google/wiki40b huggingface dataset:
Clean Bandit

2006. — 2012: Grupas veidošana un sākums

Grupas dalībnieki Džeks Patersons, Greisa Čato, un Milans Nīls Amins-Smits iepazinās studējot bakalauru Jēzus Koledžā, Kembridžas Universitātē. Tajā laikā, Amins-Smits vadīja stīgu kvartetu kopā ar Čato. Tajā laikā viņa bija Džeka draudzene un viņš ierakstīja kvarteta uzstāšanās. Viņš sāka remiksēt šos ierakstus ar bungu ritmiem un citu elektronisko mūziku, ko viņš bija izveidojis. Kvarteta dalībnieki noklausījās šo ierakstu, kas viņiem ļoti patika. Viens no viņu draugiem Segava Sekintu Kivanuka tad rakstīja dzeju gabalu un dziesma Mozart's House materializējās. Galu galā, ideja par grupas veidošanu radās.
Grupas nosaukums, Clean Bandit, nāk no krievu frāzes tulkojuma (Čato un Patersons dzīvoja Krievijā uz laiku), kura nozīme ir līdzīga angļu frāzei "pilnīgu bastards".

2012—pašlaik: New Eyes

2012. gada decembrī grupa izlaida savu debijas singlu A+E, kas nokļuva UK Singles Chart 100. vietā. Šī dziesma ir galvenais singls no viņu pirmā albuma New Eyes, kas tika izlaists 2014. gada 2 jūnijā. Albuma iznākšanas datums sākotnēji bija iecerēts 30. maijs, bet dažādu apstākļu dēļ tas iznāca 2. jūnijā. Albums sastāv no 13 singliem, kas gan ir iepriekš bijuši publicēti, gan jauni un nedzirdēti. Interneta vietnē Youtube viņu pagaidām populārākais singls Rather Be ir sasniedzis vairāk nekā 100 miljonus skatījumu. Šajā vietnē viņu kanāls cleanbandit jau 2014. gada nogalē sasniedza 400 tūkstošus abonentu.

Mūzikas stils

Clean Bandit mūzika tiek raksturota kā "jauktā" mūzika, sajaucot elektronisko mūziku ar klasiskās un hausmūzikas elementiem. Lielākajā daļa no viņu mūzikas savijas klasiskās kompozīcijās, piemēram, no Bēthovena, Dvoržāka un citiem klasiskās mūzikas komponistiem (Dziesmā Mozart's House lielākais uzsvars tika likts uz Mocarta komponētiem skaņdarbiem.

Mūzikas video

Grupas čelliste Greisa norādīja, ka katras dziesmas video klips ir neatņemama sastāvdaļa no visa kopēja darba pie dziesmas. Idejas par video parasti rodas jau dziesmas rakstīšanas laikā un bieži vien satur atsauces uz dažādiem mākslas darbiem (piemēram, ideja par vīru, kas slido dziesmas Dust Clears video klipā, radās no Henrija Reberna gleznas The Skating Minister). Greisa ar Džeku ir izveidojuši filmu produkcijas kompāniju CleanFilms, lai veidotu mūzikas video sev un citiem māksliniekiem. 2014. gada jūlijā grupa izlaida desmito oficiālo video klipu kādai no viņu dziesmām.
Dmitrijs Rodionovs

Politiskā darbība

2010. gadā tika ievēlēts 10. Saeimā no "Saskaņas Centra" saraksta. 2011. gadā kļuva par partijas "Saskaņa" valdes locekli un ārkārtas vēlēšanās tika ievēlēts arī 11. Saeimā. 2013. gada pašvaldību vēlēšanās tika ievēlēts Daugavpils domē, tāpēc nolika Saeimas deputāta mandātu.
Pirmajā Daugavpils domes sēdē D. Rodionovs tika ievēlēts par domes priekšsēdētāja Jāņa Lāčplēša vietnieku. Šajā amatā atradās līdz 2015. gadam.
Milda Lauberte

