google/wiki40b huggingface dataset:
Franču—libāņu līgums (1936)

Franču—libāņu līgums (1936). Noslēgts starp Franciju un tās pakļautībā esošo Libānas Republiku.
1930. gada līgums starp Britu impēriju un Irākas karalisti, kas izbeidza tieši britu pārvaldi šajā mandātteritorijā, radīja prasības pēc līdzīga līguma arī Franču Sīrijas un Libānas mandātteritorijās. 1936. gada 7. martā Libānas Prezidents informēja franču Augsto komisāru, ka Libānas parlaments vēlētos noslēgt līgumu ar Franciju.
Pēc franču—sīriešu līguma noslēgšanas 1936. gada jūnijā, sākās arī franču—libāņu sarunas, kas 1936. gada 13. novembrī beidzās ar līguma parakstīšanu. Līguma sarunās piedalījās maronītu Prezidents Emīls Edde un kristiešu valsts sekretārs Ajubs Tabits. Vietējie musulmaņu politiķi iebilda pret tā noteikumiem, Tripolē un Beirūtā notika sunnītu protesta demonstrācijas, kas pieprasīja apvienošanos ar Sīriju.
Jēkabs Frīdrihs Hincs

Dzīvesgājums

Dzimis 1734. gadā Neidenburgā. Studēja Kēnigsbergas universitātē (l752), strādāja par mājskolotāju. Septiņgadu kara laikā bēga no krievu 1757.-1762. gadā okupētās Austrumprūsijas uz Rīgu, kur bija Rīgas Domskolas skolotājs (1762-1764).
1763. gadā kopīgi ar J.F. Hartknohu nopirka J. J. Kantera grāmatu veikalu Jelgavā un kopā ar A. V. Šteidelu izveidoja "Kurzemes grāmatu bodi" (1769-1771).
1774. gadā vienojās ar G. F. Stenderu par viņa grāmatu iespiešanu latviešu valodā, Jelgavā un Aizputē izdeva "Augstas gudrības grāmatu" (1774, 1776), "Jaunas ziņģes" (1774), "Svētas gudrības grāmatiņu" (1774), "Tās kristīgas mācības grāmatu" (1776). 
Līdztekus tam bija brīvmūrnieku ložas "Pie trīs kronētiem zobeniem" bibliotekārs, savas grāmatspiestuves telpās uzturēja brīvmūrnieku bibliotēku ar 16 tūkstošiem sējumu, glabāja gleznas, skulptūras u.c. mākslas priekšmetus.
1776. gadā Johans Frīdrihs Štefenhāgens, kam Kurzemes hercogs bija apstiprinājis galma grāmatu iespiedēja privilēģiju, viņu apsūdzēja neatļautā Kurzemes latviešu baznīcas grāmatu nelikumīgā pārdrukāšanā un izplatīšanā. 
Zaudējis tiesas prāvu, Hincs bankrotēja un pēc 1784. gada bija mājskolotājs un advokāts Piltenes apgabala galvaspilsētā Aizputē, vēlāk pārcēlās uz Rīgas vietniecību, bija Pērnavas pilsētas sekretārs. 
Miris 1787. gada 10. (21.) februārī Pērnavā.
Candy and a Currant Bun

Vārdu izmaiņas

Sākotnēji dziesma tika izpildīta ar nosaukumu "Let's Roll Another One", kas saturēja tekstu "I'm high - Don't try to spoil my fun" ("es kaifoju, necenties izbojāt manu jautrību"), taču ierakstu kompānija piespieda Sidu Baretu dziesmas tekstu pārrakstīt, jo tajā jūtamas atsauces uz apreibinošu vielu (marihuānas) lietošanu. Interesanti, ka ierakstītā versija saturēja vārdus "Oh don't talk with me/Please just fuck with me" ("ou, nerunā ar mani/lūdzu, tikai drāzies ar mani"), arī šo tekstu BBC cenzori izgrieza.
Indeterminisms

