google/wiki40b huggingface dataset:
Freds Brimmers

Dzīvesgājums

Cēlies no Veckalsnavas muižas (Alt Kalzenau) īpašnieku Brimmeru dzimtas. Dzimis 1929. gada 26. jūnijā Rīgā Arista Aleksandra fon Brimmera un viņa sievas Dorotejas Bertas, dzimušas fon Vālas (von Wahl), ģimenē. 
Pēc Otrā pasaules kara sākuma 1939. gadā kopā ar vecākiem pārcēlās uz dzīvi okupētajā Polijā, 1945. gadā nokļuva Sarkanās armijas gūstā un tika nosūtīts spaidu darbos uz Ukrainas ogļraktuvēm. Pēc atbrīvošanas 1951. gadā pārcēlās uz dzīvi Ontario provinces ziemeļos Kanādā.
Strādāja par zeltraci, 1956. gadā ieguva Kanādas pilsonību un kopš 1963. gada neilgi bija laikraksta The Gazette reportieris.
Katru gadu viņš līdz pat sešiem mēnešiem pavadīja ceļojumos Kanādas arktiskajā daļā, gada atlikušo daļu dzīvoja Monreālā, kur rakstīja un sūtīja dabas aprakstus ar fotografējijām žurnāliem International Wildlife, Natural History, National Geographic, Smithsonian, Canadian Geographic.  No 1969. līdz 2008. gadam viņš publicēja 24 grāmatas par Ziemeļkanādas dabu.
Miris 2013. gada 17. decembrī Monreālā.
Kaligrāfija

Kaligrāfija (grieķu: κάλλος, kallos un γραφή, graphẽ — ‘skaista rakstīšana’) ir māksla skaisti un skaidri rakstīt rokrakstā. Kaligrāfijas speciālistu sauc par kaligrāfu. Kaligrāfijā rakstītās zīmes sauc par kaligrammām.
Kaligrāfijas vēsture ir saistīta ar rakstības un rakstāmrīku vēsturi. Īpaši augsti kaligrāfijas mākslu vērtē musulmaņu kultūrā. Saskaņā ar pravieša Muhameda mācību, "rakstība ir puse no zināšanām", un islāms atzīst rakstības dievišķo izcelsmi. Lieliska mākslinieciskā izteiksme ir atrodama arī viduslaiku Ķīnas, Persijas, Centrālāzijas un Eiropas kaligrāfijā.
1996. gada Eiropas čempionāts futbolā

Turnīra gaita

Šajā finālturnīrā pirmoreiz piedalījās 16 komandas, kas izskaidrojams ar vairāku jaunu valstu izveidošanos Eiropā 1990. gadu sākumā. 16 komandas tika sadalītas 4 grupās pa četrām komandām. Katras grupas 2 spēcīgākās izlases iekļuva ceturtdaļfinālā.
A grupā pārliecinoši ar tuvākajiem sekotājiem galā tika laukuma saimnieki Anglijas izlase, kas apsteidza Nīderlandi un Skotiju. Nīderlande ieņēma 2. vietu tikai pateicoties vairāk gūtajiem vārtiem. B grupā uzvarēja Francijas izlase, savukārt Spānija, apsteidzot bulgārus un rumāņus, ieņēma 2. vietu. C grupā pretiniekiem cerības neatstāja vācieši, savukārt 2. vietā esošie čehi Itāliju turnīra tabulā apsteidza pateicoties uzvarai savstarpējā spēlē. D grupā labākās izrādījās Portugāles un Horvātijas izlases, savukārt no grupas neizkļuva iepriekšējie Eiropas čempioni dāņi.
2 no 4 ceturtdaļfināliem uzvarētāju izšķīra pēcspēles 11 m sitienu sērijā: tā Anglija pārspēja Spāniju, bet Francija - Nīderlandi. Savukārt Vācija un Čehija ar minimālu 1 vārtu pārsvaru uzvarēja attiecīgi horvātus un portugāļus.
Arī abos pusfinālos spēļu likteni izšķīra 11 m sitieni: aizraujošās pēcspēles sitienu sērijās Čehija uzvarēja Franciju, bet par "Futbola klasiku" sauktajā duelī Vācija pieveica Angliju.
Finālspēlē starp Vācijas un Čehijas izlasēm, pārāki ar 2-1 izrādījās vācieši, kuru labā abus vārtus guva Olivers Bīrhofs. Vācijas izlase kļuva par pirmo komandu, kas kļuvusi par trīskārtēju Eiropas čempioni.
Nanomedicīna

