google/wiki40b huggingface dataset:
1949.—1950. gada Pasaules čempionāts šahā sievietēm

1949.—1950. gada Pasaules šaha čempionāts sievietēm notika no 1949. gada 19. decembra līdz 1950. gada 19. janvārim Maskavā. Turnīrs tika organizēts pēc FIDE lēmuma ar mērķi, noskaidrot nākamo pasaules šaha čempioni 1944. gadā Londonas bombardēšanas laikā bojā gājušās Veras Menčikas vietā.
Turnīrā piedalījās FIDE atlasītas 16 šahistes no 12 valstīm. Mača galvenā tiesnese bija Vera Čudova. Turnīrā uzvarēja PSRS pārstāves. Pirmā bija un par pasaules šaha čempioni kļuva Ludmila Rudenko — 11½ punkti. Otrā bija Olga Rubcova — 10½ punkti, trešo—ceturto vietu dalīja Valentīna Belova un Jeļizaveta Bikova — abām 10 punkti.
Gunta Veismane

Biogrāfija

Izglītību ieguvusi Latvijas Universitātes Ekonomikas fakultātē, ko absolvējusi 1975. gadā. Laikā no 1992. līdz 1993. gadam studējusi Hārvarda universitātes Hārvardas biznesa skolā, 1996. gadā ieguvusi maģistra grādu biznesa vadībā Latvijas Universitātes Ekonomikas un vadības fakultātē.
1970. gadu vidū strādājusi Latvijas statistikas komitejas skaitļošanas centrā par programmētāju un daļas vadītāju. 1977. gadā šajos amatos sākusi strādāt Valsts plānošanas zinātniski pētnieciskajā institūtā (līdz 1988. gadam). No 1988. līdz 1994. gadam bijusi pasniedzēja Latvijas Universitātes Ekonomikas un vadības fakultātē. No 1993. līdz 2000. gadam vadījusi Valsts administrācijas skolu. 2000. gada 25. aprīlī nomainīja Alvi Vītolu Valsts kancelejas direktora amatā. Valsts kanceleju vadījusi gandrīz 11 gadus, līdz 2011. gada janvārī par kancelejas direktori tika iecelta Elita Dreimane.
Nāves ieleja

Nāves ieleja (angļu: Death Valley), arī Detvelija, ir tektoniska starpkalnu ieplaka Mohaves tuksnesī, Austrumkalifornijā, ASV. Tā ir viszemāk zem jūras līmeņa novietotā un sausākā vieta Ziemeļamerikā, kā arī karstākā vieta Ziemeļamerikā. Nosaukumu ieguva 1849. gadā, kad šeit gāja bojā zelta meklētāju grupa ūdens trūkuma dēļ.
Zemākais punkts ielejā atrodas 86 m zem jūras līmeņa, kas ir tikai 136 km attālumā no kontinentālās ASV augstākā punkta Vitni kalna (4421 m). Nāves ieleja ir viena no pasaulē dziļākajām un tuksnešainākajām bezūdens ieplakām. Nāves ielejā tāpat ir tikusi fiksēta pasaulē augstākā gaisa temperatūra — 1913. gada 10. jūlijā tika izmērīti 56,7 °C.
Nāves ieleja atrodas netālu no Kalifornijas un Nevadas štatu robežas, tā veido lielāko daļu Nāves ielejas nacionālā parka. Nāves ieleja ir aptuveni 7,8 tūkstošus km² liela.
Bigelow Expandable Activity Module

Vēsture

NASA piepūšamu kosmosā dzīvojamu telpu ideju apsvēra 1960. gados. 1990. gados tika izstrādāta izplešama moduļa TransHab koncepcija, bet šis projekts tika atcelts 2000. gadā. Privāts uzņēmums Bigelow Aerospace no NASA nopirka patentus, lai izveidotu privātu kosmisko staciju. 2006. un 2007. gadā Bigelow orbītā palaida demonstrācijas moduļus Genesis I un Genesis II.
NASA atsāka analizēt izplešama moduļa izgatavošanas iespējas. Tika izskatīti vairāki varianti, līdz pieņemts Bigelow piedāvājums. 2012. gada 20. decembrī NASA noslēdza līgumu ar Bigelow Aerospace par 17,8 miljoniem USD par Bigelow Expandable Activity Module moduļa izgatavošanu. Saslēgšanās mehānismu Common Berthing Mechanism par 2 miljoniem dolāru izgatavoja uzņēmums Sierra Nevada Corporation.

