google/wiki40b huggingface dataset:
Frenks Sinatra

Karjera

Sinatras pirmais hits bija dziesma All or Nothing at All, kas ierakstīta 1939. gadā kopā ar Harija Džeimsa orķestri. Drīz vien viņš pameta orķestri un pievienojās Tomija Dorsija orķestrim, kur ieguva lielu popularitāti. 1943. gadā viņš pameta orķestri un sāka solo karjeru. Daudzi uzskata, ka viņš tika prom no orķestra ar mafijas palīdzību (uz šo stāstu balstīta neliela filmas "Krusttēvs" daļa). 1940. gadu beigās Sinatras ierakstu pārdošanas apjomi samazinājās un filmas, kurās viņš piedalījās, bija neveiksmīgas.
Viss mainījās, kad Sinatra ieguva lomu filmā "No šejienes līdz bezgalībai" (1953). Filma bija par vakaru pirms Japānas uzbrukuma Pērlharborai. Par šo lomu Sinatra saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu kā labākais aktieris otrā plāna lomā, kā arī Zelta Globusa balvu. Vēl vienu Zelta Globusa balvu Sinatra ieguva par lomu filmā Pal Joey (1957).
Sinatra izdeva daudzus veiksmīgus albumus, ieskaitot pirmo koncepta albumu — In the Wee Small Hours (1955). 1960. gados ar Sinatras palīdzību Lasvegasa kļuva plaši pazīstama, jo tieši tā bija vieta, kur viņš uzstājās ar saviem draugiem — Semiju Deivisu un Dīnu Martinu. 1960. gadā Sinatram piešķīra trīs zvaigznes Holivudas Slavas alejā — par viņa ieguldījumu kino, televīzijā un mūzikas ierakstos.
1966. gadā Sinatra nokļuva slavas virsotnē ar dziesmu Strangers In the Night, kas bija pirmais Sinatras hits astoņu gadu laikā, kas spēja aizkļūt līdz topa pirmajai vietai. Sinatras popularitāte auga, un viņš ierakstīja daudzus albumus, ieskaitot My Way (1969), kura tituldziesma kļuva par Sinatras atpazīstamāko dziesmu. Savas karjeras laikā Sinatra ieguvis 11 Grammy balvas.

Dzīves pēdējais posms

Viņš aizgāja pensijā 1971. gadā, bet atgriezās jau 1973. gadā, jo bija saņēmis daudzas fanu vēstules ar lūgumu, lai viņš ierakstītu vismaz vēl vienu albumu. Sinatras pēdējais hits bija 1980. gadā ierakstītā New York, New York. Sinatra vēl joprojām bija ļoti populārs visā pasaulē, viņa koncertos visas vietas bija izpirktas. 1984. gadā Sinatra ierakstija albumu L.A. is my lady, kas bija Sinatras pēdējais solo albums. 1993. gadā viņš kopā ar citiem slaveniem dziedātājiem (piemēram, Bono no U2) ierakstīja albumu Duets, kurā dziedāja paša Sinatras sacerētas dziesmas. Sinatra pats izvēlējās māksliniekus, ar kuriem kopā strādās. Albums nokļuva līdz topa 2. vietai, un tika pārdotas aptuveni 3 000 000 tā kopijas. Nākamajā gadā Sinatra izlaida albuma otro daļu Duets II, kas arī bija veiksmīga. Sinatras pēdējā publiskā uzstāšanās notika 1995. gadā, kad viņš piedalījās pasākumā, kas bija veltīts viņa astoņdesmitajai dzimšanas dienai.

Nāve

Sinatra nomira 1998. gada 14. maijā 82 gadu vecumā no sirdstriekas. Godinot viņa piemiņu un īpašo saistību ar Ņujorku, naktī pēc Sinatras nāves viena no slavenākajām Ņujorkas ēkām — Empire State Building — tika izgaismota zilā krāsā, atbilstoši vispārzināmai Sinatras iesaukai Ol' Blue Eyes, kurā viņš tika dēvēts savu tumši zilo acu dēļ. Piemiņas dievkalpojumā piedalījās ap 400 draugu un ģimenes locekļu, starp tiem daudzas slavenības. Sinatra apglabāts blakus saviem vecākiem kapsētā Desert Memorial Park, Katedrālsitijā, Kalifornijā.
Kārlis Kokelkorns

