google/wiki40b huggingface dataset:
Twitter

Twitter lietojums

Daudzi lieto Twitter, jo tas ar notikumu, informācijas un linku palīdzu uztur kontaktus. Uzņēmēji Twitter izmanto attiecību veidošanā, zīmola menedžmentā, klientu apkalpošanā un sabiedriskajās attiecībās. Pēc Twitter izpilddirektora Viljamsa Evansa sniegtajiem rezultātiem 2010. gadā, lietotāju skaits bija 145 miljoni. Ir dažādi veidi, kā pielietot Twitter, un pēc Evansa datiem, 78% lietotāji savus ierakstus veic, izmantojot mājaslapu twitter.com, 14% izmanto mobilo interneta vietni m.twitter.com, savukārt 8% izmanto lietotni „twitter for iPhone” jaunās paaudzes tālruņos. To lietotāji skaits, kas twitter.com lieto savos mobilajos tālruņos, palielinājies par 62%. Latvijā, pēc „GARM Technologies” un Latvijas Interneta asociācijas pētījuma datiem, Twitter pēc uzņēmumu lietojuma, ieņem 1. vietu, pēc tam seko Draugiem.lv un Facebook. Pētījumā piedalījās 314 Latvijas uzņēmumi.

Twitter lietotāji

Apkopojot datus no 1753 Amerikas iedzīvotāju aptaujas anketām 2010. gada februārī, tika noskaidrots, ka Twitter atpazīstamība, salīdzinot ar 2008. gadu, ir pieaugusi no 5% līdz 87%. Pētījuma ietvaros tika noskaidrots aptuvenais Twitter lietotāju skaits — 17 miljoni. Salīdzinot ar sociālo tīklu Facebook.com, Twitter.com ieņem zemāku popularitātes līmeni. No aptaujātajiem, kas kaut reizi lietojuši Twitter.com, vismaz mēnesi to darījuši 22%. Šādi gadījuma lietotāji ir 33% vecumā no 25 līdz 34 gadiem un 19% no 35 līdz 44 gadiem. 18-24 vecuma grupā šādi lietotāji ir tikai 11%. Dzimuma ziņā vismaz mēnesi Twitter lieto 53% sieviešu, savukārt 47% - vīriešu. Kā cēloņus Twitter lietošanai, amerikāņi uzskata ierakstu lasīšana par pakalpojumiem un produktiem, kā arī viedokļa izpaušana par tiem, izpārdošanu un atlaižu meklēšana. 51% Twitter lietotāju izvēlas sekot uzņēmumiem un zīmoliem. Pētījumā atklājās, ka 2/3 no amerikāņu Twitter lietotājiem šo sociālo tīklu izmanto, lietojot mobilo tālruni. Latvijā 26,4% Twitter lietotāji izmanto darba nolūkos. Pamatā tiek izmantoti sociālie tīkli, lai piesaistītu jaunu klientus (25,6%) un lai palielinātu kompānijas produkta popularitāti (25%). Interesanti, ka 5,1% uzņēmumu Twitter izmanto tikai tāpēc, ka tas ir aktuāli. Latvijā uz 2011. gada 24. februāri Twitter bija reģistrējušies 41 544 lietotāji. No tiem 12 778 lietotāji ir bijuši vai vēl aizvien ir aktīvie tvītotāji un ieraksta vismaz trīs tvītus nedēļā. Kā apgalvo Twitter analītiķis, SIA „Soon” pārstāvis Ernests Štāls: „Pašlaik tviterī ir tie, kam tas tiešām interesē. ” Pēc vietnes Itwitter.lv sniegtās informācijas, Latvijā Twiter lieto 81,07% privātpersonas, 9,75% uzņēmumi un 2,03% sabiedriskās organizācijas. Dzimumu sadalījums ir 53,5% vīrieši un 46,5% sievietes. Aktīvākie tvītotāji ir no Rīgas, Valmieras un Jelgavas.
Kens Vilbers

Dzīve

Vilbers ieguva bakalaura grādu ķīmijā un bioloģijā Nebraskas universitātē un 1973. gadā, 23 gadu vecumā, uzrakstīja pirmo grāmatu, "Apziņas spektrs".
1983. gadā Vilbers apprecējās ar psihologu Treju Kilamu (Treya Kallam), kura 1999. gadā nomira ar krūts vēzi. Pašlaik Vilbers dzīvo Kolorādo, ASV.