Indeterminisms (nedeterminisms) - filozofiska mācība par to, ka var būt kādi notikumi, kuriem neeksistē (vai nevar noteikt) cēlonis.
Nazāls līdzskanis

Definīcija

Akustiski nazālie slēdzeņi ir sonoranti. Tas nozīmē, ka netiek traucēta gaisa plūsma un lingvistiski tie gandrīz vienmēr ir balsīgi. Ievērojams izņēmums ir islandiešu valoda, kurā ir četras nebalsīgas nazālas skaņas.
Tomēr nazālie līdzskaņi pēc to artikulācijas ir arī slēdzeņi, jo gaisa plūsma caur muti ir pilnībā bloķēta. Šī divdabība, skaneniskā gaisa plūsma caur degunu kopā ar mutes dobuma noslēgšanu, nozīmē, ka nazālie līdzskaņi ir gan skaneņi, gan troksneņi.
Akustiski nazālie līdzskaņi ir frekvencē no apmēram 200 līdz 2000 Hz.

Pielietojums

Ļoti maz ir tādu valodu, kurās nav neviena nazāla līdzskaņa. Katrā valodā ir vismas viens primārais nazālais līdzskanis.
Bez nazālajiem līdzskaņiem ir arī nazāli patskaņi, kā arī patskaņu un līdzskaņu nazalizācija.
Dizains

Dizains ir priekšmetu un vides mākslinieciskā projektēšana, kā arī konstruēšana. Tam ir trīs funkcijas (estētiski simboliskā, tehniskā un praktiskā). Pastāv dažādi dizaina veidi: interjera dizains, modes dizains, rūpnieciskais dizains u.c. Pirmā Pasaules rūpniecības izstāde notika 1851. gadā Londonā. Latvijā jēdziens "dizains" ienāca 1960. gados.
Arnolds Mitulis

Biogrāfija

Arnolds Mitulis piedzima 1892. gada 9. marts Kalnamuižas pagasta Pasiļu mājās. Beidzis Jelgavas reālskolu un Rīgas Politehniskā institūta lauksaimniecības nodaļu. Pirmā pasaules kara laikā devies bēgļu gaitās, strādājis kā agronoms Krievijā. 1918. gadā atgriezies Latvijā.
Bijis viens no Latvijas Jaunzemnieku savienības dibinātājiem, Latvijas Mazsaimniecību veicināšanas biedrības līdzdibinātājs, kā arī abu organizāciju valdes loceklis. 1925. gadā kandidējis 2. Saeimas vēlēšanās no Jaunzemnieku savienības saraksta, nav ievēlēts. 1926. gada decembrī kļuva par zemkopības ministru Marģera Skujenieka Ministru kabinetā, amatā bija līdz valdības krišanai 1928. gada janvārī. Tā paša gada nogalē kandidējis 3. Saeimas vēlēšanās no Jaunzemnieku savienības saraksta, atkal nav ievēlēts.
1941. gada jūnijā no dzīvokļa Leona Paegles ielā (tagad — Antonijas iela) deportēts uz Iekškrieviju. Miris izsūtījumā 1942. gadā.
Bijis precēts ar Amildu, laulībā dzimuši meita Aida,dēls Arnolds Teodors Eduards un meita Vijolīte Anita
Bēta daļiņa

Bēta daļiņa (β daļiņa) ir lādēta daļiņa, kas izdalās bēta sabrukšanā. Bēta daliņu plūsmu sauc par bēta starojumu vai bēta stariem. Negatīvi lādētas bēta daļiņas ir elektroni (β⁻), bet pozitīvi lādētas bēta daļiņas ir pozitroni (β⁺). Bēta starojumu nevajag jaukt ar sekundārajiem un terciārajiem elektroniem, kas rodas, alfa stariem vai citām smagām lielas enerģijas daļiņām jonizējot gaisa molekulas. Tie ir tā sauktie delta stari un epsilon stari. Atšķirībā no bēta stariem, tiem ir mazāka enerģija un savādāks enerģētiskais spektrs.
Elektronu lampa

Elektronu lampa jeb vienkārši "lampa" ir jebkura elektriskās izlādes lampa, kurā viens vai vairāki elektrodi izdala elektriskos lādiņus termoemisijas rezultātā. Parasti par elektronu lampu jeb radiolampu pieņemts saukt vakuumierīci, kurā elektrisko strāvu rada elektroni, kurus emitē karsts katods un uztver viens vai vairāki auksti elektrodi, kas ir zem pozitīva sprieguma attiecībā pret katodu.

