google/wiki40b huggingface dataset:
Aleksandrs Miezītis

Dzīvesgājums

Dzimis Rīgā, galdnieka Pētera Miezīša un viņa sievas Otīlijas dzimušas Mendes ģimenē.
Pārstāvējis Rīgas 1. atlētu klubu. Piedalījies 1912. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Stokholmā. Startēja svara kategorijā 55 līdz 60 kg, bet izstājās 2. kārtā (divi zaudējumi — dānim Verneram Hetmaram un britam Džordžam Makenzi). 3. vieta Viskrievijas sporta spēlēs 1913. gadā un 3. vieta Krievijas čempionātā 1914. gadā. Krievijas atlētikas čempionātā Pēterburgā 1915. gadā — galvenā balva. Krievijas meistarsacīkšu uzvarētājs grieķu romiešu cīņā un boksā vieglajā svarā (1918), Maskavas meistarsacīkšu uzvarētājs (1915).
1935. gadā Rīgā viņš nodibināja džiudžitsa klubu un Otrā Pasaules kara laikā vadīja fiziskās audzināšanas un tuvcīņas nodarbības Latviešu leģiona instruktoru un vada komandieru skolā Bolderājā.
Latvijas Smagatlētikas savienības valdes loceklis. Latvijas Sporta organizācijas apvienības olimpiskās vienības treneris smagatlētikā. Fiziskās audzināšanas instruktors policijā. Strādājis par treneri 1. Rīgas Atlētu klubā. Vadījis rīta vingrošanu Rīgas Radiofonā.
Otrā pa­saules kara beigās represēts, gājis bojā izsūtījumā.
Olaines novada dome

Olaines novada dome (arī Olaines novada pašvaldība) ir Olaines novada pašpārvaldes augstākā iestāde, kas atrodas tās administratīvajā centrā Olainē. Dome sastāv no 17 deputātiem, ko ievēl reizi četros gados pašvaldību vēlēšanās Olaines novadā deklarētie balsstiesīgie Latvijas un Eiropas Savienības pilsoņi.
Parīzes metro

Parīzes metro (franču: Métro de Paris) jeb Parīzes metropolitēns ir metro sistēma Francijas galvaspilsētā Parīzē, kas ir sākusi darboties 1900. gada 19. jūlijā un tika atvērta uz World Expo 1900. Tas ir viens no Parīzes simboliem. Metro sastāv no sešpadsmit līnijām un 303 stacijām. Kopējais līniju garums sasniedz 214 kilometri no kuriem lielākā daļa atrodas zem zemes. Pēc 2012. gada datiem metro pārvadāja 1,541 miljardus pasažieru gadā un 4,210 miljonus pasažieru vienas dienas laikā. Viens brauciena biļete Parīzes metro izmaksā 1,80 eiro vai desmit braucieni 14,10 eiro.
Tas ir otrais noslogotākais metro Eiropā aiz Maskavas metro pēc pārvadāto pasažieru skaita un desmitais lielākais metro pasaulē pēc kopējā līniju garuma. Tas ir viens no visblīvāk izvietotajiem metro pasaulē, jo uz 86,9 km² atrodas 245 stacijas. Liela daļa no stacijām ir celtas jūgendstilā. Gare de Châtelet – Les Halles caur kuru iet piecas metro līnijas ir lielākā metro stacija pasaulē. 
Līdz 2019. gadam ir plānots paplašināt trīs metro līnijas.
Valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Mālpils novadā

Šajā lapā apkopoti valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Mālpils novadā.
 Kultūras pieminekļu karte
Šis saraksts tiek veidots no Vikidatiem, to periodiski atjaunina bots.
Almazna

