google/wiki40b huggingface dataset:
Die Ärzte

Grupas vēsture

Grupas Die Ärzte darbība aizsākās 1982. gadā, kad to nodibināja Fārins Urlaubs, Bela B. un Zānijs (Hanss Runge). Fārins un Dirks jau iepriekš bija spēlējuši kopā grupā Soilent Grün. Pirmais grupas koncerts notika 1982. gada beigās, kādā namā Rietumberlīnē. Gadu pēc otrā Die Ärzte albuma izdošanas, 1986. gadā, grupu pameta Hanss Runge. Fārins un Bela viņam pārmeta nenopietnu attieksmi pret mūziku, jo Zānijam svarīgākas bija studijas, viņš, pēc pārējo grupas dalībnieku uzskatiem, muzicēja tikai naudas un viņa pielūdzēju (fanu) dēļ. Viņš atteicās arī no savām tiesībām uz Die Ärzte mūziku Fārina un Belas labā, saņemdams par to 10 000 marku atlīdzību.
Trešajā albumā ar nosaukumu Die Ärzte Zānija vietu ieņēma mūziķis ar iesauku The Incredible Hagen (Hāgens Lībings), tomēr uz albuma vāka bija redzami tikai Fārins Urlaubs un Bela B. Jaunais grupas dalībnieks iestājās arī par Die Ärzte mūzikas izplatīšanu VDR. Austrumvācijā tika noorganizēta viena koncertu turneja ar 10 koncertiem, kā arī tika izdots albums, kā rezultātā Die Ärzte ieguva popularitāti VDR.
Jau pirms albuma "Das ist nicht die ganze Wahrheit..." izdošanas, 1988. gada aprīlī, grupas dalībnieki bija izlēmuši par tās darbības beigām. 1988. gada 9. jūlijā Vesterlandē, Ziltas salā, notika atvadu koncerts. 1989. gadā, pēc atvadīšanās no publikas, grupa publicēja vēl vienu albumu, kas bija veidota kā labāko dziesmu izlase, lai arī saturēja 4 jaunas dziesmas.
1993. gadā Fārins kādā vēstulē Belam B. ierosināja atjaunot grupu, "lai atkal nopelnītu naudu". Tas arī tika īstenots, un par trešo dalībnieku kļuva Rodrigo Gonzalezs, kurš jau ilgu pazina Belu B. Pirmajā albumā pēc grupas darbības atsākšanas tika iekļauta arī dziesma "Schrei nach Liebe", kas nosodīja labējo radikālismu (akūtu problēmu Vācijā pēc atkalapvienošanās) un kļuva ļoti populāra.
2002. gada 21. jūnijā Die Ärzte sniedza 20 gadu jubilejas koncertu Berlīnē, uz kuru bija ieradušies 35 000 skatītāju. Koncerta nosaukums bija "15 gadi neto" (15 Jahre netto), kas bija ironiska atsauce uz pārtraukuma laiku 1988-1993. Tā paša gada 31. augustā grupai tika noorganizēts MTV-Unplugged koncerts, kas notika Alberta-Šveicera ģimnāzijā (Albert-Schweitzer-Gymnasium), Hamburgā. Ar grupu kopā uzstājās arī ģimnāzijas orķestris un koris, kā arī vairāki citi mūziķi.
Noziegums un sods

