google/wiki40b huggingface dataset:
2017. gada Rīgas domes vēlēšanas

Priekšvēlēšanu aptaujas

Pēc socioloģisko pētījumu kompānijas "Norstat" 2017. gada maija vidū veiktās aptaujas datiem līderpozīcijās atradās "Saskaņas" un GKR apvienotais saraksts, par kuru bija gatavi balsot 41,2 % aptaujāto rīdzinieku. Par savienības "Latvijas Reģionu apvienība" un "Latvijas Attīstībai" (LRA/LA) sarakstu bija gatavi balsot 9,9% aptaujāto, par "Nacionālās apvienības" sarakstu 9,3%, par Jauno Konservatīvo partiju 8,9%, par partiju "Vienotība" — 8,2%, bet par Zaļo un zemnieku savienības sarakstu 6,2% aptaujāto.
Šī aptauja prognozēja, ka Rīgas Domē neiekļūs partijas "KPV LV", "No sirds Latvijai", kustība "Par neatkarīgu Latviju!", LSDSP un Eiroskeptiķu Rīcības partija.
10,65% aptaujāto rīdzinieku vēl nebija izlēmuši, par ko balsot.
Vēlēšanu dienā Latvijas Televīzija, LETA un Rīgas Stradiņa universitāte ar socioloģisko un tirgus pētījumu centra SKDS metodoloģisko atbalstu veica aptaujas pie vēlēšanu iecirkņiem (exit poll). Tās liecināja, ka lielāko atbalstu Rīgas Domes vēlēšanās guva "Saskaņas"/"Gods kalpot Rīgai" (balsojuši 42,9% aptaujāto), Latvijas Reģionu apvienība/"Latvijas attīstībai" (17,01%), Jaunā konservatīvā partija (13,57%), "Vienotība" (9,57%) un Nacionālā apvienība (8,26%).
Aptauja prgnozēja, ka 5% barjeru nav pārvarējušas ZZS (3,19%), "KPV LV" (1,69%), "Par neatkarīgu Latviju!" (1,25%), "No sirds Latvijai" (1,19%), Eiroskeptiķu Rīcības partija (0,75%) un LSDSP (0,63%).
Mujānu pagasts

Vēsture

Viduslaikos pagasta teritorijā atradās Mujānu pils un Zilaiskalns, kas ir sena kulta vieta un viena no hipotētiskajām Beverīnas pilskalna atrašanās vietām.
Dibināts pēc muižu pagastu likvidēšanas sakarā ar 1866. gada pagastu pašvaldību likuma pieņemšanu.
Līdz 1920. gada agrārajai reformai pagasta teritorijā atradās Mujānu muiža (Mojahn) ar Liepas un Ķikutu pusmuižām 787 ha kopplatībā, kuru sadalīja 51 vienībā (no tām 1 bija rentes mājas). 
1945. gada 10. septembrī pagastā izveidoja Mujānu ciema padomi. Ciema padomi likvidēja 1947. gada 18. novembrī, bet atjaunoja līdz ar pagasta likvidēšanu 1949. gada 31. decembrī, ciemu iekļaujot Valmieras rajonā. Mūsdienās Mujānu pagasta teritorija iekļauta Kocēnu novada Kocēnu un Zilākalna pagastos.
Augusts Reijs

