google/wiki40b huggingface dataset:
European Hit Radio Top 40 Nr. 1 (2012)

European Hit Radio Top 40 ir Latvijas nacionālās apraides radiostacijas European Hit Radio  iknedēļas populārāko dziesmu saraksts, kas tiek veidots apkopojot klausītāju balsojuma rezultātus EHR mājas lapā internetā vai e-pastā. Šajā rakstā ir apkopots to dziesmu saraksts, kas 2012. gadā Latvijas radiostacijas European Hit Radio iknedēļas populārāko 40 dziesmu sarakstā Top 40 ieguva 1. vietu. Topu vadīja raidījuma vadītājs Roberts Lejasmeijers, bet, sākot ar gada trešo nedēļu, Top 40 tika atskaņots automātiskā režīmā bez raidījuma vadītāja.

Top 40 sastādīšanas princips

European Hit Radio Top 40 tiek sastādīts, pamatojoties uz klausītāju balsojuma rezultātiem, kas ik nedēļu tiek apkopoti raidījumā "European Hit Radio Top 40". Topa veidošanas procesā piedalās visas dziesmas, par kurām ir balsots European Hit Radio mājas lapā — sadaļās Top 5 / Top 9 un Top 40, Padomdevēju aptaujā un ar e-pasta starpniecību. Neatkarīgi no tā, kādā veidā ir balsots par dziesmām, visas balsis, pēc noteikta algoritma, tiek summētas kopā, veidojot European Hit Radio klausītāju 40 populārāko dziesmu sarakstu, kas ēterā skan katru piektdienu plkst. 17.00 ar atkārtojumu svētdienā plkst. 10.00. Sākot ar 3. februāri, Top 40 ēterā skan katru piektdienu plkst. 11.00 un 18.00, ar atkārtojumu svētdienā plkst. 10.00.
Progress M-07M

Krava

Kopējā kravas masa starta brīdī bija 2515 kg. Īpašajās tvertnēs ietilpa degviela pašam kuģim (870 kg) un stacijas dzinējsistēmai (250 kg), skābeklis (49 kg), ūdens (210 kg). Hermētiskajā kravas telpā (pavisam 1136 kg) atradās iekārtas stacijas apkalpošanai un zinātniskajiem pētījumiem, pārtikas preces, apģērbs, higiēnas, medicīnas preces, tai skaitā 389 kg amerikāņu segmentam.

Lidojuma gaita

Starts sākotnēji bija plānots 2010. gada 28. aprīlī, bet par divām dienām pārcēla nelabvēlīgu laika apstākļu (liela vēja) dēļ.
Progress M-07M startēja no Baikonuras kosmodroma 10.09.2010. 10:22:57 UTC ar nesējraķeti Sojuz-U.
Saslēgšanās ar SKS notika 12. septembrī 11:57:57 UTC pie Zvezda moduļa automātiskā režīmā.
15. septembrī tika iedarbināti Progress M-07M dzinēji, lai paaugstinātu SKS orbītu. Manevrs tika veikts ar astoņiem orientācijas dzinējiem, tas sakās 09:04 UTC un ilga 526 sekundes. Rezultātā stacijas kompleksa orbītas augstums tika palielināts vidēji par 2 km.
20. oktobrī tika veikts vēl viens stacijas orbītas paaugstināšanas manevrs. Kosmosa kuģa dzinēji tika iedarbināti 19:41 UTC un nostrādāja 229 sekundes. Rezultātā orbītas vidējais augstums tika pacelts par 900 m un bija 353 km.
26. oktobrī ar Progress M-07M dzinēju palīdzību tika veikts steidzams neplānots orbītas korekcijas manevrs, lai izvairītos no nenoskaidrotas izcelsmes kosmiskā atkrituma. Manevrs sākās 10:25 UTC un ilga 180 sekundes, kura rezultātā orbīta tika paaugstināta par aptuveni 700 m.
25. novembrī 05:03 UTC notika stacijas orbītas paaugstināšanas manevrs, kas ilga 458 sekundes. Tas tika veikts, lai radītu optimālus apstākļus kosmosa kuģa Sojuz TMA-20 sagaidīšanai decembrī.
22. decembrī notika orbītas korekcija. Progress M-07M dzinēji tika ieslēgti 16:28 UTC un darbojās 1270,7 sekundes. Manevra laikā tika izlietoti 336 kg degvielas no Zarja bākām.
13. janvārī tika veikts 2011. gada pirmais stacijas orbītas korekcijas manevrs. Tas sākās 09:00 UTC un ilga 672,5 sekundes. Vēl vienu orbītas pacelšanas manevru veica 9. februārī.
2011. gada 20. februārī 13:11:47 UTC Progress M-07M atvienojās no stacijas. 16:12:00 ieslēdzās dzinējs bremzēšanas manevram, kas ilga 161 sekundi. Pēc tam kuģis nogāja no orbītas un sadega Zemes atmosfērā. Nesadegušās daļas 16:58:23 UTC nokrita Klusā okeāna dienvidu daļā aptuveni 42° 25' D un 139° 39' R.
One-X

