Vineta Poriņa

Biogrāfija

Dzimusi Rūtas Skujiņas (farmaceite, absolvējusi Rīgas Medicīnas institūta Farmācijas fakultāti, bezpartijiska, ilggadēja aptiekas vadītāja no 1969. līdz 2006. gadam Rīgā) un Ināra Skujiņa ģimenē. Tēvs bijis žurnālists, laikraksta "Sports" galvenais redaktors no 1963. līdz 1969. gadam. No 1969. līdz 1971. gadam — Latvijas Radio izdevuma "Rīgas Viļņi" redaktors un "Pēdējo ziņu" galvenā redaktora vietnieks. Bijis Latvijas Televīzijas Sabiedriski politisko raidījumu redakcijas galvenais redaktors no 1973. līdz 1976. gadam, Rīgas pilsētas deputāts kopš 1976. gada. Strādājis LKP CK kā lektors un masu informācijas līdzekļu nodaļas vadītājs, un no 1989. gada jūlija līdz 1990. gada aprīlim bijis Latvijas PSR Galvenās literatūras pārvaldes vadītājs.
V. Poriņa ir filoloģijas zinātņu doktore. Viņa absolvējusi Latvijas Universitāti 1994. gadā kā filoloģijas bakalaure un skolotāja latviešu valodas un literatūras specialitātē mazākumtautību skolā, pēc tam studējusi Latvijas Kultūras akadēmijā, ko beigusi ar maģistra grādu kultūras teorijā 1996. gadā. 2003. gadā, aizstāvot disertāciju Latvijas Universitātē, kļuvusi par filoloģijas zinātņu doktori, zinātniskās darbības joma — sociolingvistika.
V. Poriņas vīrs ir Rīgas Tehniskās universitātes inženierzinātņu doktors, astoņu Latvijas un Eiropas līmeņa patentu un patentu pieteikumu autors un līdzautors, vairāk kā 60 zinātnisku un zinātniski tehnisku publikāciju autors, asociētais profesors un vadošais pētnieks telekomunikāciju specialitātē Jurģis Poriņš. Viņš ir bijis viens no Latvijas Studentu apvienības dibinātājiem un tās prezidents no 1994. līdz 1998. gadam. Viņu ģimenē aug četri bērni.
V. Poriņa bija Latvijas Universitātes Latviešu valodas institūta pētniece valodas politikā un sociolingvistikā no 1994. līdz 2011. gadam, kad uzsāka darbu Saeimā. Kopš 1999. gada bijusi vairāku studiju kursu autore un docētāja Rīgas Ekonomikas augstskolā, Latvijas Universitātē, Rēzeknes Augstskolā, bijusi Kultūras ministrijas Konsultatīvās padomes nacionālās identitātes un sabiedrības integrācijas jautājumos, Rīgas Latviešu biedrības Nacionālās identitātes komisijas, Eiropas Komisijas izglītības sadarbības tīklu starpkultūru izglītībā un aktīvā pilsoniskuma veicināšanā dalībniece. Bijusi Latvijas Universitātes Multikulturālās izglītības centra direktore no 2002. gada līdz 2011.gadam.
Viņas jaunākā monogrāfija "Valsts valoda daudzvalodīgajā sabiedrībā: individuālais un sociālais bilingvisms Latvijā" izdota 2009. gadā un kļuvusi par populāru pētījumu mūsdienu valodniecībā.
Viņai ir vairāk kā 80 publikāciju, no kurām 13 ir monogrāfijas un monogrāfiska tipa izdevumi par latviešu valodas apguvi, valodas politiku, starpkultūru izglītības jautājumiem, piemēram, "Valsts valoda daudzvalodīgajā sabiedrībā: individuālais un sociālais bilingvisms Latvijā" (2009), Intercultural Education. Teacher Training Needs from an European Perspective/ Educación intercultural/ Necesidades de formación del profesorado desde una perspectiva europea (2006); "INTER: ceļvedis interkulturālās izglītības realizācijai skolās" (2006), "Latvijas valodas politikas analīze: ekonomiskie aspekti." (2001), "Tu spēlē, lai runātu" (1996) u. c.
Kopš 1995. gada ar referātiem par Latvijas valodas situāciju, latviski runājošo lingvistisko diskrimināciju Latvijā un starpkultūru jautājumiem V. Poriņa uzstājusies konferencēs, kongresos 20 pasaules valstīs Eiropā, kā arī Ziemeļamerikā un Dienvidamerikā (Kanādā, Ekvadorā, Meksikā, Kolumbijā).
Plašu rezonansi sabiedrībā guva V. Poriņas 2010. gada publikācija "Eiropas Savienība šokā: pētījums Latvijā atklāj latviski runājošo diskrimināciju".

Politiskā darbība

2011. gadā iestājusies partijā "Visu Latvijai!" un veiksmīgi kandidējusi 11. Saeimas vēlēšanās no Nacionālās apvienības saraksta. Vēlēšanu kampaņas laikā viņa bija izvirzīta kā Nacionālās apvienības kandidāte izglītības un zinātnes ministres amatam. 
Saeimā ir Izglītības, kultūras un zinātnes komisijas priekšsēdētājas biedre, Pieprasījumu komisijas deputāte, Okupācijas muzeja atbalsta grupas deputāte, vada EDSO Parlamentu Asamblejas Latvijas delegāciju.
Uzmanību veltījusi arī drošības un aizsardzības jautājumiem, tostarp kā EDSO Parlamentārās asamblejas Latvijas delegācijas vadītāja kopīgi ar Latvijas Ārpolitikas institūtu 2014. gada augustā Rīgā organizējot konferenci "Nacionālā un starptautiskā drošība pēc Krimas okupācijas"un 2013. gada maijā "EDSO drošības kopiena no Vankūveras līdz Vladivostokai: ilūzija vai realitāte?".