Lidojuma gaita

BEAM orbītā tika palaists 2016. gada 8. aprīlī 20:43:32 UTC. Tas atradās kravas kuģa SpaceX CRS-8 Dragon nehermētiskā kravas sekcijā. Dragon SKS sasniedza 10. aprīlī.
16. aprīlī 06:15 UTC ar Canadarm2 no Dragon kravas nodalījuma tika izņemts BEAM. Tas pārvietots uz Tranquility moduļa aizmugurējo pieslēgvietu. Pieslēgšana pabeigta 09:36 UTC.
Pirmais mēģinājums moduli izplest notika 2016. gada 26. maijā. Process tika pārtraukts tad, kad konstatēts augstāks gaisa spiediens BEAM iekšienē nekā paredzēts, bet modulis bija izpleties tikai nedaudz. Tika secināts, ka 10 mēnešu laikā, kad moduļa palaišana kosmosā kavējās, auduma slāņi bija salipuši. 28. maijā BEAM tika izplests pilnībā. 
6. jūnijā Džefrijs Viljamss un Oļegs Skripočka atvēra moduļa lūku un devās tajā iekšā, lai savāktu gaisa paraugus un noņemtu sensoru datus.

Uzbūve

BEAM ir veidots no divām metāla starpsienām, alumīnija struktūras un daudziem elastīgiem slāņiem, kurus atdala iekšējo ierobežotāju un kameru sistēma. Slāņi izgatavoti no dažādiem materiāliem, piemēram, vinila polimēra, oglekļa šķiedrām, kevlara. Modulim nav iluminatoru un tas nav paredzēts dzīvošanai. Tā masa ir 1413 kg. Saliktā stāvoklī tas ir cilindra formā 2,16 m augstumā un 2,36 m diametrā. Izplestā stāvoklī BEAM ir 4,01 m augstumā un 3,23 m diametrā. Tā iekšējais tilpums ir 16 m³.
Galvas nociršana Jānim Kristītājam

Kompozīcija

Tā gleznota ar eļļas krāsu uz audekla 3,7 × 5,2 metru izmērā un tajā dominē košā sarkanā un siltā dzeltenā krāsa, ko bieži izmantoja baroka periodā un chiaroscuro tehnikā. Gleznā attēlota nāvessoda izpilde Jānim Kristītājam, netālu stāvot Salomei ar zelta paplāti, kur novietot viņa galvu. Netālu stāv vēl viena sieviete, kas identificēta kā Herodija vai arī vienkārša blakusstāvētāja, kas saprot, ka nāvessods ir netaisns, kamēr cietuma uzraugs dod rīkojumus, bet bende jau izvelk dunci, lai pabeigtu galvas atdalīšanu. Šī aina, kas populāra Itālijas mākslinieku vidū un pašam Karavadžo, nav radusies tiešā Bībeles ietekmē, bet gan kā stāsts no Zelta leģendas.
Tas ir vienīgais Karavadžo darbs, uz kura ir gleznotāja paraksts, ko viņš izvietoja sarkanajās asinīs, kas tek no Jāņa Kristītāja pārgrieztās rīkles. Gleznā ir daudz tukšas telpas, bet tā kā tās pamatne ir diezgan liela, tēli ir aptuveni reālā izmērā.
Karavadžo gleznas fonu gleznoja no savām atmiņām par Maltas Bruņinieku ordeņa cietumu, kur pats bija ieslodzīts. Kā raksturīgi viņa vēlākajām gleznām, tajā parādās samērā nedaudz atribūtu un tie ir minimāli detalizēti.