Albuma dizains

Vāks attēlo savienotas papīra lelles, kas atzīmētas ar ķeksīti, izņemot vienu lelli, kas atzīmēta ar x. Tas atsaucas uz albuma nosaukumu One-X jeb Viens-X. Uz kompaktdiska ir attēlotas sarkanas zivis, izņemot vienu melnu zivi. Tas pats attēls ir izmantots singla Animal I Have Become vāciņam. Albuma bukletā ir iekļauti dziesmu vārdi.
Operas spoks

"Operas spoks" (angļu: The Phantom of the Opera) ir mūzikls, kura mūzikas autors ir Endrū Loids Vebers un tekstu sarakstījis Čārlzs Hārts, ko papildinājis Ričards Stilgo.
Mūzikls veidots pēc franču rakstnieka Gastona Lerū romāna ar tādu pašu nosaukumu (Le Fantôme de l'Opéra). Mūzikls ir par jauno soprānu Kristīni Dē, kas kļūst apsēsta ar noslēpumainu, sakropļotu mūzikas ģēniju.
Mūzikla pirmizrāde notika 1986. gada 9. oktobrī Londonas Vestendas teātrī, 1988. gadā notika mūzikla pirmizrāde Brodvejā. "Operas spoks" ir ieguvis vairākas nozīmīgas balvas, tai skaitā 1988. gadā tas tika atzīts par labāko mūziklu Tony balvu pasniegšanas ceremonijā.
Šis ir visilgāk izrādītais šovs Brodvejas vēsturē, 2012. gada 11. februārī "Operas spoks" kļuva par pirmo uzvedumu, kas Brodvejā ticis izrādīts vairāk nekā 10 000 reizes. Ar kopējiem ieņēmumiem, kas ir lielāki nekā 5,6 miljardi ASV dolāru (lielākie vēsturē), un 845 miljonus ASV dolārus lieliem ieņēmumiem Brodvejā "Operas spoks" ir visu laiku finansiāli veiksmīgākais mūzikls. Līdz 2011. gadam to ir vērojuši vairāk nekā 130 miljoni cilvēku 145 pilsētās 27 valstīs, Londonā un Ņujorkā to uzved joprojām.
Schutzstaffel

Zvērests

"Ich schwöre Dir, Adolf Hitler, als Führer und Kanzler des Deutschen Reiches Treue und Tapferkeit. Wir geloben Dir und den von Dir bestimmten Vorgesetzten Gehorsam bis in den Tod. So wahr mir Gott helfe!"