Vēsture

Apdzīvoto vietu uz muižniekam Stebeļskim piederošās zemes 1870. gadā dibināja no Harkovas guberņas Izjumas pilsētas apkaimes pārceltie dzimtļaudis un jauno ciemu nosauca par Izjumu. 1878. gadā ciems tika savienots ar dzelzceļa līniju un uzbūvēta stacija, ko tāpat, kā ciematu pie tās nosauca par Izjumu. Tā kā Harkovas guberņā jau bija viena stacija ar tādu nosaukumu, jaunuzbūvēto staciju un ciemu 1895. gadā pārdēvēja par Almaznu. Ciemats izauga saistībā ar intensīvo akmeņogļu ieguvi apkaimē. 1898. gadā tika uzsākta metalurģiskās rūpnīcas būve. 1962. gadā tika uzbūvēta ferrosakausējumu rūpnīca. 1977. gadā Almaznai piešķirts pilsētas statuss. 2001. gadā metalurģiskā rūpnīca likvidēta. Iedzīvotāju skaits pilsētā samazinājies no 7487 1989. gadā līdz 4301 2011. gadā.
Māris Bičevskis

Spēlētāja karjera

Karjeru uzsācis 2007. gadā Latvijas 1. līgas kluba SK Rīga 91 sastāvā. 2008.—2009. gada sezonā debitējis Latvijas čempionātā SK LSPA/Rīga sastāvā. 2009.—2010. gada sezonā HK Dinamo Juniors sastāvā startēja Baltkrievijas Ekstralīgā un Latvijas Virslīgā. Kopš 2010.—2011. gada sezonas spēlē HK Rīga sastāvā Jaunatnes hokeja līgā. 2011. gada decembrī debitēja Rīgas "Dinamo" oficiālās spēlēs (Špenglera kausa izcīņā). 2012. gada janvārī debitējis KHL.
Vairākus gadus piedalījies Latvijas hokeja izlases treniņnometnēs, taču gan pirms 2013., gan 2014. gada Pasaules čempionātiem kā pēdējais īsi pirms turnīra sākuma tika atskaitīts no Teda Nolana vadītās izlases. Spēlējis vairāku Latvijas jaunatnes izlašu sastāvos.
Lodeinoje Poļe

Vēsture

Pilsētu 1702. gadā dibinājis Pēteris I kā Oloņecas kuģubūvētavas vietu un 1703. gadā šeit tika uzbūvēts vēsturē pirmais Krievijas Baltijas flotes kuģis - 28 lielgabalu fregate "Štandart" (Штандарт). Kuģubūvētavas darbības laikā (līdz 1830. gadam) šeit tika uzbūvēti vairāk nekā 400 Krievijas kuģu. 1931. gadā netālu no pilsētas, klostera telpās tika ierīkota ieslodzījuma nometne "Svirlag" (Свирлаг). Otrā pasaules kara laikā ziemeļos no pilsētas atradās frontes līnija ar Somijas spēkiem.
Gustavs Reinholds fon Klots

Dzīvesgājums

Dzimis 1780. gada 18. oktobrī Tveras guberņas Višņijvoločekas pilsētā, armijas majora ģimenē. Mācījās Rīgas licejā, pēc tam no 1802. līdz 1805. gadam Tērbatas universitātē studēja teoloģiju. No 1805. gada līdz pat 1834. gadam viņš bija Nītaures draudzes mācītājs. 1824. gadā Klots sagatavoja Latviešu Literāriskās Biedrības statūtus un tika ievēlēts par tās vadītāju. Publicēja rakstus par latviešiem un latviešu valodu izdevumos vācu zemēs un Latviešu literārās biedrības izdevumā “Magazina”.
1830. gada viņu ievēlēja par Vidzemes virskonsistorijas asesoru, 1834. gadā par Vidzemes ģenerālsuperintendentu. 
Miris 1855. gada 18. oktobrī Rīgā.
Nikolajs Ostrovskis

