google/wiki40b huggingface dataset:
Maksims Spiridonovs

Spēlētāja karjera

Savus juniora gadus Spiridonovs pavadīja Ziemeļamerikā, no 1996. līdz 1998. gadam spēlējot Ontario hokeja līgas klubā Londonas "Knights". Pēc 1997.—98. sezonas noslēguma NHL draftā viņu izvēlējās Edmontonas "Oilers" vienība, un jau nākamajā sezonā Maksims daļu laika pavadīja arī "Oilers" Amerikas hokeja līgas komandā. Pēc 2000.—01. sezonas, kuru Maksims pilnībā aizvadīja AHL, spēlētājs izlēma karjeru turpināt Krievijā, pievienojoties Ufas "Salavat Julajev" vienībai. 2002.—03. sezonā, spēlējot Habarovskas "Amur" vienībā, Maksims bija līgas labākais vārtu guvējs. Turpmākajās sezonās Spiridonovs gandrīz katru sezonu pavadīja citā klubā, spēlējot gan "Lokomotiv", gan arī "Severstal", "Dinamo", "Torpedo" un Novokuzņeckas "Metallurg" rindās.
2008.—09. sezonā Maksims pievienojās Astanas "Baris" vienībai, tās sastāvā aizvadot nākamās divas sezonas. 2010.—11. sezonu Spiridonovs aizvadīja Minskas "Dinamo" rindās. 2011.—12. sezonu Maksims iesāka Magņitogorskas "Metallurg" sastāvā, taču novembrī tika aizmainīts uz Kazaņas "Ak Bars" vienību.
Krievijas izlases rindās spēlējis vienā no 2003.—04. sezonas Eirotūres posmiem.
Pāvels Kubina

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Kubina uzsāka 1993.—94. gada sezonā, kad debitēja Čehijas Ekstralīgas kluba HC Vitkovice sastāvā. Kluba rindās hokejists aizvadīja vēl divas sezonas, līdz 1996.—97. gada sezonā pārcēlās uz Ziemeļameriku, sezonu aizvadot Rietumu hokeja līgā.
1997.—98. gada sezonā Kubina debitēja NHL vienībā Tampabejas "Lightning", tās sastāvā laukumā izejot 10 spēlēs. Jau nākamajā sezonā aizsargam izdevās nostiprināties komandas sastāvā. 2003.—04. gada sezonā Kubina kopā ar komandu izcīnīja Stenlija kausu.
2006. gada vasarā Kubina noslēdza līgumu ar Toronto "Maple Leafs", tās sastāvā aizvadot nākamās trīs sezonas, 2009. gada vasarā tiekot aizmainītam uz Atlantas "Thrashers". 2010. gadā hokejists atgriezās Tampabejas "Lightning" rindās, taču 2011.—12. gada sezonas izskaņā tika aizmainīts uz Filadelfijas "Flyers". 2012.—13. gada sezonas laikā aizvadīja četras spēles Šveices hokeja līgas vienībā Genève-Servette HC, taču tad noslēdza profesionāļa karjeru.
Čehijas hokeja izlases sastāvā Kubina kļuvis par trīskārtēju Pasaules čempionu, kā arī 2006. gadā izcīnījis Olimpisko spēļu bronzas medaļu.
Aivis Ronis