Šaha kompozīcija

Sākotnēji Kocs un Kokelkorns atbalstīja vecvācu skolas principus un tiek uzskatīti par tās pamatlicējiem. 1903. gadā viņi publicēja darbu Das Indische Problem (Indiešu uzdevums), kas radīja pamatus jaunam novirzienam šaha kompozīcijā, kuru sākotnēji sauca par jaunvācu skolu (atšķirībā no vecvācu), bet vēlāk par loģisko skolu.
Papīrs

Papīrs ir materiāls plānu lapu veidā, kas ir paredzēts rakstīšanai, grāmatu iespiešanai, banknošu izgatavošanai un citiem mērķiem. Tautā ar jēdzienu "papīri" tiek saukti arī dokumenti.

Papīra vēsture

Papīrs tika izgudrots Ķīnā mūsu ēras 105. gadā. Ap 400. gadu to sāka izgatavot arī Indijā un drīz pēc tam tas tika izgatavots arī arābu pasaulē. Papīrs tika gatavots no masas, kuras sastāvā bija zīdkoka lūku šķiedras, vecas lupatas, kaņepes un ūdens. No šiem komponentiem tika pagatavota šķidra putra, ko uzzieda uz bambusa pinuma sieta un presēja. Kad masa kļuva cieta un izturīga, bambusa sietu izvilka, zem preses palika gatava papīra lapa. Šo metodi izgudroja Cai Luns, galma ierēdnis Senajā Ķīnā. Papīra izgatavošana tika turēta noslēpumā vairāk nekā 1000 gadu. Eiropā papīra pagatavošanas māksla izplatījās tikai 13. gadsimta sākumā; līdz tam laikam tika izmantots pergaments.
Tikai 1899. gadā tika patentēta nepārtrauktas darbības papīra mašīna. Sākotnēji papīru izgatavoja no augu šķiedru audumu lupatām, pēc tam iemācījās iegūt lietojamas celulozes šķiedras arī no koka, galvenokārt no priedēm.

Papīra ražošana

Neatkarīgi no šķiedras veida, papīru var izgatavot gan ar rokām, gan ar speciālām mašīnām. Papīrs galvenokārt sastāv no celulozes šķiedrām, kas ir dažus milimetrus līdz pat vairākus centimetrus garas. Papīru izgatavo, sapresējot kopā mitras celulozes šķiedras. Labām papīra šķirnēm pirms presēšanas šķiedras ķīmiski izbalina. Papīra masai mēdz pievienot dažādas līmvielas (piemēram, kolofoniju vai parafīnu), lai šķiedras labāk turētos kopā, kā arī pildvielas (krītu, kaolīnu, talku), lai papīrs labāk izskatītos un būtu piemērotāks drukāšanai.
Johanngeorgenštate

Vēsture

Pilsētu 1654. gadā dibinājis Saksijas kūrfirts Johans Georgs I protestantu bēgļiem no Bohēmijas un tā nosaukta viņa vārdā. Pilsēta attīstījās kā metālapstrādes centrs. 1789. gadā uraninīta paraugā, kas ņemts no Johanngeorgenštates apkaimes, Martins Heinrihs Klaprots atklāja jaunu ķīmisko elementu urānu. Pie pilsētas tika atklātas arī svina un niķeļa atradnes. 1929. gadā pie pilsētas tika uzcelts Vācijā pirmais slēpošanas tramplīns. VDR laikos apkārtnē tika iegūts urāns.

Izglītība, kultūra, tūrisms un sports

Johanngeorgenštate sevi dēvē par "Schwibbogens (tradicionāli svečturi) pilsētu".
Indiana Džonss un pēdējais krustakarš

