google/wiki40b huggingface dataset:
Uzņēmējdarbības globālais monitorings

Uzņēmējdarbības globālais monitorings (Global Entrepreneurship Monitor jeb GEM) ir starptautisks pētniecības projekts, kura mērķis ir aprakstīt un analizēt uzņēmējdarbības aktivitātes un procesus visdažādākajās pasaules valstīs. Latvija šajā projektā piedalās kopš 2005. gada. Latvijas GEM ziņojums sniedz detalizētu informāciju par uzņēmējdarbības garu un jaunākajām uzņēmējdarbības aktivitātes tendencēm Latvijā, kā arī piedāvā starptautisku salīdzinājumu ar pārējām ES valstīm, kas piedalās šajā projektā. Latvija ir viena no 69 valstīm, kuras piedalījās GEM pētījumā 2012. gadā. Jaunākajā Latvijas GEM ziņojumā aprakstīts Latvijas uzņēmējdarbības profils, apskatīti vairāki uzņēmējdarbības aktivitātes un motivāciju veidi, un salīdzināta uzņēmējdarbības dinamika pēdējo astoņu gadu laikā (2005.- 2012. gads), kā arī papildus iekļautas agrīnās stadijas uzņēmējdarbības līdzības un atšķirības trijās Baltijas valstīs, jo 2012. gadā projektā pirmo reizi piedalījās arī Lietuva.
Latvijas dalību GEM projektā finansiāli atbalsta TeliaSonera Institūts Rīgas Ekonomikas augstskolā.

Dalībvalstis

ASV
Latīņamerika un Karību jūras reģions: Argentīna, Barbadosa, Brazīlija, Čīle, Kolumbija, Kostarika, Ekvadora, Salvadora, Meksika, Panama, Peru, Trinidada un Tobago, Urugvaja.
Tuvie Austrumi un Ziemeļāfrika: Alžīrija, Ēģipte, Irāna, Izraēla, Palestīna, Tunisija.
Subsahāras Āfrika: Angola, Botsvana, Etiopija, Gana, Malāvija, Namībija, Nigērija, Dienvidāfrika, Uganda, Zambija.
Āzijas un Klusā okeāna reģions: Ķīna, Japāna, Koreja, Malaizija, Pakistāna, Singapūra, Taivāna, Taizeme.
Eiropas Savienība: Austrija, Beļģija, Dānija, Igaunija, Somija, Francija, Vācija, Grieķija, Ungārija, Īrija, Itālija, Latvija, Lietuva, Nīderlande, Polija, Portugāle, Rumānija, Slovākija, Slovēnija, Spānija, Zviedrija, Lielbritānija.
Valstis ārpus Eiropas Savienības: Bosnija un Hercegovina, Horvātija, Maķedonija, Norvēģija, Krievija, Šveice, Turcija.
Tunguskas fenomens

Tunguskas fenomens jeb Tunguskas meteorīts bija milzīga eksplozija, kas notika 1908. gada 30. jūnijā [v.s. 17. jūnijā] 07:14 pēc vietējā laika (00:14 UTC) neapdzīvotā taigā Podkamennaja Tunguskas upes tuvumā Krasnojarskas novadā, Krievijā. Vairāk nekā 2000 km² platībā tika izgāzti koki. Uz notikuma vietu tika organizētas ekspedīcijas, tomēr netika atrastas meteorīta atliekas.

Hipotēzes

Ir daudz dažādu hipotēžu par sprādziena iemeslu, bet vairums zinātnieku fenomenu saista ar kosmiska objekta (iespējams, liela meteoroīda vai komētas) sprādzienu 5 — 10 km augstumā atmosfērā. Eksplozijas jauda tiek vērtēta aptuveni 10 — 40 megatonnas, kas ir līdzīga vidējas ūdeņraža bumbas enerģijai.
Pirms sprādziena, aptuveni septiņos no rīta virs Austrumsibīrijas virzienā no dienvidaustrumiem uz ziemeļrietumiem tika novērots bolīda lidojums. Tas bija spožs, un bija dzirdamas pērkona dārdiem līdzīgas skaņas. Pēc eksplozijas Zemes garozas svārstības tika uztvertas daudzviet uz zemeslodes. Vairākas dienas pēc sprādziena gandrīz visā ziemeļu puslodē tika novērotas neparastas atmosfēras parādības. 
Sprādziena spēks nogāza aptuveni 80 miljonus koku vairāk nekā 2100 kvadrātkilometru plašā teritorijā. Aprēķināts, ka, ja meteorīta sadursme ar Zemi būtu notikusi četras stundas un 47 minūtes vēlāk, tas būtu izpostījis Sanktpēterburgu.
Anik G1