Dzīvesstāsts

Dzimis krievu apakšvirsnieka ģimenē. Beidzis draudzes skolu. 1913. gadā ģimene pārcēlās uz Šepetivku. No 1916. gada Nikolajs Ostrovskis strādāja dažādus vienkāršus darbus, vienlaicīgi mācoties skolā. 1919. gadā iestājās komjaunatnē. 1919. gada augustā brīvprātīgi devās uz fronti, kur Sarkanās armijas 1. kavalērijas armijas sastāvā piedalījās Krievijas pilsoņu karā. 1920. gadā pēc ievainojuma pie Ļvovas demobilizēts. Piedalījās cīņās pret nemierniekiem Īpašo vienību (Части особого назначения) sastāvā. Strādāja par komjaunatnes funkcionāru. 1924. gadā iestājās VK(b)P.
No 1927. gada līdz savai nāvei bija piekalts pie gultas, jo sirga ar progresējošu ankilozējošo spondilartrītu. Slimības laikā sarakstīja un 1932. gadā publicēja autobiogrāfisku romānu "Kā rūdījās tērauds", kas kļuva par vienu no redzamākajiem sociālistiskā reālisma darbiem.
Fraternitas Imantica

Fraternitas Imantica ir pirmā Latvijas studentu korporācija, ko pēc Latvijas okupācijas nodibināja pie Baltijas Universitātes 1947. gadā.

Dibināšana un sākotnējā darbība

Dibināta 1947. gada 18. februārī Baltijas Universitātē (BU) Pinnebergā, Vācijā. Gadu vēlāk garantēts A!K!K! pie Selonijas. 1949. gada 16. septembrī uzņemta Latvijas Korporāciju Apvienībā (L!K!A!). Pēc BU slēgšanas 1949. gada 30. septembrī un vadlīniju pieņemšanas darbībai tālākā emigrācijā, sākotnējais aktīvā konventa posms noslēdzās 1949. gada 24. oktobrī.

Imantieši pasaulē

Brīvās pasaules augstskolās imantieši atjaunoja studijas un sākās globālā korespondences konventa darbības posms. ASV/Kanādā, Austrālijā/Jaunzēlandē un Eiropā nodibinātās internās kopas atsāk jaunu locekļu uzņemšanu 1953. gada rudens semestrī. 25 gadu dibināšanas atceres svētku ārkārtējā konventā Milvokos, ASV, pieņem jaunas vadlīnijas globālai darbībai. Fraternitas Imantica prezidē L!K!A! (ar sēdekli Ņujorkā) 1957./1958. un 1976./1977. gados. Globālais korespondences konvents (G!K!K-ts) darbību pārtrauc 1999. gada 4. septembrī.

Atjaunošana Latvijā

Ar 1990. gada 13. jūliju, kad uzņēma pirmo locekli Rīgā, sākās darbība Latvijā. Gadu vēlāk korporācija akreditēta pie Latvijas Lauksaimniecības Universitātes, uzņemta Prezidiju Konventā un iegādāts īpašums Jelgavā - Kungu ielā 8. 1995. gadā reģistrēta Tieslietu ministrijā. 1997. gada 18. maijā korporācijas ģenerālsapulce Latvijā atjauno aktīvo konventu. 2007. gada 18. novembrī noslēgts karteļlīgums ar Gersicania. Filistru biedrība. Pēc Filistru Biedrības (F!B!) statūtu pieņemšanas G!K!K!-tā, F!B! darbība Latvijā (ar kopu ASV/Kanādā) sākās 1999. gada 20. februārī. Reģistrēta Latvijas Republikas Uzņēmumu reģistrā.

Devīzes un krāsas

Svešumā tēvzemei!, Lai zobens nesarūs!, Scientiae, populo, patriae! Sākotnējās krāsas: sarkans-balts-zelts; Lettonia’i iebilstot, 1949. gada 16. septembrī mainītas uz sarkans-zelts-balts.

Atrašanās vieta

K!Dz! : Kungu ielā 8, Jelgavā, Latvijā.