Sižets

Pēc tā, kad Indiana Džonss atrada Koronādo zelta krustu, pie slavenā arheologa vēršas uzņēmējs Volters Donovans. Viņš ir atradis akmens plāksnīti, uz kuras uzrakstīta Svētā Grāla atrašanās vieta. Džonss pa pastu saņem no Venēcijas atsūtīto sava tēva dienasgrāmatu. Indiana Džonsa tēvs ir īpatnējs profesors Henrijs Džonss vecākais, kas visu mūžu veltījis Grāla meklējumiem. Kad Indiana un viņa draugs un priekšnieks Markuss Brodijs aizbrauc uz profesora māju, viņi secina, ka Džonss vecākais ir pazudis, bet māja ir izvandīta. Arheologi dodas uz Venēciju, kur satiek profesora asistenti Elzu Šnaideri. Meklējumu laikā Indianam un Elzai uzbrūk nezināmi ļaudis feskās. Pēc ilgas pakaļdzīšanās pa Venēcijas kanāliem, Indiana ar spēka palīdzību izdabū no bandas vadoņa Kasima informāciju par to, kas viņi tādi ir. Kasims izstāsta, ka viņi ir sena slepena sekta, kuras uzdevums ir sargāt Svēto Grālu. Vēl Kasims zin, kur atrodas Indiana tēvs. Indiana dodas uz Vāciju, kur kādā pilī atrod savu tēvu. Izrādās, ka nacisti ar Donovanu un pulkvedi Vogeli vadībā arī meklē mūžīgās dzīvības kausu.
S tipa asteroīds

S tipa asteroīdi ir silikātiežus saturošu asteroīdu grupa. Kopumā apmēram 17% no visiem asteroīdiem pieder šai grupai. Tā ir otra lielākā asteroīdu grupa pēc C tipa asteroīdiem.
S tipa asteroīdi ir mēreni spoži (albedo robežās no 0,10 līdz 0,22) un sastāv, galvenokārt, no dzelzs un magnija silikātiem. Šīs grupas asteroīdi pārsvarā atrodas asteroīdu joslas iekšpusē līdz 2,5 AU no Saules. Sastopami arī joslas vidusdaļā, līdz 3 AU. Tālāk jau kļūst pavisam reti.
Lielākais grupas pārstāvis ir asteroīds Einomija. Nākamie lielākie ir Jūnona, Amfitrīte un Irīda. Šie lielākie asteroīdi vairumā gadījumu ir redzami no Zemes pat ar 10x50 binokli. Spožākais no tiem ir Irīda, kurš var kļūt spožāks par + 7.
S tipa asteroīdi pēc uzbūves ir līdzīgi akmens meteorītiem, kuriem ir līdzīgas spektra īpašības.
Eduards fon Keizerlings

Dzīvesgājums

Eduards Keizerlings ir dzimis 1855. gada 15. maijā Tāšu Padures muižā (tagad - Kalvenes pagasts) kā desmitais divpadsmit bērnu ģimenē. Cēlies no Kurzemes grāfu Keizerlingu dzimtas. Viņa tēvs Eduards Ernests Hermanis fon Keizerlings (1809-1876) bija ģeologa un ceļotāja Aleksandra fon Keizerlinga vecākais brālis. Māte Teofīle, dzimusi fon Rummele (1816-1894). 
Mācījās Kuldīgas vācu ģimnāzijā, no 1875. līdz 1877. gadam studēja tieslietas Tērbatas universitāte, kuru nepabeidza. 1876. gadā nomira viņa tēvs. Uzvedības pārkāpumu dēļ tika izslēgts no studentu korporācijas "Curonia" un nonāca konfliktā ar savu ģimeni. Izstumts no vācbaltiešu sabiedrības, viņš devās uz Vīni, kur studēja filosofiju un mākslas vēsturi. 1887. gadā tika izdots viņa pirmais romāns Fräulein Rosa Herz. Eine Kleinstadtliebe ("Jaunkundze Roza Herca. Mazpilsētas mīla").
Ap 1890. gadu Keizerlings atgriezās dzimtenē un pārvaldīja savas mātes dzimtmuižu. 1892. gadā tapa viņa romāns Die dritte Stiege ("Trešās kāpnes"). Pēc mātes nāves Keizerlings 1895. gadā kopā ar trīs māsām pārcēlās dzīvot uz Minheni. 1903. gadā uzrakstītais romāns Beate und Mareile. Eine Schloßgeschichte ("Beāte un Mareile. Pils stāsts") un novele Schwüle Tage ("Tveicīgās dienas", 1904) iezīmēja pāreju uz literārā impresionisma stilu. 
Šajā laikā progresēja viņa hroniskā slimība, kas no 1897. gada spieda pārvietoties uz kruķiem un 1907. gadā noveda līdz aklumam. Paradoksālā veidā tieši pēc 1908. gada sākās produktīvākais periods Keizerlinga daiļradē, kaut arī viņš dzīvoja fiziskās ciešanās izolēti no sabiedrības un diktēja savus darbus savām māsām Henrietei un Elīzei, kas tos pierakstīja. Izceļami stāsti Dumala (1908), Bunte Herzen ("Krāsainās sirdis", 1909) un romāns Wellen ("Viļņi", 1911).
Savu augstāko punktu viņa daiļrade sasniedza Pirmā Pasaules kara laikā, kad tapa romāns Abendliche Häuser ("Vakarīgās mājas", 1914), novele Am Südhang ("Dienvidu nogāzē", 1916) un romāns Fürstinnen ("Firstienes", 1917).
Eduards fon Keizerlings miris 1918. gada 28. septembrī Minhenē.