Lidojuma gaita

Anik G1 palaists 2013. gada 15. aprīlī 18:36 UTC ar nesējraķeti Proton-M/Briz-M no Baikonuras kosmodroma 200. laukuma 39. palaišanas iekārtas. No dzinējbloka Briz-M pavadonis atdalījās 03:49 UTC un ievadīts ģeostacionārajā pārejas orbītā.
Ģeostacionāro orbītu Anik G1 sasniedza ar saviem dzinējiem. Tas tika izvietots punktā 107,3° rietumu garuma līdzas Anik F1R. Tas nomainīja problēmas piedzīvojušo Anik F1.
2013. gada 8. maijā nodots ekspluatācijā. Orbītas sasniegšana, testēšanas un izmēģinājumu fāze ilga tikai trīs nedēļas, jo tika izmantota inovatīva Telesat testēšanas sistēma.
Pērku jūsu vīru!

Sižets

Sieva 20. kāzu jubilejas vakarā satiek divdesmitgadīgo vīra mīļāko, kurai ir piedāvājums - nopirkt vīru. Pēc pārdomām sieva piekrīt. Vīrs, pārnākot mājās, uzzina, ka ir pārdots mīļākajai.
Hesburger

Vēsture

Ātrās ēdināšanas ķēdes vēsture sākas 1966. gadā, kad Heikki Salmela ar sievu Kirsti Salmelu atver ielas kiosku Nāntali. 1980. gadā viņš Turku atver pirmo Hesburger ēstuvi, kas arī aizsāk restorānu tīklu. 1980. gados tas piedzīvo strauju izaugsmi un 1988. gadā Salmela par gandrīz 200 miljoniem Somijas marku to pārdod vairākām viesnīcām. Tomēr pēc trim gadiem, ekonomiskās lejupslīdes laikā, viņš to atpērk par 25 miljoniem.
Roberts Ivanovs

Dzīves gājums

Dzimis Bēnes pagasta "Baukaišos" lauksaimnieka ģimenē. Roberts Ivanovs bija Satversmes sapulces sekretārs. 1922. gadā R. Ivanovu ievēlēja par 1. Saeimas deputātu. 1923. gada 13. novembrī viņu apstiprināja Valsts kontroliera amatā uz trim gadiem, pēc tam vairākkārt atkārtoti ievēlēts. Pēc Ulmaņa apvērsuma R. Ivanovs iesniedza atlūgumu pēc paša vēlēšanās. Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.
Inku sīlis

Izskats un īpašības

Inku sīlis ir maza auguma vārnu dzimtas putns, ķermeņa garums ir apmēram 25—27 cm, spārnu plētums 35—40 cm, svars 66—92 g. Abi dzimumi ir vienādi lieli. 
Tā apspalvojums ķermeņa apakšdaļā ir gaišāk vai tumšāk dzeltens, bet uz muguras koši zaļš. Galvas apspalvojums kombinējas no koši zilām spalvām uz pieres, pakauša un vaigu galiem, un melnām uz pārējās sejas daļas un pakakles, starp acīm uz pieres ir neliels balts laukums, spurainais cekuls ir zils. Dažām pasugām pakausis ir gandrīz balts vai zilganbalts. Spārni ir zaļi tāpat kā mugura. Astes spalvas kombinējas no dzeltenām un zilizaļām spalvām. Acis inku sīlim var būt gan tumši brūnas, gan koši dzeltenas, atkarībā kurai pasugai sīlis pieder. Knābis melns, bet kājas pelēkas. Jaunajiem putniem starp acīm iztrūkst baltā laukuma.