Karjera

1989.—1991. gadā A. Ronis strādāja informatīvo programmu nodaļā Latvijas Televīzijā. 1991. gadā sāka darbu Ārlietu ministrijā, bija ministrijas vadošais speciālists, ministra palīgs un preses sekretārs.
Kopš 1993. gada darbojies arī diplomātiskajā dienestā. 1993.—1995. gadā bija pirmais sekretārs Latvijas vēstniecībā Zviedrijā. 1995.—1998. gadā A. Ronis bija augsta ranga ierēdnis Ārlietu ministrijā — valsts sekretāra vietnieks.
1998. gada 6. maijā Saeimas Ārlietu komisija akceptēja viņa kandidatūru ārkārtējā un pilnvarotā vēstnieka amatam Turcijā, bet no 2000. gada ieņēma vienu no prestižākajiem amatiem Latvijas diplomātiskajā dienestā — Valsts prezidente Vaira Vīķe-Freiberga nozīmēja A. Roni Latvijas vēstnieka amatā ASV. Apspriežot A. Roņa kandidatūru Saeimas Ārlietu komisijā, tā netika vērtēta viennozīmīgi, komisijas priekšsēdētājs Guntars Krasts atzina, ka viņa līdzšinējā sadarbība ar A. Roni nav bijusi sekmīga.
2004. gadā A. Ronis kļuva par Latvijas vēstnieku NATO, bet vēl pēc gada pārtrauca darbību diplomātiskajā dienestā un kļuva par Latvijas—Amerikas finanšu foruma valdes priekšsēdētāju. 2009. gada sākumā tika minēts kā potenciāls bezpartijisks premjerministrs pēc Ivara Godmaņa valdības krišanas, tomēr tas neīstenojās un nebija arī oficiāla apstiprinājuma, ka A. Ronis patiesi uzaicināts ieņemt šo amatu.
2010. gada 29. aprīlī A. Ronis tika izvirzīts darbam valdībā (koalīciju atstājušās Tautas partijas biedra Māra Riekstiņa vietā) un, ieguvis līdz šim ministru kandidātiem nepieredzētu Saeimas atbalstu (90 balsis par, 1 atturas, neviens nav balsojis pret), tika ievēlēts par Ārlietu ministru V. Dombrovska valdībā, nepārstāvot nevienu no valdības koalīcijā esošajām partijām. Amatu zaudēja 2010. gada 3. novembrī, kad tika apstiprināta jauna valdība.
2011. gada 25. oktobrī A. Ronis vēlreiz kļuva par bezpartijisku ministru, ieņemot satiksmes ministra amatu V. Dombrovska trešajā valdībā (politisko atbildību par nozari uzņēmās premjera partija "Vienotība", kā arī Zatlera Reformu partija). 2013. gada 15. janvārī paziņoja par atkāpšanos no ministra amata un marta pirmajā dienā Saeima viņa vietā ministra amatā ievēlēja līdzšinējo ministrijas valsts sekretāru Anriju Matīsu.
224. mikroautobusu maršruts (Rīga)

Maršruts

Stacijas laukums — Mangaļsala kursē pa šādām ielām: Marijas iela, Merķeļa iela, Kalpaka bulvāris, Pulkv. Brieža iela, K. Valdemāra iela, Duntes iela, Tilta iela, Viestura prospekts, Mīlgrāvja iela, Jaunciema gatve, Vecāķu prospekts, Mangaļu prospekts, Stāvvadu iela, Veiksmes iela, Albatrosu iela un Traleru iela.
Mangaļsala — Stacijas laukums kursē pa šādām ielām: Traleru iela, Albatrosu iela, Veiksmes iela, Stāvvadu iela, Mangaļu prospekts, Vecāķu prospekts, Jaunciema gatve, Mīlgrāvja iela, Viestura prospekts, Tilta iela, Duntes iela, K. Valdemāra iela, Stabu iela, Brīvības iela, Brīvības bulvāris, Raiņa bulvāris un Marijas iela.
1992. gada NHL drafts

1992. gada NHL drafts bija 30. NHL drafts, kurš notika 1992. gada 20. jūnijā Monreālā. Kopā tika draftēti 264 spēlētāji vienpadsmit kārtās.
Pšemislavs Ņemecs