Dzīvesgājums

Dzimis 1886. gadā Vīlandes apriņķī. Mācījās Tartu un Novgorodas vidusskolās. Studēja tieslietas Pēterburgas Universitātē (1904-1905, 1907-1911). 1905. gada revolūcijas dalībnieks, 1906. gadā pagrīdes laikraksta Sotsiaaldemokraat redaktors. 1912.-1913. gadā bija obligātajā Krievijas impērijas karadienestā. 1913.-1914. gadā strādāja par advokātu Vīlandē.
Pirmā pasaules kara laikā artilērijas virsnieks Pēterburgas (1914–1917), pēc tam 1917. un 1918. gadā igauņu daļās, 1917. un 1919. gadā bija laikraksta Sotsiaaldemokraat redaktors. Igaunijas Pagaidu valdības premjera vietnieks, Darba un labklājības ministrs, Izglītības ministrs (1918-1919). Satversmes sapulces priekšsēdētājs (1919-1920).
Igaunijas delegācijas vadītājs Latvijas-Igaunijas robežas sarunās (1923-1925). 2. Rīgikogu priekšsēdētājs (1925-1926). No 1927. līdz 1928. gadam laikraksta Rahva Sõna redaktors.
Igaunijas Valsts vecākais no 1928. gada 4. decembrim līdz 1929. gada 9. jūlijam. Igaunijas Ārlietu ministrs no 1932. novembra līdz 1933. gada maijam, tad Ārlietu ministra vietnieks (1936-1937). Igaunijas vēstnieks PSRS (1938-1940). 1939. gadā piedalījies sarunās par Igaunijas – PSRS bāzu līguma noslēgšanu.
Pēc Igaunijas okupācijas devās bēgļu gaitās uz Zviedriju, bija Igaunijas trimdas valdības Ārlietu ministrs (1944-1945), vēlāk premjerministrs un Valsts Prezidenta pienākumu izpildītājs no 1945. gada 9. janvāra līdz savai nāvei 1963. gada 29. martā.
Jānis Ozoliņš (politiķis)

Biogrāfija

Izglītību ieguvis Bulduru Dārzkopības tehnikumā un Rīgas Tehniskajā universitātē, kur ieguvis bakalaura grādu ekonomikā. Pēc tam studijas turpinājis Rīgas Ekonomikas augstskolā (Stockholm Schlool of Economics in Riga), kur 2008. gadā ieguvis biznesa administrācijas maģistra grādu.
Laikā no 2002. līdz 2011. gadam J. Ozoliņš strādājis par apdrošināšanas kompānijas "Balta dzīvība" (vēlāk "SEB dzīvības apdrošināšana") pārdošanas direktoru un bija uzņēmuma valdes loceklis.

Politiskā darbība

2011. gadā iesaistījies politikā, pēc darba attiecību pārtraukšanas ar "SEB dzīvības apdrošināšanu" kļūstot par Zatlera Reformu partijas biedru. Vēlāk kļuva arī partijas valdes locekli. No šīs partijas saraksta J. Ozoliņš kandidēja 2011. gada rudenī notikušajās 11. Saeimas ārkārtas vēlēšanās, kur arī tika ievēlēts no Zemgales vēlēšanu apgabala. J. Ozoliņš bija partijas kandidāts labklājības ministra amatam.
J. Ozoliņš ieņēma Saeimas Tautsaimniecības, agrārās, vides un reģionālās politikas komisijas priekšsēdētāja amatu, darbojās arī Publisko izdevumu un revīzijas komisijā, Budžeta un finanšu (nodokļu) komisijā, Budžeta un finanšu (nodokļu) komisijas Nodokļu politikas apakškomisijā. Līdzdarbojies „Fiskālās disciplīnas likuma”, ”Daudz gadu budžeta likuma”, „Eiro ieviešanas likuma” un „Nulles deklarācijas likuma”, u.c. veidošanā, aizstāvēšanā un uzlabošanā. Ir bijis viens no aktīvākajiem darbaspēka nodokļa samazināšanas aizstāvjiem. 2014. gada maijā pārgājis uz partiju "Vienotība".
Mihails Hercbergs

Šaha kompozīcija

Savu pirmo uzdevumu M. Hercbergs publicējis 1986. gadā, turpinājumā līdz 2016. gadam sastādījis vairāk nekā 588 uzdevumi, no tiem 255 ieguvuši atzinības. 2004. gadā kļuvis par FIDE meistaru, bet 2011. gadā par starptautisko meistaru šaha kompozīcijā. 1998.—2000. gada pasaules šaha kompozīcijas čempionātā daudzvilču grupā ieguvis otro vietu un sudraba medaļu.
Īstenā drošsirdība

Sižets

Filmā 14 gadus veca meitene Metija Rosa noalgo izaicinošu maršalu pēc tam, kad likumpārkāpējs Toms Čenijs nogalina Metijas tēvu. Metijai un maršalam pievienojas Teksasas reindžers Lebafs, kurš izseko Čeniju par štata senatora nogalināšanu. Pēc tam, kad komanda uzsāk savu bīstamo piedzīvojumu, katra komandas biedra drošsirdība tiek pārbaudīta dažādos veidos.
Madonas ģerbonis