Vēsture

Parādību, kas ir pamatā gandrīz katras radiolampas darbībai, atklāja pazīstamais amerikāņu izgudrotājs Tomass Edisons. 1883. gadā, mēģinot uzlabot savas elektriskās spuldzes, viņš ievietoja spuldzes balonā kvēldiega tuvumā papildus metālisku plāksnīti, kas ar kvēldiegu nesaskārās. Edisons konstatēja, ka, pieslēdzot plāksnītei baterijas pozitīvo polu, ķēdē plūst strāva, kaut gan no spuldzes balona gaiss bija izsūknēts. Savukārt, pieslēdzot plāksnītei negatīvo polu, strāva ķēdē nebija novērojama. Savā vārdā nosaukto efektu — elektriskās strāvas vienvirziena plūšanu vakuumā — Edisons tā arī neprata izskaidrot. Tomēr Edisonu var uzskatīt par pirmās diodes radītāju, kaut arī nekādas praktiskas nozīmes tolaik šai ierīcei nebija. Edisona efekts tika izskaidrots daudz vēlāk, tikai pēc elektronu atklāšanas 1897. gadā un to nosauca par termoelektronu emisiju.
Diodi praktiski pirmais pielietoja Džons Flemings 1904. gadā kā detektoru bezvadu telegrāfa signālu uztveršanai. 1906. gadā Lī de Forests starp diodes diviem elektrodiem ievietoja trešo elektrodu (tīkliņu) , kuram varēja pieslēgt gan pozitīvu, gan negatīvu spriegumu attiecībā pret katodu. Šāda ierīce — triode — spēja pastiprināt elektriskos signālus. Tā bija revolūcija elektronikā. 1913. gadā Ērvings Lengmīrs ieteica uzlabot triodes īpašības, pielietojot otro tīkliņu — tā radās četrelektrodu lampa jeb tetrode. Tetrodes uzlaboja 1916. gadā Šottki un 1926. gadā Hells. 1929. gadā parādījās pirmās piecelektrodu lampas jeb pentodes, kas bija daudz kvalitatīvākas. Nedaudz vēlāk tika izgudrotas arī sešelektrodu lampas jeb heksodes (ar tām bija iespējams ērtāk veikt automātisko pastiprinājuma regulēšanu) un septiņelektrodu lampas (heptodes), kuras tika izmantotas frekvences pārveidošanai superheterodīna uztvērējos. 20. gadsimta 30. gados visas šīs radiolampas jau ražoja un izmantoja masveidā visā pasaulē.
Elektronu lampu noriets sākās pēc tranzistoru izgudrošanas 1947. gadā, to uzlabošanas 50. gados un masveida ražošanas uzsākšanas 60. gados. Tomēr vēl līdz pat 20. gadsimta 80. gadiem tās izmantoja radiouztvērējos un televizoros.

Elektronu lampas šodien

Pašlaik radiolampas izmanto galvenokārt jaudīgu radioraidītāju gala pakāpēs, kur tās joprojām ir pārākas par pusvadītāju ierīcēm. Plaši tiek pielietotas dažādas speciālas elektronu lampas, piemēram, magnetroni (augstfrekvences elektromagnētiskā starojuma ģenerēšanai dažādās iekārtās — no radariem līdz mikroviļņu krāsnīm), klistroni, skrejviļņa lampas, elektronstaru lampas (kineskopi).
"Klasiskās" radiolampas mūsdienās tiek lietotas sevišķi kvalitatīvu skaņas pastiprinātāju izgatavošanai.
Kauks