Biogrāfija

Dzimusi 1918. gada 7. oktobrī Nurmižu pagasta Ratnieku māju saimnieka Rūdolfa Lauberta ģimenē. 
Mācījās Vildogas pamatskolā, vēlāk 1. Rīgas pilsētas pamatskolā un Rīgas pilsētas 2. ģimnāzijā (1933—1938), sāka piedalīties šaha turnīros.
1938. gadā viņa uzsāka studijas Latvijas Universitātes Tautsaimniecības un tiesību zinātņu fakultātē.
1940. gada 7. decembrī apprecējās ar Lūciju Endzelīnu, 1943. gada 1. martā viņiem piedzima meita Māra,, 1944. gada 4. augustā viņu laulība tika šķirta.
Pēc Otrā pasaules kara beigām 1945. gadā viņa iestājās Latvijas Valsts universitātes Bioloģijas fakultātē, bet nākamajā akadēmiskajā gadā pārgāja uz Medicīnas fakultāti. 1951. gadā beidza studijas no LVU atdalītajā Rīgas Medicīnas institūtā.
1951. gadā sāka strādāt par medicīnas literatūras redaktori Latvijas Valsts izdevniecībā, līdztekus bija iecirkņa terapeite Rīgas 1. poliklīnikā un neatliekamās palīdzības ārste. Līdz aiziešanai pensijā 1992. gada decembrī strādāja arī izdevniecībā "Zvaigzne" un Galvenajā enciklopēdiju pārvaldē. Neilgu laiku bija Valsts apdrošināšanas pārvaldes vecākā ārste inspektore. 2008. gadā Latvijas Ārstu biedrība viņu ievēlēja par savu godabiedri.
Mirusi 2009. gada 19. oktobrī Lēdurgā, 2009. gada 22. oktobrī apbedīta Laubertu dzimtkapos Siguldā.

Šahistes karjera

1937. gadā pēc uzvaras Latvijas sieviešu šaha čempionātā Milda Lauberte kļuva par pirmo Latvijas šahisti, kas piedalījās Pasaules čempionātā šahā sievietēm Stokholmā. Debija bija veiksmīga - kopā ar Soņu Grafu viņa izcīnīja dalītu 3.-4. vietu, atpaliekot no uzvarētājas Veras Menčikas un otrās vietas ieguvējas Klaričes Benini. Nākamajā Pasaules sieviešu šaha čempionātā Buenosairesā viņa ieguva 6. vietu.
Līdz 1960. gadam Milda Lauberte 13 reizes uzvarēja Latvijas sieviešu šaha čempionātos, kā arī spēlēja vīriešu konkurencē Latvijas šaha čempionātos 1938. un 1945. gadā.
Vēlāk Milda Lauberte piedalījās PSRS sieviešu čempionātu finālos, PSRS Tautu spartakiādēs (1959, 1963) un PSRS komandu sacensībās (1948, 1953, 1954, 1955, 1959, 1960, 1961, 1962).
Marks Popovičs

Spēlētāja karjera

Pēc četrām Ontārio hokeja līgā aizvadītām sezonām, profesionāļa karjeru Popovičs sāka 2002.—03. gada sezonā Amerikas hokeja līgas kluba Sinsinati "Mighty Ducks" rindās. 2003.—04. gada sezonā aizsargs aizvadīja vienu spēli arī NHL kluba Anahaimas "Mighty Ducks" sastāvā.
2005. gada vasarā viņš noslēdza līgumu ar Atlantas "Thrashers" vienību, nākamajā sezonā tās sastāvā laukumā dodoties septiņās spēlēs, pārējo sezonu aizvadot AHL klubā Čikāgas "Wolves". 2007.—08. gada sezonā Popovičs "Thrashers" rindās aizvadīja jau 33 spēles. 2008.—09. gada sezonu aizsargs aizvadīja KHL klubā Sanktpēterburgas SKA, taču tad vēl uz sezonu atgriezās "Thrashers" sastāvā, NHL aizvadot vēl 37 spēles.
2010.—11. gada sezonu Popovičs aizvadīja Šveices hokeja līgas klubā HC Lugano, taču tad divas sezonas spēlēja Langnau "Tigers" rindās. No 2013. līdz 2015. gadam spēlēja KHL klubā Zagrebas "Medveščak".
Zigismunds Lorencs