Apģērbs

Hugo Boss - 1930. gadā viņa uzņēmumam draudēja bankrots. 1931. gada aprīlī Hugo Boss iestājās NSDAP (biedra numurs 508 889) un tādējādi izglāba savu rūpnīcu, iegūstot pasūtījumu ražot formas tērpus SA, SS un Hitlera jaunatnes organizācijai. Formu dizainu veidoja Karls Dībičs. 1934. gadā Hugo Boss nopirka audumu fabriku un pārcēla uz tās teritoriju modelēšanas darbnīcu. 1937. gadā Hugo Bosa uzņēmumā strādāja gandrīz simts cilvēki. Laika periodā no 1940. līdz 1945. gadam rūpnīcā tika nodarbināti 150 piespiedu strādnieki - galvenokārt no Polijas un Ukrainas, kā arī 30 franču karagūstekņi.
Marianas salas

Vēsture

Arheoloģiskie pētījumi liecina, ka salas apdzīvojuši ieceļotāji no Filipīnām ap 1500.—1400. gadu pirms mūsu ēras.  Pirmais eiropietis, kas atklāja salas, bija Fernāns Magelāns 1521. gada 6. martā un nosauca tās par Ladronesu salām (Islas de los Ladrones — ‘zagļu salas’). Pats Magelāns ceļojuma atskaitēs tās dēvēja par Islas de las Velas Latinas — ‘Latīņu buru salas’. 1667. gadā Spānija formāli anektēja salas, nodibināja tur savu koloniju un pārdēvēja par Marianas salām par godu karalienei konsortei, Felipes IV atraitnei Marianai.
Salas bija Spānijas īpašums līdz Spāņu-amerikāņu karam, kad vispirms tā bija spiesta atdot ASV Guamu 1898. gadā, bet 1899. gadā par 837 500 vācu zelta markām pārdeva Vācijai pārējās salas. Salu ziemeļdaļa kļuva par Vācijas Jaungvinejas protektorāta daļu. 1914. gadā salu ziemeļdaļu ieņēma Japāna un ar Nāciju Līgas akceptu tās kļuva par Japānas mandātteritoriju.
1941. gada 8. decembrī, vienlaicīgi ar Pērlhārboras bombardēšanu, Japāna ieņēma arī Guamu. ASV atkaroja visas Marianas salas 1944. gadā. Pēc kara arhipelāga ziemeļdaļu ASV pārvaldīja kā ANO Klusā okeāna salu aizbildniecības teritoriju, bet Guama kļuva par ASV neinkorporētu organizētu teritoriju, piešķirot tās iedzīvotājiem ASV pilsonību. 1958., 1961., 1963. un 1969. gadā notika referendumi par Ziemeļu Marianas salu apvienošanos ar Guamu — ziemeļi nobalsoja par, bet Guamas iedzīvotāji nepiekrita. 1978. gadā ziemeļu daļa ieguva speciālu sadraudzības (Commonwealth) statusu ar ASV.
Gernika (glezna)

Pasūtījums

1937. gada janvārī Spānijas Republikas valdība pasūtīja Pikaso lielu sienas gleznojumu Pasaules izstādei Parīzē 1937. gadā. Tobrīd Pikaso dzīvoja Parīzē, kur viņš bija nosaukts par Prado muzeja goda direktoru trimdā. Spāniju viņš pēdējoreiz apmeklēja 1934. gadā un vairs tur neatgriezās. Viņa sākotnējās skices šim projektam, pie kura viņš strādāja bez lielas iedvesmas no janvāra līdz aprīļa beigām, attēloja viņa daudzgadīgo mākslinieka studijas tēmu. Izdzirdot par 26. aprīļa Gernikas bombardēšanu, dzejnieks Huans Larrea nekavējoties uzmeklēja Pikaso un mudināja viņu par tēmu izvēlēties bombardēšanu. Tomēr tikai 1. maijā, izlasot aculiecinieka Džordža Stīra bombardēšanas liecību (pirmoreiz publicēta 28. aprīlī gan The Times, gan The New York Times), viņš pameta iesākot projektu un sāka skicēt "Gernikas" uzmetumus.