Sižets

Romānā pamatproblēma ir slepkavība un slepkavas domas un izjūtas pēc nozieguma. Galvenais varonis Raskoļņikovs ir nabadzīgs students, kuram nav pietiekošu iztikas līdzekļu. Viņš izplāno nogalināt kādu vecu sievieti, Aļonu Ivanovu, kas pelna ar naudas aizdošanu uz procentiem. Pirms tam bijis viņas dzīvoklī, apskatot iekārtojumu un iespējamo dārgumu atrašanās vietu. Raskoļņikovs izdara ieplānoto, bet nozieguma vietā viņu pārsteidz sievietes māsa, un viņš nogalina arī to. Noziegums tiek izdarīts arī lai gūtu pārliecību par sevi — ka viņš ir to spējīgs paveikt. Iespējams, tāpēc arī Raskoļņikovs savu iegūto laupījumu nevis iztērē vai pārdod, bet gan noglabā.
Pēc kāda laika Raskoļņikovs sāk domāt par atzīšanos slepkavībā. Atzīties vai neatzīties — romānā attēlotas viņa šaubas, uzskati, psiholoģiskais stāvoklis. Nozieguma pastrādāšanas dēļ Raskoļņikovs ir arvien vairāk nomākts. Vairākas reizes viņš iziet no mājas ar domu iet uz policiju un atzīties, bet tomēr atgriežas mājās. Romāna gaitā Raskoļņikova personība sāk šķelties, viņam parādās divas dabas. Viena ir tā, kas liek atzīties, atklāt visu, bet otra — kura izliekas neko nezinām.
Raskoļņikovam ir bail no tiesas un soda, bet viņu arī moka sirdsapziņa. Tomēr, kad viņš ierodas policijā pie Porfīrija Petroviča, ieslēdzās viņa otrā puse, un viņš noliedz slepkavības faktu. Kad gandrīz jau ir noskaidrota viņa vaina, noziegumā atzīstas kāds no krāsotājiem, kurš slepkavības dienā bija namā un krāsoja istabu. Tas kārtējo paglābj Raskoļņikovu no soda.
Raskoļņikovs satiek bijušo prostitūtu Soņu Marmeladovu, ar kuru sadraudzējas. Ar laiku Raskoļņikovs viņai uztic savu noslēpumu. Viņa to mudina atzīties izdarītajā.
Epilogā teikts, ka Raskoļņikovs saņem sodu — astoņus gadus Sibīrijā. Soņa viņam seko uz izsūtījuma vietu, un ar viņas atbalstu Raskoļņikovs cietumā sāk domāt par sava grēka izpirkšanu un morālu atgūšanos.
Irisberto Errera

Biogrāfija

No 1989. līdz 2003. gadam vairākkārt piedalījies Kubas šaha čempionātu finālos, kuros lielāko panākumu guvis 1996. gadā, kad dalījis pirmo vietu un kļuvis par Kubas šaha čempionu. 1996. gadā uzvarējis starptautiskajā šaha turnīrā Havanā. 1999. gadā kopā ar Lasaro Brusonu dalījis pirmo vietu starptautiskajā šaha turnīrā Santaklārā (Kuba). 2001. gadā dalījis pirmo vietu starptautiskajā šaha turnīrā Madridē. 2002. gadā uzvarējis Malagas starptautiskajā šaha turnīrā Malaga Open un Hosē Raula Kapablankas memoriāla turnīrā Premier II. 2003. gadā Spānijā uzvarējis starptautiskajā šaha turnīrā Ortigeirā un dalījis otro vietu starptautiskajā šaha turnīrā Ferrolā (uzvarējis Ivans Čeparinovs).
Pārstāvējis Kubas komandu Pasaules šaha olimpiādē 1996. gadā.
Par panākumiem turnīros FIDE 1989. gadā Erreram piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1999. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.
Nene

Karjera

Karjeru uzsācis Brazīlijā kluba "Vasco da Gama" sastāvā. 2002. gada NBA draftā viņu Ņujorkas "Knicks" izraudzījās pirmajā kārtā ar kopējo 7. kārtas numuru, taču pēc drafta viņš tika aizmainīts uz Denveras "Nuggets". Debijas sezonā viņš tika iekļauts līgas simboliskajā debitantu pirmajā izlasē. Tāpat 2003. gadā viņš savu vārdu nomainīja uz Nene (no portugāļu: ' ‘mazulis’).
Līdz šim viņam individuāli veiksmīgākās ir bijušas 2008.—2009. un 2010.—2011. gada sezona, kad viņš vidēji spēlē guva attiecīgi 14,6 un 14,5 punktus. Nene izlaida gandrīz visu 2005.—2006. gada sezonu (piedalījās tikai vienā spēlē) pēc gūtas traumas. Tāpat izlaida lielu daļu 2007.—2008. gada sezonas, kad izlēma uz laiku pārtraukt spēlēt, lai uzlabotos veselība. 2010.—2011. gada sezonā viņš bija līgas precīzākais metienu no spēles realizētājs (61,5%). 2012. gada martā trīs komandu savstarpēja darījuma rezultātā nonāca Vašingtonas "Wizards".
Zeļķi