Avoti

Fr! Imantica arhīvs.
Aina Galēja-Dravniece

Dzīves gājums

Dzimusi Rīgā 1925. gada 14. aprīlī Latvijas Universitātes privātdocenta Jūlija Galēja (1884—1951) un viņa sievas Ernas ģimenē. Mācījās Rīgas 1. Valsts vidusskolā. 1941. gada 14. jūnija deportācijas laikā izsūtīja viņas tēvu. Otrā pasaules kara beigās 1944. gada vasarā viņa kopā ar māti un brāli devās bēgļu gaitās uz Vāciju. 
Studēja medicīnu Baltijas Universitātē un Hamburgas Universitātē (1946—1950). 1951. gadā pārcēlās uz dzīvi ASV, kur ieguva ārstes diplomu ar specializāciju patoloģijā. 1952. gadā salaulājās ar Baltijas Universitātē satikto fiziķi Frici Dravnieku (1915—2001). No 1956. līdz 2002. gadam Dr. A. Galēja strādāja kā patoloģe Minesotas un Ziemeļdakotas štatu universitāšu slimnīcās. Darbojās Mineapoles Latviešu evaņģēliski luteriskajā draudzē, Akadēmiskajā kopā un citās organizācijās, bija žurnāla "Akadēmiskā Dzīve" redakcijas kolēģijas līdzstrādniece. Savus algas ietaupījumus viņa prasmīgi ieguldīja peļņu nesošos investīciju fondos.
Pēc profesora Pauļa Lazdas ierosmes un ar Dr. A. Galējas finansiālu atbalstu 1992. gadā izveidoja stipendiju programmu divu semestru mācībām Viskonsinas Universitātē Oklērā (University of Wisconsin-Eau Claire, UWEC). Programmas atbalstu izmantoja vairāk kā 50 Latvijas jauniešu, kopējais stipendiju apjoms bija lēšams vairāk nekā 500 000 ASV dolāru apmērā. Vairākus gadus viņa atbalstīja arī Viskonsinas studentu mācības Latvijas Universitātē.
Papildus tam A. Galēja izveidoja stipendiju programmu Latvijas jaunajiem ārstiem un pētniekiem, finansiāli atbalstot viņu studijas un tālākizglītību dažādās Eiropas un ASV slimnīcās, klīnikās vai institūtos. 2005. gadā ar mecenātes finansiālu atbalstu izveidoja stipendiju programmu Latvijas patoloģijas rezidentiem.
A. Galēja izveidojusi arī Latvijas Okupācijas muzeja stipendiju, kas atbalstīja Amerikas latviešu jauniešu praksi Latvijas Okupācijas muzejā. Viņa finansiāli atbalstīja Latvijas Okupācijas muzeja ceļojošās izstādes rīkošanu, Latviešu Fonda darbību un citas organizācijas.
Mirusi 2013. gada 3. decembrī Mineapolisā.

Piemiņas fonds

Viskonsinas Universitātē Oklērā izveidots īpašs fonds Ainas Galējas-Dravnieces piemiņai: Dr. Aina Galejs Memorial Scholarship Fund at the University of Wisconsin-Eau Claire Foundation.
Dieva acs

Ticējumi

Bībelē acs ir visaptverošu zināšanu, modrības un Dieva sargājošās klātbūtnes simbols. Kristietības mākslā acs, ko ietver saules stari, nozīmē Dievu. Acs Dieva rokā nozīmē Dieva radošo gudrību, acs trijstūrī – Dievu Tēvu Trīsvienībā. Acs ķerubu un zēravu spārnos norāda uz to neierobežoto izziņas spēju. Kopš seniem laikiem acs attēlojumam piedēvē apotropiskas spējas. Acs simbolizē fizisko un garīgo redzi, jo acs ir „dvēseles logs”, pa kuru Dievišķā Gaisma ienāk ķermenī. „Laipns skats iepriecina sirdi.” (Sal. 15,30.) „Miesas spīdeklis ir acs; ja nu tava acs ir skaidra, tad visa tava miesa būs gaiša. Bet, ja tava acs ir nevesela, tad visa tava miesa būs tumša.” (Mat. 6,22-23.) Redzēt ar vienu aci nozīmē redzēt dzīves vienotību, nevis tās divējādību. „Un, ja tava acs tevi apgrēcina, izrauj to un met to prom; tas tev labāk – ar vienu aci ieiet dzīvībā, nekā tev ir divi acis un tevi iemet elles ugunī.” (Mat. 18,9.) 
Kristiešu mākslā divas acis, kas novietotas uz trauka vai stiebra, ir Svētās Lūcijas atribūti.
Baltkrievijas administratīvais iedalījums

Baltkrievijas administratīvo iedalījumu veido 6 apgabali (baltkrievu: вобласць) un galvaspilsēta — Minska, kurai ir īpašs statuss. Apgabali sīkāk tiek iedalīti 118 rajonos (baltkrievu: раён) un 10 apgabala pakļautības pilsētas (baltkrievu: городов областного подчинения).
Andis Caunītis

Biogrāfija

A. Caunītis dzimis 1971. gada 9. aprīlī Gulbenē. 1994. gadā absolvējis Latvijas Lauksaimniecības universitāti mežsaimniecības inženiera specialitātē.