Ietekme un kritika

Vilbera rakstos ir izvērsts jēdziens — holons, ko popularizēja angļu rakstnieks Arturs Kestlers (Arthur Koestler). Feministi kritizējuši Vilbera skaidrojumus par dominances un dabiskām hierarhijām.
Grafs

Grafu uzdošana

Grafu var uzdot ar incidences matricu, incidences sarakstu vai arī kā zīmējumu.

Algoritmi darbam ar grafiem

Pazīstami vairāki grafa apstaigāšanas algoritmi:
apstaigāšana dziļumā (DFS), apstaigāšana plašumā (BFS).
Spyker F1

Vēsture

Lai arī MF1 Racing tika nopirkta 2006. gadā un komanda debitēja gadu vēlāk, saknes ir meklējamas 1991. gadā, kad debitēja Jordan Grand Prix.

Pirkums un 2006. gada beigas

Kopš 2006. gada sezonas vidus padokā bija dzirdamas baumas, ka Alekss Šnaiders pārdos MF1 Racing mazāk nekā divus gadus pēc tā, kad to nopirka no Edija Džordana. Visas vietas jau bija aizpildītas, tādēļ vienīgais veids, kā tikt F1 nu vairs bija nopirkt komandu. To izdarīja nīderlandiešu uzņēmums Spyker. Tas tika paziņots 9. septembrī. Komanda paturēja MF1 pilotus Tiagu Monteiru un Kristianu Albērsu.

2007. gads

2007. gadā krievu MF1 vietā jau brauca holandiešu Spyker. Komanda nomainīja Toyota dzinējus pret Ferrari. Tika atlaists Tiagu Monteiru, toties viņa vietā komanda nolīga Adrianu Sutilu. Francijas Grand Prix Albērss piedzīvoja apkaunojošu incidentu, aizbraucot ar degvielas uzpildīšanas iekārtu. Viņš vēl piedalījās Lielbritānijas GP, taču pēc sacīkstes tika paziņots par to, ka Albērss tiek atlaists sakarā ar sponsoru maksātnespēju. Viņa vietā vienu sacīksti nobrauca testpilots Markuss Vinkelhoks, kurš negaidīti izvirzījās sacīkstes vadībā tad, kad sākās stiprs lietus. Pirms sarkanā karoga izkāršanas Vinkelhokam bija veselu 30 sekunžu pārsvars. Neilgi pēc sacīkstes atsākšanās Vinkelhoks tika apdzīts un vēlāk izstājās. Jūlija beigās tika paziņots par to, ka japānis Sakons Jamamoto, kurš pirms gada brauca Aguri aizvadīs visu atlikušo sezonu Albērsa/Vinkelhoka vietā.
Malārija

Slimības izplatība

Malārijas odi, slimības pārnēsātāji, dzīvo lielākajā daļā pasaules, izņemot arktiskās un subarktiskās zonas, kā arī tuksnešus un augstu kalnu apvidus. Parasti ar malāriju nevar saslimt augstāk par 1500 metriem virs jūras līmeņa, bet labvēlīgos apstākļos šī robeža var sasniegt pat 3000 m virs jūras līmeņa. Taču, lai tie pārnēsātu slimības izraisītājus plazmodijus, ir nepieciešami daži apstākļi, kas nav visā pasaulē vienlīdzīgi. Augsts risks saslimt ar šo slimību ir tropu un subtropu reģionos, kur notiek strauja odu vairošanās un ir pielāgota vide malārijas izraisītāju plazmodiju izplatībai. Šie nosacījumi izpildās purvainās, siltās vietas, kur ir daudz nokrišņu. Malārijas odi aktīvi ir galvenokārt naktīs.
Dodoties ceļojumā uz valstīm vai zemēm, kur ir augsts risks saslimt ar malāriju, ir nepieciešams veikt profilaktiskus pasākumus.

