google/wiki40b huggingface dataset:
Andamanu un Nikobaru Salas

Vēsture

Senākie arheoloģiskie atradumi Andamanu un Nikobarun salās tiek datēti ar 2200 gadu senu pagātni. Savukārt salās dzīvojošo pirmiedzīvotāju ģenētiskie, kultūras un lingvistikas pētījumi liecina, ka šīs tautas izolējušās no citām jau pirms 30 000 — 60 000 gadiem.
11. gadsimtā Andamanu un Nikobaru salas okupēja tamilu Čolas dinastijas karalis Radžendra Čola I, lai ierīkotu atbalsta bāzi cīņai pret Srividžajas impēriju. Čolieši Nikobaru salu sauca par Nakkavaram, kas tamilu vaodā nozīmē „kails vīrs“ vai „kailo zeme“; līdz mūsdienām šis nosaukums pārveidojies par Nicobar.
Eiropiešu organizēta Nikobaru salu kolonizācija sākās ar Dānijas Austrumindijas kompānijas darbību 18. gadsimta vidū, kad tām tika dots nosaukums Frederiksøerne. Salas vairākkārt tika pamestas, kad 18. un 19. gadsimtā izcēlās malārijas epidēmijas.
1868. gada 16. oktobrī Dānija Nikobaru salas pārdeva Britānijai un 1869. gadā tās kļuva par Britu Indijas daļu.
Lielbritānija salas sākotnēji izmantoja kā vietu, kur izolēt disidentus un neatkarības cīnītājus no Indijas subkontinenta.
1942. gadā Andamanu un Nikobaru salas okupēja Japāna. Kara laikā salas formāli pārvaldīja projapāniskā indiešu valdība Azad Hind. Briti atguva kontroli 1945. gada 7. oktobrī.
Pēc Indijas neatkarības iegūšanas 1947 gadā Andamanu un Nikobaru Salas palika Indijas pakļautībā. 1956. gadā pēc Indijas štatu reformas salas kļuva par apvienoto teritoriju.
2004. gada 26. decembrī pēc zemestrīces salas sasniedza cunami ar līdz 10 m augstiem viļņiem. Gāja bojā vismaz 5930 cilvēki.
Latvijas Jaunatne

Saturs

Laikrakstā bija publicēti stāsti, ceļojumu un piedzīvojumu apraksti no Latvijas un ārzemju literatūras, pasakas, dzejas, populārzinātniski raksti par jaunizgudrojumiem dažādās nozarēs, fotogrāfijas, zīmējumi, kā arī izklaidējošie materiāli. Bija publicēta Latvijas Sarkanā Krusta Jaunatnes hronika, darbības pārskati un cits.
Marģeris Līdaka

Biogrāfija

1951. gadā absolvējis Latvijas Valsts universitātes Ķīmijas fakultāti. Pēc tam sācis strādāt trešajā Rīgas ķīmiski farmaceitiskajā rūpnīcā par inženieri un laboratorijas vadītāju. 1958. gadā kļuvis par Latvijas Organiskās sintēzes institūta laboratorijas vadītāju, to vadījis līdz 1998. gadam, piecus gadus (1964—1971) Līdaka bijis arī institūta direktora vietnieks. Laikā no 1990. līdz 1998. gadam vadījis Latvijas Zinātņu akadēmijas Ķīmijas un bioloģijas zinātņu nodaļu. Laikā no 1976. līdz 1992. gadam bijis galvenais redaktors laikrakstā Экспериментальная и клиническая фармакотерапия (Eksperimental'naja i kliničeskaja farmakoterapija).
Līdaka tiek uzskatīts par vienu no medicīniskās ķīmijas un sintētisko zāļu tehnoloģijas pamatlicējiem Latvijā. Viņš ir bijis viens no dažādu pretvēža preparātu izstrādātājiem, tai skaitā imifosa, ftorafūra, nifurona, ginihina (hinifurils) un liofura. Ir publicējis vairāk nekā 400 zinātniskos rakstus.
1976. gadā saņēmis Latvijas PSR Nopelniem bagātā zinātnes darbinieka goda nosaukumu. Tāpat saņēmis vairākus apbalvojumus un medaļas, tai skaitā 1998. gadā ticis apbalvots ar ceturtās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.
Finanšu un kapitāla tirgus komisija