Politiskā darbība

Atmodas laikā bijis Latvijas Tautas frontes biedrs. Pirmo reizi Gulbenes pilsētas domes vēlēšanās kandidēja no Kristīgi demokrātiskās savienības 2001. gada pašvaldību vēlēšanās, taču netika ievēlēts. 2005. gada pašvaldību vēlēšanās, jau pārstāvot partiju "Jaunais laiks", A. Caunītis tika ievēlēts Gulbenes pilsētas domē. 2006. gadā A. Caunītis kandidēja 9. Saeimas vēlēšanās no "Jaunā laika" saraksta, netika ievēlēts. 2009. gadā ievēlēts Gulbenes novada domē no "Jaunā laika" un "Pilsoniskās savienības" apvienotā saraksta.
2010. gadā A. Caunītis kandidēja 10. Saeimas vēlēšanās jau no partijas "Vienotība" saraksta, un, lai arī netika ievēlēts, taču ieņēma partijas biedra Arta Pabrika vietu Saeimā, kad tas kļuva par ministru. Pēc 10. Saeimas atlaišanas 2011. gadā A. Caunītis kandidēja ārkārtas Saeimas vēlēšanās, taču netika ievēlēts.
2012. gada aprīlī A. Caunītis kļuva par Gulbenes pilsētas pārvaldes vadītāju. 2013. gada pašvaldību vēlēšanās viņš bija "Vienotības" deputāta kandidāts un saraksta līderis uz vietu Gulbenes novada domē un tika ievēlēts. Pašvaldības sasaukuma laikā divreiz atteicies no iespējas kļūt par Saeimas deputātu amatu atstājušo kolēģu vietā. 2017. gada pašvaldību vēlēšanās atkal ievēlēts Gulbenes novada domē. 2018. gadā izstājies no partijas “Vienotība” un pievienojies organizācijai “Sabiedrība centriskai politikai”. Ievēlēts par Gulbenes novada domes priekšsēdētāja vietnieku. Nesekmīgi kandidēja 12. Saeimas vēlēšanās no Latvijas Reģionu apvienības saraksta.
Rietumgati

Rietumgati ir kalnu grēda, kas stiepjas paralēli Indostānas pussalas rietumu krastam. Ietilpst Indijas teritorijā. Augstākā virsotne: Anaimudi.
Rietumgati iekļauti UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. Viena no bioloģiski daudzveidīgākajām vietām pasaulē. Te dzīvo 139 zīdītāju, 508 putnu, 179 abinieku, 6000 kukaiņu, 290 saldūdens zivju, 7402 ziedaugu, 1814 ziedošo augu sugas. Iespējams, Rietumgatos ir vēl daudz neatrastu sugu. Šeit sastopami vismaz 325 globāli apdraudētu sugu pārstāvji.
Dzemdes mioma

Dzemdes mioma (latīņu: myoma uteri) jeb dzemdes fibromioma (angļu: uterine fibroids) ir labdabīgs apaļš, labi norobežots, bet neieslēgts un ciets mezglveida muskuļaudu audzējs jeb mioma, kas veidojas  dzemdē.
Dzemdes mioma veidojas hormonu svārstību rezultātā — dzemdes šūnām spontāni daloties, veidojas muskuļaudu mezgli, kas ieaug dzemdes muskuļu slānī.
Vizuālais romāns