Izveide

Fotogrāfe Dora Māra, kura ar Pikaso bija strādājusi kopš 1936. gada vidus, fotografējot viņa studiju un mācot viņam fotogrammas tehniku, dokumentēja "Gernikas" tapšanas posmus līdz pat tās pabeigšanai. Bez to viņu dokumentālās un publicitātes vērtības, Māras fotogrāfijas "palīdzēja Pikaso izvairīties no krāsas un dot darbam melnbaltās fotogrāfijas steidzamības sajūtu", minējis Džons Ričardsons. Darbs tapa ar matētu krāsu, kas pēc Pikaso pieprasījuma bija radīta, lai iegūtu mazāko iespējamo atspīdumu. Lielā izmēra audeklu sagatavot palīdzēja amerikāņu mākslinieks Džons Ferens.  Iepriekš Pikaso reti bija ļāvis svešiniekiem vērot viņu strādājam studijā, bet šoreiz ļāva ietekmīgiem apmeklētājiem novērot gleznas progresu, uzskatot, ka iegūtā publicitāte palīdzēs cīņai ar fašismu.
Strādājot pie gleznas, Pikaso izteicās: "Spāņu cīņa ir reakcijas kauja pret  cilvēkiem, pret brīvību. Visa mana dzīve kā māksliniekam ir bijusi nekas cits kā pastāvīga cīņa pret reakciju un mākslas nāvi. Kā kāds varētu iedomāties, ka es varētu būt vienisprātis ar reakciju un nāvi? ... Panelī, pie kā es strādāju, ko es saukšu par Gerniku, un visos manos pēdējos mākslas darbos es skaidri izsaku savu pretīgumu pret militāro kastu, kas Spāniju nogremdējusi sāpju un nāves okeānā."
Pēc 35 dienu darba viņš gleznu pabeidza 1937. gada 4. jūnijā.

Nozīme un mantojums

1970. gados tā bija spāņu simbols Franko režīma beigām un Basku nacionālismam. Basku nacionālā atbrīvošanās kustība vairākkārt izmantojusi attēlus no šīs gleznas. Tam piemērs ir organizācija Etxerat, kura izmanto apgriezto lampu kā savu simbolu.
"Gernika" kļuvusi par vispārēju un spēcīgu simbolu, kas brīdina cilvēci par kara ciešanām un postažu. Tas, ka gleznā nav acīmredzamas atsauces uz konkrētu uzbrukumu, ļāvis tās vēstījumu padarīt par universālu un laikmetīgu.
Rāvējslēdzējs

Rāvējslēdzējs ir stiprinājums, ko izmanto divu drēbes gabalu savienošanai. Tos plaši pielieto apģērbu, apavu, somu, kempinga mantu (guļammaisu un telšu) ražošanā. Rāvējslēdzēju 1917. gadā pilnveidoja zviedru izcelsmes amerikāņu inženieris Gideons Sundbeks, balstoties uz agrāk izmantotām mazāk efektīvām metodēm.
Laskera aizsardzība

Vēsture

Šo atklātnes plānu praksē ieviesa Emanuels Laskers. Sākotnēji viņš spēlēja 6. ... Ze4. Un tikai 1935. gadā Maskavas turnīrā viņš divās partijās pret Jideonu Stolbergu un Grigoriju Levenfišu, vispirms ar 6. ... h6 atspieda laidni uz h4, un tikai pēc tam spēlēja 7. ... Ze4. No mūsdienu šahistiem vairākkārt Laskera variantu spēlējuši lielmeistari Arturs Jusupovs, Fabiāno Karuāna, bijušais Latvijas (tagad Vācijas) lielmeistars Daniels Fridmans un citi.

Stratēģiskā ideja

Melno mērķis ar nomaiņām likvidēt spriedzi centrā un sagatavot bandinieka gājienu c7-c5 vai e7-e5. Laskera aizsardzības trūkums — melniem nav nopietnu iespēju pārtvert iniciatīvu. Gājiens 6. ... h7-h6 nepieciešams, lai novērstu iespējamo draudu Zf3-g5, pēc balto Ld3 un Dc2 uzbrukumu bandiniekam h7, kā arī lai atvērtu lodziņu karalim.
Jēkabnieku riņķa krusts

Jēkabnieku riņķa krusts ir riņķa krusts Kalnanšu (Krustkalnu) kapos Svētes pagastā. Riņķa krusts atrodas blakus kapsētas zvanu tornim. Riņķa krusts ir 2,02 m augsts un tā riņķa diametrs ir 63 cm. Krusts literatūrā pirmo reizi pieminēts 1886. gadā, kad medicīnas doktors Gustavs Oto aprakstīja to Kurzemes Literatūras un mākslas biedrības sēžu ziņojumos. Krusts ir datējams ar 17. gadsimtu, tādējādi tas ir vienīgais 17. gadsimta riņķa krusts Latvijā. Pieminekļa pamatnē ir iekalts teksts vācu valodā. Šis riņķa krusts ir labi saglabājies.