Heraldiskais apraksts

Ģerboņa vairogs ir sarkanā krāsā. Uz vairoga attēlota uz labo pusi pagriezta gaiļa galva zelta krāsā. Gailis tiek uzskatīts par gaismas nesēju, jo tā dziesma apzīmē saullēktu un nakts beigas.
Akantīts

Izmantošana

Nozīmīga sudraba rūda. Minerāls satur 87,06% sudraba.
Kaplava (Kaplavas pagasts)

Vēsture

Apdzīvotā vieta izveidojusies padomju gados 2 km attālumā no vēsturiskās Kaplavas (tagad — Veckaplava) kā Ļeņina kolhoza ciemats un sākotnēji saucās Prauliņi.
Fransuā Olands

Biogrāfija

Dzimis Ruānas ārsta Žorža Olanda ģimenē. Viņa dzimtas uzvārds (Hollande) cēlies no holandiešu izceļotājiem no Habsburgu Nīderlandes.
Laikā no 1988. līdz 1993. gadam, kā arī no 1997. gada līdz prezidenta amatā stāšanās brīdim viņš bija Nacionālās Asamblejas deputāts. 1997. gada novembrī kļuva par Sociālistiskā partijas pirmo sekretāru, līdz viņu 2008. gada novembrī nomainīja Martina Obrija (Martine Aubry). Laikā no 2001. līdz 2008. gadam bijis Tilles mērs. Savukārt kopš 2008. gada F. Ollands ir Korēzas departamenta Ģenerālpadomes prezidents.
2011. gada oktobrī Sociālistu un kreiso radikāļu partijas izvirzīja viņa kandidatūru Francijas prezidenta amatam 2012. gada vēlēšanās. Viņš uzvarēja vēlēšanu pirmajā kārtā, saņemdams 28,63% balsu. Vēlēšanu otrajā kārtā, kas notika maija sākumā, viņš pārspēja tobrīdējo valsts prezidentu Nikolā Sarkozī. F. Olands amatā stājās 2012. gada 15. maijā.
Lineārs vienādojums

Lineārs vienādojums ir vienādojums, kura abas puses var būt izteiktas ar pirmās pakāpes polinomiem (no nezināmajiem). Vienādojuma vispārīgais veids ir ax+b=0, kur a un b ir koeficienti un x ir nezināmais.
Latvijas Universitātes Akadēmiskā bibliotēka

Vēsture

Latvijas Universitātes Akadēmiskā bibliotēka ir uzskatāma par vienu no senākajām publiskajām bibliotēkām Eiropā, jo izveidota 1524. gadā, par pamatu ņemot t.s. svētbilžu grautiņu laikā pilsētas rātes konfiscēto Rīgas domkapitula bibliotēku (kas vākta jau kopš XIII gs.) kā arī jezuītu kolēģijas bibliotēku un konfiscētos klosteru arhīvus (to, kas bija saglabājies pēc grautiņiem). Līdz pat 1945. gadam tās nosaukums bija "Rīgas pilsētas bibliotēka" (Bibliotheca Rigensis). LPSR laikā to pārdēvēja par "Valsts vēsturisko bibliotēku", bet pēc nodošanas Zinātņu Akadēmijai 1946. gadā - par "Latvijas PSR Zinātņu akadēmijas Fundamentālo bibliotēku". 1954. gadā apvienota ar 1885. gadā Jāņa Misiņa dibināto Misiņa bibliotēku. 1992. gadā pārdēvēta par "Latvijas Akadēmisko bibliotēku". 2009. gadā tā tika reorganizēta, kā rezultātā tā kļuva par Latvijas Universitātes pamatstruktūrvienību. Tās nosaukums tika mainīts uz Latvijas Universitātes Akadēmiskā bibliotēka.
Valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Kārsavas novadā

Šajā lapā apkopoti valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Kārsavas novadā.
 Kultūras pieminekļu karte
Šis saraksts tiek veidots no Vikidatiem, to periodiski atjaunina bots.
Krimuldas viduslaiku pils

Krimuldas viduslaiku pils (latīņu: Castrum Cremum, Cremon, Crammon, vācu: Schloß Cremon, Kremon) bija Rīgas arhibīskapijas Turaidas pils palīgpils 13.-16. gadsimtā, kuras drupas tagad atrodas Siguldas pilsētas Gaujas labā krasta daļā Krimuldā. 
19. gadsimta vidū Līvenu dzimta pie Krimuldas pilsdrupām uzcēla Krimuldas muižas kungu māju jeb jauno pili.