60. gadi

Z. Lorencs piedzimis Latvijas poļu izcelsmes ģimenē, E. Dārziņa mūzikas vidusskolā viņš apguva čella spēli. 60. gadu vidū viņš kļūst par pirmo latviešu rokenrola grupu dalībnieku, vēlāk arī dziesmu autoru. 1964. gadā Z. Lorencs iesaistās Pita Andersona grupā "The Melody Makers", tiek uzskatīts, ka viņam "pirmajam visā Latvijā bija īsta amerikāņu “Fender Stratocaster” ģitāra". Grupas popularitāte jauniešu aprindās rada sarežģījumus ar varas iestādēm, 1965. gadā pēc aizliegta koncerta notiek protesta akcija uz toreizējā Planetārija kāpnēm.
1966. gadā P. Andersons pārceļas uz Igauniju, bet Z. Lorencs ar domubiedriem izveido grupu "Eolika", kļūst par tās ģitāristu un arī dzied. Tās repertuārā ir arī viņa komponētas dziesmas, piemēram, "Vecāmāte un runcis", kas 1970. gada "Mikrofona" aptaujā ieņem 4. vietu. Viņa dziesma "Varam sintezēt visu bez riska" iekļauta TV programmā "Muzikālais kokteilis".

70. gadi

70. gadu sākumā "Eolikas" dalībniekiem laiks dienēt Padomju armijā, un grupa izjūk. Armijas gados Lorencs vada karavīru ansambli "Zvaigznīte", ar kuru piedalās estrādes mūzikas festivālos. Pēc atgriešanās no armijas Z. Lorencs ar biedriem spēlē padomju dziesmu izpildītāja, filharmonijas solista Aleksandra Sotikova pavadošajā ansamblī. 70. gadu otrajā pusē Lorencs spēlē ģitāru arī ansamblī "Selga", kuru vada Aldis Ermanbriks, Lorenca dziesmas tajā dzied Andrejs Lihtenbergs ("Ieva", "Kuģiem nenāk miegs", "Padod manai mātei krēslu"). Viņa dziesmas dzied arī Sandra Ozolīte ("Dzenis") un "Eolikas" 80. gadu sastāvs ("Āgenskalna tirgus rīts").
70. gados Lorencs sāk arī solo dziedātāja karjeru. "Mikrofona" aptaujās populārāko vidū iekļūst viņa dziesmas "Ceriņi" (2. vieta 1977. gadā), "Zaķu sala" (8. vieta 1978. gadā) un "Janvārī" (12. vieta 1979. gadā). Viņš iespēlējis ģitāru vairākos skaņdarbos Gunāra Rozenberga albumā "Laura" (1979). 
1977. gadā absolvējis Latvijas Valsts konservatorijas kompozīcijas nodaļu, Lorencs pievēršas arī simfoniskajam rokam: 1980. gadā latviešu jauno komponistu skaņuplatē iekļauts viņa "Končertino simfoniskajam orķestrim un rokgrupai".

Kopš 1980. gada

70. gadu beigās Z. Lorencs saraksta vairākas pazīstamas dziesmas bērnu ansambļiem ("Dzeguzīte", "Knīpas un knauķi", "Urdaviņa"), tās apkopotas divās mazajās skaņuplatēs "Dziesmas bērniem ar J. Osmaņa vārdiem" (1979, 1984), to vidū ir dziesmas "Deguntiņš uz augšu", "Pilsētniece", "Zaķīša sapnis" u.c. Vēlāk viņa aktīvā darbība popmūzikā apsīkst.
90. gados viņš epizodiski koncertē kopā ar Margaritu Vilcāni. Vairākas Z. Lorenca dziesmas iekļautas Žorža Siksnas albumā "Vasaras vīns" (1995). 
2002. gadā viņš paziņo, ka pārceļas dzīvot uz Kanādu.
2017. gada maijā Lorencs ierodas Latvijā, lai B. Rezņika jubilejas koncertos uzstātos kopā ar "Eolikas" pirmā sastāva mūziķiem Rezņiku un Griņevu.
Lihtenšteinas administratīvais iedalījums

