google/wiki40b huggingface dataset:
Stepans Bandera

Biogrāfija

Dzimis Starijuhriņivas ciemā Ivanofrankivskas apgabalā, kas tobrīd bija Austroungārijas impērijas sastāvā. Viņa tēvs bija studējis teoloģiju Ļvivas Universitātē un bija grieķu katoļu (uniātu) kulta mācītājs. Bērnībā Stepans slimoja ar locītavu reimatismu. 1918. gadā viņš tika ievēlēts Rietumukrainas Tautas Republikas parlamentā, bet 1919. gadā kalpoja Ukraiņu Galīcijas armijā. Stepana Banderas māte, Miroslava, arī bija nākusi no grieķu katoļu mācītāja ģimenes. 
1919. gadā Stepans aizbrauca uz Striju, kur dzīvoja viņa vecvecāki. Tur viņš iestājās ukraiņu klasiskajā ģimnāzijā, kuru pabeidza 1927. gadā. 1922. gada pavasarī no tuberkulozes nomira viņa māte. 1922. gada sākumā Bandera iestājās Plastā (ukraiņu skautu kustība). Ģimnāzijā iekļāvies arī Ukraiņu ģimnāziju augstāko klašu organizācijā. Pēc ģimnāzijas beigšanas centās izbraukt uz Čehoslovākiju, lai iestātos Ukraiņu Tautasaimniecības akadēmijā, bet neveiksmīgi, jo no poļu varas iestādēm nesaņēma atļauju izbraukšanai. 1928. gadā viņš iestājās Ļvivas politehniskajā skolā Dubļanos, kur studēja inženiera-agronoma specialitātē. Šo skolu viņš absolvēja 1932. gadā, tomēr diplomu nesaņēma, jo tika arestēts. 1928. gadā tika uzņemts Ukraiņu kara organizācijā. Sākotnēji darbojies izlūkošanas, bet vēlāk propagandas nodaļā.
1934. gadā piedalījās Polijas valdības ministra slepkavībā. Par to viņam tika piespriests nāvessods, kas pēc tam tika mainīts uz mūža ieslodzījumu. 1939. gadā, kad Ļvivu okupēja Padomju Savienība, iznāca no cietuma. 1941. gada 30. jūnijā Ļvivā UNO deklarēja Ukrainas neatkarīgās valsts nodibināšanu, tomēr jau drīz pēc tam vācieši Stepanu Banderu arestēja, līdz 1944. gadam turot ieslodzījumā Zaksenhauzenas koncentrācijas nometnē. Ukraiņu nacionālisti turpināja darboties pagrīdē. 
1944. gada oktobrī tika atbrīvots no ieslodzījuma un apmetās Rietumvācijā, kur vadīja UNO rietumvalstīs bāzētās grupas. 1959. gada 15. oktobrī tika atrasts miris savā dzīves vietā. Viņu noslepkavoja (noindēja) VDK aģents Bogdans Stašinskis.
Mākslīgais intelekts

Mākslīgais intelekts (MI) jeb mākslīgais saprāts (angļu: Artificial intelligence — AI) ir datorzinātņu un citu zinātņu nozare, kas pēta mašīnu saprātīgu izturēšanos, apmācību un pielāgošanos. Andreass Kaplāns un Maikls Henleins definē mākslīgo intelektu kā „sistēmas spēju pareizi interpretēt ārējos datus, mācīties no šādiem datiem un izmantot šīs zināšanas, lai sasniegtu konkrētus mērķus un uzdevumus, izmantojot elastīgu pielāgošanos”.
MI ietvaros tiek pētīta saprātīgā uzvedība (cilvēkiem, dzīvniekiem un mašīnām) un tiek mēģināts modelēt šādu uzvedību ar datora starpniecību. MI mūsdienās ikdienā plaši izmanto rokraksta un balss atpazīšanā, reklāmu pielāgošanai individuālam sociālo tīklu (piemēram, Facebook) lietotājam, kā arī meklējot informāciju internetā, piemēram, ar Google starpniecību. Bioloģijas un medicīnas nozarē mākslīgo saprātu lieto, piemēram, nervu šūnu tīkla simulēšanā. un vēža šūnu atpazīšanā