Karjera

Dzimis Osvencimā. Ņemecs profesionāļos debitēja 2002. gadā Amore & Vita-Beretta komandā. 2005. gadā viņš uzvarēja Tour of Slovenia, bet 2006. gadā Tour of Tuscany sacensībās, kā arī vairākus posmus Route du Sud. Ņemecs startēja arī 2008. gada olimpiskajās spēlēs, finišējot piecpadsmitajā vietā grupas braucienā.
2013. gadā Ņemecs finišēja desmitniekā vairākās daudzdienu sacensībās, ieskaitot Giro Del Trentino, Volta a Catalunya un Tirreno—Adriatico. Pēc iegūtās trešās vietas kopvērtējumā 2013. gada Giro del Trentino Ņemecs tika iekļauts Lampre sastāvā startam 2013. gada Giro d'Italia, kur palīdzēja Mikēlem Skarponi kopvērtējumā izcīnīt ceturto vietu, bet pats ieņēma augsto sesto vietu.
Nozīmīgāko uzvaru Ņemecam izdevās izcīnīt 2014. gada Vuelta a España posmā. Viņš bija daļa no atrāviena un finišēja vienatnē pēdējā kāpumā uz Kovadongas ezeriem.
Alumīnija hlorīds

Alumīnija hlorīds (AlCl₃) ir alumīnija un hlora savienojums. Alumīnija hlorīds ir balts, bet dažreiz paraugi var saturēt dzelzs trihlorīdu, kas dod dzeltenu nokrāsu. Ir ciets ar zemu kausēšanas un vārīšanas temperatūru. Alumīnija hlorīdu lielākoties izmanto alumīnija metāla izgatavošanā, taču to izmanto arī citos ķīmijas industrijas nolūkos. Tas ir piemērs, kad neorganiskas savienojums ar mērenu temperatūru sašķeļas, atgriezeniski mainoties no polimēra monomērā.
Kolārovo

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1268. gadā. Tradīcija vēsta, ka pilsētas pirmie izdzīvotāji bija jazigi. Senāk pilsētas nosaukums bija Guta (Guta), 1948. gadā tā pārdēvēta. Tāpat kā lielākā daļa no Slovākijas teritorijas, Kolārovo gadsimtiem atradusies Ungārijas sastāvā, tās ungāriskais nosaukums ir Gūta (Gúta). Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. Otrā pasaules kara laikā, pamatojoties uz Pirmajām Vīnes arbitrāžām, Kolārovo ietilpa Ungārijas sastāvā. No 1993. gada - Slovākijā.

Tūrisms

Uz Mazās Donavas upes atrodas rekonstruēts tehnikas piemineklis - peldošās dzirnavas.

Cilvēki

Vairums pilsētas iedzīvotāju ir ungāri (80,8 %), dzīvo arī slovāki (17,5 %). Pēc reliģiskās pārliecības - katoļi (76,2 %), luterticīgie (4,1 %).
Latvijas pilsētu karogi

Latvijas pilsētu karogi kopā ar ģerboņiem, himnām un logo ir pilsētu simboli. Atšķirībā no ģerboņiem, ko pilsētai piešķīra tās sizerēns, karogi veidojās pēc citiem principiem. Vēsturiski karogi ir viens no jūrniecības identitātes simboliem un tie pārsvarā bija raksturīgi ostu pilsētām ar savu floti. Senākais zināmais Latvijas pilsētu karogs ir 14. gadsimta Rīgas karogs, kurā uz melna audekla attēlots balts krusts.
28. autobusu maršruts (Rēzekne)

Maršruts

Blaumaņa iela — Makarovka — Vipinga kursē pa šādām ielām: Blaumaņa iela, Maskavas iela, Viļakas iela, ceļš uz Ančupānu kapiem, Viļakas iela, Rīgas iela, Koku iela, Rīgas iela, Dzelzceļnieku iela, Kr. Valdemāra iela, Dārzu iela, Latgales iela, Ludzas iela, Rēznas iela un Meža iela.
Vipinga — Makarovka — Blaumaņa iela kursē pa šādām ielām: Meža iela, Rēznas iela, Egļu iela, F. Kempa iela, Parka iela, Zilupes iela, Stacijas iela, Dārzu iela, 18. novembra iela, Rīgas iela, Koku iela, Rīgas iela, Viļakas iela, ceļš uz Ančupānu kapiem, Viļakas iela, Maskavas iela un Blaumaņa iela.
2013. gada Eiropas čempionāts basketbolā