Uzvedība

Inku sīlis ir skaļš putns. Tas daudz pļāpā un klaigā, tā vokālās iespējas ir ļoti dažādas, kā arī tas spēj atdarināt citus putnus un apkārtējās skaņas. Tam patīk apmesties gan tropiskajos mežos, gan atklātās vietās ar retiem kokiem, gan sausās krūmainās vietās vai tieši otrādi slapjos purvos. Inku sīlis ir vienīgais no cekulsīļu ģints sīļiem, kas dzīvo kalnos.
Meklējot barību pa kokiem un krūmiem, inku sīlis demonstrē izcilu veiklību, pārlecot no zara uz zaru, karājoties ar galvu uz leju un izstiepjoties, lai aizsniegtu kādu augli. Tas medī kukaiņus arī lidojumā, bet meklējot barību uz zemes, inku sīlis apgriež apkārt lapas un kritalas, rūpīgi pārskatot teritoriju. Inku sīļi barojoties veido nelielas grupas.

Barība

Inku sīlis ir visēdājs. Tas barojas ar kukaiņiem un citiem bezmugurkaulniekiem, putnēniem un olām, dažādām sēklām, graudiem, zīlēm, riekstiem, ogām un augļiem. Pie iespējas tas barojas ar gaļu un cilvēku pārtikas atkritumiem. Reizēm tas tāpat kā Jaunkaledonijas vārna izmanto kociņu, lai izslaucītu kukaiņus no šaurām spraugām. Barību tas meklē gan uz zemes, gan kokos, gan krūmos. Atrasto barību tas aiznes uz kādu ērtu zaru, kur to pa nelielam gabaliņam noknābā.

Ligzdošana

Inku sīļi ligzdošanas laikā uzturas nelielās grupās (3—9 putni). Katrai grupai ir sava teritorija. Grupā ir viens dominējošais, ligzdojošais pāris un tā palīgi. Ja teritorijā ielido kāds plēsīgs putns, viss bars ielenc nelūgto ciemiņu un klaigā, un uzbrūk tam. Grupa var būt ļoti agresīva. Palīgi ne tikai palīdz sargāt teritoriju, bet palīdz arī izbarot jaunos putnēnus. 
Inku sīlis ligzdu būvē augstā kokā vai dzeloņainā un biezā krūmā. Ligzda parasti atrodas 1,5—10 metrus virs zemes. Tā atgādina seklu bļodu, kas vaļīgi savīta no zariņiem. Iekšpusē ligzda ir oderēta ar zāļu stiebriem, saknītēm, ķērpjiem un lapām. Dējumā ir 3—5 olas. Tās perē tikai mātīte. Inkubācijas periods ilgst 17—18 dienas. Kad mazuļi izšķīlušies par tiem rūpējas abi vecāki. Jaunie putni izlido pēc 19—22 dienām. Arī pēc izlidošanas vecāki baro jaunos putnus vēl apmēram 3 nedēļas.
1911. gada Eiropas čempionāts cīņas sportā

1911. gada Eiropas čempionāts cīņas sportā bija  notika Budapeštā. Tas bija pirmais oficiālais Eiropas čempionāts cīņas sporta vēsturē. Sacensības notika tikai grieķu-romiešu cīņā.
Pālmera

Vēsture

Pālmeras stacija izbūvēta divos etapos. Sākotnēji 1964. gada janvārī tika ierīkota pagaidu stacija līdzās jau agrāk ierīkotajai britu stacijai Bāze N tagadējā Amsleru salā. Oficiāli atklāta 24. februārī, stacija varēja nodrošināt 15 cilvēku uzturēšanos. Paralēli zinātniskajām programmām tika veikti izpētes darbi, lai izvēlētos vietu pastāvīgās stacijas būvniecībai un par tādu tika izraudzīts Gemedža rags Artura līča dienvidos 1,5 km no pagaidu stacijas. Pastāvīgās stacijas būvniecība tika uzsākta 1967. gada janvārī un tika pabeigta 1968. gada 20. martā. Pagaida stacija līdz 1990. gadu sākumam tika izmantota kā patvērums ārkārtas gadījumiem, bet 1990./1991. gada vasarā visas vecās būves un britu bāzes paliekas tika novāktas un izvestas no kontinenta.