MI klasifikācija

Mākslīgo intelektu var iedalīt stiprajā un vājajā. Stiprā MI (Strong AI) mērķis ir izveidot mašīnas, kas varētu domāt tāpat kā cilvēks, tām būtu saprātīgas būtnes apziņa. Savukārt vājais MI (Weak AI) ir kā blakusprodukts stiprā MI radīšanas procesā - dažādas tehnoloģijas, kuras tiek ieviestas sistēmās, lai papildinātu tās ar "saprātīgām" īpašībām; tas ir MI elementu pielietojums praktiskajā dzīvē.
Lopitāla kārtula

Lopitāla kārtula ļauj netieši atrast funkciju dalījuma robežu, ja tiešie robežas noteikšanas paņēmieni noved līdz nenoteiktībai  vai . Šim nolūkam sākotnējo funkciju dalījuma vietā aplūko to atvasinājumu dalījumu, kas daudzos gadījumos palīdz atbrīvoties no nenoteiktības.
Kārtula nosaukta franču matemātiķa Gijoma Lopitāla (1661–1704) vārdā, kaut arī to atklāja Lopitāla skolotājs, Šveices matemātiķis Johans (I) Bernulli. Lopitāls bija pirmais, kurš šo kārtulu nopublicēja — savā diferenciālrēķinu mācības grāmatā 1696. gadā.

Kārtulas neapgriežamība

Apgrieztais princips nedarbojas: no tā, ka robežvērtība  eksistē, nevar izsecināt, ka eksistē arī .

Arī  neesamība vēl nenozīmē  neesamību.

 

Robežvērtības neesamība

Prasība par robežvērtības  esamību ir būtiska, jo dažas funkcijas  un/vai  var nerimstoši svārstīties. Ja tas notiek, Lopitāla kārtulu pielietot nevar.

Piemēram,  un . Tātad, argumentam  tiecoties uz , pastāv nenoteiktība .
Bet Lopitāla kārtulu pielietot nevar, jo  neeksistē kosinusa un sinusa funkciju periodiskuma dēļ, argumentam  tiecoties uz . Tajā pat laikā sākotnējam dalījumam robežvērtība ir — to var atrast, pārveidojot sākotnējo dalījumu divos dalījumos: .

Kārtulas pieminēšana daiļliteratūrā

Arkādija un Borisa Strugacku fantastikas romānā "Pirmdiena sākas sestdien" (1965) dežurējoši dēmoni laika kavēšanai stāsta viens otram anekdotes par nenoteiktības novēršanu ar Lopitāla metodi.
Čuhloma

Vēsture

Vēstures avotos pirmoreiz minēta 1381. gadā kā pilsēta Gaļičas kņazistē. 1778. gadā kļūst par apriņķa centru, no 1928. gada — rajona centrs. Mūsdienās mežrūpniecības un kokapstrādes centrs.
7. Saeimas deputāti

7. Saeimā tika ievēlēti 100 deputāti, kas sāka savu darbību 1998. gada 2. novembrī. Skaitot arī mandātu nolikušos deputātus, kopā 7. Saeimā ir strādājuši 130 deputāti. Šis Saeimas sasaukums darbojās līdz 2002. gada 4. novembrim.
Sumi

Vēsture

Par pilsētas dibināšanas gadu tradicionāli tiek uzskatīts 1652. gads, kad kazaki pulkveža Gerasima Kondratjeva vadībā nodibināja slobodu un cietoksni pie Sumas un Sumkas upītēm, no kurām arī cēlies pilsētas nosaukums. 1658. gadā Sumi kļuva par Slobodas kazaku pulka centru. Ziemeļu kara laikā Sumi kādu laiku bija Pētera I rezidence. 1780. gadā iegūst pilsētas tiesības. Vēlākos gados pilsēta bijusi dažādu administratīvo veidojumu centrs, bet kopš 1939. gada — Sumu apgabala centrs. Mūsdienās mašīnbūves, ķīmiskās un pārtikas rūpniecības centrs, vairākas universitātes un citas augstākās izglītības iestādes.
Alfonsīna Strada