Grupu izloze

Grupu izloze notika 2012. gada 18. novembrī.
Turcijas kultūra

Turcijā ir ļoti daudzveidīga kultūra, kas ir tjurku, Anatolijas, osmaņu (grieķu-romiešu un islāma kultūras sajaukums) un Rietumu kultūru elementu sajaukums ar tradīcijām, kuras aizsāktas līdz ar Osmaņu impērijas rietumniecisko virzību, kas turpinās arī mūsdienās. Šāds kultūru sajaukums veidojies turku migrācijas laikā no Centrālāzijas uz Rietumiem, turkiem sastopoties ar citām kultūrām. Tā kā Turcija ir veiksmīgi pārtapusi no agrākās reliģiskās Osmaņu impērijas par modernu nācijas valsti, kurā strikti nodalīta valsts un reliģija, radušās izteiktas mākslas izpausmes metodes. Republikas pirmajos gados valdība ievērojamus līdzekļus ieguldīja lietišķajā mākslā, muzejos, teātros un arhitektūrā. Sakarā ar to, ka jaunās turku identitātes noteikšanā ievērojamu lomu spēlēja vairāki vēsturiski apstākļi, turku kultūra ir „modernizācijas” un rietumnieciskuma centienu produkts, kas tiek kombinēts ar nepieciešamību saglabāt tradicionālās reliģiskās un vēsturiskās vērtības.
Turcijas mūzika un literatūra ir izcils paraugs dažādu kultūru sajaukumam. Turcijā ir populāri dažādi mūzikas žanru veidi: no arabeskas līdz hip-hopam, un mūsdienu Turcijas mūzikas žanru veidošanās pamatā ir Centrālāzijas turku, islāma un eiropiešu tradīciju apvienojums, kas radās Osmaņu impērijas un islāma saskarē ar Eiropu. Osmaņu impērijas pastāvēšanas laikā turku literatūru ietekmēja persiešu un arābu literatūra, bet impērijas pastāvēšanas pēdējos gados izteiktāka kļuva turku tautiskā un rietumu literatūras ietekme. Kultūru sajaukums dažkārt tiek arī īpaši dramatizēts, piemēram, 2006. gada Nobela literatūras prēmijas ieguvēja Orhana Pamuka darbā minētajā „kultūru sadursmes un saplūšanas jaunie simboli”.
Vairāku gadsimtu ilgo unikālo tradīciju sajaukumu apliecina arī Turcijā esošie arhitektūras elementi. Papildus tradicionālajiem bizantiešu arhitektūras elementiem, kas atrodami visā Turcijas teritorijā, ir saglabājušies daudzi osmaņu arhitektūras paraugi, kas attēlo vietējo un islāma tradīciju sajaukumu visās bijušās Osmaņu impērijas teritorijās. Turcijas arhitektūru kopš 18. gs. stipri ietekmējusi rietumu kultūra un tas redzams vairākos paraugos: Sultāna Ahmeda mošeja un Dolmabahčes pils.
Turcijā populārākais sporta veids ir futbols. Populārākie futbola klubi ir Galatasarajas sporta klubs, Fenerbahčes sporta klubs un Bešiktašas vieglatlētikas klubs. 2000. gadā Galatasarajas klubs, izcīnot UEFA kausu un super kausu, nostiprināja savas pozīcijas kā ievērojams Eiropas futbola klubs. Divus gadus vēlāk, 2002. gada Pasaules kausa finālā Japānā un Dienvidkorejā Turcijas nacionālā izlase ieguva trešo vietu. Citi populāri sporta veidi ir basketbols, volejbols un motosports (pēc Stambulas trases iekļaušanas Formula 1 sarakstā). Kopš osmaņu laikiem tradicionāls turku sporta veids ir cīņa eļļā (turku: Yağlı güreş).
Kalifornijas zelta drudzis