Nozīme mūsdienās

Pēc Keizerlinga darbu motīviem Vācijā tika uzņemtas filmas "Schwüle Tage" (1978), "Am Südhang" (1980), "Beate und Mareile" (1981) un "Wellen" (2005). Francijā Daniels Vinjē pēc noveles Am Südhang motīviem uzņēma filmu Comédie d'été (1989).
1990. gados Vācijā sākās Keizerlinga daiļrades renesanse, gandrīz viņa stāstu krājumi un romāni no 1998. gada no jauna izdoti lielās tirāžās. Mūsdienu lasītājs atklāja Baltijas aristokrātu pasauli, kas nepavisam nebija "aizmežu sabiedrība, bet sabiedriskā un gaumes ziņā pacēlās līdz tā laika augstākajām virsotnēm" . 
Godinot Eduarda fon Keizerlinga piemiņu viņa 150. dzimšanas dienā, Vācijas vēstnieks Ekards Herolds atklāja piemiņas plāksni pie Kalvenes pamatskolas (bijušās muižas kungu mājas) ieejas. 
Latviešu valodā 1901. gadā izdota viņa drāma "Pavasara upuris" (Ein Frühlingsopfer, tulk. Jēkabs Duburs) un 2004. gadā stāsts "Krāsainās sirdis" (Bunte Herzen, tulk. Silvija Brice).
28. jūnijs

28. jūnijs ir gada 179. diena pēc Gregora kalendāra (180. garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 186 dienas.
Teodors Sukatnieks

Dzīvesgājums

Dzimis Ventspilī, Kriša (Kristapa) Sukatnieka un viņa sievas Emīlijas dzimušas Robežnieks (1871—1943) ģimenē. Jaunākais brālis Nikolajs Sukatnieks (1896-1973?) arī bijis sportists un Krievijas, Latvijas armijas un leģiona virsnieks.
1912. gadā beidzis Ventspils pilsētas skolu.
Pirmo reizi sacīkstēs piedalās 1912. gadā, kad izcīna Baltijas meistara titulu diska mešanā. Viskrievijas I olimpisko sacīkšu Kijevā 1913.g. (38,52 m) un Viskrievijas II olimpisko sacīkšu 1914.g. Rīgā (41,15 m) uzvarētājs diska mešanā. Septiņas reizes uzstādījis Krievijas rekordus diska mešanā (oficiāli rekordi atzīti divas reizes). Pārstāvēja sporta kluba "Unions" Ventspils nodaļu.
Septiņkārtējs Latvijas meistars: diska mešanā (1920—1923), smaguma mešanā (1920), 4x100 m stafetē (1921),kārtslēkšanā (1923). 15 reižu uzstādījis Latvijas rekordus (diska mešanā, smaguma mešanā, kārtslēkšanā, 4x100 m stafetē). Pārstāvējis Ventspils sporta biedrību "Spars" un "SSS".
Piedalījās 1924. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē, kur diska mešanā ieguva 21.vietu (35,98 m).
Sieva — Tamāra Sukatnieks (dzimusi 1892. gadā Krievijā). Meita Valentina (Valija) (dzimusi 1921. gadā Ventspilī), apcietināta 1945. gadā kā Latvijas Centralās padomes atbalstītāja.
Apcietināts 1947. gadā, pēc tam kopā ar sievu izsūtījumā Omskas apgabalā. Atbrīvoti 1960. gadā.
2002. gada ziemas olimpisko spēļu medaļu tabula