Vēsture

Pirmo reizi Zeļķi kā muiža rakstos minēti 1885. gadā. Pēc tautas skaitīšanas datiem 1897. gadā Zeļķu foļvarkā bijušas trīs dzīvojamās ēkas, no kurām vienā dzīvojis rentnieks ar ģimeni un kalpiem — kopumā 14 ļaudis, bet pārējās divās mājās dzīvoja vagars, gans un 11 muižas strādnieku ģimenes. Kopējais iedzīvotaju skaits bijis 64 cilvēki. 1906. gadā muižai zemes platība bijusi 414 desetīnas, viena sēta ar 23 cilvēkiem pārvaldieka mājā, divas kalpu mājas šajā gadā netika datos ietvertas. 1909. gadā muižas zeme tika uzmērīta. 1935. gada tautas skaitīšana parāda, ka bijusi viena vecsaimniecība un 15 jaunsaimniecības, kuru katras vidējā zemes platība bijusi 23—27 ha. 1943. gadā Zeļķos bijušas 16 mājas ar 73 cilvēkiem. Padomju varas gadu sākumā Ozolu mājās atradās kopsaimniecības "Brīvā Daugava" kantoris un feldšeru punkts. 1984. gadā bijušas 18 saimniecības ar 39 iedzīvotājiem.
2009. gadā Zeļķos dzīvojuši 33 iedzīvotāji un bija 14 mājas: Braunsala, Imantas, Kairiši, Krasta Zeļķi, Laimdotas, Laumiņas, Liepziedi, Pelēči, Valteri, Veczeļķi, Zeļķīši, Zeļķu Rijnieki, Zeļķi 3 un Zeļķi 4.
Ekspress-AM6

Priekšvēsture

2008. gadā Kosmičeskaja svjaz' izsludināja konkursu par sakaru pavadoņu Ekspress-AM5 un Ekspress-AM6 izgatavošanu. 2008. gadā konkurss tika atcelts sakarā ar Krievijas televīzijas izplatīšanas koncepcijas pārstrādāšanu un tai saistīto finansējumu,  kosmisko aparātu tehnisko resursu palielināšanu un citu iemeslu dēļ. 2009. gada martā atkārtoti tika izsludināts konkurss. 2009. gada 15. maijā par konkursa uzvarētāju paziņots Informacionnyje sputnikovyje sistemy. Līgums ar to noslēgts 2009. gada 12. augustā.

Lidojuma gaita

Ekspress-AM6 palaists 2014. gada 21. oktobrī 15:09:32 UTC ar nesējraķeti Proton-M/Briz-M no Baikonuras kosmodroma 81. laukuma 24. palaišanas iekārtas. No dzinējbloka Briz-M pavadonis atdalījās 22. oktobrī 00:31:26 UTC un ievadīts pārejas orbītā. Orbīta izrādījās nedaudz zemāka par plānoto, jo Briz-M bija darbojies 24 sekundes mazāk neka paredzēts.
Ģeostacionārā orbīta tika sasniegta ar pavadoņa elektroreaktīvajiem dzinējiem 1. decembrī.
Ekspress-AM5 izvietots ģeostacionārajā orbītā punktā 53° austrumu garuma.
Tas nodots ekspluatācijā 2015. gada 22. aprīlī.
Ostrica

Vēsture

Pēc Otrā pasaules kara Ostrica kļuva par robežpilsētu. Kad tika nosprausta jaunā Polijas - Vācijas robeža, pilsētas dzelzceļa stacija Gerlicas - Citavas līnijā nokļuva Polijas teritorijā. No 1948. gada, Polijas armijas apsargāti, pilsētas iedzīvotāji atkal varēja izmantot šo dzelzceļa staciju.