Kalifornijas zelta drudzis ir zelta drudzis, kas sākās 1848. gada 24. janvārī, kad Kalifornijā Džeimss Māršals (James Marshall) atrada zelta gabalu, kad būvēja Satera zāģētavu (Sutter's Mill) Eldorado apgabalā. Ziņas par atradumu ātri izplatījās, un ap 300 000 vīrieši, sievietes un bērni devās uz Kaliforniju no atlikušajiem ASV štatiem, kā arī no citām valstīm. Zelta drudzis beidzās 1855. gadā, kad zelts tika atrasts arvien mazāk un mazāk.
Daudzi cilvēki kļuva bagāti, bet vēl vairāk cilvēku neieguva neko un pat daudz ko zaudēja, piemēram, daudzi, lai noorganizētu zelta meklēšanu, pārdeva savus īpašumus un citas vērtības. Bieži gadījās, ka sievas pelnīja daudz vairāk nekā viņu vīri raktuvēs.
Tuberkulozes un plaušu slimību centrs

Tuberkulozes un plaušu slimību centrs ir viens no Rīgas Austrumu klīniskās universitātes slimnīcas (RAKUS) daļām, ko veido stacionārs Stopiņu novada Upeslejās un Rīgas ambulatorā nodaļa Lielvārdes ielā 68 Rīgā. Tas specializējies pneimonoloģijas, bronholoģijas un torakālās ķirurģijas jomā. Stacionārā darbojas Pasaules Veselības organizācijas (PVO) sadarbības centrs multirezistentas tuberkulozes izpētē un apmācībā.

Vēsture

Pēc Rīgas pilsētas 1. tuberkulozes slimnīcas vadītāja Kārļa Segliņa ierosmes 1963. gadā Latvijas PSR veselības aizsardzības ministrs Vilhelms Kaņeps apstiprināja plānu jaunas tuberkulozes slimnīcas celtniecībai "Silzemnieku" māju apkārtnē Mazās Juglas krastā pie kādreizējās Daktermuižas. 1966. gadā topošās slimnīcas pamatkorpusa pamatos ieguldīja dokumentu kapsulu ar īsu slimnīcas celtniecības rakstu. Pēc celtniecības darbu beigām 1971. gadā ēkā atklāja Republikas apvienoto prettuberkulozes dispanseru, ko reizēm dēvēja arī par tuberkulozes slimnīcu "Jugla".
Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas 1991. gadā to pārdēvēja par Republikas tuberkulozes dispanseru, 1994. gadā par Republikas tuberkulozes un plaušu slimību centru, 1996. gadā par Valsts tuberkulozes un plaušu slimību centru, 1997. gadā par Tuberkulozes un plaušu slimību valsts centru. 2001. gadā tajā izveidoja PVO sadarbības centru multirezistentās tuberkulozes ārstēšanas pētniecībā un izglītībā.
2004. gadā tika izveidota Tuberkulozes un plaušu slimību valsts aģentūra, kuru 2009. gadā pievienoja Latvijas Infektoloģijas centram, bet 2012. gadā tas tika iekļauts Rīgas Austrumu klīniskās universitātes sastāvā kā šīs slimnīcas stacionārs.
Programmed Data Processor

Programmed Data Processor (PDP) bija ASV uzņēmumā Digital Equipment Corporation (DEC) izstrādāta minidatoru sērija.
Jūlijs Vecozols

Dzīvesgājums

Dzimis 1884. gada 12. februārī Nītaures pagasta Lakšu muižas "Klinceniekos" hernhūtiešu sacītāja ģimenē. Kā skolotājs viņš piedalījās 1905. gada revolūcijā, tās apspiešanas laikā devās bēgļu gaitās uz Vāciju, tad Šveici, Franciju un ASV (1905-1921), kur studēja filoloģiju, filozofiju un tautsaimniecību Cīrihes, Parīzes, Monpeljē un Bernes augstskolās un uzstājās ar priekšlasījumiem Eiropas valstu un ASV latviešu kopienās par nepieciešamību atbalstīt Latvijas neatkarības ideju. Protestējot pret Vācijas plāniem anektēt Baltijas provinces, 1918. gadā viņš publicēja vairākus rakstus šveiciešu presē un vāciski izdeva brošūru "Rīga un Daugava latviešu tautas dzejas spogulī". Pēc īsas atgriešanās dzimtenē 1921. gadā, Vecozols 1923. gadā atkal devās uz ārzemēm, nodibināja Parīzes latviešu biedrību, rīkoja priekšlasījumus par Latviju Parīzē un Monpeljē, piedalījās izstādes organizēšanā Parīzē (1925), tautas svētkos Nicā, Blaumaņa lugas uzvešanā Briselē (1928). Atgriezās Latvijā 1932. gadā un nodevās grāmatu rakstīšanai.
Otrā pasaules kara beigās 1944. gadā devās bēgļu gaitās uz Vāciju, kur miris 1945. gada 15. martā Jēnā.
Lohnesa ezera briesmonis