Etioloģija

Malāriju izraisošie parazīti ir plazmodiji (Plasmodium). Cilvēkiem patogēnās sugas ir P. falciparum (80–90% gadījumos), P. vivax, P. ovale un P. malariae. Pēdējos gados ir konstatēts, ka Dienvidaustrumāzijā malāriju izraisa arī P. knowlesi.
Plazmodijs P. falciparum izraisa smagāko no malārijas formām, tā saukto, tropisko malāriju.
Geralds Cjoleks

Profesionāļa karjera

Cjoleks profesionāļos sāka startēt 2005. gada maijā, ar Team AKUD Arnolds Sicherheit komandu, kur viņam bija ļoti veiksmīga sezona. Vācijas čempionātā Cjoleks spēja apsteigt pieredzējušos sprinterus Ēriku Cābelu un Robertu Fersteru bez komandas biedru palīdzības, izbeidzot T-Mobile divpadsmit gadu dominanci. Viņš to paveica 18 gadu vecumā, kļūstot par jaunāko šī titula ieguvēju. Bez uzvaras nacionālajā čempionātā viņš guva trīs uzvaras un uzvarēja punktu klasifikācijā Tour de Hongrie, un guva uzvaru Mainfranken Tour posmā.
2006. gadā Cjoleks pabeidza savu izglītību Ford Motor Company un pilnībā pievērsās profesionāļa karjerai. Sezonas gaitā viņš uzrādīja vairākus augstvērtīgus rezultātus svarīgās sacensībās, pārspējot UCI ProTour komandu sprinterus. Cjoleks ieguva otro vietu Rund um den Henninger Turm, kur atkal pārspēja Ēriku Cābelu. Tā kā Cjoleka komanda AKUD Arnolds Sicherheit sezonas sākumā apvienojās ar Team Wiesenhof, kļūstot par spēcīgāko Vācijas komandu ārpus UCI ProTour, viņiem izdevās iegūt ielūgumus uz vairākām ProTour sacenībām, kur Cjolek atkal spēja atzīmēties. Vattenfall Cyclassics Cjoleks ierindojās piektajā vietā. Pēc dažām nedēļām Cjoleks uzvarēja savās pirmajās UCI ProTour sacensībās — Deutschland Tour, kur viņš uzvarēja trešajā posmā. 23. septembrī viņš uzvarēja Pasaules čempionāta U23 grupas braucienā Zalcburgā.
2007. gada sezonā Cjoleks pameta Wiesenhof, lai UCI ProTour pārstāvētu T-Mobile Team. Pēc salīdzinoši klusa sezonas sākuma viņš maijā uzvarēja Rheinland-Pfalz Rundfahrt sacensībās. Augustā viņš uzrādīja vairākus labus rezultātus, uzvarot Deutschland Tour trijos posmos un iegūstot trešo vietu Vattenfall Cyclassics.
2008. gada sezonā viņš pārstāvēja Team Columbia, kuras sastāvā uzvarēja posmu Sparkassencup Schwenningen un divus posmus Bayern-Rundfahrt. 2008. gada Tour de France Cjoleks bija svarīga sastāvdaļa visās četrās Marka Kevendiša posmu uzvarās. Pēdējā posmā Elizejas laukos Cjoleks spēja iegūt otro vietu, zaudējot tikai Gertam Stēgmansam. Viņš piedalījās arī Olimpisko spēļu grupas braucienā, bet izstājās ekstrēmo laika apstākļu radīto veselības problēmu dēļ. Septembrī viņš guva uzvaru Deutschland Tour piektajā posmā sprinta finišā pret kalnu.
2012. gada sezonas beigās Cjoleks pameta Omega Pharma-Quick Step komandu un pievienojās MTN Qhubeka uz 2013. gada sezonu season.
Cjoleks uzvarēja 2013. gada Milāna—Sanremo sacensībās ar laiku 5h 37' 20", apsteidzot favorītu Peteru Saganu (Cannondale) sprinta finišā.
2017. gada janvārī paziņojis par karjeras beigām, nespējot atrast vietu profesionālā komandā.
Glivice