Izglītība, kultūra, tūrisms un sports

Uz dienvidiem no pilsētas atrodas Marientāles klosteris - vecākais darbojošais cisterciešu klosteris Vācijā.
Samurajs Džeks

Animācija

Seriāls ir pazīstams ar savu īpatnējo vizuālo noformējumu, animācija rada īpašu atmosfēru. Liela daļa no animācijas seriālā ir vai nu statiska vai atkārtojas. Bieži mainās attēla formāts un animācijas stils. Piemēram XL sērijas Samurai versus Ninja kaujas ainā tiek izmantotas tikai 2 krāsas - koši balts un koši melns. Vairākās no seriāla sērijām ir maz vai nav nemaz dialogu.
Bū Lindgrēns

Sasniegumi šaha kompozīcija

Kopš 1942. gada publicējis vairāk nekā 500 dažādu žanru šaha kompozīcijas. Iemīļotā tēma: bandinieku pārvēršanās dažādās figūrās un pareiza mata uzdevumi.
No 1966. gada starptautiskais tiesnesis un no 1980. gada lielmeistars šaha kompozīcijā.
1952.—1957. gadā bijis zviedru šaha žurnāla "Skakbladet" šaha uzdevumu nodaļas redaktors.
Dzelzceļa līnija Meitene—Bauska

Dzelzceļa līnija Meitene—Bauska bija 33 km gara vācu okupācijas karaspēka 1916. gadā izbūvēta 600 mm šaursliežu dzelzceļa līnija, kas savienoja Meitenes staciju un Bausku. 
1930. gados dzelzceļa līniju nolēma pārbūvēt uz 750 mm platumu. 1932. gadā Bauskas pievārtē Pilsmuižā pie šaursliežu dzelzceļa Bauska—Meitene galastacijas (tagadējā Stacijas ielā 1, ēka saglabājusies, taču sliktā stāvoklī) uzbūvēja graudu glabātuvi jeb Bauskas elevatoru.
Dzelzceļa līnijā bija šādas pieturas: Meitene - Narvaiši (5 km) - Sesava (10 km) - Mālukrogs (12 km) - Bērstele (16 km) - Jāņukrogs (18 km) - Mežotne (25 km) - Īslīce (30 km) - Bauska (33 km). 
Līdz 1940. gadam vilciens Bauska—Meitene kursēja trīs reizes dienā un bija pieskaņots vilcienu Meitene—Jelgava un Jelgava—Rīga atiešanas laikiem.
Dzelzceļa līnija slēgta 1963. gadā. Līdz mūsdienām saglabājušās Īslīces stacijas (pie Saulaines), Mežotnes, Jāņukroga un Sesavas staciju ēkas.
Ratenova

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1157. gadā. Pēc Otrā pasaules kara Ratenova atradās VDR sastāvā. Pie pilsētas atradās PSRS armijas bāze.

Ekonomika

Ratenova ir optiskās rūpniecības centrs.

Tūrisms

Ratenovā izveidots Optikas parks (Optikpark Rathenow).

Cilvēki

Ratenova ir futbolista Jerga Heinriha (Jörg Heinrich, 1969) un ārsta, kara noziedznieka Joahima Mrugovska (Joachim Mrugowsky, 1905-1948) dzimtā pilsēta.
2007. gada Latvijas futbola 1. līgas sezona

Latvijas futbola 1. līgas 2007. gada sezona bija 16. Pirmās līgas sezona, kas sākās 2007. gada 28. aprīlī, bet noslēdzās 3. novembrī. Pirmajā līgā piedalījās 16 komandas, kas aizvadīja divu riņķu turnīru. Par 1. līgas čempioniem kļuva FK "Vindava", otrajā vietā, atpaliekot no čempioniem tikai par vienu punktu, ierindojās SK "Blāzma", bet trešo vietu ieņēma FK "Auda".
Pēdējās cerības pārkāpums

Sportā par pēdējās cerības pārkāpumu (angļu: Professional foul — 'profesionālais pārkāpums') sauc tīšu vai negodīgu darbību, parasti, lai neļautu pretiniekam gūt vārtus.