Stacijas darbība

Pālmeras stacijas galvenā zinātnes nozare ir jūras bioloģija. Paralēli stacijā tiek uzturēta sistēma globālā seismiskā, atmosfēriskā un ultravioletā starojuma monitorēšanas tīkla ietvaros.
Seleikīdu impērija

Seleikīdu impērija (grieķu: Αυτοκρατορία των Σελευκιδών, Autokratoría ton Seleukidón) bija maķedoniešu hellēnisma valsts, kuru no 312. gada p.m.ē. līdz 63. gadam p.m.ē. pārvaldīja Seleikīdu dinastijas valdnieki. Šīs dinastijas dibinātājs bija Seleiks I Nikators, kas bija viens no Aleksandra Lielā vadošajiem ģenerāļiem. Valsts tika izveidota pēc Aleksandra Lielā nāves, kad viņa impērija tika sadalīta starp ģenerāļiem. Seleiks ieguva Babiloniju, un laika gaitā valsts kontrolētā teritorija paplašinājās, pārvaldot arī citas savulaik Aleksandra Lielā iekarotās zemes Tuvajos Austrumos. Valsts uzplaukuma laikā tās pakļautībā bija Anatolijas centrālā daļa, Levante, Persija, mūsdienu Afganistānas, Pakistānas, Turkmenistānas teritorijas, kā arī neliela daļa no mūsdienu Indijas.
Seleikīdu impērija bija nozīmīgs hellēnisma kultūras centrs. Tajā dominēja grieķu tradīcijas un visās lielākajās pilsētās pastāvēja ievērojamas grieķu kopienas, kas periodiski papildinājās ar jauniem ieceļotājiem no Grieķijas. Impērijas galvenā sāncense tās sākumposmā bija Ptolemaju Ēģipte kuras sakaušanai tika aizvadīti daudzi neveiksmīgi kari. Vēlāk impēriju sāka apdraudēt jaunizveidotā persiešu Partas valsts kā arī Romas republika.
No 305. gada p.m.ē. līdz 240. gadam p.m.ē. Seleikīdu impērijas galvaspilsēta bija Seleikija — pilsēta, kas tika uzcelta aptuveni 50 km uz ziemeļiem no Babilonas. Pēc tam galvaspilsēta līdz 63. gadam p.m.ē. bija Antioha.
2. gs. p.m.e jau izmēros krietni sarukušo Seleikīdu impēriju iekaroja Partas valdnieks Mitridats I. Tomēr neliela Seleikīdu valdnieku pārvaldīta valsts turpināja pastāvēt Sīrijā līdz 83.g.p.m.e to iekaroja Armēnijas valdnieks Tigrans Lielais. Pieaugot Romas Republikas ietekmei reģionā un tās vēlmei iegūt sev sabiedrotos 69.g.p.m.e tika atjaunota neliela Seleikīdu valsts Romai pakļautas (klienta) teritorijas statusā. Tomēr arī šajā statusā radās vairāki Seleikīdu valdnieka troņa pretendenti un to savstarpējās cīņas uzturēja nemitīgu spriedzi Sīrijā. Pēc Romas ģenerāļa Gneja Pompeja uzvaras pār Partas valdnieku Mitridatu tika izlemts Tuvajos austrumos izveidot vairākas jaunas provinces un atkarīgās valstis. Lai arī Romas iekarotajām Jūdejas un Armēnijas provincēm tika saglabāta daļēja autonomija Seleikīdu valdnieki radīja tik lielu spriedzi reģionā, ka viņu pārvaldītā valsts 63.g.p.m.e. tika likvidētā un Sīrijā tika izveidota parasta Romas province.
Elektronstaru lampa

Elektronstaru lampa ir vakuuma elektroierīce, kuras darbība pamatojas uz viena vai vairāku elektronu kūļu (staru) formēšanu,kā arī intensitātes un novietojuma vadīšanu.