1924. gada Giro d'Italia

Stradai iespēja braukt Giro d'Italia radās nesaskaņu dēļ starp organizatoru Emilio Kolombo no Gazzetta dello Sport un tābrīža labākajiem braucējiem, kuri bija atteikušies piedalīties. Kolombo rīkojās kā bija darījuši Tour de France organizatori un piedāvāja dalību sacensībās katram, kurš to vēlējās. Gazzetta dello Sport apsolīja apmaksāt rēķinus, viesnīcas un pārtiku. Laikraksts piedāvāja dalību 90 braucējiem, 600 vistas, 750 kg cita veida gaļu, 4 800 banānus un 720 olas. Netika piedāvāti komandu menedžeri, masieri, mehāniķi vai komandas auto.
Strada pieteicās kā "Strada, Alfonsin." Pēdējā burta "o" vai "a" trūkums noslēpa viņas dzimumu. Viņu pieņēma ar numuru 72 un pieņemot, ka viņa ir vīrietis, žurnālisti par viņu rakstīja kā Alfonsīno. Patiesība atklājās dienu pirms starta, kad bija jau par vēlu.
Pirmajā dienā viņa finišēja 74. vietā, stundu aiz uzvarētāja, kas tobrīd nebija nekas ārkārtējs, braucējus varēja atdalīt pat vairākas stundas. Viņa finišēja kā 50. no 65 dalībniekiem posmā no Dženovas uz Florenci un nokļuva līdz pat Neapolei. Tad mainījās laika apstākļi. Pūta spēcīgs vējš, lija lietus un pāri ceļam ripoja akmeņi. Strada bija viena no daudziem, kura krita. Viņa salauza velosipēda stūri un viņa stāvēja ceļa malā, līdz kāds zemnieks ar slotas kāta palīdzību salaboja to. Viņa turpināja ar vienu metāla rokturi un slotas kātu kā otru, bet finišēja ārpus laika ierobežojuma.
Baltijas jūras akadēmija

Baltic Sea Academy (latviešu: Baltijas jūras akadēmija) ir organizācija ar 17 asociētiem biedriem — universitātēm un augstskolām no deviņām valstīm ap Baltijas jūru. Tā ir bezpeļņas organizācija, kas, Hanzas Parlamenta iniciēta, tika nodibināta 2010. gadā.
Kopīgais mērķis ir stiprināt sadarbību starp akadēmiskajām institūcijām un mazo un vidējo uzņēmumu (MVU) sektoru. Šīs sadarbības konkrētie mērķi ir MVU vajadzībām atbilstošu pētniecības uzdevumu un inovāciju īstenošana, kā arī ilgtermiņa ieguldījums izglītības un īpaši profesionālās apmācības jomā. Īpaša uzmanība tiek vērsta uz duālo apmācības sistēmu.

Hanzas konferences

Kopš 2004. gada ik gadu tiek organizēta divu dienu Hanzas konference, kuras laikā kopīgam dialogam sapulcējas uzņēmumu pārstāvji, zinātnieki un politiķi. Tā, piemēram, konferencē "Atjaunojamie Enerģijas Resursi un MVU Baltijas Jūras Reģionā" 2011. gadā uzstājās ES komisārs Ginters Etingers (Günther Oettinger), kā arī 2012. gadā ES komisārs Algirdas Šemeta. Pēc prezentāciju sniegšanas, konferences dalībnieki piedalās diskusijās pie apaļajiem galdiem. Diskusiju un pārrunu rezultāti, kā arī referāti, tiek publicēti pēc konferences Baltic Sea Academy grāmatu sērijā.
Zeme starp Skrundu un Zemgali

Zeme starp Skrundu un Zemgali jeb "Starpzeme" ir apzīmējums zemei, kas XIII. gs. pieminēta kuršu ķēniņa Lamekina un Romas pāvesta legāta Alnas Balduīna līgumā par patstāvīgas Kursas bīskapa valsts dibināšanu 1230. gadā.
Rūdolfs Bērziņš