Šajā lapā apkopota informācija par medaļu kopvērtējumu 2002. gada ziemas olimpiskajās spēlēs.
2002. gada ziemas olimpiskās spēles bija 19. ziemas olimpiskās spēles, kas notika Soltleiksitijā, Amerikas Savienotajās Valstīs, no 2002. gada 8. līdz 24. februārim. Kopumā olimpiskajās spēlēs piedalījās 2399 sportisti, kas pārstāvēja 77 Nacionālās Olimpiskās komitejas. Kopumā tika sadalīti 78 medaļu komplekti 15 sporta veidos. 2002. gada olimpiskajās spēlēs vismaz vienu medaļu izcīnīja 24 valstis, tai skaitā 18 valstis izcīnīja vismaz vienu zelta medaļu.
Virgas pagasts

Daba

Pagasts atrodas Rietumkursas augstienes Vārtājas viļņotajā līdzenumā. Reljefu veido viļņots morēnu līdzenums. Augstums pie Paplakas sasniedz 67,9 m vjl.

Dabas aizsardzība

Pagastā ir pieci mikroliegumi: īpaši aizsargājamai putnu sugai mazajam ērglim (Aguila pomarina), melnajam stārķim (Ciconia nigra), īpaši aizsargājamai ziedaugu un paparžaugu sugai lielajai raganzālītei (Circaea lutetiana L.) un aizsargājamiem meža biotopiem. Vietējas nozīmes aizsargājama dabas teritorija: Virgas parks.

Vēsture

Pirms Livonijas krusta kariem Virga atradās kuršu Piemares zemes dienvidaustrumu malā. 13. gadsimtā to iekļāva Livonijas ordeņvalstī, viduslaikos tagadējā Virgas muižas teritorijā bijusi nocietināta vācu bruņinieku pils. 1561. gadā šo teritoriju iekļāva Kurzemes un Zemgales hercogistē. 
Tagadējā pagasta teritorijā atradās trīs muižas: Virgas muiža (vācu: Wirgen), Paplakas muiža (Paplacken) un Purmsātu muiža (Pormsahten).  
1918. gadā Grobiņas apriņķī izveidoja patstāvīgu Virgas pagastu, teritoriju atdalot no Priekules pagasta. 1935. gadā tā platība bija 39,9 km² un tajā dzīvoja 999 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Virgas ciema padomi, ko gan 1947. gadā likvidēja, bet atjaunoja 1949. gadā līdz ar pagasta likvidēšanu. Virgas ciems ietilpa Priekules (1949—1959) un Liepājas (1959—2009) rajonos. Virgas ciemam 1961. gadā pievienoja likvidēto Purmsātu ciemu. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Virgas pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Priekules novadā.

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas ir Paplaka (pagasta centrs), Virga un Purmsāti. Paplaka atrodas 110 km attālumā no Rīgas un 10 km no novada centra Priekules.
1970. gada Latvijas čempionāts šahā

1970. gada Latvijas šaha čempionāts - Latvijas PSR 27. šaha čempionāts vīriešiem un Latvijas PSR 24. šaha čempionāts sievietēm.

Turnīra gaita

Latvijas PSR 27. šaha čempionāts vīriešiem notika 1970. gadā Rīgā. Uzvaru tajā izcīnīja Jānis Klovāns, kas par punktu apsteidza iepriekšējā gada uzvarētājus Anatoliju Šmitu un Juzefu Petkēviču, kā arī Ļevu Gutmanu. Tā bija jau piektā Klovāna uzvara Latvijas PSR čempionātos.
Latvijas PSR 24. šaha čempionāts sievietēm notika 1970. gadā Rīgā. Arī šeit savu piekto čempiones titulu ieguva Astra Klovāne, kura bija pārāka par savām tuvākajām sekotājām Viju Rožlapu un Ilgu Kļaviņu. Arī Klovānei tas bija piektais Latvijas PSR čempiones tituls. Interesanti, ka pirmoreiz Latvijas čempionātu vēsturē abi uzvarētāji bija vienas ģimenes pārstāvji.
Peikstuļnīcas-Salas purvs

Pļavas un meži

Ganības un pļavas aizņem 2538 ha, kas nosusinātas ar meleorācijas grāvju un drenāžas palīdzību.
Mežs aizņem 3755 ha.