Lohnesa ezera briesmonis jeb Nesija ir leģendārs radījums, kas varētu apdzīvot Lohnesa ezeru Skotijā. Tas ir arī vislabāk zināmais ezera briesmonis pasaulē.
Pirmie Lohnesa ezera briesmoņa novērojumi tika reģistrēti jau 1930. gados, kas ļāva Lohnesa ezeram kļūt par nozīmīgu tūrisma objektu. Lohnesa ezera briesmoņa eksistenci mūsdienās galvenokārt uzskata par mītu. Lai arī ir dokumentēti vairāki radījuma redzēšanas gadījumi, tomēr tie galvenokārt tiek uzskatīti par safabricējumiem vai redzes ilūzijām. Viena no galvenajām interpretācijām, kas tomēr pieļauj Lohnesa ezera briesmoņa eksistenci, ir, ka tas varētu būt kāds izdzīvojis pleziozaura īpatnis.
WAP

Bezvadu lietojumu protokols jeb WAP (no angļu Wireless Application Protocol) ir protokols bezvadu iekārtu piekļuves nodrošināšanai e-pastam, balss pastam, faksu saņemšanai, bankas transakciju veikšanai un nelielu tīmekļa lappušu aplūkošanai bezvadu termināļa displejā. Populārākās bezvadu iekārtas, kas izmanto WAP protokolu, ir mobilie telefoni un plaukstdatori.
Protokolu 1997. gadā izstrādāja WAP Forum, kurš 2002. gadā iekļāvās Open Mobile Alliance
Žilinas apgabals

Administratīvais iedalījums

Apgabalā 11 apriņķi - Bitčas apriņķis, Čadcas apriņķis, Dolni Kubīnas apriņķis, Kisucke Nove Mesto apriņķis, Liptovski Mikulāšas apriņķis, Martinas apriņķis, Nāmestovo apriņķis, Ružomberokas apriņķis, Turčanske Teplices apriņķis, Tvrdošīnas apriņķis, Žilinas apriņķis.
Anatolijs Ņikoncevs

Spēlētāja karjera

2007. gadā Anatolijs uzsāka spēlēt Čeļabinskas "Traktor" otrajā sastāvā, kas piedalījās Krievijas Pirmās līgas turnīrā. Nākamajā sezona Ņikoncevs spēlēja jau Krievijas Augstākās līgas klubā Tjumeņas "Gazovik". 2009.—10. sezonu Ņikoncevs aizvadīja jau Jekaterinburgas "Avtomobilist" rindās, pēc sezonam beigām iegūstot Alekseja Čerepanova balvu, ko pasniedz katras sezonas labākajam jaunajam spēlētājam.
2011. gada vasarā Ņikoncevs pievienojās Maskavas "Spartak" rindām, tās sastāvā aizvadot nākamās divas sezonas, bet 2013.—14. gada sezonas ievadā uzbrucējs pārcēlās uz Čerepovecas "Severstal" vienību. 2016. gada maijā noslēdza līgumu un atgriezās "Spartak" sastāvā.
Aleksandrs Vēbers