Vēsture

Gustavs Oto 1886. gada ziņojumā norāda, ka skatoties pēc burtu veida un satura, krusts varētu būt datējams, agrākais, ar 17. gadsimtu. Viņaprāt, tas varētu arī būt veidots 16. gadsimta beigās vai pat viduslaikos, lai gan, pēc arheologa un vēsturnieka Andra Caunes pētījumiem, Jēkabnieku riņķa krusts būtiski atšķiras no citiem tuvējās apkārtnes riņķa akmeņiem. 1933. gada 8. jūnijā Jēkabnieku pagasta kanceleja iesniedza ziņojumu Pieminekļu valdei. Ziņojumā tika minēts, ka riņķa krusts ir sasvēries uz vienu pusi, tādēļ tā pamatne tika iestiprināta grants un cementa maisījumā. 1930. gados tika uzņemts viens no pirmajiem krusta fotonegatīviem, kas tagad glabājas Baltijas Centrālajā bibliotēkā. 1968. gada 7. martā krustu pētīja un fotografēja A. Caune, kurš 2006. gada 6. jūnijā krustu arī uzmērīja. Pēc arheologa domām, kapu sākotnējais nosaukums "Krustkalnu kapi" norāda, ka krusts, iespējams, atradies šajā vietā pirms kapu izveides.
Sēlijas Sporta skola

Vēsture

Viesītes novada pašvaldība 2007. gadā pieņēma lēmumu par Viesītes sporta skolas dibināšanu. Skolas pirmā akreditācija notika 2008. gadā. Sākotnēji tā darbojās Viesītes vidusskolas telpās. Pakāpeniski skola paplašināja savu darbības teritoriju un 2016. gadā ieguva jaunu nosaukumu Sēlijas Sporta skola. 2016. gadā tika atklāts renovētais Viesītes stadions, ko aktīvi izmanto skolas audzēkņi. 2018. gadā Sporta skolas administrācija ieguva jaunu mājvietu Smilšu ielā, bijušās Viesītes arodvidusskolas telpās.
Rīgas Oskara Kalpaka Rīgas Tautas daiļamatu pamatskola

Izglītības programmas

Pamatizglītības profesionāli orientētā virziena izglītības programma (21014111).

Vēsture

Skolas pirmsākumi meklējami 1903. gadā, kad Reinholda Šmēlinga projektētajā ēkā Rodenburga ielā 1 (Rodenburgsche Straße)  tika izveidota 6. Rīgas pilsētas skola, vēlāk Rīgas pilsētas apvienotā elementārskola.
Vācu okupācijas laikā no 1917. līdz 1918. gadam ēkā darbojās ebreju skola, bet 1919. gadā poļu skola. 1919. gada 15. septembrī nodibināja Rīgas pilsētas 12. pamatskolu, ko 1937. gadā pārdēvēja par Rīgas pilsētas Pulkveža Kalpaka pamatskolu.
Pēc Otrā pasaules kara 1946. gadā to apvienoja ar Rīgas 39. vidusskolu, 1964. gadā pārveidoja par Rīgas 13. astoņgadīgo skolu. No 1970. līdz 1990. gadam skolā darbojās mācību ražošanas kombināts.
1991. gadā to pārveidoja par Rīgas Tautas daiļamatu pamatskolu, 2000. gadā skolai atjaunoja Oskara Kalpaka vārdu. Rekonstrukcijas darbu laikā 2013./2014. mācību gadā skola atradās Krišjāņa Barona ielā 116.
Plīvurpūces

