Fobos-Grunt

Projekta priekšvēsture

Pēc Mars-96 neveiksmīgā starta 1996. gadā Krievijas Zinātņu akadēmija piedāvāja jaunus starpplanētu misiju projektus: Luna-Glob (Mēness pētījumi), Mars-Aster (Marsa visurgājējs) un Fobos-Grunt (Fobosa grunts paraugu atgādāšana uz Zemi). No tiem tā laika iespējām par visatbilstošāko 1998. gadā atzina Fobos-Grunt. Salīdzinoši nelielo kosmisko aparātu bija paredzēts palaist ar nesējraķeti Sojuz. Masas ekonomijai zondi tradicionālo ķīmisko raķešdzinēju vietā tiktu izmantoti elektriskie raķešdzinēji. Misijai vajadzētu startēt 2004. gadā un atgriezties 2008. gadā. 
Nepietiekama finansējuma dēļ projektu pilnībā pārskatīja 2004. gadā. Tika nolemts kosmiskā aparāta pamatā ņemt NPO Lavočkina izstrādāto platformu Navigator, kas bija nehermētiska un līdz ar to vieglāka. Elektrodzinēju vietā tika ņemts dzinējbloks Фрегат, kas vienkāršoja lidojuma shēmu un saīsināja lidojuma ilgumu. Startam būtu jānotiek 2009. gadā.
Projektēšana sākās 2005. gadā. Līdz 2009. gadam zondi nepaspēja pilnībā sagatavot, un palaišana tika pārcelta uz 2011. gadu.

Lidojuma gaita

Fobos-Grunt tika palaists 2011. gada 8. novembrī 20:16:02 UTC ar nesējraķeti Zenit-2FG no Baikonuras kosmodroma. 00:27:31 UTC zonde atdalījās no otrās pakāpes. 02:55:47 bija jānotiek dzinējiekārtas pirmajai iedarbināšanai, bet tas nav noticis. Nenotika arī otrā iedarbināšana, kurai zondi vajadzēja ievadīt trajektorijā uz Marsu. Tā kā tajā brīdī kosmiskais aparāts atradās ārpus Krievijas zemes staciju redzamības zonas, tad speciālisti nezināja, kas noticis. Plānotajā laikā un vietā, kad zondei vajadzēja būt uztveršanas zonā, tā netika atrasta. Vēlāk to atrada sākotnējajā orbītā. Sākotnējie mēģinājumi nodibināt sakarus ar Fobos-Grunt un nodot komandas iedarbināt dzinēju neizdevās.
Iespēja ievadīt zondi trajektorijā uz Marsu bija līdz 22. novembrim, kad aizvērās starta logs, tādēļ Krievijas puse lūdza NASA un ESA palīdzēt nodibināt sakarus ar Zondi. Tikai naktī uz 23. novembri ESA zemes stacijai Austrālijā bija izdevies uztvert signālus no Fobos-Grunt, bet ne nodibināt sakaru seansu ar to. Naktī uz 24. novembri ESA stacija atkal uztvēra signālu un izdevās saņemt telemetrisku informāciju. 24. novembrī arī Krievijas stacija Baikonurā saņēma telemetriju no zondes.
2012. gada 15. janvārī sadega Zemes atmosfērā. Ieiešana atmosfērā notika laika posmā starp 17:00 un 19:00 UTC. Tajā laikā kosmiskais aparāts lidoja virs Klusā okeāna dienvidu daļas, Andiem, Brazīlijai un Atlantijas okeāna dienvidu daļas. Aptuveni 100 kg nesadegušo daļu varētu būt sasniegušas Zemes virsmu.

Avārijas cēloņi

Speciāli izveidotā starpresoru komisija, kas izmeklēja avāriju, 3. februārī publiskoja gala slēdzienu. Par kosmiskā aparāta nepareizas darbības iemeslu bija centrālā datora divu iekārtu pārstartēšanās, pēc kā tas iegāja režīmā, kad saules baterijas vērstas uz Sauli un tiek gaidītas komandas no Zemes. Par datora pārstartēšanās iemeslu tika izteiktas dažādas hipotēzes, bet par visiespējamāko uzskatīja smagas lādētas daļiņas ietriekšanos mikroshēmā. Komisijas vadītājs Jurijs Koptevs atzīmēja, ka 62% no Fobos-Grunt elektroniskajās iekārtās izmantotajām 95 000 mikroshēmām bijušas nevis kosmiskās, bet industriālās klases, kas nav paredzētas izmantošanai ārpus Zemes atmosfēras. Turklāt iekārtas konstruktori nebija paredzējuši iespēju nodot komandu pa radiolīniju no Zemes. Kosmiskā aparāta radioiekārtas un zemes stacijas bija pielāgotas sakariem lielos attālumos, bet sakari Zemes orbītā nebija paredzēti.
Sākotnēji par kļūmes vienu no galvenajiem cēloņiem tika izteikta elektromagnētiska ietekme, pie kam tās mākslīga izcelsme. Tas varētu bijis noticis ASV pretraķešu aizsardzības radara darbības rezultātā. Pēc šādas hipotēzes publiskošanas sekoja asi noraidoša ASV reakcija. Vēlākie Fobos-Grunt iekārtu testi stendos neapstiprināja šādu iespējamību.