Derīgie izrakteņi

Zemajā purvā ir labi sadalījusies kūdra, vietām vidēji labi sadalījusies. Dažviet zem kūdras konstatēts arī sapropelis.
Kūdras slāņa vidējais dziļums purvā ir 1,1 m, bet tas dažviet sasniedz 6 m dziļumu.
Kopējie kūdras krājumi Peikstuļnīcas-Salas purvā ir 72,6 mlj. m³.
Kazimirišķu muiža

Kazimirišķu muižas (vācu: Kasimirischek) kungu māja atradās Ilūkstes novada Pilskalnes pagasta Kazimiriškos. Līdz 1920. gada agrārajai reformai muiža piederēja Plāteru-Zībergu dzimtai. Muižas nosaukums cēlies no grāfa Jana Kazimira Juzefa Plātera-Zīberga (1808-1876) vārda. Mūsdienās saglabājies vienīgi Kazimirišķu muižas parks.

Vēsture

Kazimirišķu muižas kungu māja celta Tjūdoru neogotikas stilā un pabeigta 1878. gadā. Ēka sastāvēja no diviem atšķirīgu izmēru būvapjomiem, kurus vienoja vienstāvīgs korpuss. Fasādes bija rotātas ar stilam atbilstošām dzeguļu joslām un robotām karnīzēm.
Muižā saimniekoja Janīna Plātere-Zīberga. Pirmā pasaules kara laikā muižas ēkas tika iznīcinātas.
Frančesko Sonis

Biogrāfija

2013. gadā uzvarējis Itālijas jauniešu šaha čempionātā U12 vecuma grupā.
Pārstāvējis Itāliju Eiropas un pasaules jauniešu šaha čempionātos. 2018. gada augustā Rīgā uzvarējis Eiropas jauniešu šaha čempionātā O16 vecuma grupā.
Par panākumiem turnīros FIDE 2017. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu.
Knābjgalvju kārta

Morfoloģija

Ķermeņa garums līdz 3 cm. Viena no grupas raksturīgākajām īpašībām ir knābjveidīga galvas priekšējā daļa, kuras galā ir izvietoti ļoti sīki grauzēja tipa mutes elementi. Garākie mutes elementi ir maksillas. Mandibulu forma ir atkarīga no barošanās īpatnībām. Augēdājām (Boreidae, Panorpididae un Eomeropidae) tās ir īsas un resnas, ar diviem vai vairākiem subterminālajiem zobiem. Plēsīgajām formām (Bittacidae) mandibulas garas, saplacinātas, ar slīpu galu un ar vienu zobu; darbojas līdzīgi šķērēm. Maitēdāju mandibulas pēc savas uzbūves variē starp šiem abiem variantiem. Pie „knābja” pamatnes atrodas samērā garas antenas. Antenas sastāv no 16-20 līdz pat 60 posmiņiem. Antenām, iespejams, ir būtiska nozīme maitēdājām sugām barības meklēšanā, kā arī dzimumpartnera meklēšanā. Tās kalpo, kā hemoreceptori. Galvas sānos izvietotas fasetveidīgas saliktās acis. Bet uz pieres lielākajai sugu daļai ir trīs vienkāršās acis.
Tāpat kā tīklspārņiem, knābjgalvjiem ir raksturīgi divi pāri vienādi attīstīti, caurspīdīgi, tīklveida spārni ar neregulāriem plankumiem. Spārnu virsmu var klāt sīki matiņi. Knābjgalvji ir vāji lidotāji, un daudzām ģintīm spārni ir pakļauti redukcijai (līdz pat pilnīgai pazušanai). Īpaši tas raksturīgs Apteropanorpidae un Boreidae dzimtām. Boreīdu spārni reducējas līdz sklerotizētēm plāksnītēm, bet tēviņiem tie pārtop par šauriem āķīšiem, kurus tie kopulācijas laikā izmanto mātīšu satveršanai. Kājas lielākajai pārstāvju daļai ir skrējēja tipa ar piecu posmu pēdiņu un diviem nadziņiem. Īpaša skrējējkaju nozīme ir bezspārnu knābgalvju formām. Plēsēju (Bittacidae) pārstāvjiem ir tikai viens nadziņš. Turklāt to piektais posmiņš spēj piespiesties pie ceturtā. Šīs dzimtas ekstremitātes ir tik garas, ka tie ārēji sāk līdzināties garkājodiem. Knābjgalvjiem ir raksturīgs tievs, izstiepts 10—posmu vēders, aizmugurējā galā izliekts uz augšu. Tēviņiem vēdera galā ir paresninājums ar kopulacijas orgāniem, kas dara to līdzīgu skorpionu vēderam.
Asinsdesa