Lihtenšteinas administratīvo iedalījumu veido 11 pašvaldības (gemeinden).
Pētera iela (Jelgava)

Vēsture

Pētera iela (vācu: Peterstraße) atrodama jau 17. gadsimta vidus Jelgavas kartēs. Iela sākās pie Svētās Annas baznīcas krustojumā ar Lielo ielu un beidzās pie pilsētas vaļņiem. Pēc pilsētas vaļņu nojaukšanas 19. gadsimtā to pagarināja līdz Ūdensvada ielai.
1940. gada 20. martā to pārdēvēja par V. Plūdoņa ielu, pēc Latvijas okupācijas 1940. gada 27. augustā par P. Stučkas ielu, vācu okupācijas laikā atkal par V. Plūdoņa ielu, pēc otrās padomju okupācijas 1944. gadā atkal par P. Stučkas ielu, 1950. gada 11. jūlijā pievienojot Ludviga ielu.
Latvijas neatkarības atjaunošanas laikā 1990. gada 26. aprīlī tai atjaunoja Pētera ielas nosaukumu.
Rūpija

Rūpija ir naudas vienība Indijā, Šrilankā, Nepālā, Maurīcijā, Seišelu salās un Indonēzijā. Vārds rupyakam sanskritā nozīmē sudrabs.
Ziemeļamerikas dižknābji

Izskats un ieradumi

Ziemeļamerikas dižknābji ir drukni putni, līdzīgi Eiropā dzīvojošam dižknābim. Tie ir vieni no lielākajiem žubīšu dzimtā, ar ļoti masīvu knābi un lielu galvu, tādēļ vizuāli putns it kā zaudē kaklu. Tiem ir samērā īsa aste. Tēviņi nedaudz lielāki nekā mātītes. Ģints lielākā suga ir saulrieta dižknābis (Hesperiphona vespertina), kura lielāko indivīdu ķermeņa garums ir 21,5 cm, spārnu plētums 36 cm, svars 74 g. 
Dižknābji ir sēklēdāji, bet atšķirībā no citiem žubīšu dzimtas putniem ar savu masīvo knābi viegli saspiež dažādu augļu, piemēram, ķiršu kauliņus, lai piekļūtu pie kodoliņiem. Viena suga ģintī mājo mērenajā joslā, bet otra tropu joslā. Putni, kas dzīvo reģionos ar bargām ziemā, migrē nedaudz uz dienvidiem.
Vepsi

Vepsi (pašnosaukums: vepslaine, bepslaane), senkrievu hronikās vesi (krievu: Весь), ir neliela somugru tauta, kas izkaisīti dzīvo senās Ingrijas teritorijā, tagadējā Karēlijas Republikā, Ļeņingradas apgabalā un Vologdas apgabalā. Kopskaitu lēš uz 6000, no tiem Krievijas Federācijā dzīvo 5936 vepsi (2010). Runā vepsu valodā. 1932.–1937. gadā tika lietota ortogrāfija latīņu alfabētā, vēlāk kirilicā. Ticīgie galvenokārt pareizticīgi. 1994.-2004. gadā Karēlijas Republikas dienvidaustrumos pie Oņegas ezera pastāvēja Vepsu nacionālais pagasts (Ве́псская национа́льная во́лость), kurā 42% iedzīvotāju bija vepsi.
HK Kurbads