Vēsture

Viduslaikos, daļa no Polijas. 1683.gadā Polijas karaspēks, kas dodas uz Vīnes kauju, gāja caur Glivice, un Polijas karalis Jans III Sobieskis pilsētā apstājās. No 1871. līdz 1945.gadam ietilpa Vācijā. Otrā pasaules kara vēsturē pazīstama ar t.s. Gleivicas incidentu - uzbrukumu Gleivicas radiostacijai, tātad to var uzskatīt par pilsētu, kurā sākās Otrais pasaules karš. Pēc kara pilsēta tika piešķirta Polijai, vācu iedzīvotāji tika pārvietoti uz Vāciju, kamēr poļi palika. Pilsētā atrodas Glivices radiotornis - visaugstākā (118 m augsta) koka konstrukcija pasaulē.

Sports

Pilsētā atrodas Glivices "Piast" futbola klubs - Polijas čempions 2019. gada.
Ludvigs Knorings

Dzīvesgājums

Dzimis 1859. gada 7. jūlijā Vīnē Igaunijas guberņas muižnieka Kārļa Knoringa ģimenē. 
No 1887. gada darbojās Krievijas impērijas vēstniecībā Berlīnē, 1894. gadā iecelts par 2. sekretāru. 
No 1903. gada bija Krievijas Ārlietu ministrijas speciālo uzdevumu ierēdnis, vēlāk kancelejas direktors (1906). No 1910. gada bija Krievijas pārstāvis ("ministrs-rezidents") Hesenē-Darmštatē un Saksijā-Koburgā un Gotā (1910-1911).  
1919. gada 22. jūlijā Ludvigs Knorings Berlīnē iesaistījās Rietumkrievijas militāri politiskajā padomē, kurā līdzdarbojās arī Vidzemes bruņniecības landmaršals un bijušais Apvienotās Baltijas hercogistes reģents Ādolfs Pilars fon Pilhavs, lielrūpnieki Andrejs Rēmers (Römmer), Hermanis fon Bergs, krievu ģenerālis Vasīlijs Biskupskis un pulkvedis Pjotrs Durnovo. Padome plānoja pēc Krievijas impērijas atjaunošanas piešķirt neatkarību Polijai un Somijai, bet Baltijas provincēm piešķirt autonomiju, līdzīgu pirmskara Somijas lielhercogistes statusam.
No 1920. gada vadīja krievu bēgļu biroju Bādenbādenē (1920-1922).
Miris 1930. gada 28. decembrī Šveices kūrortā Vevē (Vevey).
Hidrostatiskais paradokss

Iemesli

Iemesls hidrostatiskajam paradoksam ir tas, ka šķidrums presē ne tikai apakšā, bet arī uz tvertnes sienām. Šķidruma spiedienam uz slīpām sienām ir vertikāls komponents. Tvertnē, kas paceļas uz augšu, tā ir vērsta uz leju, un tvertnē, kas sašaurinās augšup, tā tiek virzīta uz augšu. Šķidruma svars tvertnē būs vienāds ar šķidruma spiediena vertikālo komponentu summu visā tvertnes iekšienē.

Paskāla mēģinājums

1648. gadā paradoksu demonstrēja Blēzs Paskāls. Viņš ievietoja šauru cauruli slēgtā mucā, kas bija piepildīta ar ūdeni, un, paceļoties uz balkona otro stāvu, šajā mēģenē sāka ieliet ūdeni. Caurules nelielā biezuma dēļ tajā esošais ūdens palielinājās līdz lielajā augstumā, un spiediens mucā palielinājās tik lielā mērā, ka stobra stiprinājumi neizturēja noplīsa.

