

Atskaņu hronikas vēstījums

Mēmeles pils (Mimele, tagadējā Klaipēda) kursu sacelšanās laikā tika izolēta no sauszemes un visa apgāde notika pa jūru. Kurši atkārtoti uzbruka no netālu esošās Krētenes pils (Kretênen, Kretêne), kuras pilsnovads Megavas zemē (vācu: borchsukunge Cretyn, latīņu: castellatura de Creten) minēts 1253. gada Kursas zemju dalīšanā.
Mēmeles komturs ar lielu ordeņa brāļu pulku devās uzbrukumā pilij, kuras aizstāvji atstāja pils nocietinājumus un devās pretī uzbrucējiem. Ordeņa bruņinieki tika sakauti un atgriezās Klaipēdā, vairāki no viņiem krita, bet Memeles komturs tika sagūstīts un sadedzināts uz sārta.
Tad ordenis rīkoja vēl vienu uzbrukumu Krētenes kuršiem, kurā "apkāva tos it patiesi ar sievām, bērniem ar turklāt - tā tikās viņiem atmaksāt par to, ko iepriekš saimnieki no viņiem bija ņēmuši. Bet pils līdz pašiem pamatiem, līdz zemei nodega caur tiem."
Klaipēdu aplenca arī Impiltes (Ampille) kuršu karapulki, kas cīnījās tik prasmīgi, ka "ja brāļiem nelīdzētu Dievs, tie nespētu tur turēties". Impiltes kuršu karaspēks siroja arī Skalavas (Schalowe) zemē Nemunas pietekas Jūras baseinā, kur tie "lietuviešiem brašiem ar cirtieniem jo ašiem tā dažu pulku sakapāja, ka mājās par tiem noraudāja".
Zināms, ka Impiltes pilsnovads (latīņu: castellatura Ampilten) atradās kuršu Duvzares zemes daļā, kas pēc 1253. gada Kursas dalīšanas bija piedalīta Kurzemes bīskapijai, bet pēc sacelšanās sākuma bija atguvis neatkarību.