Nanomedicīnas definīcijas

Nanomedicīna literatūrā tiek dažādi definēta. Citi to definē diezgan plaši, iekļaujot visas medicīnas nanotehnoloģijas nozares, savukārt daudzi izceļ tiešo šūnu līmeņa procesu kontroli un manipulācijas nanoskalu apgabalā. Šobrīd nav vienotas starptautiskās definīcijas nanomedicīnai. Eiropas Zinātnes Fonda (European Science Foundation) Medicīnas Pastāvīgā Komiteja (Medical Standing Committee) 2004. gadā nanomedicīnu definēja kā “zinātnes un tehnoloģijas nozari, slimību un traumatisku ievainojumu diagnosticēšanai, ārstēšanai un novēršanai, sāpju atvieglošanai, un cilvēka veselības kvalitātes saglabāšanai un uzlabošanai, izmantojot molekulāros rīkus un molekulārās zināšanas par cilvēka ķermeni”. Viņi arī definēja piecas galvenās nanomedicīnas nozares par: analītiskajiem rīkiem; nanoattēliem; nanomateriāliem un nanoierīcēm; jaunām terapeitiskajām un zāļu piegādes sistēmām; un klīniskajiem, normatīvajiem un toksikoloģiskajiem jautājumiem. Savukārt Amerikas Savienotajās Valstīs Nacionālie Institūti Veselības Ceļvedim Medicīniskajiem Pētījumiem Nanomedicīnā (National Institutes of Health Roadmap for Medical Research in Nanomedicine) 2006. gadā nanomedicīnu definēja kā “nanotehnoloģijas atvasi, kura attiecās uz ļoti specifisku medicīnisko iejaukšanos molekulāra mērogā slimību ārstēšanai vai bojāto audu atjaunošanai, kā kaulaudi, muskuļaudi vai nervaudi. Abas definīcijas uzsver, ka nanomedicīna radusies no nanotehnoloģijas, kura kopumā tiek definēta, kā materiālu radīšana un izmantošana molekulu un atomu līmenī. Bet nanomedicīnas definīcijas mulsina cilvēkus līdzīgas zinātnes un tehnoloģijas jomās. Nanomedicīnā uzsvars vienmēr tiek likts uz nanomijiedarbību lielākas ierīces iekšienē vai bioloģisks šūnu sistēmā, tādējādi, pievēršot uzmanību uz nanomēroga notikumiem un to izskaidrošanai, nanomedicīnas pētījumi tiek atšķirti no citiem medicīniskajiem pētījumiem.

Nanomedicīnas tirgus

2010. gadā nanomedicīnas tirgus bija 42.2 miljardi dolāru, 2011. gadā 50.1 miljards dolāru un 2012. gadā 78.5 miljardi dolāru. Šobrīd tiek uzskatīts, ka 2016. gadā tas būs 96.9 miljardi dolāru un ka 2019. gadā 177.6 miljardi dolāru.
Staņislavs Leščiņskis

Pilns tituls

Kā Polijas karalis Staņislavs I svarīgākos valsts dokumentus cita starpā parakstīja kā "Livonijas lielhercogs", kas norādīja uz to, ka arī pēc Livonijas ziemeļu daļas zaudēšanas zviedriem, vēlāk krieviem, viņš pretendēja uz šo pārmantojamo titulu:
"Staņislavs I, no Dieva žēlastības Polijas karalis, Lietuvas, Krievijas, Prūsijas, Mazovijas, Žemaitijas, Livonijas, Kijevas, Volīnijas, Podolijas, Smoļenskas, Severijas un Čerņigovas lielhercogs, kā arī Lotringas un Baras hercogs, u.c."