Kauks (lietuviešu: Kaukas) lietuviešu mitoloģijā ir mantu nesošs mājas gars, pazemē, rijā, klētī vai istabā dzīvojošs mazs vīriņš vai sieviņa, kas dodot cilvēkiem labumu. Vēl tas saukts par pūķi (pūkis), traniņu (tranas) vai vīriņu (vyrukas). Vēsturiskajos avotos kauki minēti kopā ar aitvariem un bārzdukiem. Lietuviešu rakstnieks Mārtins Mažvīds kaukus raksturojis kā dievus tādiem cilvēkiem, kas tiecas darīt ļaunu, poļu vēsturnieks Jons Lasickis tos aprakstījis kā sprīdi lielas bārdainas radības un mirušo garus, bet vācu vēsturnieks Matejs Pretorijs — kā panākumu un zemes dievus. Savukārt Jēkabs Brodovskis un lietuviešu filologs Filips Ruiģis kaukus nosaucis vienkārši par pazemes cilvēciņiem.
Bija uzskats, ka kaukus esot varēts izperināt no ērzeļa, kuiļa vai gaiļa olām. Saimniekiem kauki esot nesuši zagtus graudus, sienu un pārtiku, kā arī viņu labā darījuši dažādus saimnieciskus darbus un šuvuši zābakus. Priekšstats par kaukiem varētu būt bijis saistījis ar dievišķo dvīņu kultu indoeiropiešu mitoloģijā.
Ļubaņa (Krievija)

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1499. gadā. No 1711. gada - pieturas punkts pasta līnijā Santpēterburga - Maskava. Aleksandrs Radiščevs darbā "Ceļojums no Pēterburgas uz Maskavu" Ļubaņai veltījis nodaļu. 1849. gadā caur Ļubaņu devās pirmais pasažieru vilciens. 1880. gadā Ļubaņas baznīcā tika apglabāts pirmais Krievijas ceļu ministrs un Nikolaja dzelzceļa līnijas projekta autors Pāvels Meļņikovs, kuram pilsētā uzcelts piemineklis. Otrā pasaules kara laikā no 1941. līdz 1944. gadam - vācu okupācijā. No 1942. gada 7. janvāra līdz 1942. gada 30. aprīlim Ļubānas apkaimē notika Sarkanās armijas Ļubaņas operācija. Neveiksmīga uzbrukuma rezultātā krita vismaz 100 000 padomju karavīru. Kopējais Sarkanās armijas zaudējumu skaits bija virs 300 000 karavīru. Ļubaņas operācijā citu starpā gūsta krita ģenerālis Andrejs Vlasovs.

Kultūra

Pilsētā atrodas Pētera un Pāvila katedrāle - vienīgais dzelzceļnieku dievnams Krievijā.
Gauru pagasts

Vēsture

Pagasta teritorija ietilpa tajā Pleskavas guberņas Ostrovas apriņķa daļā, ko saskaņā ar Latvijas—Krievijas miera līgumu 1920. gadā pievienoja Latvijas teritorijai. 1925. gadā no Višgorodas pagasta dienvidu daļas izveidoja Gauru pagastu un to iekļāva jaunizveidotajā Jaunlatgales (vēlāk Abrenes) apriņķī. 1944. gada 23. augustā Gauru pagastu kopā ar pārējo bijušās Pleskavas guberņas teritoriju atdalīja no Latvijas PSR teritorijas un iekļāva jaundibinātajā Krievijas PFSR Pleskavas apgabalā. Šobrīd bijusī Gauru pagasta teritorija ietilpst Pitalovas rajona Gauru, Dubnas un Tuļinas pagastos.
Cauri pagastam tecēja Rītupe, Lada, Ludza, kas vienlaikus bija arī robežupe ar Krieviju un Kuhva, kas tecēja uz robežas ar Baltinavas pagastu.
Atenboro krūkaugs

Atklāšana

Pirmo reizi krūkaugu 2000. gadā ievēroja misionāri, kas devās uz Viktorijas kalna smaili. Pārbaudot misionāru liecības, biologu grupa 2007.gadā zinātnei atklāja iespaidīgo un krāsaino sugu. Kopš tā laika kalna augšējās nogāzēs ir atrastas trīs auga kolonijas.

