Valsts robežsardze

Pirmskara Latvijā

1918. gada 18. novembrī, proklamējot Latvijas Republikas neatkarību, Tautas padome deklaratīvi noteica arī pagaidu jaunizveidotās valsts robežu. Lai to apsargātu, 1919. gada 7. novembrī Latvijas armijas virspavēlnieks Jānis Balodis izdeva pavēli formēt robežsargu vienības.  Robežsargu darbība tika balstīta uz Tautas Padomes 1918. gada 5. decembrī izdotajiem iekšējās apsardzības pagaidu noteikumiem. 1920. gada 8. novembrī Robežapsardzību pārdēvēja par Robežsargu divīziju un uzdeva tai valsts robežas apsardzību. 1922. gada 2. februārī Ministru kabinets nolēma izformēt Robežsargu divīziju un valsts robežas apsardzību nodot Iekšlietu ministrijai. Tā paša gada 10. martā valsts robežas apsardzību no robežsargu divīzijas pārņēma jaunizveidotā Robežpolicija. 1935. gadā Ministru kabinets pieņēma likumu „Par valsts robežas apsardzību". Iekšlietu ministrijā 1935. gada 6. aprīlī nodibināja atsevišķu karaspēka vienību — Robežsargu brigādi, par kuras komandieri iecēla pulkvedi Ludvigu Bolšteinu. 1940. gada 3. oktobrī Latvijas PSR Tautas Komisārs Alfons Noviks parakstīja pavēli par robežsargu bataljonu izformēšanu un robežsargu atvaļināšanu. Latvijas Republikas Robežsargu brigādi likvidēja 1940. gada 10. oktobrī.

Pēc neatkarības atjaunošanas

1990. gada 20. decembrī Augstākā Padome pieņēma likumu „Par Latvijas Republikas valsts robežu". 1991. gada 7. novembrī Latvijas Republikas Augstākās Padomes Prezidijs apstiprināja „Nolikumu par Latvijas Republikas karavīra zvēresta nodošanas kārtību" un jau 1991. gada 11. novembrī atjaunotās Latvijas Republikas pirmie robežsargi Rīgas Brāļu kapos nodeva karavīra zvērestu. 1991. gadā, kad Latvijas Republika atguva valstisko neatkarību, valsts robežas tika atjaunotas. Tās noteica līdz 1940. gada 16. jūnijam Latvijas Republikas noslēgtie līgumi, kā arī vēlāk noslēgtie starpvalstu līgumi par robežas atjaunošanu vai noteikšanu. 1991.gada 13.decembris ir juridiskais Robežsardzes atjaunošanas datums, jo ar Aizsardzības ministrijas 1991. gada 13. decembra pavēli Nr.4-V „Par robežsargu bataljonu izveidošanu, struktūru un štatu noteikšanu” tiek nodibināta Latvijas Republikas Robežapsardzības karaspēka pārvalde, kurai turpmāk jāveic robežsargu bataljonu, Rīgas atsevišķā kontroles-caurlaides punkta un robežapsardzības karaspēka mācību centru vadību. Ar šo pavēli valsts robežas apsardzību uzticēja septiņiem robežsargu bataljoniem - Valmieras, Viļakas, Ludzas, Daugavpils, Jelgavas, Liepājas, Ventspils un Rīgas atsevišķajam robežkontroles punktam. 
Ar Robežsargu bataljonu izveidošanu sākās reāls darbs pie robežas apsardzības sistēmas izveides – robežas iezīmēšanas dabā, robežkontroles un robežsargu sadzīves apstākļu nodrošināšanai nepieciešamās materiāli tehniskās bāzes izveidi, dienesta nolikumu un reglamentu izstrādes. 
Latvijas Republikas robežas apsardzības atjaunošana sākās, izveidojot kontrolpunktus uz ceļiem un pārņemot funkcijas no padomju robežapsardzības karaspēka daļām ostās un lidostās, kam par pamatu kalpoja Latvijas Republikas Ministru Padomes 1992. gada 29. janvāra lēmums „Par Latvijas Republikas valsts robežas pārņemšanu un apsardzības nodrošināšanu". 
Ar Latvijas Republikas aizsardzības ministra pavēli no 1992. gada 1. februāra tika nodibināta Aizsardzības ministrijas Aizsardzības spēku Robežsargu brigāde, 7 robežsargu bataljonu, Rīgas atsevišķā robežkontroles punkta un Vārves mācību centra sastāvā. Ar 1995. gada 23 .novembra aizsardzības ministra pavēli Nacionālo bruņoto spēku Robežsargu brigādi pārveido par Robežapsardzības spēkiem.  
No 1997. gada 7. janvāra Robežapsardzības spēki pāriet Iekšlietu ministrijas pakļautībā un personālsastāvs tiek pieņemts dienestā Iekšlietu ministrijā. No 1997.gada 14.februāra Robežapsardzības spēki tiek pārdēvēti par Iekšlietu ministrijas Robežsardzi. 1998. gada 1. maijā Robežsardzi pārdēvē par Valsts robežsardzi.  No 2019. gada 23. janvāra  Valsts robežsardzi vada ģenerālis Guntis Pujāts.