Futbols

Šo jēdzienu futbolā ieviesa pēc plaši Anglijas futbolā zināma incidenta 1980. gada FA kausa finālā, kad Londonas "Arsenal" spēlētājs Villijs Jongs izdarīja tīšu pārkāpumu pret West Ham United spēlētāju Polu Alenu, kurš bija izrāvies viens pret vārtsargu. Pēc tā brīža spēles noteikumiem tiesnesis Džordžs Kortnijs varēja piešķirt cietušajai komandai tikai brīvsitienu, ko viņš arī izdarīja. Tas izraisīja debates par tīšajiem pārkāpumiem nacionālā līmenī. Tajā laikā Anglijas sabiedrības interesē par futbolu bija pagrimums un tika izskatīti varianti spēles noteikumu uzlabošanā. Tika izveidota apakškomiteja ar vadītāju Džimiju Hilu un dalībniekiem seru Metu Basbiju un seru Bobiju Čarltonu, kuras uzdevums bija sniegt šādus priekšlikumus.
Apakškomiteja sniedza dažādus priekšlikumus, ieskaitot obligātu sarkano kartīti par pēdējās cerības pārkāpumu, kas tika iesniegti IFAB izlemšanai. Visi priekšlikumi tika noraidīti. Taču Anglijas futbola līgas pārstāvji lēma citādi un deva rīkojumu tiesnešiem sodīt ar sarkano kartīti pēdējās cerības pārkāpumus, ieskaitot tīšu spēli ar roku, kas kavē bumbas lidojumu vārtos. Noteikumi pirmoreiz stājās spēkā ar 1982.—83. gada sezonu un par pirmo par pēdējās cerības pakāpumu sodīto spēlētāju kļuva Lorijs Sančess zemāko futbola līgu kausa spēlē.
FIFA šos noteikumus apstiprināja pirms 1990. gada Pasaules kausa futbolā, un 1991. gadā to futbola noteikumos iekļāva arī IFAB. 1998. gadā noteikumos par šo pārkāpumu tapa atsevišķs punkts.
Šobrīd, ja spēlētājs tīši vai netīši ar pārkāpumu traucē acīmredzamu vārtu gūšanas iespēju, viņš tiek noraidīts, parādot sarkano kartīti.
Georgs Ludvigs Kolinss

Dzīvesgājums

Dzimis 1763. gada 15. martā Kēnigsbergā skotu izcelsmes tirgotāja Edgara Kolinsa un viņa sievas Mariannas, dzimušas Kīzeveteres, ģimenē. Mācījās Kēnigsbergas Reformātu skolā. 
1779. gadā pācēlās uz dzīvi Rīgā pie radiniekiem, bija zīda tirgotāja māceklis, tad mācījās Rīgas licejā. 1784. gadā iestājās brīvmūrnieku ložā "Pie zobena". Studēja teoloģiju Kēnigsbergas Universitātē (1784-1785), kur apmeklēja Imanuela Kanta lekcijas, pēc tam Leipcigas Universitātē (1785-1787). 
Pēc atgriešanās Rīgā strādāja par mājskolotāju un no 1788. gada par Reformātu baznīcas mācītāju. 1789. gadā apprecējās ar Ģertrūdi Doroteju Bulmerinku (Bulmerincq). 
1791. gadā iestājās Rīgas ložā "Zur kleinen Welt", no 1793. gada bija ložas krēsla meistars, vēlāk 6. grāda ložas skotu kapitula lielmeistars (1793-1797).
1813. gadā Tērbatas Universitātē aizstāvēja zinātņu doktora grādu.
Miris 1814. gada 15. janvārī Rīgā.
Biskupina

Vēsture

1933. gadā arheologi J. Kostsevskis un Z. Rajevskis vienā no ezera pussalām atklāja senas apmetnes pēdas. Pateicoties purvainam apvidum, koka celtnes, kas attiecas uz apmēram 550. gadu pr.Kr., bija labi saglabājušās. Tas deva iespēju arheologiem atjaunot namu un iežogojumu ārējo izskatu, kā arī to celšanas tehnoloģiju.
Biskupinas apdzīvošana pēc zinātnieku aplēsēm notika no bronzas laikmeta vidus, apmēram no 14. gadsimta pr.Kr. līdz agrajam dzelzs laikmetam ap 5. gadsimtu pr.Kr.
Apmetne bija apjozta ar augstu žogu uz zemes pamata. Ārējās sienas tika darinātas no koka, bet iekšējā daļa piepildīta ar zemi. Mājas (ap 105 skaitā) stāvēja ļoti blīvi cita pie citas un faktiski veidoja 13 garas ielas. To iekārtojums bija vienkāršs — priekšnams, istabas centrā — pavards, pa kreisi guļamās lāvas. Priekšnamā ziemas laikā varēja atrasties lopi.
Atradumi liecina par to, ka iedzīvotāji nodarbojās, galvenokārt, ar zemkopību, lopkopību, dzelzs apstrādi, zvejniecību, medībām, vākšanu u.c.
Arheoloģisko izrakumu gaitā šīs apmetnes teritorijā tika atrastas ap 6 miljoniem dažādu priekšmetu. To starpā tīkli, stelles, riteņi, laivas, daudz dažādu trauku, ieskaitot keramiskos. Daži atradumi norāda uz tirdznieciskām saitēm ar Melnās jūras ziemeļu skitu ciltīm.
Pašlaik Biskupinas apmetne ir pārvērsta brīvdabas muzejā. Tajā var redzēt rūpīgi atjaunotas apmetnes ielas un namus, kā arī eksponētos arheoloģiskos atradumus. Vasarā šeit tiek rīkoti arheoloģiskie festivāli.