Finanšu un kapitāla tirgus komisija (FKTK) ir valsts iestāde, kas pārrauga un regulē Latvijas banku, krājaizdevēju sabiedrību, apdrošināšanas sabiedrību un apdrošināšanas starpnieku, finanšu instrumentu tirgus dalībnieku, privāto pensiju fondu, maksājumu iestāžu un elektroniskās naudas iestāžu darbību.
Katehisms

Katehisms jeb katķisms (latīņu: catechismus no grieķu: κατήχησις — 'mutiska apmācība') ir īss kristīgās ticības mācības izklāsts, pārsvarā jautājumu un atbilžu formā. Pamatā katehisma uzdevums ir būt īsai un saprotamai mācību grāmatai, kas iepazīstina ar galvenajiem uzskatiem, kas pieņemti to pārstāvošajā konfesijā.

Pirmie latviskie izdevumi

Lībekas Doma baznīcas dekāna J. Branda pierakstos ir norāde, ka 1525. gadā Lībekā aizturēts kāds tirgotājs ar mucu, kura ir bijusi pilna ar grāmatām, arī latviski tulkoto katehismu. Grāmatas bija paredzētas Lutera mācības izplatīšanai Livonijā, bet katoliskā Lībekas rāte nolēmusi grāmatas sadedzināt.
Tādēļ pirmais saglabājies katehisms ir 1585. gadā Viļņā jezuītu izdotā Kriscige pammacischen no thems Papreksche Galwe gabblems Christites macibes. Prexskan thems nemacigems vud iounems bernems (Kristīgā pamācīšana no tiem papriekš galvas gabaliem Kristītās mācības. Priekš tiem nemācītiem un jauniem bērniem).
Savukārt 1588. gadā Nikolajs Mollīns Rīgā atvēra pirmo grāmatu spiestuvi, kurā iespieda luterāņu katehisma otro izdevumu.
Vehma (stacija)

Stacijas ēka

Vehmas stacijas ēka celta 1901. gadā pēc tipveida dzelzceļa projekta. Tā ir divstāvu koka celtne ar vienstāva piebūvi un divslīpes jumtu. Analoģiskas staciju ēkas šajā periodā tika uzceltas arī Lellē, Keru, Keavā un Kohilā.
Serebro

2007. gada Eirovīzija

2007. gada martā grupa tika izvirzīta par Krievijas pārstāvi 2007. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā, to noteica Krievijas nacionālā TV žūrija. Tolaik grupa Serebro bija nevienam nezināms trio, kas spēja Eirovīzijas atlasē uzvarēt vairākus spēcīgus konkurentus. Pateicoties 2006. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā Dima Bilana izcīnītajai 2. vietai Serebro nevajadzēja startēt pusfinālā.
2007. gada 12. maijā Serebro uzstājās starptautiskā konkursa finālā ar kopējo 15. kārtas numuru. Grupa saņēma 12 punktus no Armēnijas, Igaunijas un Baltkrievijas, 10 punktus no Ukrainas un Izraēlas. Konkursa uzvarētājvalsts Serbija grupai piešķīra 7 punktus. Serebro ar izcīnītajiem 207 punktiem ierindojās 3. vietā. Vienīgā uzstāšanās Helsinkos kļuva par grupas pirmo oficiālo koncertuzstāšanos.
Puškina licejs

Izglītības programmas

2018. gadā skolā tiek īstenota pamatizglītības mazākumtautību programma (21011121), vispārējās vidējās izglītības humanitārā un sociālā virziena mazākumtautību programma, cilvēkzinības (31012021) un vispārējās vidējās izglītības matemātikas, dabaszinību un tehnikas virziena mazākumtautību programma (31013021).

