google/wiki40b huggingface dataset:
Arturs Alberings

Pirms Latvijas proklamēšanas

Dzimis 1877. gada 8. janvārī Valmieras apriņķa Virķēnu "Klāvās" lauksaimnieka ģimenē. Pabeidzis Viļķenes pamatskolu un Harkovas lauksaimniecības vidusskolu, Norvēģijā studējis agronomiju, turpat un Vācijā papildinājis arī zināšanas zivkopībā. Krievijā strādājis par zemkopības un zivkopības skolas direktoru, kā arī muižu pārvaldnieku. Pēc atgriešanās Latvijā sācis vadīt kursus Rīgas Lauksaimniecības centrālbiedrībā, dibināja un vadīja lopu pārraudzības biedrības Rūjienas un Valmieras apkārtnē. Pēc Februāra revolūcijas 1917. gadā iesaistījies politikā. Augustā ievēlēts par Vidzemes Zemes padomes locekli. 1918. gada novembrī kā Latviešu zemnieku savienības pārstāvis kļuva par Tautas padomes locekli.

Politiskā darbība

Alberings tika ievēlēts Satversmes sapulcē. Darbojās agrārlietu un valsts nodevību lietu izmeklēšanas komisijās. 1922. gadā ievēlēts 1. Saeimā, bija tās priekšsēdētāja Frīdriha Vesmaņa pirmais biedrs. Arī 2. Saeimā bija priekšsēdētāja (šoreiz — P. Kalniņš) pirmais biedrs.
1926. gada maijā, pēc tam, kad nepieņemtā budžeta dēļ demisionēja Kārļa Ulmaņa vadītā valdība, izveidojās Alberinga Ministru kabinets. Septembrī Alberings sāka pildīt arī finanšu ministra pienākumus, sakarā ar līdzšinējā ministra Jāņa Blumberga demisiju. Decembrī Saeimā premjerministram Alberingam tika jautāts, kādēļ joprojām nav atrasts jauns finanšu ministrs, uz ko viņš atbildēja, ka viņš pats ir uzņēmies finanšu ministra amatu, nevis pilda pienākumus. Parlamenta vairākums šo skaidrojumu atzina par neapmierinošu, un valdība demisionēja.
Alberings kandidēja un tika ievēlēts arī 3. Saeimas vēlēšanās. Bija zemkopības ministrs Celmiņa otrajā (1928—1930) un Ulmaņa trešajā valdībā (1931).
No 1926.gada rudens semestra ir studentu biedrības "Fraternitas Rusticana" goda filistrs.

Nāve

Arturs Alberings nomira 1934. gada 26. aprīlī pēc neilgas cīņas ar plaušu karsoni.
Turaidas evaņģēliski luteriskā baznīca

Turaidas baznīca ir luterāņu baznīca Turaidā, Siguldā. Tā atrodas Baznīckalnā, kas ir sena kapsētas vieta, kur kristītos lībiešus un draudzes locekļus apglabāja no 13. gadsimta līdz pat 1772. gadam, kad Krievijas ķeizariene Katrīna II aizliedza apbedīt mirušos baznīcas tuvumā.