Apraksts

Ložņājošs puskrūms. Stumbra caurmērs var pārsniegt 3,5 cm, garums — virs 1,5 m. 
Gaļēdājauga lapojums veido tvertnes formu un izkārtots pamīšus. Šīs tvertnes veida lapas līdz pusei pildītas ar skābas pH reakcijas šķidrumu. Krūkas "lūpa" jeb peristoma ļoti koša; tās apakšdaļā ir atskabargaini zobiņi, bet krūkas iekšmalu klāj slidenas vaska plātnītes. Pārslīdot pāri šādai "lūpai", upurim nav ne mazāko izredžu izglābties. Lai gan Atenboro krūkaugi spēj notvert pat grauzējus, visbiežākais to "medījums" ir sīki kukaiņi, piemēram, skudras. 2012. gadā botāniķu grupa krūkā konstatēja beigtu cirsli. 
Krūkas, kura producē Atenboro krūkaugi, ir vienas no lielākajām ģintī. To tilpums var pārsniegt 1,5 litrus. Krūkas ir trauslas, garums — virs 30 cm, platums — 16 cm. To krāsojums no  zaļas vai dzeltenas līdz tumšai purpura.
Kā citi ģints pārstāvji, atenboro krūkaugs ir divmāju augs, kam raksturīgi nošķirti vīrišķie un sievišķie ziedi.

Izplatība un veģetācija

Kalnu suga, kas sastopama sākot no 1450 m v.j.l. līdz Viktorijas kalna virsotnei 1726 m augstumā. Tās nelielais areāls aizņem vien nepilnus 10 km², populācijas blīvums — mazāk par vienu augu uz 20 m². Aug starp skrajiem krūmājiem un augsnē ar bagātu niķeļa un magnija saturu.
Atenboro krūkauga areāls nepārklājas ar citām ģints sugām un neveido starpsugu krustojumus.

Apdraudējums

Lielāko apdraudējumu rada augu kolekcionāri. Ārzemju tūristi Filipīnās izrāda ievērojamu interesi par retām augu sugām, un vietējie iedzīvotāji nereti savvaļā ievāc un ceļmalu kioskos tiem pārdod šīs sugas. Kalnu augsne ir bagāta ar smago metālu, un iespējamā derīgo izrakteņu atradņu atklāšana potenciāli apdraud sugas pastāvēšanu nākotnē.
Ķecerība

Jēdziena etimoloģija

Sākotnēji vārds nozīmēja „virziena izvēle“, un Palestīnas jūdeohellēniskajā vidē ar to apzīmēja gan dažādas filozofijas skolas, gan iekšējos strāvojumus dažādās reliģijās (piemēram, jūdaismā iekšējās reliģiskās partijas: farizejus un sadukejus), līdzīgi tam, ko mūsdienās apzīmē ar jēdzienu "sekta". Šādā nozīmē m.ē. pirmajā gadsimtā jūdi kristiešus dēvēja par „nacariešu ķeceriem“ (t.i. „nacariešu sektu“).
Negatīvu nozīmi apzīmējums iegūst Jaunajā derībā, jo tika uzskatīts, ka pestīšanu var iegūt tikai caur Kristu, un citu alternatīvu nav — Kristus noliegšana noved pie pazušanas. Apustulis Pēteris raksta par „aplamām posta mācībām“ (Pētera 2. vēst. 2:1), bet Svētais Pāvils ķecerību ierindo vienā kategorijā ar tādiem grēkiem kā maģija, elku pielūgsme un citiem (Gal. 5:20). Kristīgā baznīca sāka par „ķecerību“ dēvēt idejas, kuras it kā atzina Dievu, bet noraida kādu no Baznīcas pamatdoktrīnām.
Viduslaikos abas ortodoksās Baznīcas — Romas katoļu un Grieķu katoļu (pareizticīgā) — viena otru uzskatīja par ķeceriem, kā arī daudzās gnostiķu, manihejiešu un kataru sektas. Vēlāk abas Baznīcas par ķeceriem uzskatīja visus protestantus.
Luga (pilsēta)