Dzīvesgājums

Dzimis Ķāķišķes muižā mērnieka ģimenē. Kaut arī abi vecāki bija vācbaltieši, kopš bērnības Vēberam bijuši latviešu rotaļu biedri un viņš kā skolnieks turpinājis arvien vairāk iesaistīties latviešu sabiedrībā. Ģimene bieži mainīja dzīvesvietu, tāpēc Vēbers mācījās Liepājas, Viļņas un Jelgavas skolās. Mācīdamies Jelgavas pilsētas ģimnāzijā, iepazinās ar Alunānu dzimtu, arī Ādolfu Alunānu. 1870. gadā studēja Tērbatas universitātē, kur bija viens no latviešu studentu korporācijas Lettonia dibinātājiem. No 1872. gada studēja valodniecību Maskavā, vēlāk tieslietas Pēterburgas universitātē. No 1877. gada strādāja par advokātu Vidzemes hoftiesā un Rīgas rātē, vēlāk zvērināts advokāts.
No 1871. līdz 1903. gadam darbojās laikrakstā "Baltijas Vēstnesis", pēc dibinātāja Bernharda Dīriķa nāves no 1892. līdz 1896. gadam - "Baltijas Vēstneša" redaktors. 1875. gada "Baltijas Vēstnesī", iesaistīdamies polemikā par to, kas ir tautasdziesma, deva tās definīciju -  ...Tādu dziesmu, pie kuras radīšanas un dziedāšanas visa tauta dalību ņēma, kura uzglabājas tautas mutē, ilgāku laiku no tēva un mātes uz bērniem pāriedama, kura pirmo sacerētāju tautas atmiņa vairs nezin daudzināt, kura tautas dzīvi mums patiesi parāda, kāda tā īstenībā ir, tādu dziesmu mēs, latvieši, saucam par tautas dziesmu....
1878. gadā nodibināja laikrakstu "Balss" (līdz 1904. gadam). No 1879. līdz 1894. gadam Vēbers bija Rīgas Latviešu biedrības Zinību komisijas vadītājs. 1884. gadā ierosināja izveidot biedrības Derīgu grāmatu nodaļu. Darbojies latviešu valodas ortogrāfijas izveidē. No  1882. līdz 1884. gadam - Jelgavas Latviešu biedrības vadītājs, darbojās latviešu rēderejā "Ausma". Publicēja dzejoļus un rakstus par tautsaimniecību. 19. gadsimta beigās vērsās pret "Jaunās Strāvas" idejām.
1903. gadā apmetās jauniegūtajās mājās pie Skrīveriem. 1905. gada revolūcijas laikā, vīlies savās idejās, izbrauca uz Vāciju. Publicēja grāmatu Preussen und Polen, kurā pozicionēja sevi kā vācu nacionālistu.
Miris Vācijā 1910. gadā, kremēts, pelni apglabāti Rīgas Lielajos kapos.
Transporta nelaimes gadījumu un incidentu izmeklēšanas birojs

Transporta nelaimes gadījumu un incidentu izmeklēšanas birojs (TAIIB) ir Latvijas valsts aģentūra, kura veic aviācijas, dzelzceļa un jūras nelaimes gadījumu un avāriju tehnisko izmeklēšanu. Iestādes birojs atrodas Rīgā.
Riteņbraukšana 2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — vīrieši, kalnu riteņbraukšana

Formāts

Sacensības sāksās plkst. 12.30 ar masu startu.
Ouena aizsardzība

Vēsture

Ouena aizsardzībai vārda devējs bija britu garīdznieks un spēcīgs amatieru šahists Džons Ouens (1827—1901), kurš 19. gadsimta vidū veiksmīgi izmantoja gājienu 1. ... b7-b6 daudzās partijās. Ievērojamākā no tām bija uzvara par tā laika spēcīgāko šahistu Polu Morfiju. Atklātni spēlējuši vairāki citi 19. gadsimta spēcīgākie šahisti: Džozefs Blekbērns, Johanness Cukertorts, Lūiss Paulsens un citi. Liels šīs atklātnes atbalstītājs 20. gadsimta otrajā pusē bija britu lielmeistars Entonijs Mailss, kurš starp 1971. gadu un viņa pāragro nāvi 2001. gadā spēlēja ap 60 turnīra partijas ar šo uzbūvi. No pašreizējiem šaha profesionāļiem Ouena aizsardzību izmanto Francijas lielmeistars Kristiāns Bauers, kurš pazīstams ar savu noslieci uz netradicionālām atklātnēm.