Vēsture

Puškina licejs ir atklāts 1989. gadā, tajā darbojas muzejs „Puškins un Baltija”.Latvijas skolu reformas gaitā 2009. gadā Puškina licejam pievienoja Rīgas Sarkandaugavas sākumskolu.
Līderis

Līderis

Līderības saknes stiepjas diezgan tālā pagātnē, kamēr vadītāja „profesija” ir uzskatāma par 20. gadsimta izgudrojumu. Vadītājam ir likumīgi piešķirtas tiesības dot uzdevumus pakļautajiem darbiniekiem un prasīt to izpildi. Būtiskākās vadītāja funkcijas visbiežāk ir darba plānošana, organizēšana, darba uzdevumu noteikšana, izpildes izvērtēšana, kontrole.
Psiholoģijā līderis ir indivīds, kas organizē un vada grupas darbību, regulējot savstarpējās attiecības grupā. Vadības literatūrā kā būtiska līderību raksturojoša iezīme tiek nosaukta tieši ietekme uz cilvēkiem, lai panāktu sev vēlamu rezultātu. Kā svarīgākie ietekmēšanas mērķi ir darbinieku motivēšana, grupas saliedētības sekmēšana jeb komandas vadības funkcija un pārmaiņu vadība.
Gan literatūrā, gan praktiķu aprindās aktuāla ir diskusija – vai par līderi piedzimst? Nevar apšaubīt, ka atsevišķi personības īpašību aizmetņi, piemēram, temperaments – iedzimst. Tomēr, droši var apgalvot, ka daudzas līderi raksturojošas īpašības tiek apgūtas dzīves laikā un tās iespējams pilnveidot tāpat kā daudzas vadības prasmes.

Līderības līmeņi

Katram uzņēmumam ir sava struktūra, sava hierarhija ar augstākā līmeņa vadītājiem un padotajiem, vidējā līmeņa vadītājiem un to padotajiem, kā arī zemākā līmeņa vadītājiem un viņu padotajiem. Tas, cik katrā uzņēmumā ir šie vadītāji un padoto nosaku uzņēmuma lielums un nepieciešamība pēc attiecīgā skaita un veida. Līdzīgi ir arī ar līderiem. Katrā uzņēmumā ir savi līderi un katrā vadības līmenī tie ir savādāki.
Līderis var būt gan formāls, proti, oficiāli atzīts un iecelts no vadības puses un darbinieku atzīts, bet var būt arī neformālie līderi, kurus ir iecēluši darbinieki, bet vadība tos nav iecēlusi attiecīgajā (līderu) statusā. Turpmāk tiks runāts par oficiāli ieceltiem līderiem.
Lehi

Vēsture

1850. gadā grupa mormoņu pionieru apmetās teritorijā sauktā par Lehi, vietā kuru sauca Dry Creek. 1851. gadā to pārsauca par Evansville, par godu Deividam Evansam, vietējās Pēdējo dienu svēto Jēzus Kristus baznīcas bīskapam. 1852. gada sākumā bīskaps Evanss lūdza pievienot Lehi Jūtas štatam. Lehi bija sestā pilsēta, kas pievienojās Jūtas štatam. Likumdevējvara arī apstiprināja pieprasījumu pilsētu pārsaukt par Lehi, par godu Mormona grāmatas pravietim Lehi.

Ģeogrāfija

Pilsētas platība ir 69,1 km², no kuriem 68,2 km² ir sauszeme, bet 0,9 km² jeb 1,28% ir ūdens.

Demogrāfija

Pēc 2000. gada datiem, pilsētā dzīvoja 19 028 cilvēki, atradās 5125 mājsamniecību un 4602 ģimenes apmetušās pilsētā, bet 2010. gadā 47 407 cilvēki. Vidējais populācijas blīvums bija 936,2 cilvēki uz kvadrātkilometru.