Vēsture

Glezna tika pabeigta 1608. gadā Maltā pēc Maltas ordeņa pasūtījuma kā altārglezna; tā bija lielākā no viņa radītajām altārgleznām. Tā joprojām atrodas Svētā Jāņa katedrālē, kam tā bija pasūtināta un kur pašu Karavadžo īslaicīgi uzņēma bruņinieka kārtā. Tomēr Karavadžo kalpošanas laiks ordenim bija īss un nepatikšanām pilns; viņš drīz tika padzīts, jo izbēga no cietuma par nereģistrētu noziegumu. Kad Karavadžo apmēram sešus mēnešus pēc uzņemšanas tika izslēgts kā "nepatīkams un sapuvis biedrs", ceremonija notika oratorijā, viņam klāt neesot, viņa paša gleznas priekšā.
Karavadžo radīja vairākus darbus, attēlojot notikumus pēc tiem, kas attēloti šajā gleznā. Viens no šiem darbiem atrodas Londonas Nacionālajā galerijā, cits Madrides karaliskajā pilī. Tiek uzskatīts, ka viens no tiem varētu būt darbs, ko Karavadžo varētu būt nosūtījis, lai samierinātos ar Alofu de Vinjakūru, Maltas ordeņa lielmestru, bet šie notikumi nav pārliecinoši zināmi.
"Galvas nociršana Jānim Kristītājam" tikusi pamatīgi bojāta, lai arī to nedaudz restaurēja 1950. gados pirms ievērojamas izstādes Romā 1955.—1956. gadā, kas darbam piesaistīja ievērojamu uzmanību. Šīs restaurācijas laikā mūsdienu skatītājiem tika padarīts redzams Karavadžo paraksts asinīs. Paraksts izraisījis vairākus strīdus. Darbs parakstīts kā f. Michelang.o (f norādot uz viņa piederību ordenim), bet bieži tiek apgalvots, ka Karavadžo parakstījies "Es, Karavadžo, to izdarīju" (angļu: I, Caravaggio, did this), atzīstoties kādā noziegumā, iespējams, saistītā ar 1606. gadā notikušo Ranučo Tomazoni nāvi no Karavadžo rokas, kas gleznotājam lika pamest Romu.
Sila lācītis

Augšanas apstākļi

Priežu mikorizas sēne. Aug no jūlija līdz novembrim, vislabāk priežu jaunaudzēs sūnās vai uz skuju nobirām.

Barības vērtība

Ēdama bez iepriekšējas novārīšanas, lietojama dažādos veidos.

Līdzīgās sugas

Ļoti līdzīgs dzeltenbrūnajai apšubekai, kura aug zem bērziem un tās cepurīte dzeltenīgi oranža.  Tāpat līdzīgs ozolu lācītim, kurš aug zem ozoliem un tā cepurīte sarkani oranža, bet sarkanbrūnās zvīņas uz kātiņa biezākā slānī.  Visas šīs sugas no pārtikas viedokļa ir līdzvērtīgas, tāpēc to atšķiršanai ir nozīme tikai no zinātniskā skatupunkta.
Aikido

Rašanās

Morihei Uešiba dzimis 1883. gadā Tanabes pilsētā, kas atrodas Vakajamas prefektūrā. Morihei ģimnene bija seno samuraju tradīciju turpinātāji, tāpēc Morihei jau no agras bērnības tika audzināts bušido garā. Morihei bērnībā daudz slimoja, bija fiziski vājš. Tomēr jau tad viņā parādījās dzelžaina izlēmība un neatlaidība — ar dažādu fizisko vingrinājumu palīdzību Morijei ieguva dzelžainu ķermeni un veselību. Stāsta, ka reiz vēl jaunā Morihei acu priekšā svešinieki pazemoja viņa tēvu. Tas mudināja pusaudzi sākt nodarboties ar dažādiem japāņu cīņu mākslu veidiem (bujutsu), vēlmē aizstāvēt tēva godu un pastāvēt pašam.
Ar šiem cīņas veidiem viņš jau bija iepazinies jaunībā.