Dzīves gājums

Rūdolfs Bērziņš skatuves darbību uzsāka 1899. gadā Rīgas Latviešu biedrības teātra korī. No 1902. gada darbojies Rīgas Jaunajā teātrī, no 1904. gada spēlējis Rīgas Latviešu teātrī Rīgas Latviešu biedrībā, kur īpašus panākumus guva Rūdolfa Blaumaņa lugā "Ugunī", spēlējot kopā ar Daci Akmentiņu, kā arī spēlējot operetēs "Dons Cēzars", "Skaistā Helēna", un kā dziedātājs "Undīnē". Viņš bija aktīvs 1905. gada revolūcijas dalībnieks, 1906. tika apcietināts un ilgāku laiku pavadījis cietumā. 1908. gadā emigrēja un līdz 1911. gadam uzturējies Kopenhāgenā, kur studēja dziedāšanu. No 1911. līdz 1914. gadam spēlējis vairākos operteātros Vācijā; tolaik viņa repertuārā bija ap 30 operpartiju, it īpaši Vāgnera operās. Pirmā pasaules kara laikā uzturējās Dānijā, kur daudz koncertēja. 1919. gada septembrī atgriezās Latvijā un uzsāka darbību Latvijas Nacionālajā operā. Daudz koncertējis gan Rīgā, gan provincē, turpinājis koncertēt arī ārzemēs. No 1944. līdz 1946. gadam bijis Latvijas Nacionālās operas direktors.
Tāšu pagasts

Vēsture

Robežās, kādas pagasts pastāvēja līdz 1945. gadam, tas izveidots 1892. gadā apvienojot Tāšu, Talsu (Talsiņu) un Rolavas pagastus. 
1945. gada 8. oktobrī pagastā izveidoja Rolavas un Tāšu ciema padomes. Pagastu likvidēja 1949. gada 31. decembrī, ciemus iekļaujot Liepājas rajonā. Mūsdienās Tāšu pagasta teritorija iekļauta Grobiņas novada Medzes un Grobiņas pagastos, Durbes novada Tadaiķu pagastā un Pāvilostas novada Vērgales pagastā.

Cauri pagastam veda 1900. gadā atklātā šaursliežu Liepājas—Aizputes dzelzceļa līnija ar pieturas punktiem "Rolava" un "Tāši", kas slēgta 1964. gadā.
Ivars Lisners

Dzīvesgājums

Dzimis 1909. gada 23. aprīlī Līvānos ebreju cilmes fabrikanta Roberta Lisnera un viņa sievas Šarlotes, dzimušas Genšas, ģimenē.
Līdz ar Pirmā pasaules kara sākumu viņš kopā ar vecākiem pārcēlās uz Maskavu, 1917. gadā uz Volgas Vācu kolonijām, pēc Krievijas pilsoņu kara uz Vāciju. Studēja valodas, vēsturi, antropoloģiju un tieslietas Greifsvaldes, Berlīnes, Getingenes, Erlangenes, Lionas, Parīzes universitātēs.
1933. gadā iestājās Nacionālsociālistiskajā vācu strādnieku partijā (NSDAP), 1935. gadā publicēja nacistu panākumus slavinošu grāmatu "Skats uz āru" (Blick nach Draußen). 1936. gadā Erlangenes universitātē aizstāvēja promocijas darbu par ārvalstu tirdzniecības tiesībām un apceļoja ASV un Kanādu, vēlāk Āzijas valstis, publicējot populāras ceļojumu grāmatas.
Bija kara žurnālists japāņu-padomju militārā konflikta laikā 1938. gadā, kā tulks piedalījās pārbēgušā NKVD virsnieka G. Luškova pratināšanā. Otrā pasaules kara laikā I. Lisners kopš 1940. gada darbojās kā Vācijas izlūkdienesta Abvēra aģents Japānā, iesaistot spiegošanā arī Harbinas krievu emigrantus. Neraugoties uz atklātībā nonākušo informaciju par viņa ebrejisko izcelsmi, Ādolfs Hitlers nolēma pielīdzināt viņu vāciskās cilmes personām (Der Führer hat entschieden, dass der Schriftsteller Dr. Ivar Lissner ... deutschblütigen Personen gleichgestellt wird), tomēr viņš tika izslēgts no NSDAP. Līdztekus I. Lisners sadarbojās ar padomju izlūkdienestu Harbinā. 1941. gada oktobrī Japānā tika apcietināts padomju spiegs Rihards Zorge. Japāņu militārās policijas iesāktās izmeklēšanas rezultātā 1943. gada jūnijā apcietināja arī I. Lisneru un vairākus viņa paziņas. 1945. gadā viņš tika atbrīvots no cietuma, līdz 1948. gadam dzīvoja Japānā.
1949. gadā I .Lisners atgriezās VFR, bija ilustrētā žurnāla Kristall galvenais redaktors (1949-1959). Mūža nogalē pievērsās rakstniecībai.
Miris 1967. gada 4. septembrī Chesières sur Ollon pie Montrē.

