Panzerkampfwagen I

Izveidošanas un ražošanas vēsture

Pēc Versaļas līguma nosacījumiem Vācijai pēc Pirmā Pasaules kara nedrīkstēja būt bruņutehnika, izņemot nenozīmīgu daudzumu bruņautomobiļu, kas bija nepieciešamas policijas vajadzībām. Praktiski Vācija 20. gados nebija spējīga ražot bruņutehniku arī tāpēc, ka Vācijas ekonomika un rūpniecība atradās sliktā stāvoklī — to bija izpostījis un novājinājis karš, kā arī pēckara reparācijas, kas Vācijai bija regulāri jānomaksā. Tomēr jau 1925. gadā Reihsvērs slepus uzsāka darbu pie jaunu tanku izveidošanas.
Līdz 1930. gadam jau bija izveidoti daži paraugi, bet netika uzsāka to masveida ražošana. Tie kalpoja par pamatu turpmākai tanku izstrādei.
Panzer I vēsture sākās 1930. gadā, kad Reihsvēra apbruņojuma administrācija uzsāka jaunu mašīnu izstrādāšanu, kuru slepenības saglabāšanai nosauca par "mazo traktoru" (vācu: Kleintraktor). Tos bija paredzēts izmantot kā "mazos traktorus", kuru uzdevums būtu veikt izlūkošanu un atbalstīt artilēriju un kājniekus, bet rezultātā to izmantošana bija zem jautājuma. Mašīnu izstrādāšana tika uzticēta uzņēmumam "Krupp". Saskaņā ar sākotnējām prasībām, kuras uzstādīja apbruņojuma administrācija, tanka masa nedrīkstēja pārsniegt trīs tonnas. Apbruņojumā bija paredzēts arī 20 mm automātiskais lielgabals. Sākotnēji uz tankiem bija uzstādīti divi MG-13 ložmetēji, kuri vēlāk tika nomainīti ar MG-34 tipa ložmetējiem.
Pirmais "mazā traktora" projekts, kuru 1931. gada 2. jūnijā pabeidza izstrādāt "Krupp", būtiski atšķīrās no nākamajiem Panzer I projektiem. Tā oriģinālajā izkārtojumā dzinējs un transmisija tika paredzēts, ka atradīsies priekšējā daļā, bet cīņas nodalījums un riteņu pagriešanas mehānisms - pakaļgalā. Izstrādātājs šādu izkārtojumu pamatoja ar to, ka ir nepieciešams palielināt cīņas nodalījuma apjomu, kā arī tas izlīdzinātu slodzi uz mašīnas, kas būtu labvēlīgāka priekš citu smagu iekārtu vilkšanas. Mašīnas bruņu biezums priekšējā daļā un virs tās būtu 13 mm, pakaļgalā - 10 mm, bet apakšā - 5 mm. Šāda mašīna, kuras masa tomēr sasniegtu 3,5 tonnas, būtu spējīga sasniegt 45 km/h lielu ātrumu, tās jauda būtu 60 zirgspējas. Virsbūves (korpusa virsdaļas) izstrāde norisinājās atsevišķi no šasijas izstrādes. Sākotnējā virsbūves variantā bija paredzēts uzstādīts 20 mm lielgabalu, kas būtu ar ierobežotu apšaudes leņķi.
Tomēr šis "mazā traktora" variants palika tikai maketa līmenī. Ap to laiku tika pabeigts arī "vieglā traktora" (vācu: Leichttraktor) prototips, kuram riteņi tika nomainīti pret kāpurķēdēm. Tā izmēģinājumi tika veikti jau 1930. gadā. Sakarā ar to 1931. gada 18. septembrī apbruņojuma administrācija deva rīkojumu uzņēmumam "Krupp" pārlikt šasiju, kā arī pārcelt dzinēju uz tanka aizmuguri, bet dzinējratu - uz priekšu. Pirmais prototips parādījās jau 1932. gadā. Tas saucās LaS (saīsināti no vācu: Landwirtschaftlicher Schlepper). Nākamā gada vasarā pirmās piecas šasijas tika pārbaudītas Kummersdorfas poligonā un pēc rezultātu pārbaudes to konstrukcijas tika uzlabotas. Pirmie 15 sērijveida tanku ražošana tika pabeigta 1934. gada aprīļa beigās un saņēma apzīmējumu (indeksu) 1 LaS Krupp. Tie tika nodoti autospēku mācību daļai, kura dislocējās Cosenē. Pēc tam, kad Hitlers atteicās ievērot Versaļas ierobežojumus, tanka nosaukumu nomainīja uz PzKpfw I Ausf A.