Uztverošās elektronstaru lampas

Šī tipa elektronstaru lampas paredzētas redzama (optiska) attēla iegūšanai uz ekrāna, kurš spējīgs spīdēt elektronu stara iedarbībā, vai arī iegūtā attēla reģistrācijai un saglabāšanai gaismjutīgā slānī.

Raidošās elektronstaru lampas

Raidošās elektronstaru lampas paredzētas optiskā attēla pārveidošanai elektriskos televīzijas signālos. Galvenais šādu lampu elements ir speciāls fotokatods - gaismas jutīgs slānis uz lampas balona iekšējās virsmas, kas spēj gaismas enerģiju pārveidot elektriskajā enerģijā (tam piemīt fotoemisijas īpašība).
The Day the World Went Away

12" singls

Nothing Records / Interscope Records INT12-97026
Knābjgalvji

Morfoloģija

Mugurkauls sastāv no divpusēji ieliektiem amficēliem skriemeļiem, starp kuriem saglabājas hordas atliekas - pazīme, kas kopēja dažām primitīvākajām ķirzakām. Ribu dorsālajiem (muguras) nodalījumiem ir īsi, atpakaļ vērsti kāšveida izaugumi - processus uncinatus — kopēja pazīme no mūsdienu rāpuļiem tikai ar krokodiliem un bez tam ar putniem. Zem ādas gar vēderu atrodas virkne tievu segkauliņu, kurus sauc par vēdera ribām — gastralia; izņemot hatēriju, no mūsdienu grupām tās ir tikai krokodiliem, bet starp fosilajām formām bija plaši izplatītas. Tām nav nekā kopēja ar īstajām (hondrālajām) ribām; tās acīmredzot ir stegocefālu vēdera bruņu rudimenti. Hatērijas galvaskausā, tāpat kā krokodiliem, saglabājas divi loki un kvadrāta kauls ir nekustīgi savienots ar galvaskausa kapsulu, bet hoānas atrodas pašā priekšējā aukslēju daļā, abās pusēs no lemeša kauliem. Augšā, starp paura kauliem, atrodas liels caurums paura acij, kura attīstīta labāk nekā jebkuram citam mūsdienu rāpulim un ir līdzīga īstai acij ar tīkleni, lēcu un radzeni. Jaunajām hatērijām kā uz žokļu un aukslēju, tā arī uz lemeša kauliem ir zobi (vienīgais gadījums starp mūsdienu rāpuļiem). Līdz ar vecumu zobi pilnīgi nodilst un kodiens notiek ar žokļu malām, kuras ar laiku pārkaulojas (no šejienes arī nosaukums — knābjgalvji). Hatērija ir vienīgais rāpulis, kam nav kopulācijas orgāna. Sirdī saglabājas venozais sinuss.
Saruna ar karalieni

Sižets

Filma veidota kā aktrises Vijas Artmanes portrets.
Ziemas pasakas

Ziemas pasakas ir Kārļa Skalbes pasaku krājums, izdots 1913. gadā, kurā apkopotas vairākas populāras viņa literārās pasakas. Krājums iekļauts Latvijas kultūras kanonā.

Nozīme

Šis krājums iekļauts 2007.-2008. gadā ekspertu grupas izveidotajā Latvijas kultūras kanonā kā izcils latviešu literatūras paraugs. Raimonds Briedis par pasakām raksta: "Skalbes pasaku poētiskā pasaule atklājas lēnam un uzmanīgam lasītājam, kas ļaujas autora pasaules vērojumam un valodai, tās ritmam un plūdumam. Reti kurš no latviešu rakstniekiem spējis izjust latviešu valodas garšu un iespējas. Bērniem bieži vien Kārļa Skalbes pasakas šķiet pārāk skumjas, taču pasakas nav rakstītas bērniem. Tās mēģina palīdzēt pieaugušajiem saglabāt bērna pasaules uztveri un spēju just līdzi."
2014. gadā TV šovā "Lielā lasīšana" pasaka "Kaķīša dzirnavas" atzīta par latviešu lasītāju iemīļotāko grāmatu.
Taisnība (dziesma)