Atgadījums ar Zorgi

Reiz kārtējās iedzeršanas laikā admirāļa Kanarisa slepenais aģents Ivars Lisners, kurš bija pilnvarots pārbaudīt Zorgi, nolika Rihardam priekšā uz galda avīzi krievu valodā. Padomju spiegs, kurš bija iztukšojis pusotru litru viskija, paņēma avīzi un sāka skaļi smieties, teikdams, ka prot daudzas valodas, bet šādu valodu gan viņš vēl nesaprotot.
European Hit Radio Top 100 (2010)

Šis ir European Hit Radio 2010. gada noslēguma Top 100. Tops tika atskaņots radiostacijā European Hit Radio piektdien, 2010. gada 31. decembrī plkst. 13.00 ar atkārtojumu svētdien, 2011. gada 2. janvārī plkst. 10.00. Topu vadīja raidījuma vadītājs Roberts Lejasmeijers.

Top 100 sastādīšanas princips

European Hit Radio Top 100 tiek sastādīts pamatojoties uz klausītāju balsojuma rezultātiem, kas, ik nedēļu, tiek apkopoti Top 40. Topa veidošanas procesā piedalās visas dziesmas, kas kaut reizi ir pabijušas Top 40 sarakstā. No visām vidēji 250 līdz 280 gada laikā Top 40 iekļuvušajām dziesmām, tiek noteiktas populārākās 100.
Katrai dziesmai, kas kaut reizi ir iekļuvusi Top 40, tiek piešķirts punktu skaits, atkarībā no dziesmas atrašanās vietas topā. Piemēram, ja dziesma iknedēļas Top 40 ieņem 1. vietu, tad dziesmai tiek pieskaitīts 1 punkts, ja dziesma ieņem 12. vietu, tad 12 punkti, ja 37. vietu, tad 37 punkti un tā tālāk. Nedēļās, kurās dziesma nav iekļuvusi Top 40 populārāko dziesmu sarakstā, dziesmai tiek pieskaitīts 41 punkts. Veidojot Top 100, visi punkti tiek skaitīti kopā un augstāko vietu iegūst dziesma ar vismazāko punktu skaitu. Ja vairākām dziesmām ir vienāds punktu skaits, tad augstākā vietā nonāk tā dziesma, kurai ir bijusi augstākā vieta Top 40, tad nākamā augstākā vieta un tā tālāk.
Kīra Korpi

Personīgā dzīve

Korpi piedzima Tamperē. Kīras tēvs Rauno Korpi ir slavens somu hokeja treneris, 1998. gada Olimpisko spēļu bronzas medaļas ieguvējs kopā ar Somijas sieviešu hokeja izlasi. Somijā Kīra tiek saukta par ledus princesi (somu: Jääprinsessa) par savu līdzību ar Greisu Kelliju, bijušo Monako princesi. Kīra tiek uzskatīta par visskaistāko sportisti dāmu daiļslidošanā.

Karjera

Kīra ieguva sudraba medaļu 2005. gada Somijas čempionātā, tādā veidā iegūstot tiesības startēt 2005. gada Eiropas čempionātā, kur viņa ieņēma 13. vietu. Nākamajā sezonā viņa ieguva bronzas medaļu Somijas čempionātā, 6. vietu 2006. gada Eiropas čempionātā, taču vēlāk savās pirmajās ziemas olimpiskajās spēlēs 2006. gadā Turīnā viņa ierindojās 16. vietā. Pēcolimpiskajā 2006.-07. gada sezonā viņa ierindojās 4. vietā Somijas čempionātā, 2007. gada Eiropas čempionātā viņa izcīnīja bronzas medaļu, tā kļūstot par otro somieti, kas ir izcīnījusi medaļu Eiropas čempionātā. Šo panākumu viņa atkārtoja 2011. gada Eiropas čempionātā Bernē, lai arī pēc īsās programmas viņa bija sacensību līdere.
Džampaps