Vēsture

Vecākās rakstītās ziņas par baznīcu Turaidā ir atrodamas 1582. gada revīzijas aktā, kurā minēts, ka Turaidas pils priekšā atrodas baznīca. Iespējams, ka Livonijas kara laikā tā tikusi nodedzināta un 1619. gadā uzcelta jauna koka baznīca. 1739. gada vizitācijā norādīts, ka baznīca esot veca, tādēļ nepieciešama jauna baznīca.
Tagadējā Turaidas koka baznīca celta 1750. gadā. Tā ir viena no senākajām lauku amatnieku celtajām baznīcām Latvijā. Barokālais zvanu tornītis uzcelts 1808. gadā. Līdz tam zvans bijis iekārts baļķos baznīcas ārpusē. Baznīcas interjers šobrīd ir saglabāts tāds, kāds tas bija 18. gadsimtā. Baznīcas altāris izgatavots 18. gadsimta vidū, tāpat arī kungu soli un mazie soliņi, kuros, pēc baroka parauga veidotajos rotājumos, izpaužas tautas ornamentācijas tradīcijas. Altārglezna "Golgāta" ir nezināma 17. gadsimta mākslinieka darbs. Baznīcas interjeru 1926. gadā papildināja jauna altārglezna „Jēzus Ģetzemanes dārzā”, kuru vairāku līdzīgu altārgleznu-kopiju autors mākslinieks Jānis (K.I.) Šēnbergs darinājis 1920. gados pēc mākslinieka H. Hofmaņa Ņujorkā esošā Riversaidas oriģināla
.
Kopš 17. gadsimta Turaidas baznīca bija apvienotās Lēdurgas-Turaidas draudzes fileālbaznīca, kurā mācītājs ieradās tikai katrā trešajā svētdienā. Šobrīd dievkalpojumi notiek divas reizes mēnesī un svētkos.
Amazing

Mūzikas video

Mūzikas video priekš "Amazing" tika filmēts Kauai, Havaju salās. Tā filmēšanu vadīja Haips Vilijams. 2009.gada 13.aprīlī Vests ielika dažas bildes no video savā blogā un teica ka video tiks izdots drīz. 2009.gada 23.aprīlī notika video pirmizrāde kanāla BET raidījumā 106 & Park.
Erlitou kultūra

Erlitou kultūra (ķīniešu: 二里头文化, Èrlǐtóu Wénhuà) ir Ķīnas Bronzas laikmeta kultūra, kas pastāvēja laikā starp 1900. un 1500. g.p.m.ē. Atrastie priekšmeti un pilsētu palieku apjoms liecina, ka šī bija pirmā valsts Ķīnā. 
Erlitou arheoloģisko izrakumu vieta atrodas Henaņas provincē, netālu no Jaņši pilsētas. Erlitou kultūras paliekas atrastas arī blakus esošajās Šaņsji, Šaaņsji un Hubei provincēs. 
Ķīnas arheologi ir izvirzījuši hipotēzi, ka Erlitou atraktās celtņu paliekas ir uzskatāmas par mītiskās Sja dinastijas valsts galvaspilsētu. 
Erlitou atklāja 1959. gadā. Šeit atrastas pils kompleksa un karalisko kapeņu paliekas. Atklātas daudzas bronzas priekšmetu darbnīcas, jo šeit vairumā izgatavoja rituālos bronzas traukus ding. Arheoloģiskā zona ir ap 3 kv.km liela.
19. septembris

19. septembris ir gada 262. diena pēc Gregora kalendāra (263. garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 103 dienas.
Aleksandrs Tolušs

Šahista karjera

Aleksandrs Tolušs ir četras reizes uzvarējis Ļeņingradas šaha čempionātā - 1937., 1938., 1946. un 1947. gadā. Desmit reizes viņš ir piedalījies PSRS šaha čempionātā finālos. Labākais sasniegums bija 2. vieta 1950. gada čempionātā. 1957. gadā tikai zaudējums pēdējā kārtā Mihailam Tālam liedza uzvarēt turnīrā, un Tolušam bija jāsamierinās ar dalītu 4.-5. vietu. Starptautiskajās sacensībās lielākais Toluša panākums ir uzvara 1953. gada Bukarestes šaha turnīrā, kā arī divas uzvaras Eiropas komandu šaha čempionātos PSRS izlases sastāvā (1957, 1961).

Treneris

Aleksandrs Tolušs bija pazīstams arī kā lielisks šaha treneris. Viņa sadarbība ar Borisu Spaski no 1952. gada līdz 1960. gadam ļāva Spaskim izstrādāt aktīvu un agresīvu spēles stilu. Tikai dažus mēnešus Tolušs nenodzīvoja līdz sava bijušā audzēkņa triumfam, kad Spaskis 1969. gadā kļuva par Pasaules čempionu šahā.