Vēsture

Luga dibināta bijušajā Ingrijas provincē, pilsētas tiesības piešķirtas 1777. gada ar ķeizarienes Katrīnas II pavēli. 
1857. gadā caur Lugas staciju izbūvēja dzelzceļa līniju Pēterburga—Varšava.
Otrā pasaules kara laikā 1941. gadā pie pilsētas notika sīvas, trīs nedēļu ilgas kaujas.

Ekonomika

Pilsētā atrodas rūpnīca, kurā vienīgajā Krievijā ražo metalurģijas tīģeļus.

Cilvēki

Luga ir futbolista Vladimira Bistrova (Владимир Сергеевич Быстров, 1984) dzimtā pilsēta.
Valjadolida

Vēsture

Rakstiskajos avotos Valjadolida pirmo reizi pieminēta 1072. gadā, kad Kastīlijas karalis Alfonso VI nodeva šo zemi pārvaldībā augstmanim Pedro Ansuresam. Ansuresa laikā Valjadolida strauji izauga par nozīmīgu pilsētu. 12. gadsimtā, Alfonso VII valdīšanas laikā, Valjadolida kļuva par vienu no Kastīlijas karalistes valdnieka galma uzturešanās vietām (būtībā tā bija karalistes galvaspilsēta). Līdz pat 16. gadsimtam, kad valdīja Felipe II, tajā uzturējās gan Kastīlijas, gan Spānijas karaļa galmi. Īsu brīdi, no 1600. līdz 1606. gadam, Valjadolidā uzturējās arī Felipes III galms. 1469. gadā Valjadolidā apprecējās Kastīlijas Izabella un Aragonas Ferdinands II, kā lika pamatus vēlākās Spānijas izveidē.
Valjadolida ir ievērojama arī ar to, ka šajā pilsētā nomira Kristofors Kolumbs.
Rīgas Praktizējošo ārstu biedrība

Rīgas Praktizējošo ārstu biedrība (vācu: Gesellschaft Praktischer Aerzte zu Riga, 1822-1940) bija pirmā Latvijas ārstu biedrība ar mērķi "iedibināt ilgstošu zinātnisku kultūru un celt arvien augstāk koleģialitāti".
Biedrības sēdēs apsprieda medicīniskās prakses gadījumus ("kazuistiku") un zinātnes jaunumus, tā abonēja vairākus desmitus ārzemju periodiskos žurnālu, galvenokārt no vācu zemēm. Biedrība apsprieda arī sanitāri epidemioloģisko stāvokli Rīgā un iesaistījās holēras epidēmiju apkarošanā.

Vēsture

Rīgas Praktizējošo ārstu biedrību 1822. gadā nodibināja Rīgas ārsti Bernhards Frīdrihs Bērenss (1795-1863), Kārlis Jūlijs Jakobs Mēbess (1789-1861) un Eižens Merklins (1792-1873). Par pirmo biedrības prezidentu ievēlēja Rīgas nabagu slimnīcas bijušo direktoru Kārli Vilpertu.
1823. gadā biedrībā uzņēma Dāvidu Hieronīmu Grindeli (1776-1836).
1847. gada 29. janvāra sēdē B.F.Bērenss ziņoja par ētera narkozes pirmo lietošanu Rīgas slimnīcā, 1871. gadā K. Reijers ziņoja par pirmo asins pārliešanu. 
Johana Kristofa Švarca vadības laikā biedrība sāka izdot žurnālu Beiträge zur Heilkunde ("Pienesums dziedniecībai", 1849-1865). Ķemeru kūrorta ārsts un vēlākais biedrības prezidents Georgs Reinholds Gvido Girgensons (Girgensohn) un citi biedrības biedri - kūrorta ārsti (Ernests Merķelis 1861. gadā, R.F.Kofskis 1864. gadā) atkārtoti referēja par savu dziedināšanas pieredzi un sēravotu balneoterapijas efektiem.   
 