Džampaps (angļu: Jump Up — lekt augšā) ir drum and bass apakšžanrs, kas mūsdienās ir ļoti populārs. Tas parādījās 20. gadsimta 90. gadu vidū.
Koltons Pareiko

Spēlētāja karjera

2019. gadā kopā ar Sentluisas "Blues" izcīnīja Stenlija kausu.
Kanādas hokeja izlases sastāvā spēlējis 2017. gada un 2018. gada Pasaules čempionātā.
Hermanis Kreicers

Dzīvesgājums

Dzimis 1895. gada 22. novembrī Ērgļu pagasta "Vanagos" (tagad Jumurdas pagastā). Beidza Ilūkstes skolotāju semināru. Pirmā pasaules kara laikā bija Krievijas impērijas armijas virsnieks (1914-1918). Piedalījās Latvijas brīvības cīņās (1919-1920). Pēc kara strādāja par skolotāju Ērgļu pagasta skolā (1920-1921) un Pētersalas pamatskolā (1921-1929), bija Pētersalas pamatskolas pārzinis (1929-1940).
Otrā pasaules kara beigās devās trimdā uz Vāciju, vēlāk uz ASV. Dibināja Čikāgas Krišjāņa Barona latviešu skolu 1950. gadā un bija skolas pirmais pārzinis. Nodarbojās ar rakstniecību. Miris 1978. gadā Čikāgā.
Rudens

Rudens ir viens no gadalaikiem mērenajā joslā. Tas iezīmē pāreju starp vasaru un ziemu.
Rudens ir gadalaiks, kas Zemes ziemeļu puslodē iesākas, kad Saule savā redzamajā kustībā pa ekliptu šķērso debess ekvatoru rudens punktā, un beidzas, kad Saule nonāk ziemas saulgriežu punktā.
Par rudens sākumu vēstī pirmās salnas. Rudens īpatnība ir mākoņains laiks, ilgstošs, smidzinošs lietus, migla. Rudenī pastiprinās vēja ātrums, plosās vētras. Taču var būt arī skaidrs un saulains laiks, kad temperatūra dienā var pacelties pat līdz 20 C. To dēvē par atvasaru.
Astronomiskais rudens sākas rudens ekvinokcijas brīdī (22. vai 23. septembrī).
2008. gada vasaras olimpiskās spēles (10. diena)

Desmitajā Pekinas olimpisko spēļu dienā sacensības norisināsies 20 sporta veidos un tiks sadalīti 18 medaļu komplekti.

Futbols

Sacīkstes aizvadīs sieviešu komandas
Atlantijas-Baltijas rase

Atlantijas-Baltijas rase (krievu: Атланто-балтийская раса, Атланто-балтийский антропологический тип) bija padomju antropoloģijā lietots rasu teorijas jēdziens, kas pārklājās ar citviet lietoto "Ziemeļu rases" jēdzienu. Saskaņā ar šo teoriju Atlantijas-Baltijas rase ietilpa Eiropeīdās (Eirāzijas) rases ziemeļu zarā kopā ar Baltās jūras-Baltijas rasi. Pie Atlantijas-Baltijas rases tika pieskaitīti dažādu Ziemeļeiropas tautu iedzīvotāji teritorijā no Britu salām līdz Baltijai, tajā izšķīra Skandināvijas un Rietumbaltijas antropoloģiskos tipus.

Raksturojums

Šai rasei piederīgajiem cilvēkiem raksturīgs liels augums, gaiša matu un acu krāsa, mezocefāla vai dolihocefāla galvas forma, iegarena, samērā plata seja, stipri izvirzīts deguns ar taisnu profilu.
Tika uzskatīts, ka šī rase veidojusies no Ziemeļeiropas pirmiedzīvotājiem un neolīta laikmeta megalītu kultūras ciltīm, kas pēdējā Ledus laikmeta beigās no Pireneju pussalas gar Atlantijas okeāna piekrasti ieceļoja Eiropas ziemeļu daļā.
Sēlijas paugurvalnis

Sēlijas paugurvalnis, arī Viesītes morēnu valnis, ir gala morēnu pauguraine, kas šķērso Sēlijas teritoriju pāri Salas, Jaunjelgavas, Viesītes un Aknīstes novadiem, kur tas savienojas ar Ilūkstes pauguraini Augšzemes augstienē. Daugavas ieleja ziemeļos to šķir no Vidzemes augstienes.
Austrumos no tā stiepjas Vidusdaugavas zemiene un Aknīstes pacēlums, bet rietumos Viduslatvijas zemienes Taurkalnes līdzenums.