Vēsture

"HK Kurbads" dibināja Andis Pikāns, Jānis Šīraks un Gints Zviedrītis 1996. gadā kā amatieru komandu. Līdz 2013. gadam komanda spēlēja dažādos amatieru čempionātos, taču tad komanda pieteica savu dalība Latvijas virslīgā. Klubam pievienojās vairāki spēcīgi spēlētāji, kā arī komandas pārcēlās uz jaunu mājvietu Ogrē. Debijas sezonā "Kurbads" uzvarēja regulārajā čempionātā, taču izslēgšanas spēļu finālsērijā zaudēja HS Rīga Prizma.
2014. gadā klubam pievienojās tādi hokejisti kā Rodrigo Laviņš, Aleksandrs Macijevskis. Līdzīgi kā iepriekšējā sezonā, komandai tika izvirzīts mērķis izcīnīt čempiones titulu. Regulāro sezonu tā noslēdza trešajā vietā, taču izslēgšanas kārtā sasniedza finālsēriju, tajā gan piekāpjoties HK MOGO vienībai. Arī 2016. gadā komanda iekļuva Latvijas čempionāta finālā, taču tajā sērijā ar 3—4 zaudēja HK Liepāja. Tā bija pirmā reize Latvijas čempionāta vēsturē, kad čempiona noskaidrošanai bija nepieciešamas visas septiņas sērijas spēles.
2017. gadā ceturto reizi pēc kārtas Kurbads iekļuva finālā. Sērijā atrodoties iedzinējos ar 0—3, komandai tomēr izdevās atspēlēties un ar 4—3 uzvarēt HK MOGO, tādējādi pirmo reizi izcīnot čempiones titulu. Nākamajā sezonā komanda debitēja Kontinentālajā kausā. Kurbads uzvarēja otrās kārtas B apakšgrupā, taču trešajā kārtā palika vienas uzvaras attālumā no iekļūšanas turnīra superfinālā. 2018. gadā komandai izdevās aizstāvēt pirms gada izcīnītās čempiones titulu, finālsērijā ar 4—0 pieveicot HK Zemgale hokejistus.
Katedrāle (grupa)

Vēsture

Grupas dalībnieki ģitārists Gunārs Šimkus un taustiņinstrumentālists Vilnis Šmīdbergs iepazinās jau 1964. gadā, armijas dienestā Moldāvijas PSR. Kādu laiku pēc dienesta abi kopā dibināja grupu, kas pēc bundzinieka Eināra Raibā (iepriekš spēlējis "Eolikā") pievienošanās 1969. gada pavasarī sāka aktīvu koncertdarbību, iegūstot lielu popularitāti jauniešu vidū. Grupas galvenā autoritāte rokmūzikā bija The Beatles, un grupa izpildīja arī viņu dziesmas, taču nozīmīgākā repertuāra daļa bija pašu dalībnieku Šimkus un Šmīdberga oriģinālkompozīcijas, kas bija smagākas un psihedēliskākas, tās izcēlās ar polifonas daudzbalsības izmantojumu.
Lai arī varas iestādes īpaši nekavēja grupas darbību, presē parādījās publikācija, kurā bija nosodīta grupas uzstāšanās Siguldas kultūras namā 1970. gadā: "tas bija aurojošu bārdaiņu bars, kas, ģitārēm trinkšķot, auroja katrs savā manierē".
1970. gadā E. Raibajam sākās problēmas ar alkoholismu, tādēļ tika pieņemts jauns bundzinieks Vladimirs Smirnovs. Taču dažādu iemeslu dēļ grupas darbība apsīka - V. Šmīdbergs sāka kompozīcijas studijas konservatorijā, un viņam neatļāva tās savienot ar darbošanos rokmūzikā, savukārt Šimkus un Smirnovs 1972. gadā kļuva par Raimonda Paula jaunā studijas ansambļa "Studija" dalībniekiem, tā repertuārā bija arī Šimkus dziesmas, kuras iedziedāja Viktors Lapčenoks un Nora Bumbiere. Skaņuplatē "Dzied Nora Bumbiere un Viktors Lapčenoks" (1975) bija iekļautas piecas G. Šimkus dziesma un viena V. Šmīdberga dziesma. No 1974. gada Šmīdbergs darbojās ansamblī, kas vēlāk Mārtiņa Brauna vadībā kļuva par "Sīpoliem". E. Raibais 1972. gada pavasarī tika atrasts miris kādas Grīziņkalna mājas pagalmā.
Tika uzskatīts, ka "Katedrāles" ieraksti nav saglabājušies, taču 2013. gadā G. Šimkum izdevās gan pēc notīm, gan pēc atmiņas restaurēt divus 1969. gada gabalus – "Avots" un "Tas trakais kavalieru gads", kuri tika ierakstīti maksimāli tuvu oriģinālajam skanējumam.  Tie iekļauti dokumentālās filmas "Savējie sapratīs" 1. daļā "Sešdesmitie. Sākums", kurā G. Šimkus, V. Šmīdbergs un V. Smirnovs stāsta par grupas vēsturi.
Alens Kempbels Vaits