Izskats un īpašības

Plīvurpūcēm mugura ir tumšāka nekā vēders. Visbiežāk tās ir oranžīgi brūnas, turklāt gaišais vēders ir tādā pašā krāsā kā mugura tikai gaišāks. Plīvurpūcēm ir raksturīgs sirdsveida sejas disks, kā arī tām nav ausu pušķi vai kā citādi izceltas ausis, kas ir raksturīgs daudzām citām pūcēm. Plīvurpūces ir lielākas nekā brūnās plīvurpūces, kas ir otra plīvurpūču dzimtas ģints. Salīdzinot ar citiem pūčveidīgajiem putniem, plīvurpūces ir izplatījušās daudz plašāk un veiksmīgāk, un tās ir spējušas ne tikai iedzīvoties gandrīz visos kontinentos, bet arī sasniegt dažādas salas okeānos.
AirPlay

AirPlay (iepriekš saukts par AirTunes, kad to izmantoja tikai audio failiem) ir patentēts protokols, kuru izstrādājis Apple Inc. Tas ļauj bez vadiem starp iekārtām straumēt audio, video un fotoattēlu failus kopā ar saistītajiem metadatiem. Sākotnēji tas tika realizēts tikai Apple programmatūrā un iekārtās, bet vēlāk Apple to licencēja kā trešās puses programmatūras komponentu ražošanas partneriem izmantošanai savos produktos, padarot tos savietojamus ar Apple iDevice iekārtām.
Kristus kristīšana (Verrokjo)

Priekšvēsture un īpašnieki

Andrea del Verrokjo bija tēlnieks, zeltkalis un gleznotājs, kam 15. gadsimta otrajā pusē piederēja liela un veiksmīga darbnīca Florencē. Viņa mācekļi un tuvi partneri bija gleznotāji Sandro Botičelli, Frančesko Botičīni, Lorenco di Kredi un Leonardo da Vinči. Pats Verrokjo nebija ražīgs gleznotājs un viņa rokai tiek piedēvētas pavisam nedaudz gleznas, viņa slavas pamatā galvenokārt bija skulptūras. Verrokjo gleznas raksturīgi Florences tā laika praksei bija tempera uz koka paneļa. Gleznošanas paņēmienu ar krāsu, ko iepriekš Itālijā izmantoja tikai tādiem izturīgiem priekšmetiem kā parādes vairogiem, Florencē ieviesa Holandes un flāmu gleznotāji un viņu ievestie darbi aptuveni šīs gleznas tapšanas laikā.
Gleznu "Kristus kristīšana", saskaņā ar Antonio Billi (1515), pasūtīja S. Salvi baznīca un vēlāk to pārvietoja uz Vallumbrosanas klosteri Santa Verdianā. 1810. gadā tā nonāca Akadēmijas galerijā, bet 1959. gadā Ufici. 16. gadsimtā glezna minēta Džordžo Vazāri grāmatā Slavenāko gleznotāju, tēlnieku un arhitektu dzīves apraksti gan Verrokjo, gan da Vinči biogrāfijā.
Tods Bertuci

Spēlētāja karjera

1993. gada NHL draftā viņu izvēlējās Ņujorkas "Islanders" ar kopējo 23. kārtas numuru. 2003. gadā Bertuci tika iebalsots NHL sezonas simboliskajā maiņā. Savas NHL karjeras gaitā ir spēlējis Vankūveras "Canucks", Ņujorkas "Islanders", Floridas "Panthers", Anaheimas "Ducks", Kalgari "Flames" un Detroitas "Red Wings" sastāvā.
Kanādas hokeja izlases rindās Bertuci spēlējis 2006. gada olimpisko spēļu turnīrā, kā arī 1998. un 2000. gada Pasaules čempionātos.

Stīva Mūra incidents

2004. gada 16. februāra spēlē starp "Canucks" un Kolorādo "Avalanche" pretieniku komandas centrs Stīvs Mūrs savainoja T. Bertuci komandas biedru un kapteini Markusu Neslundu. Tiesnesis šajā situācijā nefiksēja pārkāpumu un tas saniknoja vairākus "Canucks" spēlētājus. Nākamajā "Canucks" un "Avalanche" tikšanās reizē 2004. gada 8. martā T. Bertuci spēles trešajā periodā sekoja Mūram uz ledus, lai sāktu kautiņu. Tā kā Mūrs viņu ignorēja, T. Bertuci paķēra spēlētāju no mugurpuses aiz krekla un nogrūda zemē. Pēc spēles gan T. Bertuci, gan "Canucks" tika piespriesti sodi. T. Bertuci tika diskvalificēts uz 20 spēlēm.
Audumu modelēšana