Hidrostatiskais Paradokss un Arhimēda likums

Līdzīgs acīmredzamais paradokss rodas, aplūkojot Arhimēda likumu. Saskaņā ar Arhimēda likuma kopīgo formulējumu, izspiešanas spēks iedarbojas uz ūdenī iegremdētu ķermeni, kas ir vienāds ar ķermeņa pārvietoto ūdens svaru. No šī formulējuma ir iespējams izdarīt nepareizu secinājumu, ka ķermenis nevarēs peldēt tvertnē, kurā nav pietiekami daudz ūdens, lai pārvietotos.
Tomēr praksē ķermenis var peldēt tvertnē ar tādu ūdens daudzumu, kura masa ir mazāka par peldošā ķermeņa masu. Tas ir iespējams situācijā, kad rezervuārs tikai nedaudz pārsniedz ķermeņa lielumu. Piemēram, ja kuģis paliek šaurā piestātnē, tas paliek virs ūdens tāpat kā atklātā okeānā, lai gan ūdens masa starp kuģi un doka sienām var būt mazāka par kuģa masu.
Paradoksa izskaidrojums ir tāds, ka Arhimēda spēkus rada hidrostatiskais spiediens, kas nav atkarīgs no ūdens svara, bet tikai uz kolonnas augstuma. Tāpat kā hidrostatiskajā paradoksā, ūdens spiediena spēks iedarbojas uz tvertnes apakšu, kas var būt lielāks par ūdens svaru pašā traukā, tāpēc iepriekš aprakstītajā situācijā ūdens spiediens uz kuģa apakšu var radīt peldošu spēku, kas pārsniedz šī ūdens svaru.
Labāks Arhimēda likuma formulējums ir šāds: peldošs spēks iedarbojas uz ūdenī iegremdētu ķermeni ar ekvivalentu, kas atbilst ūdens svaram iegremdētā ķermeņa tilpumā.
Uzņēmuma nemateriālā vērtība

Grāmatvedības uzskaite

Uzņēmuma nemateriālā vērtība tiek uzskaitīta kā nemateriālais aktīvs iegūstošā uzņēmuma bilancē ilgtermiņa aktīvu kontā. Saskaņā ar vispārpieņemtiem grāmatvedības principiem (GAAP) un starptautiskajiem finanšu pārskatu standartiem (SFPS) uzņēmumiem ir jānovērtē nemateriālās vērtības vērtība to finanšu pārskatos vismaz reizi gadā un jāreģistrē visi pārvērtēšanas zaudējumi.
Lustūzis (klints)

Lustūzis ir smilšakmens klints, kas atrodas Līgatnes upes labajā krastā Līgatnes centrā, iepretīm Spriņģu ielai un Līgatnes dīķim. Ietilpst Gaujas nacionālā parka teritorijā. Valsts nozīmes aizsargājams dabas objekts. Tā platība ir 4,454 ha, garums gar straumi 250 m, garums gar meža malu katrā no klints pusēm — 50 m.
Klints pakājē upītes pretējā krastā ierīkota īpaša skatu platforma, savukārt divas skatu platformas izveidotas Lustūža virsotnē.

Nosaukums

Nosaukumu ieguvis, pateicoties mazai nojumei — lustūzītim klints virsotnē, kur senāk pulcējās Līgatnes pūtēju orķestris.
Otrs nosaukums — "Alu iezis" — raksturo to, ka šeit ir izkalts liels skaits daudzums alu un pagrabu.