Pils apraksts

Pils bija uzcelta Gaujas senlejas labajā stāvkrastā, kas ietvēra pili no trīs pusēm, bet no ziemeļu puses to norobežoja aizsarggrāvis. No laukakmeņiem būvēto aizsargsienu biezums bija apmēram 1,5 - 2 metri, kas ierobežoja pils pagalmu ar koka saimniecības ēkām. Pilij bija galvenais korpuss pie viegli apsargājamās nogāzes un divi atsevišķi stāvoši torņi.     
Galvenajā korpusā bija virtuve, ēdamzāle un palīgtelpas, zem kurām atradās pagrabi. Otrajā stāvā bija dzīvojamās telpas, bet trešajā stāvā nelieli kambarīši.

Vēsture

Indriķa hronikas vēstījumā par 1206. gada notikumiem minēts, ka katoļu priesteris Alebrands kristīja Gaujas līvus Turaidā un uzcēla Kubeseles baznīcu (latīņu: ecclesia Cubbesele, tagad - Krimuldas baznīca), kas atradās pie Kubeseles (Ķizbeles) pilskalna Kaupo pārvaldītajā novadā. Pēc 1207. gada Līvzemes dalīšanas līguma Kaupo daļu (pars Cauponis) ieguva  bīskaps Alberts. Pēc viņa nāves 1231. gadā šo zemi ieguva Rīgas Domkapituls, vēlāk tā atradās Rīgas arhibīskapijas Turaidas fogtu pārvaldībā. 
Krimuldas pils (castrum Cremum) pirmo reizi minēta Romas pāvesta sūtņa Franciska no Moliāno 1312. gada ziņojumā par to, ka Livonijas pilsoņu kara laikā pili patvaļīgi ieņēmis Livonijas ordenis, bet par pils celšanas gadu uzskata 1255. gadu.
Pēc Pārdaugavas Livonijas hercogistes izveidošanas pilī apmetās Polijas-Lietuvas kopvalsts ieceltais stārasts, bet Polijas-Zviedrijas kara laikā to 1601. gadā ieņēma zviedri un nodedzināja. 1625. gadā Zviedrijas karalis pamesto pili uzdāvināja savam valstvīram Gabrielam Oksenšernam.
Pēc Lielā Ziemeļu kara to 1726. gadā ieguva kapteinis Kārlis Hermersens, bet 1817. gadā Līvenu dzimta, kas sevi uzskatīja par līvu ķēniņa Kaupo pēcnācējiem. Paula Hermaņa Līvena uzdevumā 1861.-1863. gadā vēsturnieks K. Bruinings pilsdrupās veica arheoloģiskos izrakumus, atklājot Ziemeļu torņa, ieejas torņa un dzīvojamās ēkas pamatus. Uz vecajiem pamatiem tika uzcelta cietokšņa ārsiena ar gotiskiem logiem.
Valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Auces novadā

Šajā lapā apkopoti valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Auces novadā.
 Kultūras pieminekļu karte
Šis saraksts tiek veidots no Vikidatiem, to periodiski atjaunina bots.
Debesskrāpis

Baltijā

Šobrīd augstākā celtne Baltijā atrodas Viļņā un tā ir Europa Tower, kuras augstums ir 149 metri. Rīgā šobrīd ir ļoti daudzi augstceltņu plāni un galvenās paredzētās būvēšanas vietas ir Ķīpsala, Zaķusala, Jūrmalas šosejas apkaime un Skanstes ielas rajons. Tallinas augstākā ēka ir Swisotel viesnīca, kas ir 117 metrus augsta ar 28 stāviem.