Ekonomika

Lehi pārveidojas no lauksaimniecības ekonomikas uz tehnoloģisku ekonomiku. Šo aizsāka Micron Technology DRAM mikročipu ražotnes būvniecība, kas vēlāk kļuva par NAND zibatmiņas uzņēmumu IM Flash Technologies, kas ir Micron un Intel Corporation kopuzņēmums ar galveno mītni Lehi. Pašlaik 1 no katriem 14 zibatmiņas čipiem pasaulē ražo Lehi.
Adobe Systems ir bāzējis vienu no tā mītnēm Lehi. Tur strādā aptuveni 900 darbinieku. 2016. gada maijā, Ancestry.com pārvietoja savu galveno mītni no Provo uz Lehi. Microsoft ir inženierijas departaments pilsētā. Sākotnēji nodarbinot 100 darbiniekus, Microsoft ir uzbūvējis otro celtni, lai nodarbinātu tā darbiniekus.
Gvinejas administratīvais iedalījums

Gvinejas administratīvo iedalījumu veido 8 reģioni. Reģioni sīkāk iedalās 34 prefektūrās.
Rīgas koka arhitektūra

Rīgas koka arhitektūra ir daļa no Rīga vēsturiskās apbūves tradīcijas, kas iekļauta Latvijas kultūras kanonā. 
Rīgā patlaban ir ap 4000 dažādu koka ēku un būvju, no tām UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā iekļauti ap 500 objektu. Senākie koka apbūves objekti datēti ar 18. gadsimtu, kad arhitektūrā noteicošais bija klasicisma stils. Lielākā daļa šī laikmeta ēku gāja bojā priekšpilsētu dedzināšanā 1812. gada kara laikā.
Līdz mūsdienām saglabājušās vairākas agrākās ārpilsētas Rīgas koka muižiņas: Zēlustes muiža, Borherta muiža, Kleistu muiža, Hartmaņa muiža, Nordeķu muiža, Depkina muiža, Volera muiža u.c.
Orks (asteroīds)

Atklāšana un nosaukums

Orku 2004. gada 17. februārī atklāja amerikāņu astronomi Maikls Brauns, Čads Truhiljo (Chad Trujillo) un Dāvids Rabinovics (David Rabinowitz) Palomāras observatorijā. Tam tika piešķirts pagaidu apzīmējums 2004 DW. 2004. gada 26. novembrī Starptautiskā Astronomijas savienība tam oficiāli piešķīra vārdu Orks. Orks romiešu mitoloģijā ir pazemes valstības dievs, līdzīgi kā Plūtons grieķu mitoloģijā.

Orbīta un fizikālie parametri

Orkam ar Neptūnu pastāv 2:3 orbitālā rezonanse. Tā orbīta ir visai līdzīga Plutona orbītai, tikai pretēji vērsta. Orks savā orbītā vienmēr atrodas pretējā stāvoklī attiecībā pret Plutonu, ja Orks atrodas perihēlijā, tad Plutons afēlijā un otrādi. Šīs īpašības dēļ Orku literatūrā dažreiz dēvē par "antiplutonu".
Orka virsma ir relatīvi spoža (albedo līdz 30), pelēcīga. Veicot spektroskopiskos novērojumus infrasarkanajā spektrā, uz Orka virsmas ir atklāts ūdens ledus ar, iespējams, amonjaka piejaukumu.

Pavadonis

Izmantojot Habla kosmisko teleskopu, 2005. gada 13. novembrī Maikls Brauns un T. A.Suer atklāja Orkam pavadoni, kurš apriņķo to 9030 ± 89 km attālumā. Pavadonim tika piešķirts pagaidu apzīmējums S/2005 (90482) 1, bet 2010. gada 30. martā to nodēvēja par Vantu. Vanta etrusku mitoloģijā ir dēmons, nāves personifikācija. Pavadoņa diametrs ir apmēram 276 ± 17 km un tas apriņķo Orku 9,54 dienās pa riņķveida orbītu (ekscentricitāte 0,007).
Ešlijs Kols