Tehnikas

Atsevišķas aikido tehnikas ir vairāk kā 100 gadus vecas. Daudzi meistari, pie kuriem mācījās Uešiba, nomira, tā arī nenododami savas zināšanas par aikido nākamajām paaudzēm.
Skolotājs Uešiba mācījās šādus stilus:
1. Dziudžitsa-Kito skola (1901), skolotāja Tokusaburo Tojavi vadībā
2. Paukošanās ar zobeniem — Jagju skola (1903), skolotāja Masakacu Nakai vadībā
3. Džiudžitsa—Daito skola (1911—1916), skolotāja Sakaku Takedi vadībā
4. Džiudžitsa—Sikkage skola (1922)
5. Paukošanās ar durkļiem (1924)
Līdztekus visam šim Uešiba ieguva reliģisko un filozofisko izglītību.
Pats vārds "aikido" apvieno sevī trīs elementus: AI — harmonija, KI — dzīvības enerģija, DO — ceļš, metode.
Lelde Vikmane

Biogrāfija

Mācījusies Rīgas Horeogrāfijas vidusskolā, pēc tam Tautas kinoaktieru studijā pie Rīgas kinostudijas. Ar izcilību 1982. gadā beigusi Latvijas Valsts konservatorijas Teātra fakultāti (Dailes teātra 7. studiju). Dailes teātra aktrise no 1978.gada (ārštatā), štatā no 1982. līdz 1992. gadam. Spēlējusi arī Neatkarīgajā teātrī "Kabata" un Jaunajā Rīgas teātrī.
No 1995. gada strādā reklāmas biznesā. Bijusi reklāmas menedžere žurnālos "Kosmetik Baltikum", "Podium Art", 2000.- 2002. gadā bijusiTV3 Latvia programmas "Patiešām privāti" vadītāja. No 2002.gada izdevniecībā "Rīgas Laiks" žurnālu "Rīgas Laiks" un "Baltic Outlook" reklāmas projektu vadītāja.
Pirmais vīrs — operdziedātājs Aivars Krancmanis (1954; laulībā 1980.-2002.), ir kopīgs dēls Rūdolfs Vikmanis (Ru Wikmann) — fitnesa treneris Lielbritānijā.
Bijusi precējusies (2008—2011) ar sabiedrisko attiecību speciālistu Klāvu Radziņu. Kopš 2013. gada dzīvo Francijā. Kopš 2016. gada viņa ir precējusies ar Éric de Dreuzy, kompānijas Air France iekšējās kontroles direktoru.
Igauņu valoda

Vēsture

Vecākie igauņu valodas rakstu pieminekļi tiek datēti ap 13. gadsimtu. Senākie teksti igauņu valodā ir no 1524. gada līdz 1528. gadam datētās t.s. Kulamā lūgšanas. 1525. gadā tiek iespiesta pirmā grāmata igauniski. Grāmata gan bija luterāņu manuskripts, kas, nenonācis pie lasītājiem, pēc iespiešanas tika nekavējoties iznīcināts. Pirmā saglabājusies grāmata igauņu valodā bija 1535. gada divvalodīgs vācu-igauņu S.Vanrata un Dž.Koela luterāņu katehismu tulkojums. 1637. gadā Vācijā tiek iespiesta vācu priesteriem paredzēta igauņu valodas gramatikas grāmata. Laika posmā pēc Baltijas krusta kariem līdz 1919. gadam, kad lielākajā daļā igauņu apdzīvotajā teritorijā tika izveidotas un viena otru nomainīja dažādas svešzemju pārvaldes, tostarp dāņu, vācu, zviedru un krievu, tika izdots pavisam neliels skaits tekstu igauņu valodā. Tie kļuva izplatītāki sākot ar 19. gadsimtu, Eiropā izplatoties apgaismības idejām, kuras laika posms saistībā ar igauņu valodu un kultūru pazīstams kā Estofīlijas apgaismības periods. Pēc Igaunijas neatkarības kara un Igaunijas Republikas izveides igauņu valoda kļūst par valsts vienīgo valodu. Pēc 1940. gada Igaunijas okupācijas un iekļaušanas PSRS sastāvā līdzās igauņu valodai par oficiālo valsts valodu tiek pasludināta arī krievu valoda. Pēc neatkarības atjaunošanas igauņu valoda kļūst atkal par vienīgo valsts valodu.