Debesskrāpji Latvijā

Šobrīd Latvijā augstākā augstceltne ir Saules akmens, kas ir 123,1 metru augsta ar 28 stāviem, augstceltne tika pabeigta 2004. gadā. Otra augstākā ēka ir Panorama plaza 114 metri un 32 stāvi. Augstākā plānotā celtne Rīgā ir Z-towers, kas būs 135,2 metrus augsta. Rīgā šobrīd ir vairāk nekā 55 pabeigtas augstceltnes. Augstceltne skaitās ēka, kurai ir vismaz 12 virszemes stāvi un uz 2010. gada augusta Rīgā pēc Emporis oficiālajiem datubāzes datiem bija 216 pabeigtas ēkas, 11 ēkas celtniecības stadijā un 42 apstiprinātas ēkas.
Artūrs Visockis-Rubenis

Nacionālās izlases

2015. gadā apstiprināts par Latvijas U16 komandas galveno treneri un vadīja komandu Eiropas U16 čempionātā, izcīnot 11. vietu.
Kopš 2015. gada A. Visockis-Rubenis bija arī Latvijas sieviešu basketbola izlases trenera asistents. 2017. gadā tika apstiprināts arī par vīriešu izlases trenera asistentu.
2018. gadā kļuva par Latvijas U18 izlases galveno treneri un vadīja komandu Eiropas U-18 čempionātā, komandai izcīnot sudraba medaļas un kvalificējoties 2019. gada Pasaules U-19 čempionātam. Tā paša gada rudenī A. Visockis-Rubenis tika apstiprināts arī par U19 izlases galveno treneri startam pasaules čempionātā un 2019. gada vasarā vadīja komandu turnīrā Grieķijā.

Apbalvojumi

2018. gada 26. novembrī Artūrs Visockis-Rubenis tika nosaukts par Latvijas Gada labāko basketbola treneri.
Juris Šulcs

Dzīvesgājums

Dzimis 1955. gada 16. februārī Kandavā. 1978. gadā absolvēja Rīgas Politehnisko institūtu ceļu satiksmes inženiera specialitātē. 1990. gada 20. februārī uzsāka strādāt Tukuma pašvaldībā, bija komunālās nodaļas un sociālo lietu nodaļas vadītājs, domes priekšsēdētāja vietnieks.

Politiskā darbība

1994. gadā ievēlēts Tukuma pilsētas domē un 1996. gadā ievēlēts par Tukuma pilsētas domes priekšsēdētāju. Saglabāja amatu pēc vairākām pašvaldības vēlēšanām līdz 2004. gada 16. janvārim, kad ārkārtas sēdē Tukuma domes deputāti nolēma J. Šulcu atlaist no domes priekšsēdētāja amata sistībā ar iepriekšējā gada novembrī pieņemto lēmumu par Tukuma poliklīnikas privatizāciju.
Tā paša gada 20. aprīlī J. Šulcs izveidoja partiju "Tukuma pilsētai un novadam" un kļuva par tās valdes priekšsēdētāju, izstājoties no "Latvijas Ceļa", kuras biedrs bija līdz tam. 
Laikā, kad nebija Tukuma pašvaldības vadītājs, viņš bija uzņēmuma "Latvijas ceļu būvētājs" valdes priekšsēdētājs (2004-2005).
2005. gada pašvaldību vēlēšanās J. Šulca vadītā partija uzvarēja vēlēšanās Tukuma pilsētā un viņš atkal kļuva par Tukuma pilsētas domes priekšsēdētāju. Pēc 2009. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanām J. Šulcu ievēlēja par jaunizveidotā Tukuma novada domes priekšsēdētāju.
2014. gadā tika ievēlēts 12. Saeimā no partijas "Vienotība" saraksta, pārstāvot tajā partiju "Tukuma pilsētai un novadam". 2018. gada rudenī kandidēja 13. Saeimas vēlēšanās no apvienības "Jaunā Vienotība" saraksta, taču netika ievēlēts.
Markneikirhene

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1274. gadā. Kopš 17. gadsimta pazīstama kā mūzikas instrumentu ražošanas centrs, kad, izvairoties no kontrreformācijas, šeit ieradās Bohēmijas meistari. Emigrējot uz ASV, vairāki Markneikirhenes meistari ir nodibinājuši mūzikas instrumentu kompānijas arī tur, piemēram ģitāru ražošanas kompāniju C. F. Martin & Company.