"Taisnība" ir 1989. gadā komponēta Jāņa Lūsēna dziesma ar Edvarda Treimaņa-Zvārguļa vārdiem. Dziesmu izpildīja grupa "Zodiaks".
Dzejolis uzrakstīts Otrās Atmodas laikā 20. gadsimta sākumā. Trešās Atmodas laikā 1989. gadā tapa uz cīņu aicinošā dziesma "Taisnība", ar kuru grupa "Zodiaks" izcīnīja Galveno balvu festivālā "Liepājas dzintars". 1989. gada „Mikrofona” aptaujā dziesma Maijas Lūsēnas un Zigfrīda Muktupāvela izpildījumā ieguva 2. vietu.
2018. gadā "Taisnība" ieguva 100. vietu Radio SWH organizētajā LVtop100 aptaujā.
Jori Lehtere

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Lehtere uzsāka 2006.—07. gada sezonā, kad pēc ilgāka kluba sistēmā aizvadīta laika, uzbrucējs debitēja SM līgas vienības Helsinku "Jokerit" sastāvā. 2007.—08. gada sezonu hokejists aizvadīja jau Tamperes "Tappara" rindās. 2008.—09. gada sezonas otrajā pusē viņš pievienojās AHL klubam Peorijas "Rivermen", taču vasarā atgriezās Tamperē, 2009.—10. gada sezonu noslēdzot kā SM līgas rezultatīvākais spēlētājs. 2010. gada vasarā Lehtere pievienojās KHL klubam Jaroslavļas "Lokomotiv", taču pēc tajā aizvadītas sezonas pārcēlās uz Novosibirskas "Sibir". "Sibir" rindās spēlēja trīs gadus.
2014. gada jūlijā noslēdza divu gadu līgumu ar Sentluisas "Blues", rudenī arī debitējot NHL. Savu pirmo NHL sezonu Lehtere noslēdza ar 44 rezultativitātes punktiem. 2017. gada jūnijā Lehtere tika aizmainīts uz Filadelfijas "Flyers". 2018.—19. gada sezonā "Flyers" rindās aizvadīja vairs tikai 27 spēles.
2019. gada jūnijā noslēdza līgumu ar KHL klubu Sanktpēterburgas SKA.
Somijas hokeja izlases rindās izcīnījis bronzas medaļas 2014. gada Olimpiskajās spēlēs, spēlējis arī 2010. un 2014. gada Pasaules čempionātā.
Magnetārs

Magnetārs ir neitronu zvaigzne ar izteikti spēcīgu magnētisko lauku. Magnētiskais lauks ir vairāku tūkstošu reižu lielāks nekā parastai neitronu zvaigznei. Magnetārs izstaro galvenokārt gamma starus un rentgenstarus.
2004. gada 27.decembrī uz Zemes tika novērots spēcīgs gamma un rentgenstaru uzliesmojums, kurš nāca no SGR 1806-20. Ir noskaidrots, ka pēkšņos starojuma uzliesmojumus rada magnetāra spēcīgais magnētiskais lauks, kurš neitronu zvaigznē rada milzīgus mehāniskos spriegumus. Tie atbrīvojas magnetāra virsmas svārstībās, kas rada intensīvu starojumu. Iespējams, ka tas arī izskaidro mīklainos gamma starojuma impulsus, kuri novērojami arī citās Visuma galaktikās.
Kosmonauts

Kosmonauts (no grieķu: κόσμος — "kosmoss" + nautes — "kuģot") vai astronauts (no grieķu: ἄστρον — "zvaigzne" + nautes — "kuģot") ir cilvēks, kas veicis kosmisko lidojumu. Dažos gadījumos arī cilvēks, kas gatavojies, trenējies kosmiskajam lidojumam. Starptautiskā Aeronautikas federācija noteikusi tā saukto Karmāna līniju Zemes atmosfērā, virs kuras sākas izplatījums aeronautikas un astronautikas izpratnē - 100 km.
Vēsturiski iegājies, ka par kosmonautiem sauc cilvēkus, kas veikuši lidojumus ar Padomju Savienības / Krievijas kosmosa kuģiem vai bijuši šo valstu pilsoņi, bet par astronautiem — ar ASV kosmosa kuģiem lidojušos vai ASV kosmosā pabijušos pilsoņus.
Pirmais cilvēks, kurš šķērsoja šo nosacīto līniju un kļuva par pirmo kosmonautu, bija Jurijs Gagarins 1961. gada 12. aprīlī. Pirmais ASV astronauts ir Alans Šepards 1961. gada 5. maijā. Pirmais cilvēks, kurš kļuvis par astronautu, neizmantojot ballistisku nesējraķeti, bija Džo Vokers ar raķešplānu X-15 1963. gada 19. jūlijā, kad lidaparāts sasniedza 106 km augstumu.
Naidžels Doss