Alas

Lustūzis ir vienīgais smilšakmens Līgatnē, kur pagrabos alas ierīkotas vairākos stāvos. Pagrabus līgatnieši šeit veidoja jau kopš 18. gadsimta. Vairākos pagrabos iedzīvotāji joprojām glabā ziemas krājumus. Dažu alu griestos vēl līdz mūsdienām saglabājušies āķi gaļas uzkāršanai.
Līgatnes vēstures pētnieks Aivars Balodis par Lustūža alām un pagrabiem raksta:
"Pirmie pagrabi šeit veidoti ap 1770. gadu celto miltu dzirnavu un tajās dzīvojošo iedzīvotāju vajadzībām. Daži no tiem veidoti samērā plaši, kas veicinājis iežu nobrukumus, līdz ar ko līdz mūdienām saglabājušies daļēji. Nokļūšanai pagrabos šeit laikam arī bijis pirmais gājēju tiltiņš pār Līgatnes upi. Kā vēsta hronika un veco ļaužu atmiņu pieraksti, tad nākamais pagrabu būves posms šajā iezī bijis pēc 1815.—16. gados uzcelto papīra dzirnavu Anfabrika (Handfabrik) un to vajadzībā celto papīra žāvēšanas un galīgas apstrādes ēku uzcelšanas, kuras, tāpat kā vecā miltu dzirnavu ēka, daļēji tika izmantotas arī kā strādājošo mājokļi. Starp tām bija arī ēka, kura vēlāk pārbūvēta un pēdējā laikā pirms nodegšanas pazinām kā vietējās varas rezidenci.
Nākošais posms pagrabu būvei Lustūža iezī bijis pēc 1884. un 1886. gados uzcelto Zaķusalas un no 1889. līdz 1891. gadam uzceltām Krogus kalna, tagad Skolas kalna mājām. Lūstūža ieža pagrabus izmantojis arī 1895. gadā celtais patērētāju biedrības "Konzums" veikals, ēka, kuru šodien pazīstam kā Līgatnes aptieku".
Auss

Dzirde

Skaņas viļņi pa ārējo auss eju nonāk līdz bungplēvītei. Tālāk pa dzirdes kauliņiem līdz priekštelpas lodziņam. Pēc tam svārstības izplatās pa perilimfu, tad pa dzirdes caurules sieniņu svārstības tiek pārnestas uz endolimfu, kura iesvārsta segmembrānu . Segmembrāna noliecas uz leju līdz šūnām ar matiņiem, kas tālāk nodod šīs svārstības VIII nerva dzirdes daļai.
Lietuvas karogs

Vēsture

Mākslinieku radītais dzeltenzaļsarkanais karogs kā Lietuvas pagaidu karogs apstiprināts 1918. gadā. 1918. un 1919. gadā, notiekot diskusijām par Lietuvas simboliku, bija arī priekšlikums par valsts karogu atzīt jau dižkunigaiša Vītauta laika lietoto sudrabkrāsas jātnieku uz sarkana fona, tomēr politisku iemeslu dēļ šis priekšlikums neguva atsaucību, kā vienu no iemesliem minot sarkanās krāsas saistību ar komunismu. Vienlaikus dzeltenzaļsarkano karogu kritizēja tās zaļās krāsas dēļ, kas no heraldikas viedokļa nederot Lietuvas simbola lomai un radot līdzību ar Āfrikas un Latīņamerikas valstu karogiem.
1940. gadā prezidentam Antanam Smetonam tika iesniegts jauns karoga projekts — dzeltensarkanbalts karogs ar sudrabkrāsas jātnieku vienā pusē un Ģedimina stabiem otrā pusē, tomēr Lietuvas okupācijas dēļ tas tā arī palika nepieņemts.
1989. gada 20. martā Lietuvas PSR Augstākā padome kā valsts karogu atjaunoja dzeltenzaļsarkano karogu, bet 1992. gadā tā krāsas tika nostiprinātas konstitūcijā. 2004. gadā Seims pieņēma jaunu likuma „Par karogu” redakciju, kurā noteikts, ka „vēsturiskais valsts simbols ir audekls, kurā uz sarkana fona attēlots sudraba jātnieks — bruņnesis baltā zirgā, kurš virs galvas paceltā labajā rokā tur sudraba zobenu”. Likumā arī noteikts, ka šim karogam pastāvīgi jāplīvo mastā pie Valdnieku pils Viļņā, Traķu pilī un laukumā pie Kauņas Kara muzeja, bet vēl vairākās vietās tas jāizkar piecos svarīgākajos valsts svētkos.
1977. gada laikapstākļi Latvijā

Aprīlis

Rīgā mēneša nokrišņu summa sasniedza 116,7 mm.
Vektorgrafika

Vektorgrafika ir ģeometrisko pamatelementu - punktu, nogriežņu, līkņu un daudzstūru lietošana, lai attēlotu zīmējumus datorgrafikā.