Sacensības Latvijā

Aleksandrs Tolušs bija biežs viesis šaha sacensībās Latvijā. 1945. gadā viņš bija otrais Baltijas republiku turnīrā Rīgā, bet 1959. gadā piedalījās Rīgas starptautiskajā šaha turnīrā, kur izcīnīja 3. vietu. Tolušs ir ārpus konkursa piedalījies arī 1962. gada Latvijas šaha čempionātā.
UNESCO Pasaules mantojuma vietas Ganā

Sarakstā apkopotas tās vietas Ganā, kas iekļautas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. Kopā UNESCO sarakstā ir iekļautas oficiāli 2 vietas (abi kultūras objekti), savukārt 6 vietas Ganā ir iekļautas oficiālajā kandidātu sarakstā. Gana Pasaules mantojuma konvenciju ratificējusi 1975. gada 4. jūlijā.
CyanogenMod

CyanogenMod (izrunā: [saɪ.'æn.oʊ.ˌdʒɛn.mɒd]) ir vairs neuzturēta atvērtā pirmkoda operētājsistēma viedtālruņiem un planšetdatoriem, kura tika veidota uz Android mobilās platformas pamata. Tā tika izstrādāta kā brīva un atvērta pirmkoda programmatūra, balstoties uz oficiālajām Google Android izlaidēm, pievienojot savu un trešo pušu kodu. Sākotnēji CyanogenMod izlaides tika piedāvātas saskaņā ar ikdienas, starpmērķu un "stabilās versijas" plānu; bet kopš CyanogenMod 11 M6 izlaides "stabilās versijas" apzīmējums vairs netika lietots un to aizvietoja regulāras M versijas, kuras bija daļa no CyanogenMod izstrādes modeļa.
2013. gadā projekta radītājs Stīvs Kondiks ieguva riska finansējumu, izveidojot uzņēmumu Cyanogen Inc., lai ļautu komercializēt projektu, tomēr pēc viņa domām uzņēmums neguva panākumus no projekta veiksmes un 2016. gadā viņš to pameta restrukturizācijas laikā, kuras ietvaros tika nomainīts izpilddirektors, slēgti biroji un projekti, izbeigti pakalpojumi un uzņēmuma nākotne kļuva neskaidra. Projekta pirmkods kā atvērtais pirmkods kļuva par pamatu jaunam atzaram ar nosaukumu LineageOS un kopiena turpina darbu pie tā uzturēšanas.
CyanogenMod piedāvā iespējas, kuras nav pieejamas oficiālās mobilo iekārtu ražotāju uzstādītajā programmatūrā. CyanogenMod piedāvātās iespējas iekļauj pielāgojamu vizuālo tēmu atbalstu, FLAC audio formāta atbalstu, lielu Access Point Name sarakstu, OpenVPN klientu, Privacy Guard – pa lietotnēm nodalītu atļauju pārvaldības lietotni, atbalstu iekārtas izmantošanai kā bezvadu interneta piekļuves punktu, CPU virstaktēšanu un citus ātrdarbības uzlabojumus, virtuālās pogas un citus planšetdatoru pielāgojumus, ātrās pārslēgšanas slēdžus novelkamajā paziņojumu izvēlnē (tādiem iestatījumiem kā Wi-Fi, Bluetooth un GPS), kā arī citus lietotāja saskarnes uzlabojumus. Saskaņā ar autoru apgalvoto, CyanogenMod nesatur ne spiegojošas lietotnes, ne apmaksātas reklāmas programmas. Tiek apgalvots arī, ka CyanogenMod uzlabo ātrdarbību un stabilitāti, salīdzinot ar oficiālām izlaidēm.
Karaļu maiņa

Sižets

Kāds jauns policists nomaļā klīnikā apsargā komā esošu slimnieku, kuru tur aizdomās par 2. pasaules kara noziegumiem. Lai arī policista dežūrmaiņa ir jau kādu laiku beigusies, neviens neierodas viņu nomainīt. Arī priekšniecība ar viņu nesazinās, tomēr likumsargs no palātas prom nedodas, jo ir pārliecināts par savas misijas svarīgumu,
Diemžēl vienatne, nogurums un izsalkums liek viņam pārvērsties bumbā ar laika degli, kura uzsprāgst visnepiemērotākajā brīdī — tieši tad, kad policistam jāpieņem grūtākais lēmums viņa dzīvē.
Mazovijas Konrāds