Datēšana

Dendrohronoloģiskā analīze nodrošināja precīzu apmetnes namu celtniecības laiku. Ozolkoka baļķi, no kuriem ir celtas mājas, bija nocirsti 747—722. gados pr.Kr. Pie tam ap 60% paraugu tika cirsti 738/737. gada pr.Kr. ziemā.

Ciems

Blakus ezeram atrodas Biskupinas ciems. Iedzīvotāju skaits — 320 cilvēki.
1980. gada NHL drafts

1980. gada NHL drafts bija 18. NHL drafts, kurš notika 1980. gada 11. jūnijā Monreālā.
Miniatūra (šahs)

Miniatūra šaha kompozīcijā ir šaha uzdevums vai etīde, kam sākuma pozīcijā abām pusēm summā nav vairāk par septiņām figūrām.
Nosaukumu 1902. gadā devis vācu rakstnieks, kritiķis, šahists un problēmists Oskars Blumentāls.
Par miniatūrām jeb miniatūrpartijām dažreiz sauc arī šaha partijas, kuru garums nepārsniedz 20 līdz 25 gājienus.
Tartaka dzirnavezers

Raksturojums

Ezers ir aizaugošs, lēzeniem, slīpiem un stāviem krastiem,pie kuriem aug niedres, meldri un šaurlapu vilkvālītes, sastopamas ir arī ūdensrozes un glīvenes. Tas ir caurteces ezers, atrodas uz upes Rudņas aptuveni 3 kilometru attālumā no upes ietekas Daugavā. Tartaks ir dūņains, tā dibenu klāj 0,3—0,4 metrus dziļš dūņu slānis. Ezerā mīt līdakas, līņi, raudas, karūsas un asari. Ezers tika uzstādināts jau 1800. gados, kad aiz tā uz Rudņas upes tika uzbūvētas ūdensdzirnavas, kuras Otrā Pasaules kara laikā tika sagrautas un līdz mūsu dienām ir saglabājušās tikai to drupas. 1950. gadā dzirnavu aizsprosts tika nojaukts, pēc kā nolaistā ezera daļa pakāpeniski aizaugusi ar lakstaugiem un krūmiem, bet vēlāk vietējie iedzīvotāji šajā vietā ganīja mājlopus un zemi izmantoja lauksaimniecībai. Tā rezultātā ezera spoguļa laukuma platība laika periodā no 1950. līdz 1972. gadam samazinājās no 27,8 ha līdz 10,2 ha. 1970. gadā tika uzbūvēts dambis, bet 2007. gadā — jauns aizsprosts, pēc kā ezers ticis atjaunots iepriekšējā platībā. Garām ezeram iet vietējais autoceļš Tartaks—Borovka (V635), kas aptuveni pēc 3 kilometriem savienojas ar galveno autoceļu A6 Rīga—Krāslava.
Peidžeris