Ekonomika

Pilsētas ekonomika balstās uz mūzikas instrumentu ražošanu. Citu starpā šeit atrodas oboju un citu pūšamo instrumentu ražotājs Gebrüder Mönnig - Oscar Adler & Co. un ģitāru ražotājs Warwick GmbH & Co Music Equipment KG (ražo ģitāras Warwick un Framus).

Izglītība, kultūra un sports

Pilsētā atrodas mūzikas instrumentu muzejs. Notiek tradicionāli mūzikas konkursi un meistarklases.
Galata

Galata (turku: Galata, agrākais nosaukums: Pera) ir mikrorajons Bejolu rajonā, Stambulā (Turcija). Mikrorajons atrodas Zelta raga līča ziemeļu puses krastā un līcis to šķir no vēsturiskā Konstantinopoles centra. Pār Zelta ragu ir uzcelti vairāki tilti, tai skaitā Galatas tilts. Galata bija Dženovas republikas kolonija (1273-1453) un slaveno Galatas torni dženovieši uzcēla 1348. gadā visaugstākajā citadeles uzkalna vietā.
Par nosaukuma "Galata" izcelsmi pastāv vairākas hipotēzes. Saskaņā ar itāļu uzskatu, nosaukums cēlies no vārda Calata (nogāze), jo kolonija atradās uz kalna nogāzes līča piekrastē. Savukārt grieķi uzskata, ka nosaukums cēlies no vārda Galaktos (piens), jo šajā vietā agrāk dzīvojuši daudzi gani, vai no vārda Galat (ķeltu-), jo šajā vietā dzīvojusi ķeltu galatiešu cilts.
Agrāk pilsētu sauca Pera un šis nosaukums bija cēlies no grieķu nosaukuma Peran en Sykais (vīģu vieta otrā pusē). Vēlāk Galata kļuva ievērojama ar tajā uzcelto Galatas torni, no kura tika nostiepta pāri Zelta raga līcim liela dzelzs ķēde, kas tika pacelta gadījumos, kad vajadzēja nosprostot ieeju līcī svešiem kuģiem. Ceturtā krusta gājiena laikā (1204) šo torni nopostīja un vēlāk dženovieši uzbūvēja jauno Christea Turris (Kristus tornis), kas saglabājies līdz mūsdienām. Pēc Konstantinopoles iekarošanas, pilsēta nonāca Osmaņu impērijas varā un te tika uzceltas vairākas impērijas administratīvās ēkas, tai skaitā Osmaņu impērijas banka.
Mūsdienās Galata ir Bejolu rajona sastāvā un tās oficiālais nosaukums ir Karakēja (turku: Karaköy).
Galatas nosaukums 1905. gadā tika iedots slavenajam Turcijas sporta klubam Galatasaray S.K., jo klubs tika dibināts Galatas rajonā esošajā Galatasarajas licejā (turku: Galatasaray Lisesi), kas agrāk bija prestižā Sultānu skola (osmaņu turku: Mekteb-i Sultani).
Širina Ebādi