Asinsdesa ir desu veids, kam galvenā sastāvdaļa ir asinis (parasti cūkas). Ja asinsdesai papildus pievienoti vēl milti, putraimi vai kāda cita graudu izcelsmes izejviela, tad šādu desu sauc par putraimdesu. Asinsdesas izejvielas ir sasmalcināta gaļa (parasti muguras speķis, svaiga gaļa, krūtiņa utt), atdzesēti vai atlaidināti I un II kategorijas subprodukti, pārtikas asinis un asins formelementi.
Sojuz TMA-18

Lidojuma gaita

Starts notika 2010. gada 2. aprīlī 04:04:33 UTC no Baikonuras kosmodroma ar nesējraķeti Sojuz-FG.
Ar SKS kosmosa kuģis saslēdzās 4. aprīlī 05:24:50 UTC pie moduļa Poisk.
Atvienošanās no stacijas bija paredzēta 2010. gada 24. septembrī 01:39 UTC, bet tā nenotika tehnisku sarežģījumu dēļ. Tika nolemts atvienošanos pārcelt uz 25. septembri, lai atrastu kļūmes iemeslu. Drīz tika noskaidrots, ka datoram tika dots signāls, ka pārejas telpa nav hermetiska. Vēlāk izrādījās, ka saslēgšanās mehanismā bija iekļuvusi nolūzusi skrūve.
Sojuz TMA-18 atvienojās 2010. gada 25. septembrī 02:02:12 UTC. Kosmosa kuģa dzinēji bremzēšanas manevram tika ieslēgti 04:31:17 UTC. Nolaižamais aparāts veica nosēšanos 05:23 UTC 35 km uz dienvidaustrumiem no Arkalikas Kazahstānā.
Ārstniecības kumelīte

Izplatība un biotipi

Ārstniecības kumelīte sastopama viscaur Eiropā un dažviet Āzijā. Parasti — tuvu cilvēku iekoptām vietām, ceļmalās, pie atkritumu izgāztuvēm un apstrādātos laukos kā nezāle. Arī Latvijā kumelīte ir plaši sastopama.

Ārstnieciskās īpašības

Ārstniecības kumelīte tiek izmantota medicīnā kā pretsāpju līdzeklis un kā viegli nomierinošs līdzeklis pret bezmiegu. Kumelīšu tēja būs nomierinoša un nogurumu mazinoša, komprese (piemēram, uz sāpošām locītavām vai pie muskuļu sastiepumiem) — sāpes atvieglojoša.
Sen zināmas kumelītes dezinficējošās un dziedējošās īpašības. No auga gatavotas kompreses palīdzēs pret dažādām ādas kaitēm — brūcēm un iekaisumiem, izsitumiem un uztūkumiem.
Kumelīti izmanto arī kā dezinficējošu līdzekli mutes gļotādas skalošanai.
No kumelītes iegūst eļļu, kuras galvenā aktīvā sastāvdaļa ir bisabolols un kurai piemīt pretiekaisuma, pretalerģiska un nomierinoša iedarbība. Kumelītes eļļu plaši izmanto arī aromterapijā.

Ārstniecisko preparātu pagatavošana

Visplašāk pazīstama ārstnieciskās kumelītes zāļu tēja. Tās pagatavošanai iesaka izmantot 2 tējkarotes kumelīšu drogu uz krūzi karsta ūdens. Pie hroniskām vēdersāpēm šādu tēju iesaka dzert katru rītu tukšā dūšā 2—3 mēnešus.
No kumelītes var gatavot novārījumus un kompreses, un rūpnieciski — arī eļļu.