Peidžeris (no angļu: to page — 'izsaukt', 'informēt') jeb radiotelekss ir bezvadu sakaru ierīce, kas var uztvert un parādīt teksta ziņojumus vai saņemt un atskaņot balss ziņas. Vienvirziena peidžeri var tikai saņemt ziņas, bet atbildes un divpusējie peidžeri var arī apstiprināt saņemšanu, atbildēt vai arī izveidot jaunu ziņojumu. Peidžeri daļa no peidžeru sistēmas, kas sastāv no viena vai vairākiem fiksētiem raidītājiem (vai, atbildes un divpusējo peidžeru gadījumā, vienas vai vairākām bāzes stacijām), kā arī daudziem mobilu lietotāju peidžeriem. Tādas sistēmas var darboties kādā ēku kompleksa ietvaros vai valsts mērogā.
Viena no pirmajām praktiskajām peidžeru sistēmām tika ieviesta 1950. gadā Ņujorkā mediķu vajadzībām. Peidžeru popularitāte maksimumu sasniedza 1990. gadu vidū, bet tos izspieda mobilie tālruņi, kuriem bez balss sakariem bija arī īsziņu sūtīšanas iespēja. Mūsdienās to vienkāršības, augstas pieejamības un lētās ekspluatācijas dēļ peidžerus joprojām izmanto daudzās slimnīcās, valsts dienestos u.c.
Peidžeru sistēmas atšķiras pēc tajās izmantotajiem protokoliem. Plašāk izmantotie protokoli: TAP, FLEX, ReFLEX, POCSAG, Golay, ERMES un NTT.
Akrilskābe

Iegūšana

Akrilskābi rūpniecībā iegūst, oksidējot atbilstošo aldehīdu (akroleīnu - no tā cēlies akrilskābes nosaukums), vai sintezējot akrilskābi, piemēram, no acetilēna un ūdensgāzes (CO un ūdens tvaika maisījuma).
СН≡СН + СО + Н₂О → СН₂=СН–СООН
Dārnlija rags

Dārnlija rags (angļu: Cape Darnley) ir ar ledu klāts zemesrags Antarktīdā, Bjerkē pussalas un Larsa Kristensena krasta tālākais ziemeļu punkts. Atklāja Daglasa Mosona ekspedīcija 1931. gada 10. februārī un nosauca par godu Apvienotās Karalistes Koloniālā biroja komitejas vadītājam Dārnlijam (E.R. Darnley).
C7P

Vēsture

C7P tika konstruēts 1933. — 1934. gados. Konstruktoru grupas vadītājs bija Vitolds Jakužs (Witold Jakusz). Vilcējs tika veidots pēc Lielbritānijas mašīnu — tanku Vickers Mk E, kurus Polijas armija iepirka 1930. gados, un artilērijas vilcēja Dragon Medium Mk IV — parauga. Sakarā ar Lielbritānijas un Polijas atšķirīgo klimatu, inženieriem tika dots uzdevums pārveidot šīs mašīnas. Iegūtais tanks, kura kodētais nosaukums bija VAU-33, ieguva nosaukumu 7TP. Šis tanks vēlāk kļuva par pašu atpazīstamāko Polijas tanku. Iedvesmojušies no panākumiem, poļu inženieri sāka franču vilcēja Citroën-Kegresse modernizāciju. Vērā tika ņemta arī agrāk veidoto vilcēju C6P, C6T un C7TP iegūtā pieredze. Tika nolemts izmantot Šveices firmas Saurer šasiju, bet lielākā daļa detaļu bija koplietojamas ar tanku 7TP. Pirmās mašīnas tika izgatavotas 1933. gadā, rūpnīcā Ursus. Tika plānots izgatavot 350 šādas mašīnas, taču, sakarā ar Otrā Pasaules kara sākšanos, poļiem neizdevās izpildīt pat pusi pasūtījuma. Kopā tika izgatavots 151 vilcējs.

Līdz mūsdienām saglabājušies

Lielāko daļu mašīnu sagūstīja Vērmahta karaspēks, kas to izmantoja līdz pat 1941. gadam kā vilcēju un peldošo transportieri. Daži no tiem vēlāk nonāca arī Sarkanajā Armijā. Līdz mūsdienām, savā oriģinālajā izskatā nav saglabājies neviens vilcējs, taču viena mašīna bija sagūstīta un kalpoja par tanka T-26 pamatu. Pašlaik tas atrodas Maskavā — Uzvaras Parkā.
Vidzemes maiznīca