Karjera

Iepriekš Douss pārstāvējis tādās NHL komandās kā Ņujorkas "Rangers", Kalgari "Flames", Atlantas "Thrashers",  Fīniksas "Coyotes" un Monreālas "Canadiens". 2011. gadā pievienojās Astanas "Baris". Kopš 2018. gada spēlē Jekaterinburgas "Avtomobilist".
2016. gadā saņēma Kazahstānas pilsonību, kas ļāva viņam piedalīties Pasaules čempionātā.
Piena kvarcs

Piena kvarcs ir visizplatītākā kvarca varietāte - piena balts kvarcs, kas satur daudzus mikroskopiskus gāzu ieslēgumus un/vai ūdens ieslēgumus. Šī kvarca varietāte atrodama gandrīz visās pasaules zemēs.
Bieži par piena kvarcu dēvē akmeni, kas drīzāk ir kvarcīts - iezis, kur bez kvarca ir arī citu minerālu ieslēgumi. Šādi pienbalti kvarca oļi nav retums arī Latvijā, piemēram, Nidas pludmalē vai grants ieguves vietās.
Nilgiri cauna

Izskats un īpašības

Nilgiri ārēji ir līdzīga dzeltenkakla caunai, bet ir par to lielāka un tās galvaskausa morfoloģija ir atšķirīga. Tās deguna kauls ir ievērojami izliekts. Nilgiri caunas kažoks ir tumši brūns vai melns ar koši dzeltenu vai oranžu pakakli, pazode gandrīz balta. Aste gara, gandrīz tikpat gara kā ķermenis. Nilgiri cauna ir 55—65 cm gara bez astes, astes garums 40—45 cm. Tā sver apmēram 2,1 kg.
Kopumā par Nilgiri caunu ir ļoti maz zināmu faktu. Tā medīt dodas dienā, ļoti reti nokāpj no kokiem lejā uz zemes. Ir zināms, ka tā medī putnus, mazus dzīvniekus un kukaiņus, piemēram, cikādes.
2006. gada Latvijas čempionāts šahā

2006. gada Latvijas šaha čempionāts - Latvijas šaha čempionāti vīriešiem un sievietēm.

Turnīra gaita

Latvijas 2006. gada šaha čempionāts vīriešiem notika no 28. februāra līdz 9. martam Rīgā. Par turnīra favorītu pirms sacensībām tika uzskatīts astoņkārtējais Latvijas čempions, lielmeistars Edvīns Ķeņģis, taču veiksmīgāks šoreiz bija Normunds Miezis, kas par puspunktu apsteidza savu galveno konkurentu. Miezim tā bija otrā uzvara Latvijas čempionātos pēc pirmā panākuma 1991. gadā.
Latvijas 2006. gada šaha čempionāts sievietēm notika no 28. februāra līdz 9. martam Rīgā. Laura Rogule pēc sīvas cīņas ar Ilzi Bērziņu un Tatjanu Voronovu uzvarēja otro gadu pēc kārtas un ieguva savu trešo Latvijas čempiones titulu.
316. mikroautobusu maršruts (Rīga)

Maršuts

Centrs - Ķengarags kursē pa šādām ielām - Baznīcas, Brīvības, Brīvības bulvāris, Raiņa bulvāris, Gogoļa, Sadovņikova, Ludzas, Lauvas, Lomonosova, Lubānas, Salaspils, Rušonu, Prūšu, Ikšķiles, Lokomotīves, Višķu.
Ķengarags - Centrs kursē pa šādām ielām - Višķu, Lokomotīves, Ikšķiles, Prūšu, Rušonu, Salaspils, Lubānas, Lomonosova, Lauvas, Kalna, Lazdonas,  Sadovņikova, Gogoļa, Marijas, Merķeļa, Tērbatas,  Baznīcas.
Punktīrs