Stratēģiskā ideja

Ouena aizsardzībā melnie cenšas izdarīt spiedienu pret bandinieku e4. Daudzos variantos svarīga loma ir tematiskam uzrāvienam f7-f5.
Taisnīgums

Taisnīgums ir morālās pareizības jēdziens, kas balstās uz ētiku, racionalitāti, likumu, dabas likumiem, reliģiju, taisnības tiesībām un godīgumu. Juridiski taisnīgums ir strīdu risināšanas princips un tiesiskais attiecību stāvoklis.
Sojuz MS-06

Lidojuma gaita

Sojuz MS-06 tika palaists 2017. gada 12. septembrī 21:17:02 UTC ar nesējraķeti Sojuz-FG no Baikonuras kosmodroma 1. starta laukuma 5. palaišanas iekārtas.
Kosmosa kuģis ar staciju saslēdzās 13. septembrī 02:55 UTC pie Poisk moduļa. Tuvošanās un saslēgšanās notika automātiskā režīmā.
No stacijas Sojuz MS-06 atvienojās 2018. gada 27. februārī 23:08:30 UTC. Zemi nolaižamais aparāts sasniedza 28. februārī 02:31 UTC, 146 km uz dienvidaustrumiem no Žezkazghanas, Kazahstānā. Lidojuma ilgums — 168 dienas 5 stundas 14 minūtes.
Dāvids Ebišers

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Ebišers sāka vēl 1996.—97. gada sezonā, kad debitēja Šveices hokeja līgas kluba HC Fribourg-Gottéron sastāvā. 1997.—98. gada sezonā vārtsargs devās uz Ziemeļameriku, nākamo sezonu pamatā aizvadot ECHL līgā, savukārt no 1998. līdz 2000. gadam Ebišers spēlēja Amerikas hokeja līgas klubā Hēršijas "Bears".
2000.—01. gada sezonā Ebišers bija NHL kluba Kolorādo "Avalanche" otrais vārtsargs aiz Patrika Ruā. Debiju NHL viņš piedzīvoja 2000. gada 18. oktobrī. Pavasarī Ebišers kļuva par pirmo šveiciešu hokejistu, kurš izcīnījis Stenlija kausu. 2003. gada vasarā Ruā beidza profesionāļa karjeru, un 2003.—04. gada sezonā Ebišers bija "Avalanche" pamatvārtsargs.
2004.—05. gada NHL sezonas lokauta laikā Ebišers spēlēja Šveices hokeja līgas kluba HK Lugāno sastāvā. 2005.—06. gada sezonas otrajā pusē "Avalanche" aizmainīja Ebišeru uz Monreālas "Canadiens", pretī saņemot Žozē Teodoru. 2006. gada vasarā Ebišers pagarināja līgumu ar "Canadiens" uz vēl vienu sezonu, tajā būdams komandas otrais vārtsargs aiz Kristobala Iē.
2007. gada vasarā Ebišers noslēdza viena gada līgumu ar Fīniksas "Coyotes", taču cīņā par vietu komandas sastāvā piekāpās Aleksam Oldam un Mikaelam Telkvistam, kā rezultātā tika nosūtīts uz AHL vienību Sanantonio "Rampage". Novembrī "Coyotes" izīrēja Ebišeru HK Lugāno.
No 2008. līdz 2011. gadam Ebišers spēlēja HK Lugāno sastāvā, taču 2011. gada augustā tika uzaicināts uz Vinipegas "Jets" treniņnometni. Nākamo sezonu viņš aizvadīja tās AHL fārmklubā Sentdžonsas "IceCaps", taču 2012. gada vasarā pievienojās HK Rapersvīla rindām. 2014.—15. gada sezonas ievadā noslēdza viena mēneša līgumu ar NLB līgas klubu HC Thurgau, taču pēc līguma beigšanās kluba rindas pameta.
Šveices hokeja izlases sastāvā spēlējis 2002. un 2006. gada olimpisko spēļu turnīros, kā arī piecos Pasaules čempionātos.