Karjera

Karjeru sācis Arsenal 1999. gadā. Tā sastāvā aizvadīja 228 spēles, kurās guva astoņus vārtus, izcīnīja divus Premjerlīgas čempiontitulus, trīs FA kausus, kā arī sasniedza 2005.—2006. gada Čempionu līgas sezonas finālu. 2006. gada augustā par 5 miljonu mārciņu lielu transfēra summu pārgāja uz Chelsea. Tā sastāvā 2008. gadā vēlreiz sasniedza Čempionu līgas finālu, izcīnīja vēl trīs FA kausus un Premjerlīgas čempiontitulu 2010. gadā. 2010. gada maijā E. Kols kļuva par pirmo futbolistu, kas izcīnījis sešus FA kausus.
Kopš 2001. gada pārstāv Anglijas izlasi. Izlasi pārstāvējis trijos Pasaules kausa finālturnīros (2002, 2006, 2010) un 2004. gada Eiropas čempionātā.
Ticis atzīts par 2010. gada Anglijas labāko futbolistu.
2013. gada Eiropas čempionāts cīņas sportā

2013. gada Eiropas čempionāts cīņas sportā notika no 2013. gada 19. līdz 24. martam Gruzijas galvaspilsētā Tbilisi.
Hosams Abu Meri

Biogrāfija

Uz dzīvi Latvijā pārcēlies 1993. gadā, lai studētu medicīnu. 1999. gadā absolvējis Rīgas Stradiņa universitāti (Latvijas Medicīnas akadēmiju) ar ārsta grādu. 2002. gadā absolvējis Latvijas Universitāti, iegūstot internista specialitāti. 2004. gadā absolvējis Latvijas Universitātes Pēcdiploma izglītības institūtu, iegūstot gastroenterologa specialitāti.
Strādājis dažādās medicīnas iestādēs par gastroenterologu, endoskopistu. Nodibinājis Arābu kultūras centru, Latvijas Libānas kultūras biedrību.
2007. gadā H. Abu Meri tika piešķirta Latvijas pilsonība.

Politiskā darbība

2014. gadā H. Abu Meri kandidēja 12. Saeimas vēlēšanās no partijas "Vienotība" saraksta, tomēr netika ievēlēts. Vietu 12. Saeimā viņš ieguva uz laiku, kamēr viņa partijas biedrs Rihards Kozlovskis pildīja ministra pienākumus. Kopš 2016. gada H. Abu Meri ir arī Labklājības ministrijas parlamentārais sekretārs. 2017. gada beigās apstiprināts par "Vienotības" Saeimas frakcijas priekšsēdētāju.
Kandidēja no apvienības "Jaunā Vienotība" saraksta 13. Saeimas vēlēšanās, taču netika ievēlēts.

Privātā dzīve

Precējies trīs reizes. Laulībā ar pirmo sievu dzimušas divas meitas. 2017. gada jūnijā tika paziņots, ka otrā laulība ar politiķi un uzņēmēju Lindu (Abu Meri) Mūrnieci tiks šķirta. 2019. gada augustā apprecējās trešo reizi: ar televīzijas žurnālisti Lindu (Krūmiņu) Abu Meri.
6. rezerves korpuss (Vācija)