Pārskats

Visi mūsdienu modernie datoru ekrāni pārveido vektoru attēlu reprezentācijas rastra grafikā. Rastra attēls, saturot noteiktu vērtību katram pikselim, kas attēlots ekrānā, tiek saglabāts atmiņā.
Skaitļošanas tehniku pirmsākumos (1950.-1980. gadam) tika izmantota pavisam cita demonstrēšanas metode - vektorgrafikas sistēma. Šajās sistēmās tika virzīts elektronu stars CRT monitorā, lai tieši skicētu nepieciešamos objektus, nogriezni pa nogrieznim, kamēr pārējā ekrāna daļa palika neizgaismota (melna). Šis process tika atkārtots vairākas reizes sekundē, lai sasniegtu nemirgojošu, vai gandrīz neņirbošu attēlu. Šīs sistēmas atļāva attēlot ļoti augstas izšķirtspējas līniju bildes un kustīgus attēlus, neizmantojot neiedomājami lielos apjomus atmiņas, kādi būtu bijuši vajadzīgi tādas pašas izšķirtspējas rastra sistēmai. Šie uz vektoriem bāzētie monitori bija arī pazīstami kā X-Y ekrāni. Faktu, ka vektoru grafikas attēli aizņem mazāk atmiņas kā ekvivalentas izšķirtspējas rastra attēli lietoja sākotnējos lāzerprinteros. Datorā vispirms tika izveidots drukājamais vektoru attēls (PostScript formātā), kuru pārsūtīja uz printeri un tur pārkonvertēja par rastra attēlu un izdrukāja ārā. Konvertēšana notika drukāšanas laikā, tāpēc nevienā vietā sistēmā (datorā un printerī) nebija nepieciešams liels daudzums atmiņas. To laiku printeriem bija problēmas izdrukāt lielus, augstas izšķirtspējas, rastra attēlus, jo caur printera interfeisu nebija iespējams nosūtīt datus pietiekami ātri.
Jēdziens vektorgrafika ir galvenokārt pielietots mūsdienās sakarā ar divu dimensiju datorgrafiku. Tas ir viens no vairākiem paņēmieniem, ko var izmantot mākslinieks, lai izveidotu attēlu rastra displejā. Citi paņēmieni iekļauj sevī tekstu, multividi un 3D renderēšanu. Virtuāli visa modernā 3D renderēšana tiek paveikta izmantojot 2D vektorgrafikas paņēmienus. Tehniskajos zīmējumos ploteri joprojām zīmē vektorus tieši uz papīra.
Vektoru grafikas attēlus parasti zīmē. Metodes, kas konvertē rastra grafikas attēlus par vektorgrafiku (tracing) bieži vien nav pietiekami precīzas. Vektoru grafikas attēlu konvertēšana uz rastra grafiku ir relatīvi ātra un vienkārša. Programmas, kuras lieto vektoru grafikas attēlu zīmēšanai un rediģēšanai (izmainīšanai), sauc par vektoru grafikas redaktoriem (vector graphics editor). Populārākās šāda veida programmas ir CorelDraw (CDR formāts) un Adobe Illustrator (AI formāts). Šīm programmām ir iespējas pārkonvertēt rastra grafiku par vektorgrafiku. Vēl ir arī atvērtā koda programma Inkscape (SVG formāts). Vēl dažviet lietotie vektorgrafikas formāti ir WMF (windows metafile), kas apraksta windows GDI komandas, kuras jāizpilda lai windows attēlotu nepieciešamo attēlu, kā arī PS un EPS (postscript un enhanced postscript), kas sākotnēji bija definēti kā pirmo lāzerprinteru attēla formāti.
Haralds Mednis