1907. gadā par biedrības prezidentu ievēlēja Ādolfu fon Bergmani, kurš Rīgas pilsētas slimnīcā ieviesa modernos aseptikas principus un jaunākās ķirurģijas metodes.
Praktizējošo ārstu biedrības (1822-1917, 1918-1940) sēžu protokoli saglabāti Latvijas Valsts vēstures arhīvā.
Daugava (stacija)

Stacijas vēsture

Pieturas punkts tika atvērts 1928. gadā. Astoņdesmito gadu sākumā tika uzbūvēts 20 km garš atzarojums, kas savienoja Daugavas staciju ar Biržu dolomīta karjeru. 90. gados atzarojums likvidēts, karjers appludināts.
1949. gada 25. martā no stacijas notika iedzīvotāju deportācija uz Sibīriju.
Stacija slēgta līdz ar dzelzceļa līnijas slēgšanu pasažieru satiksmei, 2000. gadā.
Termodinamika

Termodinamika ir fizikas nozare, kas nodarbojas ar siltuma un citu enerģijas formu attiecībām. Termodinamika apskata iekšējo enerģiju, siltuma daudzumu, darbu, entropiju, un tā ir cieši saistīta ar statistisko mehāniku. Termodinamika balstās uz trim likumiem — pirmo, otro un trešo termodinamikas likumu.

Termodinamikas vēsture

Siltuma daudzums formāli netika atzīts par enerģijas veidu līdz 1795. gadam, kad militārais inženieris Bendžamins Tompsons (Benjamin Thompson) devās uz Angliju, kur pievērsās artilērijas ieroču izgatavošanas problēmai. Šīs problēmas risināšanā viņš pieņēma, ka siltums ir enerģijas forma. Par termodinamikas "tēvu" uzskata franču militāro inženieri Sadī Karno. Viņš nolēma pētīt tvaika dzinēja darbības ciklu, attēlojot tvaika dzinējā izmantotās vielas temperatūras, spiediena un tilpuma izmaiņas grafikā. Šis cikls mūsdienās ir zināms kā Karno cikls. 1824. gadā Sadī Karno publicēja darbu "Pārdomas par uguns kustības spēku un par mašīnām, kas spējīgas attīstīt šo spēku" (franču: Réflexions sur la puissance motrice du feu et sur les machines propres à développer cette puissance).
Integratīvā medicīna

Integratīvā medicīna ir medicīnas novirziens, kas cenšas integrēt komplementārās un alternatīvās medicīnas ārstēšanas metodes ar modernās biomedicīnas izpratni par slimību patoģenēzi un veselības saglabāšanu. 
1999. gadā Ziemeļamerikas universitāšu izveidotais Integratīvās Medicīnas un Veselības Akadēmiskais Konsorcijs (Academic Consortium for Integrative Medicine and Health) savā integratīvās medicīnas definīcijā uzsver, ka tā no jauna apstiprina ārsta un pacienta attiecību svarīgumu, tās fokusā ir viss cilvēks, tā ņem verā zinātniskos pierādījumus, un tā lieto visus piemērotos ārstēšanas un dzīvesveida maiņas paņēmienus, veselības aprūpi un dažādas specialitātes ar mērķi sasniegt optimālu veselību un izveseļošanos. 
Integratīvā medicīna tiek uzskatīta par jaunu primārās veselības aprūpes modeli, kas uzsver cilvēka ķermeņa un personības labklājību un dziedēšanu visās tās bioloģiskajās, psiholoģiskajās, sociālajās un garīgajās dimensijās.
2015. gadā ASV valdība nodibināja Komplementārās un integratīvās veselības nacionālo centru (National Center for Complementary and Integrative Health, NCCIH), kura nolūks ir "ar stingru zinātnisku pētījumu palīdzību noteikt komplementāro un integratīvo ārstēšanas veidu noderību un drošību, kā arī dot sabiedrībai zinātniski pamatotu informāciju lēmumu pieņemšanai veselības aprūpē."