Biogrāfija

1969. gadā absolvējusi Teherānas universitāti. Tajā pašā gadā kļuva par vienu no pirmajām tiesnesēm Irānā. No 1975. līdz 1979. gadam bijusi Teherānas pilsētas tiesas vadītāja.
1979. gadā kopā ar citām tiesnesēm viņa bija spiesta atkāpties no šī amata, jo valstī tika nodibināma islāma republika, un jaunie valsts vadītāji uzskatīja, ka islāms aizliedz sievietēm ieņemt šo amatu. Kļuva par klerku. Kad Ebādi un citas bijušās tiesneses pretestēja par šo darbību, viņām tika piešķirts augstāks amats Tieslietu departamentā, bet tomēr aizliegums strādāt par tiesnesi tika saglabāts. Vēlāk Ebādi iesniedza atlūgumu. Vēlējās uzsākt juristes praksti, tomēr sākotnēji viņai tika atteikta licence.
1992. gadā uzsāka juristes praksi pēc beidzot iegūtās licences. Sāka pasniegt arī Teherānas universitātē un kļuva par cilvēktiesību aizstāvi. Tiesā aizstāvējusi sievietes un disidentus, kā arī personas, kas bija nonākuši pretrunās ar Irānas valdību. Uz trim nedēļām viņai tika piespriests cietumsods 2000. gadā par pierādījumu, kas apsūdz valdības amatpersonas 1999. gadā paveiktajā Teherānas universitātes studentu slepkavībā, izplatīšanā. Atzīta par vainīgu "sabiedrības viedokļa traucēšanā", viņai tika liegta juristes prakse uz pieciem gadiem, piespriests naudassods. Ir arī sarakstījusi vairākas grāmatas.
2003. gadā Ebādi saņēma Nobela Miera prēmiju par cīņu par demokrātiju un cilvēktiesībām. Viņa kļuva gan par pirmo musulmanieti, gan par pirmo Irānas sievieti, kas saņem šo apbalvojumu. Kopš 2009. gada dzīvo trimdā Londonā, Apvienotajā Karalistē.
Murjāņi

Notikumi

Ik gadu pirmajā septembra svētdienā cauri Murjāņiem izbrauc tūkstošiem velobraucēju Vienības velobrauciena ietvaros.

Gaujas tilts

Uz Murjāņu teritorijas robežas atrodas Gaujas tilts. Tilta vēsture ir sena, jo tas atklāts 1920. gadā un bija garākais atgāžņu tipa tilts Latvijas vēsturē (166,4 metri). Daudzkārt remontēts, tilts nokalpoja līdz 1941. gadam, kad to uzspridzināja PSRS karaspēks, 1948. gadā tiltu atjaunoja, bet 1961. gadā atklāts dzelzbetona tilts, kurš rekonstruēts 2008. gadā.
Jaunolaine (stacija)

Vēsture

Pieturvieta atklāta 1983. gadā. Līdz 2010. gada 15. februārim katru dienu šeit pieturēja dīzeļvilciens Rīga—Reņģe.
Baltāsbaznīcas iela

Vēsture

Vēl pirms Vecmīlgrāvja iekļaušanas Rīgas pilsētas teritorijā ielas nosaukums bija Baznīcas iela, jo ielas galā atradās Daugavgrīvas Baltā luterāņu baznīca. 1930. gadā iela pārdēvēta par Baltāsbaznicas ielu. Otrā pasaules kara padomju okupācijas laikā, 1940. gadā, iela pārdēvēta par Lašu ielu, bet Vācu okupācijas laikā ielu sauca par Straße der Weißen Kirche (Baltāsbaznīcas iela). 1996. gadā ielai tika atjaunots tās sākotnējais nosaukums — Baltāsbaznīcas iela.
Līdz 1946. gadam, pirms Rīnūžu pievienošanas Rīgas pilsētas teritorijai, Baltāsbaznīcas iela beidzās pie Tauvas ielas.
Dzintarjūra (kuģis)

Vēsture

Uzbūvēts 1967. gadā Nikolajevā, Ukrainas PSR, kopš 1967. gada zvejnieku kolhoza „Sarkanā bāka” kuģis. Piedalījies tāljūras zvejas ekspedīcijās Atlantijas okeāna ziemeļrietumu rajonos Amerikas piekrastē — Ņūfaundlendas, Džordža sēkļa rajonā, Ziemeļjūrā, Āfrikas rietumu piekrastē. Bija zivju apstrādes kuģis līdz 1979. gadam, pēc tam zivju ieguves kuģis. 1994. gadā sagriezts metāllūžņos Turcijā.