Dzīve

Dzimis Poznaņas vojevodas ģimenē. Bija galma vīnzinis. 1697. gadā piedalījās Polijas karaļa Augusta II Stiprā vēlēšanās. Sākoties Lielajam Ziemeļu karam, 1703. gadā pieslējās Lietuvas konfederācijai, kura bija opozīcijā karalim Augustam un kuru atbalstīja zviedri un Sapehas. Kad Zviedrijas karalis Kārlis XII sakāva Saksijas kūrfirstistes un Žečpospoļitas karaspēku un okupēja valsti, Leščiņskis ar zviedru finansiālu un militāru atbalstu tika ievēlēts par Polijas karali, tomēr vairums šļahtas viņu neatbalstīja. Kronēšanā izmantoja speciāli izgatavotas karaļa regālijas, jo īstās Augusts II bija izvedis uz Saksiju. Pēc Kārļa XII sakāves Poltavas kaujā, Staņislavam Leščiņskim kopā ar zviedru karaspēku nācās bēgt no valsts uz Zviedru Pomerānija.
Atgriežoties Augustam II Stiprajam, Leščiņskis atteicās no Polijas troņa kā kompensāciju saņemot nelielo Cveibrikenes firstisti. 1725. gadā Leščiņska meita kļuva par Francijas karalieni. No 1725. līdz 1733. gadam Leščiņskis dzīvoja Šamboras pilī. 
Pēc Augusta II Stiprā nāves 1733. gadā Leščiņska znots Francijas karalis Luijs XV atbalstīja Leščiņska pretenzijas uz Polijas troni, kas noveda pie Polijas mantojuma kara, kurā karadarbība noritēja gan Polijā, gan Reinzemē, gan Itālijā. Pats Leščiņskis 1733. gada septembrī ieradās Varšavā, un nākamajā dienā tika ievēlēts par Polijas karali. Pret to protestēja Krievijas impērija un Austrija, kuru kandidātu Augustu III Saksi, 1734. gada 30. jūnijā ar krievu atbalstu ievēlēja par Polijas karali. Leščinški Krievijas armija ielenca Dancigā un, neskatoties uz Francijas flotes atbalstu, 1735. gada 30. jūnijā Danciga kapitulēja, bet Leščiņskis, pārģērbies par zemnieku, aizbēga uz Kēnigsbergu.
1736. gada 26. janvārī Leščiņskis otrreiz atteicās no troņa un kā kompensācija viņam tika piešķirta Lotringas hercogiste, kas pēc Leščiņska nāves iekļāvās Francijā. Mūža atlikušo daļu Lotringā atbalstīja zinātni un izglītību (nodibināja Academia Stanislaw), nodarbojās ar filantropiju.
Altenes pils

Vēsture

Rakstītos avotos pils pirmoreiz minēta 1408. gadā, tādēļ uzskata, ka šī Livonijas ordeņa pils uzcelta 14. gadsimta 2. pusē. Ar 1,3 metrus biezo un aptuveni 10 metrus augsto mūri aizsargāto pili ordenis izmantoja gan kā militāru atbalsta punktu, gan arī apkārtnes zemnieku turēšanai paklausībā.
Gan par pils celšanu, gan nopostīšanu, vēsturisku avotu nav. Zināms, ka 1467. gada Altene bija iekļauta piļu sarakstā, bet 1555. gada sarakstā tās nosaukums vairs neparādījās.  
Altenes apkārtni 1541. gadā izlēņoja ordeņa vasalim Vintam, 3 km attālumā no pilsdrupām izveidojās Altenes-Vindsheimas (Altona-Windsheim) muiža, kura vēlāk nonāca Kurzemes un Zemgales hercoga īpašumā, pēc 1795. gada ta kļuva par Krievijas impērijas kroņa muižu.
19. gs. otrajā pusē un 20. gs. pirmajā pusē Altenes pilsdrupas Daugavas senlejas krastā bija populārs tūrisma apskates objekts. 1956. gadā Altenes pilsdrupu mūri tika uzspridzināti.

Arheoloģisko izrakumu dati

1963. gadā un 1964. gadā pirms Pļaviņu HES ūdenskrātuves appludināšanas  Altenes pilsdrupās notika arheoloģiskie izrakumi. Izdarot izrakumus, pilsvietā atrasti ieroči (dzelzs stopu bultas, bruņu cepure, dunči, utt.), kā arī atklāta īpatnēja apkures sistēma pils telpu apsildīšanai ar silto gaisu. 
Arheoloģiskos izrakumos atrastās senlietas liecina, ka jau 8. gadsimtā Altenes pils vietā bijusi sēļu dzīvesvieta. Lai gan ar mūra pils celtniecību agrākais pilskalns ticis lielā mērā pārveidots un tā kultūrslānis daļēji iznīcināts, tomēr pati pilskalna esamība šajā vietā neradīja šaubas (J. Graudonis, 1983).
Pils tika pamesta 15. gs. beigās pēc postoša ugunsgrēka. Arī pašas jaunākās monētas, kuras izdevās atrast arheoloģiskajos izrakumos, bija no 15. gs. otrās puses.
Jegevas apriņķis

Vēsture

Skatīt Vaiga.