Dialekti

Igauņu valodas dialekti tiek iedalīti divās grupās — ziemeļu (Tallinas) un dienvidu (Tartu) izloksnēs, papildus atsevišķi izdalāmajam Igaunijas ziemeļaustrumu piekrastē sastopamajam kirderanīku dialektam. Ziemeļu dialektu veido vidusizloksne (keskmurre), kuras pamatā ir igauņu literārā valoda, rietumu izloksne (läänemurre), kas galvenokārt tiek runāta Lēnes un Pērnavas apriņķos, Sāremā un Hījumā runātā salu izloksne (saarte murre), kā arī Peipusa ezera ziemeļu piekrastē runātā austrumu izloksne (idamurre).
Viktors Jakovļevs

Biogrāfija

Izglītību ieguvis Rīgas 83. vidusskolā (1981) un Rīgas Politehniskajā institūtā (1987), kur studēja būvinženiera specialitātē.
Laikā no 1987. līdz 1991. gadam strādājis Rīgas Politehniskajā institūta zinātniskajā laboratorijā par inženieri pasniedzēju. Pēc tam strādājis dažādos celtniecības uzņēmumos un atkritumu apsaimniekošanas uzņēmumā "Getliņi EKO".

Politiskā darbība

V. Jakovļevs ir bijis deputāta palīgs 9. Saeimā. 2009. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās viņš tika ievēlēts Stopiņu novada domē. Gadu vēlāk V. Jakovļevs neveiksmīgi startēja 10. Saeimas vēlēšanās no "Saskaņas Centra" saraksta. 2011. gada aprīlī viņš ieņēma mandātu nolikušā Jura Silova vietu Saeimā. Tā paša gada rudenī tika ievēlēts arī 11. Saeimā. No partijas "Saskaņa" saraksta kandidēja arī 12. Saeimas vēlēšanās, taču netika ievēlēts. 2017. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās ievēlēts Stopiņu novada domē. 2018. gada rudenī kandidēja 13. Saeimas vēlēšanās, taču netika ievēlēts.
16. novembris

16. novembris ir gada 320. diena (321. garajā gadā) pēc Gregora kalendāra. Līdz gada beigām ir atlikušas 45 dienas.
Fovisms

Fovisms bija modernistisks tēlotājmākslas virziens, kas radās 20.gs. sākumā Francijā. Fovismam bija raksturīgas vienkāršotas formas, spilgtas krāsas, biezi un plati krāsu triepieni, lieli tīras krāsas laukumi, biezas līnijas, ģeometriski neprecīzas līnijas, ikdienišķa darbu tematika.
Terēze Broka

Biogrāfija

Mācījusies Vītolu pamatskolā, Rēzeknes 1. vidusskolā. Vēlējusies stāties Lauksaimniecības akadēmijā, tomēr iestājusies Rēzeknes mūzikas vidusskolā, pēc kuras pabeigšanas iestājusies Latvijas Valsts Konservatorijā. 1954. gadā absolvējusi Latvijas Valsts Konservatorijas Kordiriģentu klasi. Pēc tam sākusi strādāt Daugavpils mūzikas koledžā par Kordiriģēšanas nodaļas pedagoģi. Viņa ir bijusi vairāku koru diriģente, tai skaitā Daugavpils rajona kora "Latgale", Daugavpils Centrālā kultūras nama kora "Daugava". Latgalē dibinājusi, kā arī vadījusi vairākus muzikālos kolektīvus. Bijusi Radiokomitejas bērnu kora dibināšanas iniciatore, bijusi arī tā vadītāja.
1990. gada 26. un 27. maijā Daugavpilī notika Latgales novada dziesmu svētki T. Brokas vadībā.
Viņa bija arī vairāku Vispārējo latviešu Dziesmu un Deju svētku virsdiriģente.
Vīrs — diriģents un mūzikas pedagogs Staņislavs Broks.
2019. gada janvārī izdota Annas Rancānes grāmata "Aiz azara bolti bārzi…", kas veltīta Terēzai Brokai.
Valentīns Jeremejevs

Izglītība

Beidzis Rīgas 95. vidusskolu. 1998. gadā absolvējis Latvijas Universitātes Ekonomikas un Vadības fakultāti, specialitāte – starptautiskās ekonomiskās attiecības.   