Zemes virsa

Paugurvaļņa platums ir aptuveni 10 km un relatīvais augstums ap 20 metriem virs apkārtējā līdzenuma līmeņa. Augstākie pauguri ir Ormaņkalns (165 m), Stampānu kalns (141 m) un Sperjāņu kalns (133 m). Vaļņa platākajās vietās glaciālās dobēs vai pie vaļņa pamata atrodas Baltiņu, Piksteres, Aumaņa, Viesītes, Klauces, Saukas, Krigānu, Viņaukas un Aizdumbļu ezeri.

Ģeoloģiskā izcelsme

Sēlijas paugurvalnis ir radies pēdējā Ledus laikmeta beigu cēlienā, kad pirms vairāk kā 14 000 gadiem divu ledāja mēļu ledus masas saskares zonā radās morēnu valnis. Vēlāk Latvijas austrumu daļu vēl klāja ledājs, bet tagadējā Viduslatvijas zemienē atradās ledus ezers. Vairākās vietās kūstošā ledāja ūdens pārrāva paugurvalni, izveidojot subglaciālās vagas tagadējās Daugavas ielejas, Viesītes un Saukas ezeru vietās un citur. Pa tām tagad uz rietumiem tek Daugavas, Viesītes un Dienvidsusējas upes.

Arheoloģija

Uz paugurvaļņa ir auglīga mālzeme, tādēļ tas daudz labāk piemērots zemkopībai nekā purvainie līdzenumi abās tā pusēs. Tādēļ šeit atrasti daudzi seno baltu pilskalni, kas apdzīvoti kopš agrā dzelzs laikmeta. Uzskata, ka pa Sēlijas paugurvalni vedis ceļš no Lietuvas gar Saukas, Viesītes un Piksteres ezeriem uz Sēlpils pilskalnu un Indriķa hronikā minēto pārceltuvi pāri Daugavai.
Balvu iela (Rīga)

Vēsture

1895. gadā pilsētas valde apstiprināja Kijevas ielas (vācu: Kiewsche Straße, krievu: Киевская улица) izveidi. Pirmo reizi iela tika minēta 1898/99. gada Rīgas adrešu grāmatā. Kopš 1936. gada ielai piešķirts tās tagadējais nosaukums. Otrā pasaules kara vācu okupācijas laikā iela saucās Bolwasche Straße. Līdz 1940. gadam ielas zemes gabaliem nebija oficiālas numerācijas. Pēc kara beigām ielas nepāra numuru pusē izbūvētas dzīvojamās ēkas, vairākas piecstāvu un viena divpadsmit stāvu ēka, kā arī vienstāva veikala ēka. Ielas pretējā pusē atrodas Maskavas dārzs un Rīgas sērkociņu skaliņu un koku apstrādāšanas a/s fabrikas zemes gabals.
Branislavs Džuraševičs

Biogrāfija

Viņš ir dzimis 1957. gada Belgradā. Viņa tēvs bijis aktīvs šahists. 1983. gadā Branislavs absolvējis Belgradas Universitātes molekulārās bioloģijas un fizioloģijas fakultāti un ieguvis biologa specialitāti. Viņš dzīvo Belgradā un strādā par bibliotekāru kodolfizikas institūta.

Šaha kompozīcija

Dienvidslāvijas komandas sastāvā piedalījies piecos pasaules čempionātos (1988, 1989, 1990, 1993, 1998) šaha kompozīciju risināšanā. 2014. gadā Serbijas komandas sastāvā ieguvis bronzas medaļu 10. Eiropas šaha kompozīciju risināšanas čempionātā. No 2015. gada FIDE meistars šaha kompozīciju risināšanā.
Kopš 1971. gada publicējis apmēram 150 dažādu žanru šaha kompozīcijas. Izstrādājis jaunu tēmu šaha kompozīcijā, kas tagad nosaukta viņa vārdā.
Juhans Šite