Administratīvais iedalījums

Pēc 2017. gada teritoriālās reformas apriņķī ir 3 pašvaldības - Jegevas pagasts, Mustvē pagasts un Peltsamā pagasts.
Tauriņi

Uzbūve

Tauriņu ķermenī, tāpat kā visiem kukaiņiem, izšķirami trīs nodalījumi: galva, krūtis un vēders. Uz galvas ir lielas, gandrīz pussfēriskas acis un garas, posmainas antenas. Atšķirībā no naktstauriņiem, antenas nav klātas ar maziem matiņiem. Galvas apakšdaļā ir sūcejtipa mutes orgāni. Mutes orgāni sūcējtipa. Ar garo sūcējsnuķi tauriņi sūc ziedu nektāru, bet miera stāvokli tas ir saritināts. Krūtis sastāv no trim segmentiem: priekšējā, vidējā un aizmugurējā krūškurvja. Pie katra segmenta ir pa vienam pārim kāju, lai gan dažiem tauriņiem, piemēram, raibeņu dzimtas tauriņiem, priekšējais kāju pāris ir reducēts un netiek izmantots, lai pārvietotos. Uz vidējā un aizmugurējā segmenta atrodas spārni. Abus spārnu pārus klāj epidermālas izcelsmes zvīņas. Spārnu dzīslojums ir būtiska tauriņu tālākās sistemātikas iezīme.
Tauriņi ir pilnas pārvērtības kukaiņi, tiem ir kāpuri. Kāpuri ir tārpveidīgi, tiem ir grauzējtipa mutes orgāni, augēdāji. Daudzi no kāpuriem ir kultūraugu un mežu kaitēkļi.

Krāsojums

Tauriņu krāsu nosaka divi faktori, tas ir, pigmenti, kas nosaka krāsvielu esamību, un no matiņu struktūras, to izkārtojuma un izvietojuma uz ķermeņa un spārniem — interferences un gaismas difrakcijas rezultātā krāsa mainās. Šo parādību rezultātā var rasties metāliskas vai matētas virsmas efekts. Tauriņu pamatkrāsu tomēr nosaka tikai pigmenti.
Liļa Budžurova

Biogrāfija

Liļa Budžurova dzimusi 1958. gada 1. novembrī uzbeku pilsētā Anrenā. 1979. gadā beigusi Taškentas apgabala pedagoģiskā institūta filoloģijas fakultāti. No 1979. līdz 1991. gadam strādājusi institūtā par krievu un ārzemju literatūras pasniedzēju. 1989. gadā publicējusi savu pirmo dzejoļu krājumu "Nenopirktā biļete", pēc tam — krājumu "Kad mēs atgriezīsimies".
1991. gadā atgriezusies Krimā, no kurienes 1944. gadā tika deportēta viņas ģimene. No 1991. gada 1997. gadam strādājusi par Krimas tatāru laikraksta Avdet (Atgriešanās) galveno redaktori. Pēc viņas vārdiem, no šī darba atbrīvota medžlisa vadības kritikas dēļ. Paralēli darbam laikrakstā no 1991. līdz 2011. gadam strādājusi Valsts televīzijas un radio kompānijā, vispirms par Krimas tatāru redakcijas redaktori, pēc tam par kompānijas vadošo redaktori — vadījusi programmas "Ana-Jurt" (Dzimtene), "Bīstamā zona", "Galvenais redaktors". No 1995. līdz 2005. gadam — arī telekanāla "STB" (СТБ) korespondenti (programma "Logi").
Daudzus gadus bijusi ar aģentūru France Press, Internews, Экспресс-хроника korespondente un daudzu Ukrainas laikrakstu, tai skaita interneta avīzes Украинская правда žurnāliste. No 2004.  līdz 2014. gadam laikraksta Первая Крымская galvenā redaktore.   
No 1997. gada Krimas brīvo žurnālistu asociācijas priekšsēdētāja. No 2012. gada telekanāla "ATR" ģenerālā direktora vietniece par informācijas politiku, politiski sociālā televīzijas šova "Gravitācija" autore. Atstāja šo amatu sakarā ar telekanāla slēgšanu 2015. gada 1. aprīlī. No 2015. gada augusta studijas QaraDeniz production direktora vietniece. Viena no gadskārtējā bērnu talantu konkursa Сanlı ses organizatoriem. 2016. gadā kļuvusi par vienu no sabiedriskās kustības Бизим балалар (Mūsu bērni), kas atbalsta Krimā notiesāto tatāru    bērnus, dibinātājām. 
1991. gadā Budžurava divreiz tika ievēlēta Krimas tatāru medžlisā, no 1994. līdz 1998. gadam Krimas Autonomās republikas Augstākās padomes deputāte. 
2015. gada 2. novembrī viņa paziņoja, ka viņas mājā veikta kratīšana.
K-Meleon