Vizuālais romāns (japāņu: ビジュアルノベル bijuaru noberu) ir datorspēļu veids, kas apvieno komiksu (vai mangu, dažkārt filmu), radiolugu un prozas elementus. Vizuālie romāni kļuva populāri Japānā 20. gadsimta deviņdesmitajos gados. Atšķirībā no platformu spēlēm un šaujamspēlēm, spēlētājs nekontrolē tēla ķermeni un nepārvieto to pa spēles laukumu. Tā vietā spēlētājam ir šaurs darbības izvēles lauks. Tipiski ir tikai trīs vai četras vienkāršas darbības no kurām spēlētājs var izvēlēties.
Parasti vizuālajos romānos ir attēlots fonā kāds tēls (zīmēts manga stilā), un ir dots teksts, kurā ir aprakstīts, ko šis tēls saka. Dažkārt tiek atskaņots balss ieraksts, kurā tiek nolasīts redzamais teksts un skan fonā mūzika. Spēlētājs lasa dialogu līdz tā vietā uz ekrāna parādās izvēles varianti, kurā dota izvēle, ko spēlētājs var tālāk darīt, nespēlētāja tēli reaģē uz spēlētāja izvēli, kam seko turpmāks dialogs.
Pelnrušķīte (1950. gada filma)

Sižets

Pelnrušķīte jau agrā vecumā zaudēja abus vecākus un nu viņai jādzīvo ar savu ļauno pamāti un viņas divām meitām, kuras liek Pelrušķītei darīt visus mājas darbus viņu vietā. Kādu dienu Karalis rīko balli, lai atrastu savam dēlam piemērotu līgavu, tomēr pamāte liedz Pelnrušķītei doties uz balli. Negaidīti Pelnrušķītei palīdz Feju krustmāte, kā arī divas draudzīgas peles Žaks un Guss, kuri pārģērbj Pelnrušķīti. Meitene dodas uz balli, kur Princis viņu pamana un iemīlas no pirmā acu skatiena.
Konstantīns Gorovikovs

Spēlētāja karjera

Savu profesionālā spēlētāja karjeru Konstantīns uzsāka 1994. gadā, spēlējot Starptautiskās hokeja līgas kluba Sanktpēterburgas SKA rindās. Pēc tam, kad Gorovikovu 1999. gada NHL draftā izvēlējās Otavas "Senators", nākamās divas sezonas krievu uzbrucējs aizvadīja Grendreipidsas "Griffins" rindās, taču tad atgriezās Krievijā, pievienojoties Krievijas Superlīgas kluba Ufas "Salavat Julajev" rindām. 2003.—04. sezonu Konstantīns aizvadīja Čerepovecas "Severstal" rindās, taču tad atgriezās Sanktpēterburgā. 2005. gadā Gorovikovs uzsāka spēlēt Omskas "Avangard" rindās, taču no 2007. līdz 2010. gadam atkal spēlēja Sanktpēterburgas SKA vienībā.
2010.—11. sezonā Konstantīns spēlēja Maskavas "Dinamo" rindās. 2011.—12. un 2012.—13. gada sezonās kluba sastāvā izcīnīja Gagarina kausu. "Dinamo" sastāvā spēlēja līdz 2017. gadam, kad noslēdza karjeru.
Krievijas izlases rindās spēlējis četros Pasaules čempionātos, 2008. un 2009. gadā izcīnot Pasaules čempiona titulu.
Dievu dārzs

Apraksts

Darelu ģimene pārcēlās uz saulaino Vidusjūras salu Korfu 1935. gadā, kad Džerijam bija desmit gadi. Kā iepriekšējās divās grāmatās, tās galvenie personāži ir māte Luīza, divdesmit trīs gadus vecais brālis un rakstnieks Larijs, deviņpadsmit gadīgais brālis Leslijs, astoņpadsmit gadīgā māsa Margo, ģimenes draugi ārsts un Džerija dabaszinību skolotājs Teodors Stefanidis, taksists Spiro. Ar sev raksturīgo humoru un jautrību, simpātijām un zobgalību autors apraksta savdabīgos grieķu salas iedzīvotājus, ekscentriskos savas ģimenes locekļus un viesus.
Grāmatu caurvij izteiksmīgi vietējās faunas un floras tēlojumi, Džerija pārgājieni, lai kolekcionētu un iepazītu dzīvniekus vai to mazuļus. Darela vārdiem, "'šajā grāmatā attēlots ļoti svarīgs manas dzīves posms un tas, kā nelaimīgā kārtā, šķiet, trūkst daudziem mūsdienu bērniem, — patiesi laimīga un saulaina bērnība".