Eiropā

2006. gadā Debrecenas universitāte publiskoja pētījuma rezultātus par netradicionālās medicīnas statusu Eiropas Savienības medicīnas augstskolās. Aptaujājot 265 medicīnas fakultātes Eiropas Savienības valstīs, tika atklāts, ka 40% augstskolu ir atvērtas dažu netradicionālās medicīnas metožu integrācijai.
Rīgas Stradiņa universitātes Integratīvās medicīnas laboratorija un Socioloģijas un tiesību zinātnes katedra, piesaistot Sabiedriskās domas un tirgus pētījumu centru SKDS, Rīgā veica pētījumu par netradicionālās medicīnas metožu izmantošanas pieredzi. Dati parādīja, ka Latvijas galvaspilsētā netradicionālo medicīnu izmanto 38% iedzīvotāju. Vairums to lieto profilakses nolūkos (46%), lai attīrītu organismu (27%), lai regulētu vielmaiņu un atgūtos no stresa (20%). Lielākā daļa aptaujāto rīdzinieku (65%) atzina, ka lieto netradicionālās medicīnas metodi paralēli klasiskajai, bet 18% pievērsušies tai, jo klasiskā medicīna nav devusi gaidīto efektu.
Savukārt Analītisko pētījumu un stratēģiju laboratorija ar auditorijas aptauju palīdzību 2006. gadā konstatēja, ka 49% Latvijas mediķu un farmaceitu atbalsta netradicionālas ārstēšanas metodes, 39% atbalsta tikai atsevišķos gadījumos, bet 12% ir kategoriski pret šādu pieeju.
ABC (būvniecības katalogs)

ABC ir profesionālais būvniecības katalogs un pirmoreiz tas tika izdots 1995. gadā ar nosaukumu "ABC Latvija". 1995./96. gada katalogs sastāvēja no trim izdevumiem - "Rietumlatvija", "Centrālā Latvija" un "Austrumlatvija". 1996./97. gada izdevumā visa informācija tika apkopota vienā katalogā, un turpmāk tas tiek izdots reizi gadā. No 2000. gada katra izdevuma vāku grezno Arhitektūras gada skates laureāta darbs.
Rīgā, 2003. gada 13. augustā, Arhitektu namā tika parakstīts četrpusējs līgums starp Latvijas Arhitektu savienību, EM Būvniecības departamentu, Latvijas Būvnieku asociāciju un Latvijas Būvinženieru savienību par sadarbību arhitektūras, būvniecības un celtniecības datubāzes izveidē. Šī vienošanās nodrošina informāciju par jaunumiem būvniecības uzraudzībā, būvniecības procesa kārtību, aktuālākajiem būvniecību regulējošiem dokumentiem, iekļaujot aktuālākos sertificētu nozares speciālistu un licencētu uzņēmumu sarakstus.
2003. gadā izveidoja kataloga analogu internetā www.abc-online.lv, bet 2005. gadā tika reģistrēta domēna www.abc.lv adrese.

Informatīvā daļa

Atrodami Latvijas būvnormatīvi un noteikumi, to aktualitātes, kā arī plašākais nozares sertificēto un licencēto fizisko un juridisko personu sarakstu apkopojums. Tostarp: sertificētie arhitekti un LAS biedri; licencētie projektēšanas biroji un būvfirmas; sertificētie būvinženieri un būvtehniķi; sertificētie elektrospeciālisti utt.

Nozaru daļa

Atrodami Latvijas uzņēmumi, kas strādā ar arhitektūru, būvniecību un celtniecību saistītās nozarēs. Alfabētiskā daļa — visu katalogā publicēto uzņēmumu saraksts alfabēta secībā.