Izmantošana skaistumkopšanā

Kumelīte mīkstina un nomierina ādu, tādēļ no tās gatavotus kosmētiskos līdzekļus izmanto raupjas un sakairinātas ādas kopšanā. Pusaudžiem ar problemātisku sejas ādu iesaka to mazgāt ar atdzesētu kumelīšu novārījumu, jo kumelīte arī attīra ādu un mazina izsitumus.
Kumelīšu novārījumu izmanto arī blondu matu skalošanai.
Savukārt no atdzesētas kumelītes tējas vai novārījuma pagatavotas kompreses palīdzēs atpūsties nogurušām acīm un mazinās pietūkumu ap tām. Tējas kompresei var izmantot arī tējas maisiņu.
Apšaude naktsklubā Orlando

2016. gada 12. jūnijā geju naktsklubā Orlando, Floridā, ASV, notika apšaude, kuras rezultātā 50 cilvēki gāja bojā (tai skaitā šāvējs) un vēl 53 cilvēki tika ievainoti. Šī ir lielākā masu apšaude ASV vēsturē, kā arī nāvējošākais terora akts ASV pēc 2001. gada 11. septembra uzbrukuma.
Uzbrukuma autors bija 29 gadus vecais afgāņu izcelsmes ASV pilsonis Omārs Matīns, kas jau iepriekš bija nonācis FIB redzeslokā. Pats Matīns pirms uzbrukuma paziņoja, ka ir Islāma valsts sekotājs, taču izmeklētāji šo saistību nav apstiprinājuši.
Mūris (filma)

Sižets

Filmēšanas grupa, apceļojot Latvijas, Baltkrievijas un Krievijas robežu apkārtni, izveidojusi stāstu par dažādām robežām — gan fiziskām, gan prāta radītām.
Patriks Berglunds

Spēlētāja karjera

2006. gada NHL draftā Sentluisas "Blues" Berglundu izvēlējās ar augsto 25. numuru, taču Patriks vēl divas sezonas palika savas dzimtās pilsētas IK Vēstero kluba rindās, kas spēlēja Zviedrijas otrajā spēcīgākajā līgā. Uz Ziemeļameriku Patriks devās 2008. gada vasarā, pievienojoties Sentluisas kluba rindām. "Blues" rindās aizvadīja 10 sezonas, līdz 2018. gada vasarā tika aizmainīts uz Bufalo "Sabres", tās sastāvā nākamajā sezonā laukumā dodoties vien 23 spēlēs.
2019. gada vasarā atgriezās Eiropā, pievienojoties Zviedrijas hokeja līgas klubam Djurgårdens IF.
Zviedrijas izlases rindās izcīnījis sudrabu 2014. gada Olimpiskajā turnīrā, spēlējis arī 2009. un 2011. gada Pasaules čempionātos, 2009. gadā kopā ar komandu izcīnot bronzas medaļas, bet 2011. gadā - sudraba medaļas.
26. jūnijs

26. jūnijs ir gada 177. diena pēc Gregora kalendāra (178. garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 188 dienas.
Pūpoli (stacija)

Vēsture

Ceļa postenis Pūpoli atvērts 1928. gadā.
Lubānas draudzes novads

Lubānas draudzes novads (vācu: Kirchspiel Lubahn) bija viens no 16 Vidzemes guberņas Cēsu apriņķa draudzes novadiem.

Vēsture

Līdz Livonijas karam atradies Rīgas arhibīskapijas Lubānas pilsnovada sastāvā.  
Zviedru Vidzemes laikā apvienots ar Ļaudonas draudzes novadu. 1648. gadā Lubānā uzcelta koka baznīca, kas nodedzināta Lielā Ziemeļu kara laikā. 1710. gada mēra epidēmijā Lubānas un Ļaudonas draudzes novadā no 2213 iedzīvotājiem nomira 914 (41,3%), no tiem Lubānas muižā 107 (17% no visiem).
1789. gadā uzcelta jauna koka baznīca, 1872. gadā tagadējā Lubānas evaņģēliski luteriskās baznīcas ēka.