Dzīves gājums

Dzimis ap 1187./1188. gadu Polijas lielkņaza Kazimira II un viņa sievas Morāvijas kņazienes Helēnas (Helena znojemska) ģimenē kā jaunākais dēls. Pēc tēva nāves 1194. gadā auga pie mātes. 1200. gadā sāka valdīt Mazovijā un Kujāvijā. 
1205. gadā kopā ar brāli Lešeku I Balto sakāva Volīnijas kņazu Romānu Mstislaviču (Роман Мстиславич) Zavihostas kaujā, kurā Romāns Mstislavičs krita. Ap 1207./1210. gadu apprecējās ar krievu kņazi Agafju (Agafia Światosławówna). 
Prūsijas krusta karu laikā Konrāds I veicināja Dobrinas ordeņa (latīņu: fratribus militiae Christi in Prussia) izveidi uz vadīja iebrukumus  prūšu un jātvingu zemēs. 
1226. gadā Konrāds I uzaicināja no Ungārijas padzīto Vācu ordeni, un piešķīra tam lēnī Kulmas zemi, faktiski radīdams Vācu ordeņa valsti, kas ietekmēja visu turpmāko Polijas, Prūsijas, netieši arī Latvijas vēstures gaitu.
Pirogallols

Vēsture

Pirogallolu pirmo reizi ieguva zviedru ķīmiķis Karls Šēle 1786. gadā, karsējot gallusskābi.

Atrašanās dabā

Pirogallola atvasinājumi plaši sastopami dabā, piemēram, antociānu sastāvā.

Iegūšana

Iegūst, karsējot gallusskābi autoklāvā kopā ar ūdeni. Var iegūt arī, karsējot para-hlorfenoldisulfonskābi kopā ar sārmu.

Īpašības

Pirogallols ļoti viegli oksidējas - tas momentāni reducē zelta un sudraba sāļus. Pirogallola sārmains šķīdums tik kāri absorbē skābekli, ka to lieto gāzu analīzē skābekļa saistīšanai un kvantitatīvai noteikšanai.
Dzelzs(II) sāļi, kam ir neliels dzelzs(III) sāļu piemaisījums, krāso pirogallola šķīdumu zilā krāsā. Dzelzs(III) sāļi oksidē pirogallolu līdz purpurogallīnam.
Ilze Avotiņa

Biogrāfija

Dzimusi 1952. gada 20. aprīlī Rīgā gleznotāja Harija Kārkliņa ģimenē. 1970. gadā beigusi J. Rozentāla Rīgas mākslas vidusskolu. No 1973. līdz 1979. gadam mācījās Latvijas Valsts Mākslas akadēmijā, kuru absolvējusi prof. I. Zariņa vadībā no Monumentālās glezniecības meistardarbnīcas; diplomdarbs - gobelēna mets Pasaka bērniem bērnudārzam.

Mākslinieciskā darbība

Pievērsusies visiem glezniecības žanriem, pārsvarā eļļas un temperas tehnikā. Daiļradē savdabīgi interpretējusi postimpresionisma glezniecības sasniegumus, izmantojusi plaknes glezniecību, akcentējusi kolorīta nozīmi, tiekusies pēc harmonijas polihromā glezniecībā. Monumentālajā mākslā realizēts sienas gleznojums un vitrāžas Gaiļezera 4. medicīnas māsu skolas konferenču zālē (1980, līdzautors A. Naumovs).