Darbs

Pirmais uzņēmējs jaunajā Latvijas vēsturē, kurš atvēra Ķīnas Tautas Republikā ražošanu.
2004.-2005.g.  Latvijas Republikas ekonomiskais pārstāvis Ķīnas TR.    
2008. gadā atvēris dūņu kosmētikas produktu ražošanas uzņēmumu ELIĒR, līdz 2015. gadam nodarbojas ar uzņēmuma strateģisku attīstību.
2011. gadā nodibināja labdarības Fondu ELIER CHARITY FOUNDATION..
2016. gadā saka vadīt LZA Zinātnes Fondu, kas nodarbojas ar zinātnes tēla veidošanu, tehnoloģijas un izgudrojumu komercializāciju.
Vjačeslavs Bikovs

Karjera

Spēlējis centra uzbrucēja pozīcijā. 1989. gada NHL draftā viņu izraudzījās Kvebekas "Nordiques" ar kopējo 169. kārtas numuru, taču nekad nav spēlējis NHL.
Par Krievijas izlases galveno treneri kļuva 2006. gada 10. augustā. Kopā ar izlasi ir izcīnījis zelta medaļas 2008. un 2009. gada Pasaules čempionātos. Bikovs bijis arī HC Fribourg-Gotteron, Maskavas CSKA, Ufas "Salavat Julajev" galvenais treneris. 2013.-14. gada sezonas izskaņā pēc Jukas Jalonena atlaišanas īslaicīgi bija arī Sanktpēterburgas SKA galvenais treneris.
Pleskavas aplenkums (1269)

1269. gada Pleskavas aplenkums notika 1269. gada martā Lietuvas-Livonijas kara (1262—1282) laikā kā atbildes karagājiens pēc krievu karaspēka iebrukuma Igaunijā un Rakveres kaujas iepriekšējā gada februārī. 
Pēc Izborskas nodedzināšanas un nesekmīga Pleskavas kremļa aplenkuma Livonijas armija atkapās pāri Pleskavas ezeram un noslēdza miera līgumu ar Novgorodas kņaza vietnieku Juriju, kā rezultātā Novgoroda izstājas no kara un noslēdza miera līgumu ar Livonijas ordeņa mestru. Lietuvas dižkunigaitija Traidena vadībā turpināja karu.

Livonijas karaspēks

Livonijas konfederācijas karaspēkā bija 180 Livonijas ordeņa un Dāņu Igaunijas bruņinieku un ap 18 000 letu, līvu un igauņu karavīru, kas "zirgos bija atjājuši, ko segām bija rotājuši pēc bruņinieku parauga". Karagājienā piedalījās arī ap 9000 karavīru, kas bija ieradušies no kuģiem (schiflûte — "kuģinieki").

Atskaņu hronikas vēstījums

Laikā, kad zemē valdīja posts, Livonijas mestrs kopā ar ordeņa padomi nosprieda, ka ir jādodas karagājienā pret krieviem, kam ar prieku piekrita Dānijas ķēniņa vasaļi Igaunijā. No Livonijas zemes pamatiedzīvotājiem tika mobilizēts ap astoņpadsmit tūkstošus vīru stiprs jātnieku karaspēks. Ar kuģiem ieradās vēl deviņi tūkstoši karotāju.
Pie krievu zemes robežas karaspēku sadalīja vairākos pulkos un vadību uzņēmās mestrs Oto fon Luterbergs. Viņi uzbruka Izborskas cietoksnim un to nodedzināja, pēc tam pulki devās uz Pleskavu, kuru tās aizstāvji paši aizdedzināja un patvērās kremlī. Livonijas karaspēks aplenca cietoksni. No Novgorodas palīgā pils aizstāvjiem ieradās karaspēks, bet "tie bij no brāļiem nobijušies". Aukstuma un lietus dēļ uzbrucēji pārtrauca aplenkumu un ar kuģiem pāri Pleskavas ezeram un pa sauszemi atgriezās savā zemē.
Livonijas mestra nometnē ieradās Novgorodas vietvalža kņaza Jurija (rûßisch vurste Juries genant). sūtnis un ierosināja viņu ierasties uz miera sarunām. Mestrs kopā ar bruņiniekiem un strēlniekiem devās atpakaļ pāri ezeram, kur tie ar Novgorodas kņaza vietnieku noslēdza "labu mieru", lielu vērību veltot tirdzniecības sakaru attīstībai.

