Mājas zvirbulis

Izplatība

Zvirbulis sastopams gandrīz visā pasaulē, galvenokārt vietās, kur mīt cilvēki. Plaši izplatīts Eiropā, Āzijā un Āfrikas ziemeļos. Introducēts Amerikā, Austrālijā, Jaunzēlandē un Āfrikas dienvidos. Ziemo izplatības areālā. Īstas sezonālas migrācijas veic tikai divas pasugas, kas mājo Āzijas kalnu apvidos.
Sevišķi daudz mājas zvirbuļu ir ASV, savukārt dažviet Eiropā to skaits sarūk. Nīderlandē, piemēram, mājas zvirbulis skaitās apdraudēts putns.

Latvijā

Mājas zvirbulis Latvijā ir parasts ligzdotājs un nometnieks. Sastopams pilsētās un apdzīvotās vietās. Ārpus pilsētām sastopams fermās, kūtīs un staļļos, kur var viegli atrast barību un arī ligzdošanas vietas. Latvijā mājo nominālpasuga P. d. domesticus.
Saskaņā ar Latvijas Ornitoloģijas biedrības datiem Latvijā ligzdo aptuveni 750 000—2 000 000 mājas zvirbuļu pāru, bet ziemo 1 500 000—4 000 000 putnu.

Izskats

Mājas zvirbulis ir neliels vai vidēji liels, kompakts dziedātājputns ar lielu, apaļu galvu un spēcīgu knābi. Ķermeņa garums 14—18 cm (tipiski 16 cm), spārnu plētums 19—25 cm. Areāla ziemeļos dzīvojošās pasugas lielākas nekā areāla dienvidos dzīvojošās pasugas. Ziemeļu grupai svars apmēram 20—39 g (tipiski 30 g), dienvidu grupai 21—33 g (tipiski 26 g). Mātītes nedaudz lielākas nekā tēviņi ligzdošanas sezonā, bet tēviņi nedaudz lielāki ziemas periodā. 
Mājas zvirbulim piemīt dzimumu dimorfisms. Nominālpasugas tēviņa mugura un pleci tumši brūni ar melnām svītrām, vēders pelēks. Galva trīskrāsaina: pelēks ar kastaņbrūnu un melnu (virspuse un vaigi pelēki, laukums ap acīm līdz knābja pamatnei melns). Pakakle melna. Uz brūnajiem spārniem balta josla. Lidspalvas gaišāk brūnas ar tumši brūnām maliņām. Aste brūna. Acis tumši brūnas, knābis melns, kājas rozīgi pelēkas. Ziemā apspalvojums, knābi ieskaitot, kļūst pelēcīgāks, pakakle nav tik koši melna, arī galvas brūnais apspalvojums zaudē sarkanīgo toni.
Mātīte kopumā ir viscauri pelēkbrūna ar tumši svītrotu muguru un vienkrāsainu pavēderi. Pakakle pelēkbrūna tapat kā krūtis un vēders. Galvas virsa brūna, virs acs izceļas gaišā uzacs. Knābis dzeltenīgs. Jaunie putni līdzīgi mātītei.

Uzvedība

Mājas zvirbulis ir skaļš un sabiedrisks putns, visu laiku uzturoties barā, pat ligzdošanas sezonā. Bari rudenī un ziemā ir lielāki nekā vasarā. Bars nakšņo pēc iespējas augstākā un labi aizsedzošā veģetācījā, piemēram, biezi saaugušos mežvīteņos, zarotās koku vai krūmu lapotnēs, zem māju jumtiem. Uz nakšņošanas vietu bars, skaļi, trokšņojot, ierodas krēslā un pamet to īsi pirms saullēkta. Arī barojoties tas visu laiku savā starpā sazinās. 
Uz zemes mājas zvirbulis pārvietojas ar lēcieniem. Lidojums ātrs un taisnvirziena, bet lidojot augstāk kļūst viļņveidīgs. Lai arī īpaši nebaidās no cilvēka, tā klātbūtnē ir uzmanīgs un veikls.

Barība

Mājas zvirbulis ir visēdājs. Barojas gan ar augu, gan dzīvnieku izcelsmes barību: dažādām sēklām (īpaši iecienīti ir graudi), kukaiņiem un to kāpuriem, arī ar augļiem, sliekām un zirnekļiem. Pilsētvidē arī ar pārtikas paliekām. Barību galvenokārt meklē uz zemes, bet ķer kukaiņus arī lidojumā. Zvirbulis ir ļoti derīgs putns, jo iznīcina kaitēkļus.

Ligzdošana

Mājas zvirbulis ligzdo nelielās kolonijās. Sezona parasti sākas maijā. Ligzda atrodas koka dobumā, klints spraugā vai ēku konstrukciju iedobumā, arī telpās zem jumta, piemēram, pažobelē vai bēniņos. Ligzdu pāris būvē kopīgi, izmantojot sausu zāli un spalvas, arī stieples un papīra gabaliņus. Dažkārt zvirbulis var būt tik nekaunīgs, ka vai nu ieņems jau cita putna ierīkotu ligzdu, vai arī uzbūvēs tai pa virsu savējo, pat ja tā jau būs “apdzīvota”. 
Sezonā var būt līdz 4 perējumiem, bet biežāk 2—3 perējumi. Dējumā 3—7 gaiši zaļganas olas ar tumši pelēkiem un lillīgiem raibumiņiem. Inkubācijas periodsilgst 10—15 dienas, perē galvenokārt mātīte. Tēviņš to īslaicīgi nomaina, kamēr mātīte barojas. Izšķiļoties mazuļi ir ligzdguļi, nevarīgi un kaili. Par tiem rūpējas abi vecāki, tos barojot ar kukaiņiem. Ligzdu jaunie putni atstāj apmēram 13—18 dienu vecumā, patstāvīgi kļūst 26—28 dienu vecumā.