Kaujas ceļš

Silēzijas 6. rezerves korpuss ģenerāļa Konrāda fon Goslera vadībā tika izveidots Breslavas pilsētā pēc vispārējās mobilizācijas izziņošanas 1914. gada 2. augustā, tajā ietilpa 11. un 12. rezerves divīzijas. 22. augustā tas 5. armijas sastāvā cīnījās Beļģijas un Francijas teritorijā. 1916. gadā piedalījās Verdenas un Sommas kaujās. 1918. gada Pavasara ofensīvas laikā cīnījās 17. armijas un 7. armijas sastāvā.
Pēc Novembra revolūcijas un Pirmā pasaules kara beigām 1919. gada janvārī 6. rezerves korpusu pakļāva Vācijas austrumu robežu apsardzei Kēnigsbergā izveidotajai Ziemeļu armijas virsvadībai (Armeeoberkommando Nord). Lai aizsargātu Austrumprūsijas pierobežu reģionus no iespējamā Padomju Latvijas armijas (PLA) uzbrukuma, Liepājā esošajam Vācijas armijas garnizonam pievienoja no brīvprātīgajiem izveidoto Dzelzsdivīziju. Visus šos spēkus 1919. gada 1. februārī apvienoja 6. rezerves korpusā, par kura komandieri iecēla Liepājas militāro gubernatoru Rīdigru fon der Golcu.
Pēc sakāves Cēsu kaujās 1919. gada 26. jūnijā Dzelzsdivīzija pārgāja Latvijas Pagaidu valdības (A. Niedras kabinets) pakļautībā — divīzijas personālsastāvs nezaudēja savu Vācijas pavalstniecību, apgāde un algas palika Vācijas armijas ziņā. Pēc Strazdumuižas pamiera sakautajiem vācu spēkiem nekavējoties bija jāpārtrauc jebkāda kara darbība un jāatstāj Rīga, tomēr Vācijas armijas 6. rezerves korpuss joprojām uzturējās Kurzemē un Zemgalē. 21. septembrī fon der Golcs noslēdza līgumu ar Pāvelu Bermontu, saskaņā ar kuru vācu okupētās teritorijas civilpārvalde tika nodota Bermontam, bet Latvijā dislocētie vācu spēki formāli pārgāja Rietumkrievijas Brīvprātīgo armijas pakļautībā.
Pēc ģenerāļa Rīdigera fon der Golca atsaukšanas 1919. gada 12. oktobrī par Rietumkrievijas armijas vācu daļu komandieri Kurzemē un Žemaitijā tika iecelts ģenerālis Valters fon Eberharts, kas vadīja vācu karaspēka vienību tālākās kaujas līdz 1919. gada decembra vidum pret Latvijas un Lietuvas karaspēkiem.
Telpisks attēls

Telpisks attēls ir ķermeņa vizuālās attēlošanas veids, izmantojot grafiskās izpausmes paņēmienu trīsdimensiju telpā (3D telpa). Sākotnēji 3D attēli bija zīmējumi telpā (x,y,z) ar skaidri noteiktām kontūrām. Mūsdienās ir iespējams projicēt gaismas starus tā, lai tie veidotu hologrāfiskus attēlus, kuri spēj telpā pat kustēties.
Lielākā daļa, bet ne visi, telpiskie attēli ir autostereoskopiski, t.i., trīsdimensiju attēls ir redzams ar neapbruņotu aci.
Telpiskie attēli ir tikai viena daļa no 3D attēliem. Pārēji trīsdimensiju attēli var būt stereogrammas, elektrohologrāfiskie attēli, paralakses attēli, paralakses panoramagrammas
Jozefs Šomakers

Dzīvesgājums

Dzimis 1859. gada 31. maijā Daugavgrīvā (tagad Rīgas daļa). Strādāja Ķeizariskajā cilvēkmīlestības biedrības (Императорское человеколюбивое общество) slimnīcā Pēterburgā. 1893. gadā kļuva par Pēterburgas ķeizariskā upju jahtkluba biedru.
1897. gadā iegādājās jahtu "Frams".
1912. gada vasaras olimpiskās spēlēs Krievijas impērijas burātāju komandas (Espers Beloseļskis, Ernests Braše, Nikolajs Pušņickis, Aleksandrs Rodionovs, Filips Štrauhs, Jozefs Šomakers, Karls Lindholms) sastāvā ar jahtu Gallia II izcīnīja bronzas medaļu.
Pēc Pirmā pasaules kara pārcēlās uz dzīvi Vācijā, miris 1931. gada 17. jūlijā Kečenbrodā (Kötzschenbroda), kas tagad ir Radeboilas pilsētas daļa Meisenes apriņķī Saksijas federālajā zemē.
Krompahi

Vēsture

Pilsēta rakstos pirmoreiz minēta 1282. gadā. Tāpat kā visa Slovākija, gadsimtiem bijusi Ungārijas sastāvā, tās ungāriskais nosaukums ir Korompa (ungāru: Korompa). 1841. gadā šeit tika uzcelta metalurģiskā rūpnīca, kas kļuva par lielāko Ungārijā. To slēdza 1921. - 1923. gadā, izraisot rūpnīcas strādnieku sacelšanos. Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. 1948. gadā Krompahos tika uzbūvēta elektrotehniskā rūpnīca. No 1993. gada - Slovākijā. Mūsdienās pilsētā atrodas kompānijas "Panasonic" rūpnīca.

