Sidneja

Vēsture

Tiek uzskatīts, ka Sidnejas teritorija ir apdzīvota jau vismaz 40 000 gadu. Pirmo Eiropiešu ierašanās laikā Portdžeksona līča rajonā dzīvoja no 4000—8000 Austrālijas aborigēnu, kuri runāja 3 pamatdialektos. Pirmais eiropietis, kas izsēdās līča krastā 1770. gadā bija kapteinis Džeimss Kuks. Sidneja savu nosaukumu ieguva no Britu iekšlietu ministra Tomasa Taunšenda, Lorda Sidneja (Thomas Townshend, Lord Sydney) vārda.
Sidneju 1788. gadā kā katordznieku koloniju dibināja Artūrs Filips (Arthur Phillip) un tā bija pirmā eiropiešu kolonija Austrālijā. Pilsētas tiesības piešķirtas 1842. gadā. 1851. gadā sākās pirmais no vairākiem zelta drudžiem un uz Sidneju devās cilvēki no visas pasaules. Viens no strādnieku kustības centriem Austrālijā.
Jau 1822. gadā pilsētā jau bija uzbūvēti veikali, tirgi, bankas un citas sabiedriskas iestādes. 1830. un 1840. gadi bija Sidnejas urbanizācijas gadi, sākās pirmo priekšpilsētu būvniecība. Sidnejas ostā regulāri sāka piestāt Britu kuģi un uzsākoties imigrācijas vilnim, Sidneja sāka ļoti strauji attīstīties. 1842. gada 20. jūlijā tika dibināta Sidnejas pilsētas dome un Sidneja tika pasludināta par pirmo Austrālijas pilsētu. Pirmais Sidnejas mērs bija Čārlzs H. Čambers (Charles H. Chambers).
Pirmais no vairākajiem zelta drudža periodiem sākās 1851. gadā, kad, no visas pasaules, jaunas dzīves meklējumos sāka plūst imigrantu straumes. Sidneja turpināja ļoti strauji attīstīties gan ekonomiskā, gan sociālajā ziņā un jau ap 20. gadsimta pašu sākumu Sidnejas iedzīvotāju skaits sasniedza 1 miljonu. 20. gadsimta 30. gados Sidneju skāra Lielā depresija, bet pilsēta spēja ātri atkopties un sāka attīstīties ar vēl lielāku sparu. 20. gadsimta vidū pilsētā tika piedzīvoti jauni Eiropiešu un vēlā arī Aziātu imigrācijas viļņi. Tā rezultātā Sidneja ir izveidojusies par kosmopolītisku pilsētu.
Pārsvarā Sidnejā dominē Briti un Īri, bet plaši ir pārstāvētas arī Itāļu, Grieķu kopienas, kā arī ieceļotāji no Austrumeiropas valstīm un Dienvidaustrumāzijas.

Arhitektūra

Sidnejas arhitektūra ir pilna ar kontrastiem — augstās stikla celtnes līdzās senākām būvēm. Lai gan pilsēta dibināta tikai 18. gs. beigās un attīstījusies 19. gs., Sidneja var lepoties ar daudzām celtnēm, kas atgādina Eiropas seno arhitektūru. Tādā veidā būvēm šeit tika piešķirta papildus vērtība — tās tika būvētas 19. gs. jau krietni vecmodīgā stilā — gotikas vai pat romānikas ietekmē.
Sidnejai raksturīgs brīvs plānojums (dzīvojamos rajonu mazstāvu apbūve gredzenveidā ietver kvartālus, kur atrodas administratīvās, sabiedriskās un tirdzniecības ēkas), liels apzaļojuma īpatsvars. Pilsētas centrā masīvas 19. gs. 1. puses celtnes Monētu kaltuve, Hospitālis (abi celti 1811), Sv. Jēkaba baznīca (1819), Universitāte (ap 1860), Sv. Marijas katedrāle (1886-1905), rātsnams (1868-89). Daudz raksturīgu modernās arhitektūras paraugu administratīvo un dzīvojamo ēkas (1950-60), Sidnejas operteātris (1973). Būtiska ir arī Karalienes Viktorijas ēka, kas celta 19. gs. beigās un jau tolaik plānota kā lielveikals, un arī tagad kalpo par mājvietu virknei visdažādāko veikalu. Turklāt daudzi no tiem ir arī Latvijā labi pazīstami brendi.
Karalienes Viktorijas ēkas vidū iekārts liels pulkstenis, kas griežas ap savu asi un apskatāms no vairākiem stāviem. Tas vests no Lielbritānijas kādā senā gadā un rāda Austrālijas vēsturi attēlos. Apkārt pulkstenim kuģo burinieks, ļaujot nelielajās miniatūrās sekot līdzi notikumiem sākot no aborigēnu laimīgās dzīves līdz kolonistu atbraukšanai un daudzajām kaujām pēc tam.