Šaha kompozīcija

Vaita vecāki, kas Francijā bija ieceļojuši no Amerikas, pēc Alena piedzimšanas devās uz turieni atpakaļ. Tur viņš piecu gadu vecumā iemācījies spēlēt šahu. No vienpadsmit gadu vecuma viņš risinājis un sastādījis šaha uzdevumus. Viņa pirmais uzdevums ticis publicēts 1891. gada decembrī. 1914. gadā viņš nodibinājis klubu Good Companion, pie kura piederēja gandrīz visi zināmie šaha problēmisti. Klubā notika ikmēneša turnīri un tas izdeva kluba žurnālu. Vaits 1920. gada vidū, veselības stāvokļa dēļ, bija spiests atstāt klubu, bet klubs drīz tika slēgts. Kad Vaitam bija divpadsmit gadu, viņš mantojis aptuveni 5000 trīsvilču kolekciju . Gadu gaitā Vaits paplašinājis šo kolekciju un ap 1930. gadu tā sastāvēja no apmēram ceturtdaļmiljona šaha kompozīcijām. Vaits sarakstījis daudz šaha grāmatas, no 1905.līdz 1936. gados tika sarakstītās 44 Ziemassvētku sērijas grāmatas, kuras viņš kā svētku dāvanas sūtījis saviem draugiem.
Kuršu valoda

Pētniecība

Vislielāko ieguldījumu kuršu valodas pētniecībā devuši latviešu valodnieks Jānis Endzelīns, lietuviešu valodnieks Kazimirs Būga un somu valodnieks Valentīns Jūliuss Kiparskis, taču pētījumus par kuršu valodu publicējuši arī lietuviešu baltisti Vītauts Mažulis un Zigms Zinkevičs.

Teksti

Grunava tēvreize atrodama "Prūšu hronikā" (1526), tomēr tiek uzskatīts, ka tā pierakstīta senajā latviešu vai pat kuršu valodā. Katrā ziņā tajā ir saskatāmas kuršu valodas pēdas.
 
nossen thewes cur thu es delbas
sweytz gischer tho wes wardes
penag munis tholbe mystlastilbi
tolpes prahes girkade delbeszine tade symmes semmes worsunii
dodi mommys an nosse igdemas mayse
unde gaytkas pames mumys nusze noszeginu
cadmes pametam musen prettane kans
newede munis lawnā padomā
swalbadi munis nowusse loyne

Sventājas grāmatas

1560. gadā Johans Funks pēc Prūsijas hercoga Albrehta rīkojuma apsekoja Grobiņas novada baznīcas un savā ziņojumā par Sventājas (tag. Lietuvā) luterāņu baznīcas inventāru citu priekšmetu starpā minēja divas rakstītas un pergamentā iesietas grāmatas kuršu valodā. Vienā no tām bijuši evaņģēliji kopā ar epistulām, kā arī Passio Domini ("Tā Kunga ciešanas"), otrā — katehisms. Diemžēl pašas grāmatas nav atrastas. Tomēr to apraksts pilnībā sakrīt ar 1586. gadā Kēnigsbergā latviešu valodā izdoto katehismu un 1587.g. izdoto "Evaņģēliji un epistulas".