Novgorodas hronikas vēstījums

Visu svēto dienā vācieši ar lieliem spēkiem atnāca uz Pleskavu un uzbruka pilsētai un neko nepanāca, bet daudz cieta un stāvēja desmit dienas. Novgorodas vīri ar kņazu Juriju tos aizdzina, daži steigā aizjāja ar zirgiem un citi devās prom ar laivām. Kad vācieši saprata novgorodiešu spēku, viņi pārbēga pāri upei. Novgorodas vīri noslēdza miera līgumu ar visiem saviem nosacījumiem.
Rēzeknes Valsts skolotāju institūts

Rēzeknes Valsts skolotāju institūts (RVSI) bija valsts uzturēta pedagoģiskā augstskola Atbrīvošanas alejā 115 Rēzeknē, kas darbojās no 1925. līdz 1944. gadam.

Vēsture

1917. gada vasarā Latgales Pagaidu zemes padomes Valdes locekle un sekretāre Valērija Seile Rēzeknē nodibināja Latgaliešu skolotāju savienību. Vēlāk viņa organizēja Latgales Skolotāju sagatavošanas kursus un 1. Latgales skolotāju kongresu. Pēc Latvijas brīvības cīņu noslēguma 1921. gada 25. oktobrī Latvijas Republikas Izglītības ministrija Rēzeknē organizēja viengadīgos skolotāju sagatavošanas kursus. 1922. gada 1. janvārī Izglītības ministrija viengadīgos kursus pārveidoja par Rēzeknes Pedagoģisko skolu ar trīsgadīgu mācību plānu.
1925. gada augustā nodibināja Rēzeknes Valsts skolotāju institūtu ar piecgadīgu apmācību kursu ar mērķi sagatavot skolotājus pamatskolām, bērnudārziem, vispārējos izglītojošos priekšmetos dažādiem kursiem, papildu skolām un zemāka tipa arodskolām, institūta pirmais direktors bija katoļu garīdznieks Nikodems Rancāns. Kopš 1932./1933. apmācības kurss kļuva sešgadīgs.
Pēc Latvijas okupācijas 1941. gada janvārī Rēzeknes Valsts Skolotāju institūtu pārveidoja par Rēzeknes Valsts Pedagoģisko institūtu, noorganizējot trīs fakultātes: fizikas – matemātikas un vēstures, kā arī krievu valodas un literatūras. Vācu okupācijas laikā instutūts turpināja darbību līdz 1944. gadam, kad Sarkanās armijas uzbrukuma laikā tika daļēji sagrauta tā galvenā ēka un institūta darbība tika pilnībā pārtraukta.
1947. gadā institūta ēkā darbību uzsāka Rēzeknes Pedagoģiskā skola (1947–1956), vēlāk Rēzeknes internātskola (1956–1987), ko 1987. gadā atkal pārdēvēja par Rēzeknes Pedagoģisko skolu (1987–1991).

Atjaunošana un pārveidošana

Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas atjaunoja arī Rēzeknes Skolotāju institūtu (1991–1995), bet 1995. gadā to iekļāva Rēzeknes Augstskolas sastāvā kā Rēzeknes Augstskolas Pedagoģisko fakultāti. 2. pasaules latgaliešu saieta laikā 2002. gadā pie Rēzeknes Augstskolas ēkas atklāja pieminekli Latgales Atmodas kustības darbiniekam Nikodemam Rancānam, bijušajam Rēzeknes Valsts Skolotāju institūta direktoram (1929—1933).
2016. gadā Rēzeknes Augstskolu pārdēvēja par Rēzeknes Tehnoloģiju akadēmiju.
Daniela Nucu-Gažika