K-Meleon ir tīmekļa pārlūkprogramma Microsoft Windows platformai. K-Melon tāpat kā Mozilla Firefox darbojas uz Gecko dzinēja bāzes, bet atšķirībā no Mozilla Firefox, kas izmanto XUL saskarni, K-Melon izmanto Windows lietojumprogrammu saskarni, kas ļauj tam labāk integrēties Windows darbvirsmā. Tas arī ļauj K-Meleon patērēt mazāk sistēmas resursu un reaģēt ātrāk uz lietotāja ievadītajiem datiem.
Elachiptera

Sistemātika

Kenkichi Kanmiya savā darbā 1983. gadā no Elachiptera ģinšu grupas (pie kuras pieder vairākas ģintis no Elachipterini cilņa, piemēram, Anatrichus, Cadrema, Crassiseta, Doliomyia, Eribolus, Melanochaeta, Togeciphus) ir izslēdzis Myrmecosepsis un Sepsidoscinis ģintis un izveidojis jaunu Myrmecosepsis ģinšu grupu. Viņš secinājis, ka izslēgtās ģintis nav radnieciskas Elachiptera grupai. Apskatot tādas raksturīpašības, kā smaili sariņi uz skuteluma un skutuma, kā arī sklerotizēti un saplūduši vēdera tergīti, tās ir tikpat līdzīgas starp Anatrichus un Togeciphus no vienas puses, kā starp Myrmecosepsis un Sepsidoscinis no otras puses. Kenkichi Kanmiya nav atradis uz spārniem kostālo galu pie R₁ dzīslas gala Myrmecosepsis un Sepsidoscinis īpatņiem. Toties ir nepieciešama detalizēta pētīšana.
Elachiptera īpatņi ir morfoloģiski līdzīgi monotipiskas ģints Ceratobarys īpatņiem. Elachiptera stiebrmušas atšķiras no Ceratobarys, pamatojoties uz priekšējā ceļgala (lat. genus) garās apikālās mugurējās smailes īpatnībām. Toties citas morfoloģiskas raksturīpašības abiem ģintīm ir ļoti līdzīgas.
Parastais kadiķis

Apraksts

Mūžzaļš neliels (līdz 10 m) skujkoks vai krūms. Stumbri stāvi, rievaini. Miza pelēki brūna. Koksne iebrūna, smaržīga, cieta. Vainags parasti cilindrisks vai konisks. Skujas adatveida pa 3 mieturos, saglabājas pie koka ap 5 gadus. Zied aprīlī un maijā. Vīrišķie ziedi dzelteni, sievišķie zaļi. Auglis — aromātiska čiekuroga, no sākuma zaļa, kas nogatavojusies zili melna.

Ķīmiskais sastāvs

Kadiķu čiekurogas satur ēterisko eļļu (0,2-2%), kurā konstatēti 17 monoterpēni, 24 seskviterpēni - kamfēns, limonēns, mircēns, elemēns, humulēns, kariofilēns, pinēni, terpineols-4, kadinēns u.c. Bez ēteriskās eļļas čiekurogās ir invertcukurs (līdz 30-40%), miecvielas, sveķi, sveķskābes, flavonoīdi, eļļa, organiskās skābes u.c.

Biotopi

Parastais kadiķis aug purvos un sausās vietās, skujkoku mežos, mežmalās.

Izplatība

Parastais kadiķis ir Eiropā ļoti plaši izplatīta suga, aug arī Āzijā, Ziemeļamerikā un dažviet Ziemeļāfrikā. Latvijā savvaļā aug varietāte Juniperus communis var. suecica — Zviedrijas kadiķis.