Valodas īpatnības

Kuršu valodā saglabāti senie baltu savienojumi an, en, in, un (piem., Palanga, Kandava, Venta, Būtiņģe, Alsunga, Dundaga, Skrunda), kā arī divskanis ei. Saglabāti arī divskaņi ai, piem. raikstas (rieksts), au, piem. pretauti (pretoties) un patskanis ā, piem., laitāt (lietot). Patskanis e vienmēr ir izrunāts plati.
Raksturīgas izskaņas ale, ele ,piem., Kretingale, Nogale, Sabele (latv. Sabile), arī Kabile
Latvijas Republikas Komerclikums

Komerclikums ir 2000. g. Saeimā pieņemts Latvijas normatīvais akts, kurā noteiktas komercdarbības tiesiskās normas. Tajā definēti komersanta, komercdarbības, komercreģistra un citi ar komercdarbību (uzņēmējdarbību) saistīti jēdzieni, nosacījumi un ierobežojumi. Komerclikums galvenajos aspektos atbilst vairuma Eiropas Savienības valstu tiesiskajā praksē lietojamiem līdzīgiem likumiem un citiem normatīvajiem aktiem. Spēkā kopš 2002. g.
Komerclikums, līdz ar citiem likumdošanas aktiem, ir viens no galvenajiem valsts regulēšanas instrumentiem mikroekonomikas jomā. Tas komercdarbības procesus padara pārskatāmus un prognozējamus, līdz ar to nodrošinot valsts ekonomiskās attīstības stabilitāti.
8. tramvaju maršruts (Rīga)

Maršruts ar mainītu virzienu

Virzienā 5. tramvaju depo (Brīvības ielā) — Tapešu iela tramvaji brauca pa šādām ielām: Brīvības iela, Kr. Barona iela, Aspazijas bulvāris, Prāgas iela, Centrāltirgus iela, Maskavas iela, 11. novembra krastmala, Akmens tilts, Uzvaras bulvāris, Slokas iela, A. Grīna bulvāris, Bāriņu iela, Mazā Nometņu iela, Margrietas iela, Kuldīgas iela un Tapešu iela..
Virzienā Tapešu iela — 5. tramvaju depo (Brīvības ielā) tramvaji brauca pa šādām ielām: Tapešu iela, Mazā Kuldīgas iela, Margrietas iela, Mazā Nometņu iela, Bāriņu iela, A. Grīna bulvāris, Slokas iela, Uzvaras bulvāris, Akmens tilts, 11. novembra krastmala, 13. janvāra iela, Aspazijas bulvāris, Kr. Barona iela un Brīvības iela.
Stulpiņš

Stulpiņš ir no koka zara vai saknes darināts sēdeklis, kas iekļauts Latvijas kultūras kanonā. Savulaik Rucavas pagastā atrastais stulpiņš apskatāms Latvijas Etnogrāfiskajā brīvdabas muzejā.
Ataša

Upes raksturojums

Atašas upe sākas Teiču purva teritorijā dienvidu malā 109 metri virs jūras līmeņa . Upe tek pa Austrumlatvijas zemienes Jersikas līdzenumu. No labā krasta upe uzņem Marinzejas ezera ūdeņus, Taurupi un Mārsnu, bet no kreisās puses Niedrīti. Upes lejtece ir purvaina. Atašas ūdeņi ir piemēroti karpveidīgo zivju audzēšanai un peldēšanai.
2008. gada vasaras olimpisko spēļu rīkotājpilsētas izvēle