Biogrāfija

No 1970. gadu vidus līdz 1990. gadu vidum bijusi viena no vadošajām Rumānijas šahistēm. Daudzkārtējā Rumānijas sieviešu šaha čempionātu dalībniece, kuros izcīnījusi sešas medaļas: 3 zelta (1978, 1979, 1980), sudraba (1983) un 2 bronzas (1984, 1985). Daudzu starptautisko sieviešu šaha turnīru laureāte: 1979. gadā Novisadā dalījusi 2.-4. vietu, 1983. gadā uzvarējusi Atēnās, 1991. gadā dalījusi 3. vietu Tuzlā. 1989. gadā kļuvusi par Dienvidslāvijas sieviešu atklātā šaha čempionāta uzvarētāju.
Divas reizes piedalījusies Pasaules šaha čempiones izcīņas cikla starpzonu turnīros: 1985. gadā Havanā ieņēmusi 5. vietu, bet 1991. gadā Suboticā (tagad Serbija) dalījusi 13.-15. vietu.
Par panākumiem turnīros FIDE 1978. gadā viņai piešķīra starptautiskās meistares (WIM), bet 1986. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu.
Pārstāvējusi Rumānijas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījusies 7 reizes (1978-1986, 1992-1994). Komandu vērtējumā izcīnījusi sudraba (1982) un 2 bronzas (1984, 1986) medaļas, bet individuālajā vērtējumā izcīnījusi 2 zelta (1980, 1982) medaļas.
1990. gadu vidū pārcēlusies uz dzīvi Austrālijā. 1995. gadā uzvarējusi Dienvidaustrālijas atklātajā sieviešu šaha čempionātā un Austrālijas sieviešu šaha čempionātā. 1996. gadā bijusi labākā Kvīnslendas sieviešu un meiteņu šaha čempionātā. No 1997. gada šaha turnīros pārstāv Austrāliju. Kopš 1998. gada šaha turnīros piedalās reti. Pazīstama kā Austrālijas junioru šaha līgas (angļu: Australian Junior Chess League) organizētāja un bērnu šaha trenere.
Īpašvārdu atveidošana

Ar īpašvārdu atveidošanu saprot citvalodu īpašvārdu iekļaušanu runātāja valodas vidē. Šāds citvalodu īpašvārdu lietošanas princips raksturīgs valodām, kurās nav tradīcijas lietot šādus īpašvārdus endonīmiskā formā (oriģinālrakstībā).
Karvakrols

Atrašanās dabā

Karvakrols ir mārsila, ķimeņu, raudeņu un citu ēterisko eļļu sastāvdaļa, no tā arī cēlies vielas nosaukums (latīņu: Carum carvi — 'pļavas ķimene').

Iegūšana

Var iegūt no kampara atvasinājumiem. Piemēram, karvons izomerizējas par karvakrolu, karsējot kopā ar skudrskābi vai fosforskābi. Iegūst arī no dabīgajām ēteriskajām eļļām.
Mihalovce

Vēsture

Pilsēta rakstos pirmoreiz minēta 1244. gadā. Tāpat kā visa Slovākija, gadsimtiem bijusi Ungārijas sastāvā, pilsētas ungāriskais nosaukums bija Naģmihāja (ungāru: Nagymihály). Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. No 1993. gada - Slovākijas sastāvā.

Cilvēki

Pēc etniskā sastāva vairums pilsētas iedzīvotāju ir slovāki (79,53 %) un čigāni (3,09 %). Pēc reliģiskās piederības - katoļi (42,07 %), bez konfesijas (18,30 %), grieķu katoļi (16,5 %), nereliģiozi (10,33 %), evaņģēlisti (3,97 %), pareizticīgie (3,96 %).
Mihalovce ir futbolista Mariāna Kelemena (Marián Kelemen, 1979) dzimtā pilsēta.
Jēdziens

Jēdziens, arī priekšstats, ir cilvēka apziņā izveidots vispārinājums, kas atspoguļo priekšmetu vai parādību vispārīgās, būtiskās pazīmes. Jēdzienu vārdos izsaka definīcija.
ASV Tiesību bils

Amerikas Savienoto Valstu Tiesību bils ir ASV Konstitūcijas pirmie desmit labojumi. Kongresu ar tiem iepazīstināja 1789. gada septembrī, bet spēkā tie stājās 1791. gada 15. decembrī. Sākotnēji labojumi tika attiecināti tikai uz federālās valdības darbību, taču 1925. gadā ASV Augstākā tiesa lēma, ka saskaņā ar konstitūcijas četrpadsmito labojumu daļa tiesību bila attiecas arī uz štatu valdībām. Līdz ar tiesību bilu tika piedāvāti vēl divi labojumi, kurus mūsdienās neuzskata par tiesību bila daļu, viens no tiem tā arī netika pieņemts, bet otrs vairāk kā divsimt gadu vēlāk, 1992. gadā tika ratificēts kā ASV konstitūcijas divdesmit septītais labojums.