Izstādes

Izstādēs piedalās kopš 1977. gada, no kurām personālizstādes Rīgas Galerijā (1994., 2000), Latvijas Mākslinieku savienības galerijā (1997., 2002), galerijā Vartai Viļņā (1997) u.c. Piedalījusies nozīmīgās izstādēs Zvolles pilsētas muzejā (2002), Valsts mākslas muzejā, izstāžu zālē Arsenāls, Eduarda Nahamkina galerijā Ņujorkā (1989), izstādē Posttradicionālisms Centrālajā mākslinieku namā Maskavā (1989) u.c.
Ilzes Avotiņas darbi atrodas Latvijas Nacionālā mākslas muzeja kolekcijā, Latvijas Mākslinieku savienības muzejā, Valsts Tretjakova galerijā Maskavā, privātkolekcijās Latvijā un ārzemēs.
Lūpas

Lūpas (latīņu: labia oris) ir cilvēka un daudzu citu dzīvnieku mutes ārējais orgāns. Lūpas ir gremošanas orgānu sistēmas sākums. Lūpas tiek izmantotas arī, lai skūpstītos. Lūpas nodrošina arī cilvēka spēju runāt.

Uzbūve

Lūpu galveno masu veido mutes gredzenmuskulis (m.orbicularis oris). Lūpām izšķir trīs daļas — ādas, pārejas un gļotādas daļu.

Histoloģija

Ādas daļu klāj āda ar matiem. Ādā ir tauku un sviedru dziedzeri, kā arī matu folikuli. To sedz daudzkārtains plakans epitēlijs ar raga slāni.
Pārejas daļa ir lūpas sārtā daļa. To veido daudzkārtains plakans epitēlijs ar pārragošanas pazīmēm, tajā iespiežas saistaudu kārpiņas. Šīs kārpiņas ir labi apasiņotas, tieši kapilāri piešķir lūpām sārto krāsu. Kārpiņās ir arī daudz jušanas receptoru, kā arī Meisnera ķermenīši.
Tāpēc šī zona ir ļoti jutīga pret pieskārieniem un temperatūras svārstībām. Pārejas zonas kārpiņu slāņa irdenajos saistaudos ir labi attīstīts venozais pinums un ir ļoti daudz limfātisko kapilāru. Zem kārpiņu slāņa ir blīvie neregulārie saistaudi. Pārejas daļā nav matu un sviedru dziedzeru, bet ir brīvie tauku dziedzeri, kuru izvadi atveras epitēlija virsmā.
Gļotādas daļu sedz daudzkārtains plakans nepārragots epitēlijs, kaut gan atsevišķos virsējas kārtas epiteliocītos ir sastopamas keratohialīna granulas. Caur lūpas gļotādas saistaudiem iet mazo jaukto siekalu dziedzeru izvadi. Atroda arī daudz nervgaļu un nervu šķiedru kūlīšu.
Markuss Krīgers

Spēlētāja karjera

Iepriekš spēlējis arī Karolīnas "Hurricanes" un Čikāgas "Blackhawks", kā arī Zviedrijas hokeja līgas klubā Djurgårdens IF.
Zviedrijas hokeja izlases sastāvā spēlējis trijos Pasaules čempionātos un 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs.
Ahunds Dadulla