Izdevumi latviski

Pirmo reizi grāmatu ar nosaukumu "Zaļā paradīze" 1987. gadā izdeva izdevniecība Liesma. Tā ietilpa padomju laikā populārā publikāciju sērijā "Stāsti par dabu". Otrais tulkojums "Dievu dārzs" ir viena no aptuveni desmit Džeralda Darela grāmatām, kuras pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas laidusi klajā izdevniecība "Nordik".
Deivids Hills

Kinoakadēmijas balvas producēšana

Deivids Hills kopā ar Redžinaldu Hadlinu ir izvēlēti par 88. Kinoakadēmijas balvas pasniegšanas ceremonijas producentiem, kad pēc trīs gadu sadarbības ar Kino mākslas un zinātnes akadēmiju, līgumu nepagarināja iepriekšējie producenti Kreigs Zeidans un Nīls Merons.

Apbalvojumi

Deivids Hills par 2011. gada Pasaules sērijas producēšanu ieguva balvu 33. Sporta Emmy balvas ceremonijā nominācijā Outstanding Live Sports Special.
Inovatīvo biomedicīnas tehnoloģiju institūts

Vēsture

Uzņēmums dibināts 2001. gadā, un tā sākotnējais nosaukums bija Ārstu konsultatīvais dienests. 2006. gada 9. novembrī uzņēmumu iekļāva Latvijas Izglītības un zinātnes ministrijas reģistrā, piešķirot tam zinātniskās institūcijas statusu. 2009. gadā augustā tas ieguva pašreizējo nosaukumu — Inovatīvo biomedicīnas tehnoloģiju institūts. 2009. gada oktobrī institūts arī pārcēlās uz 2600 m² lielu ēku Inčukalna ielā 2, ierīkojot tajā eksperimentālo ražotni FitoBalt.
2011. gada 20. janvārī aptiekās sāka pārdot institūta pētnieku no sarkanās biešu sulas ar ultrafiltrēšanu ražotu diētisko produktu „βetiron — sirds” sirds un asinsvadu sistēmas darbības uzlabošanai. Institūta pētnieki četrarpus gadu ilgos pētījumus, ieguldot 95 000 latu, sadarbībā ar zemnieku saimniecību „Baldones lauki” no 11 sarkano biešu šķirnēm atlasīja piemērotāko šķirni un izstrādāja produkta ražošanas tehnoloģiju, kurā biešu sulu filtrē caur 11 ļoti smalkiem filtriem, atdalot nevajadzīgās frakcijas. 2011. gada 10. novembrī institūts Rīgas Centrāltirgus Sakņu paviljonā atvēra savu produktu veikalu.
2012. gada 12. jūlijā institūts preses konferencē prezentēja divus gadus izstrādātu no četriem augu ekstraktiem — citronliānas augļu ekstrakta, koncentrētas ābolu sulas, zeltsaknes ekstrakta un ērkšķainā vīteņauga ekstrakta — ražotu ar sukralozi saldinātu bezcukura un bezkofeīna enerģijas dzērienu „Don't Sleep”.
2013. gada 7. janvārī institūts prezentēja divus gadus, sadarbībā ar Lietuvas saldumu ražotāju „Rūta”, izstrādātu tumšo šokolādi „Don't worry” ar citronliānas, asinszāles, rožainās rodiolas, zeltsaknes, kurkumas un melno piparu ekstraktu. Tajā pašā gadā NP Foods, sadarbībā ar institūta zinātniekiem, izstrādāja vitaminizēto un mineralizēto dzeramo ūdeni „AMRITA”, kas tiek iegūts no dziļurbuma Ķekavā un pēc tam bagātināts ar minerālsāļiem un vitamīniem.
2014. gadā, pēc trīs gadu ilgiem pētījumiem, institūts viesnīcā Radisson Blu Hotel Latvija prezentēja ēstgribu samazinošas bumbiņas „Night Snack” ar žāvētiem āboliem, koncentrētu un frakcionētu ābolu sulu, topinambūra miltiem, no konžaka saknes iegūtu glikomannānu, magoņu sēklām, garcīnijas ekstraktu u.c. sastāvdaļām. 2015. gadā Inovatīvo biomedicīnas tehnoloģiju institūtam piederošo zīmolu „AMRITA” iegādājās uzņēmējs Guntars Kukuls, izveidojot SIA Amber Coast Union.
2016. gada 7. decembrī Vidzemes priekšpilsētas tiesā pret Inovatīvo biomedicīnas tehnoloģiju institūtu tika ierosināta maksātnespējas procesa lieta.
Šepsholmenas tilts