Tūrisms

Pie pilsētas atrodas Plejsu (Plejsy) kalnu slēpošanas kūrorts.

Cilvēki

Pēc etniskās piederības pilsētas iedzīvotāji ir slovāki (87 %) un čigāni (9 %). Pēc reliģiskās pārliecības: katoļi (91 %), pareizticīgie (4 %), grieķu katoļi (3 %).
Tuksneša čakstīte

Izplatība

Tuksneša čakstīte ligzdo Ziemeļāfrikā, Tuvajos Austrumos, Vidusāzijā un Centrālāzijas kalnu rajonos, austrumu virzienā sasniedzot Mongolijas rietumus. Ziemo Āfrikā, Persijas līča reģionā un Indijas rietumdaļā. Āzijas populācijas ir gājputni, bet lielākā daļa Ziemeļāfrikas populācijas ir nometnieki vai daļēji migrējoša. Mēdz ieklejot Eiropā.

Latvijā

Tuksneša čakstītei Latvijā līdz šim bijuši četri novērojumi. Latvijai vistuvāk mājo nominālpasuga Oenanthe deserti deserti. Divu citu pasugu ieceļošana Eiropā mazāk iespējama.

Izskats

Tuksneša čakstīte ir neliels dziedātājputns. Ķermeņa garums 14—15 cm, spārnu plētums 24—29 cm, svars 15—34 g. 
Apspalvojums ir gaišs, smilšu dzeltens, kas vizuāli saplūst ar apkārtējo, smilšaino vidi. Tēviņiem ligzdošanas sezonas laikā ir melna seja un pazode, melni spārni un gandrīz visa aste arī ir melna. Toties mugura un vēders ir gaiši dzeltenbrūni vai gaiši sarkanbrūni, virs acīm un uz pleciem gaišas, gandrīz baltas svītras. Knābis un kājas melnas. Ārpus ligzdošanas sezonas tēviņa seja kļūst pelēcīga. Mātītes apspalvojums salīdzinoši ir pelēcīgāks ar tumši brūnām, nevis melnām pazīmēm. Jaunie putni izskatās līdzīgi mātītei, bet uz muguras un krūtīm tiem ir brūns raibumojums.

Uzvedība

Uzturas atklātās, sausās, smilšainās, akmeņainās vai klinšainās vietās ar nabadzīgu veģetāciju, stepēs, pustuknešos, tuksnešos, izžuvušās upju gultnēs un sāls laukos. Sastopama līdz 3500 metriem virs jūras līmeņa. Ziemas periodā mēdz ieklejot nokoptos, tukšos lauksaimniecības tīrumos.
Tuksneša čakstīte uzturas galvenokārt uz zemes, vērojot apkārtni no kāda augstāka akmens vai krūma zara. Pa zemi pārvietojas ar lēcieniem.

Barība

Tuksneša čakstīte barojas ar bezmugurkaulniekiem, galvenokārt ar kukaiņiem. Nelielos daudzumos barojas arī ar nelielām sēklām. Kukaiņus parasti noskata no kāda augstāk novietota novērošanas posteņa, reizēm tos noķer, uzspurdzot uz mirkli gaisā.