Vēsture

1960. gadā tika uzcelta fabrika ar diviem cehiem. Sākotnējais maiznīcas nosaukums bija 3. maizes kombināts. 1970. gadā 3. maizes kombināts tika iekļauts Rīgas maizes apvienības "Druva" sastāvā kā 7. maizes fabrika. 1982. gadā maizes kombināts atkal kļūst patstāvīgs un iegūst nosaukumu Proletāriešu rajona maizes kombināts. Bet 1991. gadā tas iegūst nosaukumu SIA "Vidzemes maiznīca". 1994. gadā, privatizācijas rezultātā, tika nodibināta A/s "Vidzemes maiznīca".
Relāciju datubāzes pārvaldības sistēma

Relāciju datubāzu pārvaldības sistēma (RDBVS) ir datubāzu pārvaldības sistēma (DBVS), kuras pamatā ir relāciju modelis , kuru ieviesa Edgars Kods. Populārāko komerciālo un atvērtā koda datubāzu pamatā pašlaik izmanto relāciju datubāzes modeli.
Īsi definējot RDBVS — datubāzu pārvaldības sistēma, kurā dati tiek glabāti tabulas formā, un arī datu savstarpējā saikne tiek glabāta tabulas formā.
Jihlava

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta ap 1233. gadā dibināja Bohēmijas karalis Vāclavs I. Jihlava ir sens sudraba ieguves centrs. No viduslaikiem pilsētas iedzīvotāju vairums bija vācieši, veidojot etnisku anklāvu čehu iedzīvotāju vidū. Gadsimtu gaitā Jihlavas (vācu: Iglau) vācu iedzīvotāji radīja savdabīgu kultūras vidi. Husītu karu laikā pilsēta palika izticīga katolismam, tāpēc vairākas reizes tika aplenkta. Trīsdesmitgadu kara laikā pilsētu divreiz ieņēma zviedri. Ilgu laiku apdzīvotā vieta atradās Habsburgu impērijas sastāvā. No 1919. gada — Čehoslovākijā. Pēc Otrā pasaules kara, pamatojoties uz Beneša dekrētiem, pilsētas vācu iedzīvotāji tika padzīti. Kopš 1993. gada — Čehijā.
Ģirts Jakovļevs

Biogrāfija

Ģ. Jakovļevs dzimis Rīgā 1940. gadā kā vienīgais bērns strādnieku Aleksandra Jakovļeva (1912 - 1979) un Irmas Jakovļevas, dzimušas Tīdemanes (1904 - 1991) ģimenē. Mācījies Rīgas 1. vidusskolā. Kopš 1960. gada Drāmas teātra aktieris, kur sāka darboties, vēl būdams students. Tajā pašā gadā debitēja kino ar lomu Rīgas Kinostudijas filmā "Tava laime". 1963. gadā absolvēja Latvijas Valsts konservatorijas Teātra fakultāti.
Turpmākos gadus intensīvi strādāja Drāmas teātrī un ieguva lielu popularitāti. Filmējās daudzās Rīgas Kinostudijas un citu PSRS kinostudiju filmās. Par Jēkaba Petersa atveidojumu filmā "Peterss" 1972. gadā Ģ. Jakovļevam tika piešķirta Latvijas komjaunatnes prēmija. Nozīmīgākās lomas šajā laikā bija filmās "Nāves ēnā", "Pūt, vējiņi!" un "Zobena ēnā". 1973. gadā Ģ. Jakovļevs saņēma Latvijas PSR Nopelniem bagātā skatuves mākslinieka goda nosaukumu, bet 1983. gadā — Latvijas PSR Tautas skatuves mākslinieka goda nosaukumu.
1992. gadā režisore Laima Žurgina uzņēma dokumentālo filmu "Ģirts" par Ģ. Jakovļevu, 2000. gadā iznāca Gunas Zeltiņas biogrāfiska grāmata "Vienā karuselī ar Ģirtu Jakovļevu", bet 2010. gadā — aktierim veltīta portretfilma "Ar vēju matos".
Pēdējos gados aktieris joprojām aktīvi darbojas Nacionālā teātra trupā un filmu ieskaņošanā. 2002. gadā apbalvots ar IV šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.

Personīgā dzīve

Aktieris ir precējies divas reizes. Pirmajā laulībā ar Daci Maiju Jakovļevu dzimuši divi bērni: dēls Reinis un meita Liene. Otrajā laulībā ir dzimuši divi dēli: Jorens un Justs.