Sid Meier's Colonization

Spēles process

Spēles sākumā spēlētājs izvēlas valsti, kuru viņš pārstāvēs. Tiek piedāvātas četras koloniālās lielvaras: Anglija, Francija, Nīderlande un Spānija. Izvēle turpmāk noteiks visu spēles procesu, jo katram no pretiniekiem, kurus vadīs dators, ir savi plusi un mīnusi. Spēlētājs var izvēlēties spēlēt vai nu uz vēsturiskās Amerikas kartes, vai uz nejauši uzģenerētas teritorijas, kura sastāv no kontinentiem un salām.
Spēle sākas 1492. gadā. Kuģis ar diviem kolonistiem dodas no Rietumeiropas ostas, pamazām atklājot apslēpto spēles laukumu. Atklājot jaunu zemi, kolonisti no kuģa klāja nokāpj uz jaunās zemes un dibina koloniju. Jauno pasauli apdzīvo vairākas vēsturiskas indiāņu ciltis un civilizācijas, piemēram, apači, irokēzi, acteki un inki, ar kurām turpmāk spēles procesā (īpaši tā sākumā) ir jārēķinās. Indiāņi piedāvā sadarbību: tirdzniecība, koloniju apgāde ar pārtiku.
Lai kolonija attīstītos, ir nepieciešami speciālisti, kurus jāvervē Eiropā. Parasti labi speciālisti maksā naudu, izņemot tos dažus, kuri brīvprātīgi piesakās ceļojuma uz Jauno pasauli. Naudu var iegūt 3 veidos. Pirmais veids ir Eiropā no kolonijām pārdot atvestās izejvielas (cukurniedres, tabaku, sudrabu, ogles, koksni u.c.) un saražotās preces (rumu, ieročus, darba instrumentus, dārglietas u.c.). Otrais veids kā iegūt naudu, ir indiāņu zelts, kuru var atrast apslēptu bagātību veidā vai izpostot indiāņu apmetnes un pilsētas. Šajā gadījumā spēlētājam ir jārēķinās ar to, ka indiāņu ciltis kļūst naidīgas kolonistiem un veic pastāvīgus uzbrukumus, nopostot koloniju uzlabojumus un traucējot attīstībai. Trešais veids ir citu Eiropas lielvaru kuģu aplaupīšana, kuri nodarbojas ar preču pārvadājumiem starp kolonijām un metropoli.
Pakāpeniski tiek izveidots koloniju (pilsētu) tīkls, kuras savā starp savieno ceļi. Ceļi ir nepieciešami kolonistu, tirgotāju karavānu un armijas ātrākai pārvietošanai. Dažādu valstu kolonijas Jaunajā pasaulē pastāvīgi savā starpā naidojas. Pamats tam ir resursi, kurus katrs vēlas iegūt savā īpašumā. Lai parūpētos par savu koloniju drošību, tās ir jānostiprina gan militāri, gan ekonomiski. Ieroči un karavīri Eiropā maksā lielu naudu, tāpēc jādomā par savu ieroču, kuģu, darbarīku, pārstādes cehu attīstīšanu. Tam ir nepieciešami speciālisti, kurus, pieaugot iedzīvotāju skaitam kolonijās, var apmācīt uz vietas, ceļot skolas, koledžas un universitātes.
Īpaša loma spēlē piešķirta vēsturiskām personām, kuras periodiski tiek ievēlētas (pēc spēlētāja izvēles) Kontinentālajā kongresā. Šo personību vidū ir tādi cilvēki kā Fernāns Magelāns, Frānsiss Dreiks, Džordžs Vašingtons, Bendžamins Franklins, Tomass Džefersons un Viljams Pens, kuru ievēlēšana dod kādu no sociāliem vai ekonomiskiem labumiem (kuģi pārvietojas ātrāk; no indiāņiem vairs nav jāpērk zeme, lai izveidotu koloniju vai ierīkotu ceļu, raktuves, labības lauku utt.). Kontinentālajā kongresā ievēlētie pastiprina kolonistu alkas pēc neatkarības no metropoles jeb vairo tā saucamo "brīvības zvanu" skaitu.
Visā spēles gaitā attiecībā pret kolonijām pieaug metropoles spiediens. Pārdodot preces Eiropā, metropole ceļ nodokļus, kā rezultātā iegūstamā peļņa no darījumiem sarūk. Veiksmīgas attīstības rezultātā pakāpeniski palielinās to kolonistu skaits, kuri vēlas kļūt brīvi no metropoles varas. Sasniedzot neatkarību alkstošo kritisko masu, kolonijas pasludina neatkarību. Metropole sūta karaspēku, lai dumpi apspiestu. Veiksmīgi sakaujot karaļa armiju, spēle noslēdzas ar uzvaru. Lai spēles process neilgtu mūžīgi, izstrādātāji to ir ierobežojuši ar 1850. gadu.