Auduma modelēšana ir termins, ko izmanto, lai imitētu audumu datorprogrammā — parasti tas notiek 3D datorgrafikā. Galvenās metodes, ko izmanto tur, var iedalīt trīs pamatgrupās: ģeometriskās, fiziskās un daļiņu / enerģijas.
Lielākā daļa auduma modeļu ir bāzētas uz ‘daļiņām’, kas ir saistītas sava veida režģī. Ņūtona fizika tiek izmantota, lai modelētu katru no daļiņām. Daļiņas iet caur ‘melnā kaste’, kas tiek saukts par fizisko dzini. Tas ietver un izmanto kustības pamatlikumu (Ņūtona otrais likums).
\vec{F}=m\vec{a}
Visu modeļu galvenais mērķis ir atrast figūras atrašanās vietu un formu uz auduma gabala, izmantojot šo pamata vienādojumu un vairākas citas metodes.

Ģeometriskā metode

Borels Veils bija tas, kas aizsāka ģeometrisko tehniku 1986. gadā. Viņa darbs fokusējās uz aptuveno auduma izskatu, uzskatot audumu kā vadu kopu, kas ir savienoti izmantojot hiperboliskās kosinusa līknes. Sakarā ar to, tas nav piemērots dinamiskajiem modeļiem, bet ļoti labi strādā ar statiskiem vien rāmja modeļiem. Šī metode pamatā rada formas no atsevišķiem punktiem, kuri grupās pa trīs tiek savienoti.

Daļiņu / enerģijas metode

Daļiņu / enerģijas metode ir sarežģītāka nekā ģeometriskā un fiziskā metode. Daļiņu metode dodas soli tālāk nekā fiziskā metode, pieņemot, ka daļiņu tīkls mijiedarbojas tieši. Atšķirībā no atsperēm daļiņu enerģijas mijiedarbība tiek izmantota, lai noteiktu auduma formu.
U_{Total} = U_{Repel} + U_{Stretch} + U_{Bend} + U_{Trellis} + U_{Gravity}
Repelling ir mākslīgs elements, ko izmanto, lai novērstu mijiedarbību ar sevi (krustošanos). Streching tiek regulēts ar Huka likumu, tāpat kā ar fizisko metodi. Bending apraksta auduma staipīgumu. Trellsing apraksta auduma griešanu (auduma kropļošana plaknē). Gravity apraksta paātrinājumu, ko rada gravitācija.
Enerģijas noteikumi, kas pievienoti no jebkura avota, var tikt ielikti šajā vienādojumā, lai atrastu nosacījumus, kas apraksta modeli. Tas ļauj modelēt auduma uzvedību jebkuros apstākļos, un tā kā audums tiek uztverts kā daļiņu kopa, tā uzvedību var raksturot ar dinamiskumu fiziskajā dzinī.
Franšīze

Franšīze ir biznesa modelis, kuru organizācija var pieņemt kā stratēģiju uzņēmējdarbības paplašināšanai. Kad tas tiek īstenots, franšīzes devējs licencē savas zināšanas, procedūras, intelektuālo īpašumu, uzņēmējdarbības modeli, zīmolu un tiesības pārdot franšīzes ņēmējam savas firmas produktus un pakalpojumus. Savukārt franšīzes ņēmējs maksā noteiktu atlīdzību un piekrīt ievērot zināmas saistības, kas parasti tiek noteiktas franšīzes līgumā.
Vārds "franšīze" ir anglo-franču valodas atvasinājums - no "franc", kas nozīmē "brīvs". Franšīzes devējam šādas sistēmas izmantošana ir uzņēmējdarbības izaugsmes stratēģija, salīdzinot ar paplašināšanos, kad tiek atvērtas korporatīvās tirdzniecības vietas vai "ķēdes veikali". Franšīzes ņēmējam, šādas biznesa sistēmas pieņemšana preču un pakalpojumu pārdošanai un izplatīšanai samazina kapitāla ieguldījumu un atbildības risku.
Franšīze nav vienlīdzīga partnerība, jo franšīzes ņēmējs atrodas franšīzes devēja daļējā pakļautībā. Taču, ja šī sadarbība ir veiksmīga un ir nodrošināta caurskatāmība, ir labvēlīgi tiesiskie apstākļi, finanšu līdzekļi u.c., franšīze ir izdevīga gan franšīzes devējam, gan ņēmējam.
Trīsdesmit sešās valstīs ir likumi, kas skaidri regulē franšīzi, un vairumam citu valstu ir likumi, kas tieši vai netieši ietekmē franšīzi. Franšīze tiek izmantota arī kā ārvalstu tirgu iekarošanas režīms.
Kristaps Bungšs