Punktīrs (no vācu: Punktier) jeb punktēšanas maniere ir grafikas dobspiedes tehnikas veids, kurā attēlu veido nelieli, padziļināti punkti tieši metāla plātnē. Ar terminu "punktīrs" apzīmē gan dobspiedes tehniku, gan mākslas darbu, kas iespiests šajā tehnikā. Pirmo eksemplāru sauc par autoreksemplāru.
Punktīra tehniku iespējams veidot arī uz skābjizturīgas grunts, to vēlāk kodinot. Tad uz sagatavotās virsmas ieklāj ar tamponēšanu krāsu un veido uz papīra novilkuma, iegūstot spoguļattēlu.

Vēsture

Punktīrs kā patstāvīga novilkuma tehnika radās Anglijā 18. gadsimtā, to izgudroja itāļu mākslinieks Frančesko Bartoloci. Sākotnēji šo tehnikas veidu izmantoja galvenokārt gleznu pavairošanai. Punktīrs kā smalks un manierisks grafikas veids bija piemērots 18. gadsimta angļu sabiedrības gaumei.
Farmācija

Farmācija ir zāļu pētniecība, izstrādāšana, ražošana, standartizēšana, kvalitātes kontrole un izplatīšana. Farmācijai izšķir vairākas nozares.
Farmaceiti izgatavo un pārdod zāles. Viņi strādā aptiekās, zāļu ražošanas firmās, laboratorijās, zāļu lieltirgotavās, slimnīcās, poliklīnikās vai arī ir aptieku īpašnieki. Aptiekās farmaceiti pārdod pircējiem ārstu izrakstītas (recepšu) zāles, brīvi pārdodamās zāles, ārstniecības augus, higiēnas preces, slimnieku kopšanas līdzekļus, pārsienamos materiālus.
Šīs profesijas pārstāvji pārzina zāļu lietošanu, sastāvu un zāļu iedarbību. Viņi uzklausa pircējus, izjautā par slimības simptomiem un zālēm, kuras tie agrāk lietojuši. Farmaceiti atbild uz pircēju jautājumiem un, izsniedzot zāles, paskaidro to lietošanas un uzglabāšanas noteikumus.
Tie farmaceiti, kuri strādā aptieku zāļu izgatavošanas nodaļās, pēc ārstu izrakstītām receptēm izgatavo zāles. Viņi pārbauda receptē norādīto zāļu sastāvdaļu saderību un dozējumu un sver, un gatavo, piemēram, pulverus, mikstūras, pilienus, ziedes. Farmaceiti zāļu ražošanas firmās izstrādā un kontrolē zāļu izgatavošanas tehnoloģiskos procesus un pārbauda produkcijas kvalitāti. Zāļu lieltirgotavās farmaceiti pēta zāļu tirgus pieprasījumu un seko zāļu uzglabāšanas noteikumu ievērošanai. Viņi apgādā ar aptiekas precēm slimnīcas, poliklīnikas, aptiekas, sanatorijas.
Slimnīcās strādājošie farmaceiti ne tikai sagatavo un pasūta nepieciešamos medikamentus, bet arī konsultē ārstus efektīvu zāļu izvēlē.
Farmaceiti-aptieku īpašnieki nodarbojas arī ar administratīvo darbu, pieņem darbā citus darbiniekus, iepērk aptiekas preces vairumā.
1995. gada Pasaules čempionāts šosejas riteņbraukšanā

1995. gada Pasaules čempionāts šosejas riteņbraukšanā notika Duitamā, Kolumbijā, no 4. līdz 8. oktobrim. Tas bija pēdējais čempionāts, kurā notika grupas brauciens amatieriem, nākamajā gadā to aizvietoja sacensības U23 grupā. Bez amatieru sacensībām notika arī grupas un individuālais brauciens vīriešiem un sievietēm.