Kapteiņdirektori

Vilnis Otomers (1967—1970), Harijs Austrums (1968—1970), Georgijs Durmanovs (1968—1971; 1973—1978), Kārlis Harps (1973), Zandars Balodis (1973—1977), Guntis Tīrmanis (1979), Ivans Fomičevs, Valerijs Gavriščuks, Juris Reķis (1983—1984), Nikolajs Fedosejevs (1990—1991), Kārlis Kukarāns (1992—1993).
Kosmos-2517

Lidojuma gaita

GEO-IK-2 № 12L palaida 2016. gada 4. jūnijā 14:00 UTC no Pļeseckas kosmodroma ar nesējraķeti Rokot-KM. Pēc veiksmīgas ievadīšanas orbītā kosmiskajam aparātam piešķirts nosaukums Kosmos 2517.
Mongolija

Klimats

Mongolija ir milzīgs plato, kas plešas no Austrumdžungārijas līdz Rietummandžūrijai vidēji apmēram 1500 m virs jūras līmeņa. Ziemeļos to ierobežo mežiem klātās lielo Sibīrijas upju Jeņisejas, Irtišas un Amūras augšteces un Altaja kalnu grēda, rietumos — Gobi Altaja un Gurvansaihana grēdas, centrā — kalnainu mežu masīvi. Visu dienvidu daļu aizņem stepe, pārmijus ar tuksneša zonām gov, ko tagad dēvē par Gobi tuksnesi — ķīnieši to sauca par han hai — ‘izžuvusī jūra’. Klimats atbilst ainavai: nevienmērīgs un skarbs. Temperatūras svārstības visai ievērojamas: jūnijā karstums sasniedz pat +45 °C, bet janvārī nolaižas līdz -35 °C, pie tam diennakts temperatūras svārstības ir ļoti straujas: vasarā dienā +40 °C, bet naktī -3 °C. Lielākā daļa dienu gadā ļoti saulainas, taču ziema ilga — dažkārt vēl maijā snieg sniegs.
Klimata skarbumam atbilst ainavas vienveidīgums un dzīvības trūkums. Zemes erozija, ko pastiprina skarbais kontinentālais klimats, pārklājusi ielejas ar gravu tīklu, augsne pārvērsta irdenos dzeltenbrūnos putekļos - tas ir less, ko tjurki sauc par torpak, bet ķīnieši — par huang tu (dzeltenā zeme). Lietus to pārvērš par lipīgu mālveida masu, kas saulē tūdaļ sacietē kā akmens un vairs ūdeni cauri nelaiž. Ziemeļķīnā lesa slānis sasniedz pat 100 m biezumu. Kur piekalnēs pazemes ūdeņi tiek tuvu klāt zemes virsmai, zemes virskārta kļūst ārkārtīgi auglīga, kā tas ir Mongolijas alpu pļavās. Taču šī auglība pazūd uz plato, kur plāno augsnes slāni nemitīgi izpūš vēji.

Flora un fauna

Ziemeļos Sibīrijas taiga pamazām pāriet stepē un augu valsts te ir vairāk nekā bagāta — priedes, egles, melnie un baltie bērzi, īves, ozoli, oši, pamežā — biezs krūmājs. Tas viss dod patvērumu aļņiem, lāčiem, vilkiem, lūšiem, stirnām, maralbriežiem, vāverēm, sabuļiem, āmrijām, caunām un sniegu leopardiem. Pie ūdeņiem tas viss pāriet mitrās, zāles pārbagātās pļavās, kur niedrājos mīt ūdensputni. Lielo upju — Kerulenas, Ononas, Orhonas — krasti klāti bieziem mežiem un leknām pļavām, bet upēs mīt zivis. Kalnu grēdu ēnas pusi klāj milzīgu mežu audzes, kamēr saules pusē augu valsts vairāk atgādina tundru. Dienvidrietumos Gobi Altajā augu valsts kļūst vienveidīgāka. Te mīt savvaļas ēzeļi, zaķi, augstāk kalnos ganās Sibīrijas kalnu kazas un garspalvainie, salizturīgie jaki.
Stepi pavasarī uz pāris nedēļām pārklāj sulīga ziedu un zāles sega, kas vasarā pārtop par ganībām saigām, savvaļas ēzeļiem un savvaļas zirgiem; šeit mīt arī savvaļas kamieļi un džeirāni. Garā stepes zāle un niedrāji pie ūdeņiem kalpo par mājvietu visdažādākajām putnu sugām.