Biogrāfija

Izglītību ieguvis Rīgas 1. ģimnāzijā, Latvijas Universitātē, kur studējis matemātiku un astronomiju, vēl studējis Latvijas Konservatorijā. Pēc tēva nāves kļuva par matemātikas skolotāju Lazdonas pamatskolā, kur arī sācis diriģenta gaitas. 1938. gadā viņa vadītais Lazdonas draudzes koris IX dziesmu svētku Dziesmu svētku "dziesmu karos" ieņēma pirmo vietu starp lauku koriem. Tāpat darbojies ar vairākiem citiem koriem, tostarp Latvijas Universitātes jaukto kori "Juventus".
Aktīvi darbojies Dziesmu svētkos — vairākos Dziesmu svētkos bijis virsdiriģents (1950, 1973, 1977, 1990), divos Dziesmu svētkos H. Mednis bija goda virsdiriģents (1993, 1998).
1985. gada Dziesmu svētkos, pēc tam, kad Emiļa Melngaiļa "Jāņu vakaru" nodiriģēja Jānis Dūmiņš, koristi sāka skandēt "Mednis, Mednis..." No virsdiriģentu saraksta izslēgtais Haralds Mednis uzkāpa uz skatuves un apvienotais koris vēlreiz nodziedāja "Jāņu vakaru". Šoreiz Haralda Medņa vadībā. 
Savukārt oficiālās svētku noslēguma ceremonijas laikā kopkoris izsauca publikā sēdošo Haraldu Medni, kas tomēr nodiriģēja no programmas izsvītroto "Gaismas pili".
Miris 2000. gada 4. jūlijā, apglabāts Rīgas Otrajos Meža kapos.

Apbalvojumi un pagodinājumi

1938. gadā apbalvots ar Atzinības krusta V šķiru. 
1994. gadā saņēma Triju Zvaigžņu ordeņa IV šķiru, 
1995. gadā kļuva par Latvijas Zinātņu akadēmijas goda locekli.
1999. gadā saņēma Lielo mūzikas balvu.
Medaunieks

Medaunieks (latgaliešu: madaunīks) ir māla pods, kas galvenokārt paredzēts medus uzglabāšana; viens no Latgales keramikas saimniecības trauku tipiem. To izmanto arī krējuma, sviesta, tauku un biezpiena uzglabāšanai. Medaunieka siluets ir līdzīgs vārauniekam, tikai proporcijās tas ir slaidāks un siluetā ir pludenākas līknes. Tā smaguma centrs atrodas trauka augšējā daļā. Medaunieka tilpums sasniedz astoņus litrus; tas ir lielākais saimniecības trauku veids, bet tiek darināti arī mazāka tilpuma medaunieki. Tam ir divas platas, stipras un izliektas osas, kas ir piestiprinātas trauka augšējā daļā, to padarot izteiksmīgāku. Rotā ar virpas līkloci, kā arī austras kokiem un jumtiņiem, kas tiek ievilkti ar krāsotu mālu. Trauka iekšpuse un ārpuse ir vāpēta jeb glazēta.
Alķīmija

Alķīmija ir protozinātne, kura ietvēra sevī agrīno filozofiju, ķīmiju, metalurģiju, fiziku, medicīnu, astroloģiju, semiotiku, mistiku un mākslu.

Alķīmija Latvijā

Viens no 18. gadsimta alķīmisko uzskatu pētniekiem bija Jelgavas Pētera akadēmijas dabaszinātņu profesors, mineralogs Johans Jakobs Ferbers (1743—1790), kas 1780. gadā Pēterburgā latīniski publicēja savu traktātu "Minerālvielu savstarpējās pārvēršanās hipotēzes pārbaude" (latīņu: Examen hypotheseos de transmutalionibus corporum mineralium). Profesors Ferbers noraidīja hipotēzi, ka visi minerāli cēlušies no kādas pirmskābes, bet pieļāva, ka dabā ļoti lēni tomēr notiek minerālu pārvērtības.
Tomēr tajā laikā Sēlpils un Sunākstes luterāņu mācītājs un apgaismotājs Gothards Frīdrihs Stenders (Vecais Stenders, 1714-1796) savā mājas laboratorijā Sēlijā turpināja nodarboties ar alķīmiskiem eksperimentiem, ko aprakstījis savā traktātā "Maģijas atslēga. Slepenā dabasziņa par Gudrības akmeni, vēsturiski, fizikāli un praktiski skaidrota" (vācu: Clavis magiae. Die geheime Naturweisheit vom Stein der Weisen, historisch, physisch und praktisch beleuchtet).