Biogrāfija

Dzimis ap 1966. gadu Afganistānā, Kandahāras provincē, Kalaikakaranas ciemā - puštuns no kakaru cilts.
Kā modžahedu komandieris karojis pret PSRS armiju XX gs. 80. gados. Talantīgs stratēģis un taktiķis. Zaudējis kāju pilsoņu kara laikā 1994. gadā, drīz pēc tam, kad bija pievienojies Taleban kustībai. Ārstējies Vācijā, kur ieguvis arī protēzi. Izcēlās kā talantīgs komandieris kaujās pret Ziemeļu aliansi, kad cīņu biedri to sāka dēvēt par "Horasanas lauvu". Izcēlās ar savu nežēlību kara laukā un pret gūstekņiem - 1998. gadā, apspiežot hazareju (šiīti) sacelšanos Bamianā, lika nogalināt simtiem karagūstekņu un civiliedzīvotāju, nogalināja pat savus padotos, ja tie izrādīja nepaklausību (kas šķita par traku par mullam Omāram, kurš to uz laiku atstādināja no komandiera posteņa). Mullas Dadullas reputācija bija tik baisa, ka talibi bieži vien pa radio ziņoja par viņa ierašanos kādā frontes iecirknī, lai iedzītu pretiniekus panikā, pat ja viņš tur tuvumā pat nebija. Bēdīgu slavu pasaulē viņš ieguva pēc tam, kad pavēlēja un vadīja unikāla kultūrvēsturiska pieminekļa - Budas statujas Bamianā, - saspridzināšanu.
Pēc Taleban valdības krišanas 2001. gadā bēga uz Pakistānu, kur līdzdarbojās kustības spēku atjaunošanā. 2006. gadā tika iecelts par visu Taleban bruņoto spēku virspavēlnieku karā ar ASV vadīto koalīciju. Viņa štābs atradās Helmandas provincē, mainot dislokācijas vietu katru dienu, lai to neatrastu NATO spēki (štāba koordinācijas centrs, ko vada Dadullas vietnieks Hafezs Ihsanulla, atrodas Pakistānā, nodarbojoties ar administratīvo darbu). Atšķirībā no citiem Taleban līderiem, labprāt komunicēja ar medijiem, sniedza intervijas, uzstājās ar runām.
2006. gada februārī piesolīja 100 kilogramu zelta (100 kg zelta vērtība ir gandrīz 2 000 000 USD) tam, kurš nogalinās pravieša Muhameda karikatūru autoru, dāņu mākslinieku. Pieci kilogrami zelta solīti ikvienam, kurš Afganistānā nogalinās Dānijas, Norvēģijas vai Vācijas karavīrus.
Nogalināts 2007. gada 12. maijā speciālā NATO spēku operācijā (viņa nāvi apstiprināja Taleban vadība, tai skaitā nogalinātā brālis mulla Hadži Mansurs Dadulla). Kā izteicās Kandahāras provinces gubernators Asadulla Halīds, “mulla Dadulla bija Taleban mugurkauls, brutāls un nežēlīgs komandieris, kurš nogalināja un grieza galvas afgāņu civiliedzīvotājiem”.
Medicīnas māsa

Medicīnas māsa ir medicīnisko izglītību ieguvusi ārstniecības persona, kas veic pacientu aprūpi, piedalās ārstniecībā, vada pacientu aprūpes darbu, nodarbojas ar pacientu izglītošanu veselības jautājumos un veic profesionālās izglītības darbu.
Daudzcīņa (riteņbraukšana)

Treka riteņbraukšanā daudzcīņa (latīņu: omnium — ‘no visiem’) ir vairāku disciplīnu kopvērtējums. Vēsturiski daudzcīņas elementi ir mainījušies. Mazāk populārs šis termins ir šosejas riteņbraukšanā, kur tas apraksta vairāku dienu sacensības ar trīs galvenajiem šosejas riteņbraukšanas sacensību paveidiem.

Vēsture

Pasaules čempionātā daudzcīņa atgriezās 2007. gadā vīriešiem un 2009. gadā sievietēm kā piecu sacensību formāts. 2010. gadā UCI pievienoja vēl vienas sacensības — izslēgšanas braucienu — un pagarināja citu disciplīnu distances garumu, lai dotu lielākas iespējas izturības braucējiem.
Daudzcīņa kopš 2012. gada vasaras olimpiskajām spēlēm aizvietoja individuālo iedzīšanu, punktu sacensību un medisonu. Šīs izmaiņas izpelnījās kritiku no riteņbraucējas Rebekas Romero, kas nevarēja izstāvēt savu olimpisko titulu.