Kaitēkļi

Kadiķu zaru brūnēšanu var izraisīt Phomopsis juniperova un Gymnosporangium dzimtes sēnītes. Parasti šīs sēnītes izraisa tikai vizuālu defektu un pašu augu neapdraud, ja laicīgi tiek izgriezti. Sēnīšu veicinošie faktori ir pārāk slikta augsnes drenāža, mitrums un vēja trūkums. Mazākā mērā kadiķi var bojāt arī kukaiņi - Argyresthia thuiella un Phyllosticta thujae.
1959. gada Pasaules čempionāts šahā sievietēm

1959. gada Pasaules sieviešu šaha čempionāts sastāvēja no vairākiem posmiem — zonālie turnīri, pretendentu turnīrs un mačs par pasaules čempiones nosaukumu. Uzvarot mačā pretendenti Kiru Zvorikinu pasaules čempiones titulu saglabāja Jeļizaveta Bikova.
Zuleiha Eivazova

Šaha kompozīcija

Publicējusi vairāk nekā 200 dažāda žanra šaha kompozīcijas. Azerbaidžānas nacionālā meistare šaha kompozīcijā no 1992. gada. 1982. gadā atklājusi "dāmu" tēmu (the Ladies theme). Uzrakstījusi un 1986. gadā publicējusi grāmatu "Šaha kompozīcijas karalienes".
Soldiers of Jah Army

1997-2005

Pirms grupa tika dibināta tās dalībnieki jau iepriekš bija muzicējuši kopā. Grupas līderis Džeikobs Hemphils (Jacob Hemphill) grupas vokālists un ģitārists, un Roberts Džefersons (Bob Jefferson) - bass, satikās pirmajā klasē neilgi pēc tam, kad Hemphils ar ģimeni atgriezās no dzīves Āfrikā. Vēlāk viņš un Džefersons vidusskolā  iepazinās ar Raienu Bertiju (Ryan Berty) - bundzenieku, Patriku O'Šī (PAtrick O'Shea)-taustiņi un Kenu Brovnelu (Ken Brownell)- sitaminstrumenti.
2000. gadā patstāvīgi kopā ar skaņu inženieri Džimu Foksu (Jim Fox) LION un FOX ierakstu studijā tika ierakstīts pirmais minialbums SOJA,
Pēc tam 2002. gadā iznāca viņu pirmais pilnmetrāžas albums Peace in a Time of War

2006-2009

2006. gadā grupa izlaida savu otro pilnmetrāžas albumu Get Wiser. Tas iekļuva Top 10 Reggae Albums mūzikas lietotnē ITunes un kopš tā laika nav pametis top 100. Albuma izlaišanas pasākums notika 2006. gada 6. Janvārī The State Theatre in Falls Church, Virdžīnijā. Pasākums tika ierakstīts un izlaists(2007. gada 21. novembrī) DVD formātā ar nosaukumu Get Wiser Live DVD.
2008. gada janvārī, viņi izlaida minialbumu Stars and Stripes. Tajā pašā mēnesī Havaju Salās: Ohaio, Maui un Kila-Konā, SOJA ierakstīja savus koncertus, kuri tika izlaisti(2009. gada 8.janvārī) DVD formātā ar nosaukumu SOJA- Live in Hawaii

2009-2014

2009. gada augustā SOJA izlaida trešo pilnmetrāžas albumu Born in Babylon. Tas ieņēma 11. vietu Top Heatseekers  topā un sasniedz 38. vietu Independent Albums topā. Trevors Jengs, grupas ģitārists, 2011. gadā kļuva par grupas vadošo ģitāristu un bekvokālistu.
Pēdējo albumu Strenght to Survive grupa izlaida 2012. gada janvārī. Tas bija pirmais ieraksts ATO Records ierakstu kompānijā. Viņi pārdeva vairāk kā 50,000 kopijas un ieņēma līderpozīcijas Billboard Reggae Chart  topā 2012. un 2013. gadā. Albums saņēma arī 3,5 no 5 zvaigznēm no Allmusic, kura savā mājaslapā slavēja grupas izaugsmi un dziesmu tekstu autora un vokālista Hemphila balss attīstību. Allmusic tomēr kritizēja albuma pēdējās dziesmas, kuras nebija regeja ritmos, bet tomēr atzina albumu par vienu no labākajiem amerikāņu regeja albumiem.
Amid the Noise and Haste
2014. gadā viņi izlaida albumu Amid the Noise and Haste ATO ierakstu kompānijā. Albuma producents ir Supa Dups, un tas tika ierakstīts 2013 gadā. Albuma tapšanā piedalījās arī citi mūziķi: Demians Mārlijs(Damian Marley), J Boog, Anuhea un Collie Buddz. Hemphils sarakstīja dziesmu vārdus, akordus un melodijas. Albums ieņēma Billboard Reggae Albums chart topa virsones un tika nominēts Gramijiem kategorijā 'Labākais regeja albums'.
Brandenburga pie Hāfeles