Dzīvesgājums

Dzimis 1577. gadā Nīšepingas pilsētas galvas Bengta Šrēdara (zviedru: Skräddare, latīņu: Schroderus, "Skrodera") un viņa sievas Annas ģimenē. Mācījās Nīšepingas skolā, 1598. gadā ieguva maģistra grādu Marburgas universitātē. 1602. gadā atgriezās dzimtenē un sāka strādāt par nākamā karaļa Gustava II Ādolfa mājskolotāju, 1603. gadā par valsts kancelejas sekretāru. 1604. gadā tika iecelts dižciltīgo kārtā ar uzvārdu "Šite". 1610. gadā viņš Londonā neveiksmīgi veda diplomātiskas sarunas par princeses Elizabetes Stjuartes salaulāšanu ar zviedru kroņprinci Gustavu Ādolfu.
Pēc kļūšanas par karali Gustavs II Ādolfs viņu 1611. gadā iecēla par Vestmanlandes provinces gubernatoru, 1612. gadā par kambarpadomnieku ar uzdevumu pārraudzīt valsts finanses, 1617. gadā par valsts padomnieku. 1622. gadā viņš kļuva par Upsālas Universitātes kancleru. 1624. gadā Šitem piešķīra brīvkunga (barona) titulu un Duderu dzimtmuižu (Duderhof, Дудергоф) tagadējās Pēterburgas teritorijā.
Pēc Poļu-zviedru kara beigām 1629. gadā Gustavs Ādolfs viņu iecēla par Vidzemes, Ingrijas un Karēlijas ģenerālgubernatoru un 1632. gadā par pirmo Tērbatas Gustava akadēmijas kancleru. Rezidēja Tērbatā (1629-1632) un Rīgā (1633). 1633. gadā Šite atgriezās Zviedrijā un 1634. gadā tika iecelts par Jētas hoftiesas prezidentu Jenšēpingā.
Miris 1645. gada 15. martā Kalmaras lēnes pilsētiņā Sēderokrā.

Piemiņa

Svinot Tartu Universitātes 375. gadadienu, Zviedrijas karaliene Silvija 2007. gada 5. oktobrī atklāja Juhana Šites pieminekli zīmoga formā Tartu, tā autors ir T. Kirsipū (Kirsipuu).
Medininku pils

Vēsture

Pilī atradās Kazimira IV Jagellona vasaras rezidence, kurā viesojās arī viņa dēli — Jans I Olbrahts, Aleksandrs, Sigismunds un Kazimirs. 15. gadsimta beigās pils smagi cieta ugunsgrēkā, pēc kura to vairs neatjaunoja, un pils zaudēja savu nozīmi. 1812. gadā, atkāpdamies no Krievijas, pils paliekas tikpat kā pilnībā nopostīja Napoleona Bonaparta armijas karavīri.
Starpkaru posmā pils ietilpa Polijas okupētajā Viļņas novadā, bet pēc 1939. gada — atkal Lietuvas sastāvā. Pēc 2. Pasaules kara pilī iekonservēja, un tajā veica dažus arheoloģiskos un arhitektūras pētījumus.
2012. gadā pabeigta pils atjaunošana, un tajā iekārtots pils muzejs ar četrām izstādēm.
Henriks Pogoreli

Biogrāfija

1928. gadā izcīnījis 4. vietu Varšavas pilsētas šaha čempionātā. 1929. gadā Krulevski Hutā kopā ar citiem Varšavas komandas dalībniekiem — Ābramu Blasu, Paulino Frīdmanu, Staņislavu Konu, Leonu Kremeru, Karolu Pilcu — uzvarējis pirmajā Polijas komandu šaha čempionātā.
1936. gadā ieņēmis 3. vietu Varšavas šaha turnīrā. Šajā pašā gadā Minhenē pārstāvējis Polijas komandu neoficiālajā Pasaules šaha olimpiādē, kurā izcīnījis sudraba medaļu komandu vērtējumā un bronzas medaļu individuālajā vērtējumā. 1939. gadā dalījis 6.-7. vietu Varšavas šaha turnīrā un 5.-8. vietu Margates (Anglija) šaha festivāla blakusturnīrā.
Otrā pasaules kara laikā palicis nacistiskās Vācijas okupētajā Polijā un ticis ieslodzīts Varšavas geto. Gājis bojā 1943. gada pavasarī.