Biogrāfija

Kristaps Bungšs piedzima Dobeles apriņķī 1878. gada 19. jūnijā. Ieguvis pagastskolas izglītību, strādājis par atslēdznieku.
1904. gadā kļuvis par Latvijas Sociāldemokrātiskās strādnieku partijas biedru. Aktīvi darbojies partijā, no 1914. gada bija tās Centrālās komitejas loceklis. Darbojies strādnieku organizācijās. Vairākkārt par politisko darbību arestēts (1906., 1912. un 1914. gadā), pēc pēdējā aresta uz diviem gadiem izsūtīts uz Oloņecas guberņas Vigozeras ciemu.
Kļuvis par Latvijas Republikas pagaidu parlamenta — Tautas padomes — locekli. Vēlāk ievēlēts Satversmes sapulcē (1920), 1. Saeimā (1922) un 2. Saeimā (1925).
Miris 1931. gada 1. augustā.
Kvortons

Biogrāfija

Tomass Forsbergs ir dzimis Zviedrijā, Stokholmā 1966. gada 17. februārī. Jau agri pievērsies mūzikai. 1983.gadā dibina grupu Bathory, bet naudas trūkuma dēļ pirmie ieraksti tiek veikti garāžās un to kvalitāte nav sevišķi augsta. Tomēr tieši to daudzas otrā viļņa melnā metāla grupas centīsies atdarināt.
Lielāko mūža daļu Kvortons sirgst ar sirdsdarbības problēmām un 2004.gada 3. jūnijā mirst no sirdstriekas savā dzīvoklī Stokholmā .

Muzikālā karjera

1983. gadā tiek dibināta grupa Bathory. Tā brīža Kvartona lielākās muzikālās ietekmes ir grupas Venom un Celtic Frost. Pirmie izdotie ieraksti savas rupjās kvalitātes un sātaniskās stilistikas dēļ tiek uzskatīti par melnā metāla aizsākumiem un stila paraugiem, kam centās līdzināties liela daļa nākamo šī stila grupu.
1980.gadu beigās Kvartona un Bathory daiļradē notiek lūzums. Līdzšinējās stilistikas vietā albumos sāk dominēt ar Skandināvijas vēsturi un vikingiem saistītas tēmas, izmainās arī spēles stils. 1988. gadā izdotais albums Blood Fire Death tiek uzskatīts par pārējas posmu no melnā metāla uz Vikingmetālu. Šajā periodā lielāko daļu ierakstu veic Kvartons vienatnē,spēlējot visus instrumentus, tomēr dažos albumos tiek izmantoti kādi sesijas muzikanti.
1993. gadā Kvartons uz brīdi pamet Bathory un izdod divus soloalbumus zem nosaukuma Quorthon. Stilistiski šie albumi vairāk saistās ar klasisko rokmūziku.
Atgriežoties pie Bathory, daži albumi tiek izdoti ar vairāk trašmetālam raksturīgu skanējumu. Tomēr 90.gadu otrajā pusē notiek atgriešanās pie Vikingmetāla. Albumi kļūst konceptuālāki. Viņa pēdējais darbs ir pie četru albumu muzikālās sāgas Nordland, no kuras gan tiek pabeigtas un izdotas tikai divas pirmās daļas.