Daudzcīņa šosejas riteņbraukšanā

Šosejas riteņbraukšanas daudzcīņa sastāv no individuālā brauciena, kritērija brauciena un grupas brauciena. Tā parasti tiek rīkota nedēļas nogalē vai citā 2-3 dienu periodā. Punktus piešķir augstāko vietu ieguvējiem, un kopvērtējumā uzvar sportists ar visvairāk punktiem. Dalībniekiem ir jāfinišē visās sacensībās.
Eiropas Sociālā harta

Eiropas Sociālā harta ir Eiropas Padomes līgums, noslēgts 1961. gadā un stājies spēkā 1965. gadā. Hartai ir trīs protokoli, kā arī 1996. g. pieņemtā un 1999. g. spēkā stājusies versija — Pārskatītā Eiropas Sociālā Harta. Sākotnējās Hartas dalībvalstis uzņemas uzskatīt par sev saistošiem vismaz 10 no 19 tiesības nostiprinošiem pantiem vai vismaz 45 no numurētiem pantu punktiem, Pārskatītās Hartas dalībvalstis — vismaz 16 no 31 panta vai vismaz 63 no numurētiem pantu punktiem, kā arī piemērot tos bez diskriminācijas. No 47 EP dalībvalstīm uz 2016. g. martu 34 ir Pārskatītās Hartas dalībvalstis, 9 — sākotnējās Hartas dalībvalstis. 
Izskatot un komentējot dalībvalstu ziņojumus, uzraudzību pār Hartu izpildi veic Eiropas Sociālo tiesību komiteja, kas var arī izskatīt kolektīvas sūdzības par Hartu pārkāpumiem pret tam piekrītošām dalībvalstīm (15 valstis uz 2016. g.). Uz 2010. g. novembra sākumu komiteja pieņēma lēmumu pēc būtības 48 lietās.

Protokoli

1988. g. pieņemts Hartas papildprotokols, kura dalībvalstis apņemās uzņemties vismaz 1 no 4 pantiem paredzētas saistības. Tas stājās spēkā 1992. g.
1991. g. pieņemts protokols, kas paredz grozīt Hartas izpildes uzraudzības sistēmu. Tas nav stājies spēkā, bet tiek pielietots praksē.
1995. g. pieņemts un 1998. g. stājās spēkā papildprotokols, kas paredz Eiropas Sociālo tiesību komitejai tiesības izskatīt kolektīvas sūdzības pret tā dalībvalstīm (Pārskatītas hartas dalībvalstīm, lai pieļautu šādu iespēju, nav jāpievienojas protokolam, bet jāiesniedz attiecīgs paziņojums).

Harta Latvijā

2002. g. Latvija ratificēja Hartas sākotnējo versiju (atzīstot sev par saistošiem 1., 5., 6., 8., 9., 11., 13., 14., 16., 17. pantu), un 2013. gadā — Pārskatīto Hartu (atzīstot sev par saistošiem 1.-3., 5.-11., 13.-18., 20.-22., 24.-30. pantu pilnībā, 4., 12., 19., 31. pantu daļēji).
Unity (SKS)

Unity (no angļu:   "vienotība") jeb Node 1 ir Starptautiskās kosmiskās stacijas (SKS) modulis, kuru 1998. gada decembrī orbītā nogādāja ar kosmoplānu Endeavour misijā STS-88. Tas bija otrais SKS elements, un pirmais ASV būvētais modulis. Harmony izgatavots Boeing, ASV. Tas kalpo kā savienojošais mezgls starp Krievijas segmentu un ASV segmentu.

Specifikācija

Unity ir cilindra formas korpuss, kas izgatavots no alumīnija.
Tā garums ir 5,47 m, diametrs 4,57 m, starta masa ir 11 612 kg. Modulim ir seši savienošanas porti (četri sānos un divi galos). 
Iekšienē ir vieta četriem standarta skapjiem, kuru augstums 1,854 m, platums 1,067 m, masa 550 kg.