Ligzdošana

Atkarībā no izplatības areāla ligzdošanas sezona sākas dažādos laikos, piemēram, Marokā tā sākas februārī, bet Pakistānā un Pamirā maijā, Džungārijas ielejā Gobi tuksnesī maija vidū. Ligzda ir masīva konstrukcija, kas sakrauta no sausas zāles, zariem un saknēm, no iekšpuses izklāta ar smalkākiem zāļu stiebriņiem, dzīvnieku vilnu un spalvām. Tā atrodas upes stāvkrasta vai klints iedobē, spraugā vai alā, akmeņu sienu, tiltu vai citu konstrukciju iedobēs, zem akmeņiem, krūmiem, koku saknēm vai pamestās grauzēju alās.
Dējumā ir 3—6 gaiši zilizaļas olas ar brūniem raibumiņiem. Inkubācijas periods ilgst 13—16 dienas, perē tikai mātīte. Par mazuļiem rūpējas abi vecāki. Jaunie putni ligzdu atstēj 13—18 dienu vecumā, bet vecāki turpina par tiem rūpēties papildu 3 nedēļas. Iespējams, tuksneša čakstītēm ir divi perējumi.
Tranquility (SKS)

Uzbūve

Tranquility ir cilindra formas 6,7 m garumā un 4,48 m diametrā. Starta masa ir 15,5 tonnas. Tam ir seši saslēgšanās mezgli
Modulis paredzēts dzīvības sistēmas nodrošināšanai sešiem apkalpes locekļiem. Tajā uzstādīta ūdens reģenerācijas sistēma, skābekļa ģenerators, tualete. Tajā ir arī trenažieris apkalpes fiziskiem treniņiem.

Lidojuma gaita

Tranquility startēja 2010. gada 7. janvārī ar Discovery misijā STS-130. Kopā ar to tika palaists arī Cupola modulis, kas starta laikā bija pievienots pie Tranquility priekšēja porta. 10. februārī 05:06 UTC Endeavour saslēdzās ar SKS. 
12. februārī Roberts Bēnkens un Nikolass Petriks veica iziešanu kosmosā, kuras laikā modulis tika pievienots stacijai. Sākumā viņi Endeavour kravas telpā no Tranquility noņēma transportēšanas stiprinājumus un elektrobarošanas kabeļus. Tad ar stacijas manipulatoru tika satverts modulis un izcelts no kravas telpas (izcelšana sākās 04:05 UTC). Tad 05:56 UTC Tranquility tika pārvietots uz Unity moduļa kreiso portu. 06:20 UTC tika savilks saslēgšanās mehānisms, un Tranquility kļuva par stacijas pastāvīgu sastāvdaļu. Pēc tam, kad modulis bija pievienots, Bēnkens un Petriks pārvietojās pie tā un sāka datu un elektrokabeļu savienošanu.
Nākamajā dienā kosmonauti nodarbojās ar Tranquility aktivizāciju. 02:17 UTC tika atvērta moduļa lūka, un Viljamss pirmais iegāja tajā.
13. februārī atkal Bēnkens un Petriks veica iziešanā kosmosā, kurā turpināja moduļa uzstādīšanu. Vispirms viņi starp Unity un Tranquility novilka amonjaka dzesēšanas sistēmas caurules un veica to savienošanu. Pēc tam viņi tas ietina siltumizolācijā. Beidzot Petriks atvēra dzesēšanas sistēmas pirmās līnijas ventili, pa kuru uz Tranquility sāka cirkulēt amonjaks. Tad Bēnkens pārvietojās uz Tranquility apakšējo portu, lai mezglu sagatavotu Cupola pievienošanai. Petriks pārvietojās uz Cupola moduli, lai to sagatavotu atvienošanai. Pēc tam Bēnkens un Petriks Tranquility ārpusē uzstādīja papildu rokturus, kurus izmantos ārpuskuģa aktivitāšu laikā. 
15. februārī Cupola modulis tika atvienots no Tranquility priekšējā porta un pārvietots uz apakšējo (pret Zemi vērsto) saslēgšanās mezglu.
16. februārī no Harmony moduļa tika atvienots PMA-3 adapteris un pārvietots uz Tranquility priekšējo portu, kur sākotnēji atradās Cupola. Kosmonauti turpināja Tranquility iekārtošanu. Tika atvērta lūka uz Cupola moduli.
17. februārī trešajā iziešanā Bēnkens un Petriks veica Tranquility dzesēšanas sistēmas otrās līnijas ieslēgšanu, ka arī uz moduļa uzstādīja rokturus.