Šepsholmenas tilts ir tilts Stokholmā, kas savieno Normalmes pussalu Blasieholmenu un salu Šepsholmenu. Tilts ir iekļauts kultūras pieminekļu sarakstā.

Vēsture

Pirmais tilts, kura celtniecību finansēja salā atrodošā admiralitāte, tika uzcelts 1638. — 1640. gadā. Tas bija ar trosēm paceļams koka tilts, kas bija būvēts uz ūdenī iedzītiem koka pāļiem. 18. gadsimta vidū, 1765. gadā tiltam tika nomainīts trošu pacelšanas mehānisms pret jaunu, bet 1789. gadā tika likvidēts trošu pacelšanas mehānisms, aizvietojot to ar vārstuļu pacelšanas mehānismu. Šis tilts gāja bojā ugunsgrēka laikā 1822. gadā. Vēlāk tika izmantots pagaidu pontonu tilts, kuru izmantoja līdz 1861. gadam, kad tika uzcelts pašreizējais tilts, ko finansēja valsts.

Tilts

Pašreizējais tērauda konstrukcijas tilts tika uzbūvēts Motalas Verkstada rūpnīcā. Tas sastāv no 5 posmiem, ir 165 metrus garš un 9,5 metrus plats, braukšanas josla ir 5,5 metrus plata un abas gājēju ietves katrā tilta pusē ir 2 metrus platas. Tilta margas ir dekorētas ar tērauda apzeltītiem kroņiem. 1950. un 1980. gados tika veikti tilta remontdarbi. Transporta plūsma vienlaicīgi divos virzienos nav iespējama, tāpēc to regulē abos tilta galos atrodoši luksofori. Tā kā tilts ir iekļauts kultūras pieminekļu sarakstā, to nedrīkst pārbūvēt, pārcelt citā vietā vai nojaukt.
Māra Ķimele

Dzīves gājums

Dzimusi Rīgā 1943. gada 20. decembrī aktiera Viļa Ķimeļa un viņa sievas Dagmāras, dzimušas Lāces, ģimenē. Rakstnieka Jūlija Lāča un režisores Annas Lāces mazmeita.
1969. gadā viņa absolvēja Maskavas Teātra mākslas institūtu. 1969. gadā sāka režisores karjeru, līdz 1989. gadam bija strādāja Valmieras Drāmas teātrī, no 1990. līdz 1993. gadam — teātrī "Kabata", no 1994. līdz 1996. gadam un kopš 2003. gada — Jaunajā Rīgas teātrī. Iestudējusi teātra izrādes arī citos teātros. No 1975. līdz 1993. gadam bija pedagoģe Latvijas konservatorijā (vēlāk Jāzepa Vītola Latvijas Mūzikas akadēmija), 1996. gadā sāka pasniegt aktiermeistarību Latvijas Kultūras akadēmijā.

Pagodinājumi un apbalvojumi

Kopš 1970. gada Latvijas Teātra darbinieku savienības biedre. 1987. gadā saņēma Latvijas PSR Nopelniem bagātās mākslas darbinieces goda nosaukumu, 1995. gadā Spīdolas balvu. Trīs reizes ieguvusi Gada režisora balvu Spēlmaņu nakts ceremonijā (1994, 2002, 2005). 2003. gadā apbalvota ar ceturtās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.