Savienojumi ar citiem SKS komponentiem

Unity pie krievu segmenta Zarja moduļa ir pievienots ar pāreju PMA-1, bet otrā galā atrodas Destiny laboratorija. Augšpusē tam piestiprināta Z1 konstrukcija, kreisajā pusē ir slūžu kamera Quest, bet apakšā — PMA-3. Labajā pusē pie Unity īslaicīgi tiek pievienoti kravas moduļi, arī Harmony modulis.
Arvīds Platpers

Biogrāfija

1976. gadā pabeidzis Latvijas Valsts konservatorijas Mūzikas pedagoģijas nodaļu, iegūstot mūzikas skolotāja vispārizglītojošā skolā specialitāti. 1988. gadā ieguvis mākslas maģistra grādu Latvijas Valsts konservatorijas Kordiriģēšanas nodaļas asistentūrā.
1976. gadā sācis diriģēt vīru kori "Absolventi", 1999. gadā kļuvis par tā māksliniecisko vadītāju. 1982. gadā kļuvis par galveno diriģentu vīru korī "Ķekava", bijis arī tā mākslinieciskais vadītājs. 1998. gada ir Latvijas Mūzikas akadēmijas Mūzikas pedagoģijas nodaļas sieviešu kora diriģents. Strādā arī Mūzikas akadēmijā par pasniedzēju.
Ir bijis vairāku vispārējo latviešu Dziesmu un Deju svētku un Latvijas Skolu jaunatnes dziesmu un deju svētku virsdiriģents.
Piedalījies vairāku mūzikas mācību grāmatu sastādīšanā.
2003. gadā ticis apbalvots ar piektās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.

Politiskā darbība

Biežs politisko partiju mainītājs; A. Platpers desmit gadu laikā bijis septiņos politiskajos spēkos. 2006. gadā kandidējis 9. Saeimas vēlēšanās no partijas "Tēvzemei un Brīvībai/LNNK" saraksta, netika ievēlēts. 
2009. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās tika ievēlēts Ķekavas novada domē no Sociāldemokrātiskā partijas-SDP saraksta. 2010. gadā kandidēja 10. Saeimas vēlēšanās no partiju apvienības "Atbildība" saraksta, pēc gada atkal kandidēja un netika ievēlēts 11. Saeimas vēlēšanās no "Tautas kontroles" saraksta. No "Tautas kontroles" saraksta 2013. gadā tika ievēlēts Ķekavas novada domē.
2014. gadā piedalījās partijas "No sirds Latvijai" veidošanā un tika ievēlēts 12. Saeimā no tās saraksta, no kuras izstājās 2017. gada 1. decembrī, lai turpmāk darbotos Latvijas Reģionu apvienības Saeimas frakcijā. Kandidēja 13. Saeimas vēlēšanās no Latvijas Reģionu apvienības saraksta, taču netika ievēlēts.
Frankfurte pie Mainas

Vēsture

749. gadā Kārlis Lielais pirmoreiz sasauc Frankfurtē impērijas sapulci un baznīcas sinodi, bet no 855. gada līdz pat 1791. gadam pilsētā tiek vēlēti Svētās Romas impērijas imperatori. No 1562. gada imperatori tika kronēti Frankfurtes katedrālē, līdz tam, tas notika Āhenē.
No 1150. gada Frankfurtē notika impērijas gadatirgi (messe), bet no 1478. gada tika rīkoti arī grāmatu gadatirgi. Pati pilsēta no 1372. gada līdz pat 1866. gadam, kad to anektē Prūsija, bija Imperatora brīvpilsēta (Reichsstadt).
Frankfurtē pēc 1848. gada revolūcijas sanāca pirmais parlaments vācu zemē t. s. Frankfurtes parlaments (Nationalversammlung), kuru 1849. gadā atcēla Prūsijas karalis.
1930. gados Frankfurtes universitātē radās t. s. Frankfurtes skola — viens no ietekmīgākajiem filosofijas un socioloģijas virzieniem XX gadsimtā (Teodors Adorno, Herberts Markūze, Ērihs Fromms u. c.).
Pēc Otrā pasaules kara Frankfurte kļuva par ASV okupācijas zonas administratīvo centru, un 1949. gadā ar vienas balss pārsvaru zaudēja balsojumā par VFR galvaspilsētu (par galvaspilsētu izvēlējās Bonnu).

Sports

Kopš 1962. gada Frankfurtes apkārtnē notiek viendienas šosejas riteņbraukšanas sacensības Ešborna—Frankfurte (agrāk ar nosaukumu Henninger Turm).