2008. gada vasaras olimpisko spēļu un 2008. gada Vasaras Paraolimpisko spēļu norises vietas izvēli organizēja Starptautiskā Olimpiskā komiteja (SOK). Sākotnēji uz šo sporta turnīru rīkošanu pieteicās 10 pilsētas, SOK sanāksmes laikā 2000. gada 28. augustā no tām paziņoja 5 pilsētas, kas kandidēja uz spēļu rīkošanu līdz balsojumam: Pekina, Osaka, Toronto, Stambula un Parīze. Pārējās piecas pilsētas, kas tika izslēgtas no balsojuma, bija Bangkoka, Kaira, Havana, Kualalumpura un Sevilja.
2001. gada 13. jūlijā 112. SOK sesijā, kas norisinājās Maskavā, Krievijā, notika balsojums par 2012. gada vasaras olimpisko spēļu rīkotājpilsētu. Balsojums notika divās kārtās. Pirmajā kārtā Osaka saņēma vismazāko balsu skaitu, tāpēc tā izstājās no balsojuma. Otrajā kārtā visvairāk balsis ieguva Pekina saņēma 56 balsis, tādējādi kļūstot par 2008. gada olimpisko spēļu rīkotājpilsētu.
Dace Bula

Biogrāfija

D. Bula beigusi Rīgas 6. vidusskolu (1978) un Latvijas Valsts universitātes Filoloģijas fakultātes Latviešu valodas un literatūras nodaļu (1984). 1998. gadā aizstāvējusi filoloģijas doktores grādu ar pētījumu par tautasdziesmu tradīcijas nozīmi latviešu nacionālās identitātes diskursā.
Kopš 1984. gada strādā LU Literatūras, folkloras un mākslas institūtā (toreizējā Zinātņu akadēmijas Valodas un literatūras institūtā), ir tā vadošā pētniece, kopš 2011. gada institūta direktore. No 2000. līdz 2013. gadam institūta Latviešu folkloras krātuves vadītāja. Lasījusi lekcijas Latvijas Universitātē, Latvijas Kultūras akadēmijā un Biznesa augstskolā "Turība".
Zinātniskas publikācijas kopš 1985. gada. Pētījusi folkloras izmantojumu nacionālajā ideoloģijā un tautas nacionālās identitātes izpratnes tapšanā un attīstībā, folkloristikas metodiku un teorētiskos virzienus, Mangaļsalas zvejnieku kopienas dzīvi.
Rūjienas pagasts

Vēsture

Dibināts pēc muižu pagastu likvidēšanas sakarā ar 1866. gada pagastu pašvaldību likuma pieņemšanu. 1945. gada 10. septembrī pagastā izveidoja Rūjas un Virķēnu ciema padomes. Pagastu likvidēja 1949. gada 31. decembrī, ciemus iekļaujot Rūjienas rajonā. Mūsdienās Rūjienas pagasta teritorija iekļauta Rūjienas novada Jeru un Vilpulkas pagastos.
Izotops

Izotopi (no grieķu ισος — vienāds, un τόπος — vieta) ir atomi, kuru kodolos ir vienāds skaits protonu, bet dažāds skaits neitronu. Izotopi tā ir nosaukti, jo atrodas vienā un tai pašā periodiskās sistēmas vietā - tiem ir vienādas (vai gandrīz vienādas) ķīmiskās īpašības.
Kā piemēru var minēt ūdeņraža atomus, kuriem var būt vienāds skaits protonu, bet atšķirīgs skaits neitronu, tātad šie atomi ir dažādi izotopi, ko sauc par protiju, deitēriju un tritiju.
Serbu valoda

Vēsture

No 11. gadsimta serbu valoda tika pierakstīta glagolicas alfabētā. Vēlāk rakstība tika nomainīta pret kirilicu. Pašlaik izmantoto kirilicas rakstību 1812. gadā izveidoja serbu valodnieks Vuks Karadžičs. Serbu valoda galvenokārt tiek pierakstīta, izmantojot tieši kirilicu, lai gan nereti izmanto arī latīņu alfabētu. Serbu valodā atrodami daudzi aizguvumi no grieķu un turku valodām, kā arī mūsdienās ienāk daudzi vārdi no citām pasaules valodām.
Līdz 19. gadsimta vidum nebija standartizēta serbu valodas rakstības forma, lai gan tai bija plaša literatūra. 1850. gadā grupa serbu un horvātu rakstnieku un valodnieku nolēma izveidot standartizētu rakstības formu, kas balstījās uz plaši izmantotā štokaviešu dialekta.