Vēsture

Brandenburgas pilsēta ir Brandenburgas bīskapijas un Brandenburgas markgrāfistes centrs līdz 1417. gadā par markgrāfistes galvaspilsētu kļuva Berlīne. 
Brandenburgas slāvu hevelu pili 929. gadā ieņēma Vācijas karalis Heinrihs I Putnuķērājs. 983. gadā notika liela slāvu sacelšanās un vācieši tika no pils padzīti, līdz 12. gadsimta vidū par pirmo Brandenburgas markgrāfu kļuva Albrehts Lācis, bet Brandenburga pie Hāfeles - par Albrehta rezidences pilsētu. 
Viduslaikos Branenburga pie Hāfeles attīstījās kā trīs atsevišķas pilsētas - Jaunā pilsēta, Vecā pilsēta un Brandenburgas katedrāles rajons. 1314./15. gadā Jaunā un Vecā pilsēta iestājās Hanzā. Pilsēta tika nopostīta Trīsdesmitgadu kara laikā, bet galms pārcēlās uz Potsdamu.
19. gadsimtā Brandenburga pie Hāfeles kļuva par ievērojamu rūpniecības centru un lielu dzelzceļa mezglu. Rūpniecība balstījās uz metālapstrādi. 
Tā kā pie Brandenburgas Otrā pasaules kara laikā atradās Arado Flugzeugwerke aviācijas un Opel kravas mašīnu rūpnīcas, tā smagi cieta sabiedroto bombardēšanā. Tūlīt pēc kara Brandenburgas Opel rūpnīcas iekārtas tika izvestas uz PSRS, kur lika pamatus zīmola "Moskvič" ražošanai. Pēc Otrā pasaules kara līdz 1991. gadam pilsēta atradās VDR sastāvā.    Pēc Vācijas apvienošanās tā ir zaudējusi ceturto daļu tās iedzīvotāju.
Mātes piena oligosaharīdi

Izcelsme

Mātes piena oligosaharīdi ir trešā visbagātīgāk pārstāvētā cietvielu frakcija mātes pienā pēc laktozes un taukiem. MPO koncentrācija mātes pienā ir 5-20 g/l. Ir zināmi aptuveni 200 strukturāli atšķirīgi mātes piena oligosaharīdi. Mātes piena oligosaharīdu sastāvs krūts pienā katrai sievietei ir individuāls, kā arī tas variē atkarībā no laktācijas perioda. 2‘-fukozillaktoze ir dominējošais oligosaharīds 80% gadījumu. Tā koncentrācija ir aptuveni 2,4 g/l.

Īpašības

Atšķirībā no citām sastāvdaļām, kas no mātes piena tiek absorbētas zīdaiņa zarnu traktā, MPO ir nesagremojami jaundzimušā zarnu traktam. Tomēr tiem piemīt prebiotiskais efekts un tie kalpo kā barības substrāts zarnu mikrofloras baktērijām, īpaši bifidobaktērijām. Šo labvēlīgo baktēriju dominēšana zarnu florā samazina patogēno baktēriju kolonizāciju, tādējādi nodrošinot veselīgu zarnu mikrofloru (zarnu mikrobiomu) un samazinot zarnu infekciju risku.
Jaunākie pētījumi liecina, ka MPO ievērojami samazina vīrusu un bakteriālas izcelsmes infekciju risku, tādējādi mazinot caureju un elpošanas infekciju risku. 
Šī mātes piena oligosaharīdu aizsargājošā īpašība aktivizējas, kad tie nonāk kontaktā ar specifiskiem patogēniem, kā, piemēram, konkrētas baktērijas un vīrusi. Šiem patogēniem piemīt spēja piesaistīties glikānu receptoriem, kas atrodas uz zarnu šūnu virsmas, un tādējādi inficēt zarnu gļotādas epitēlijšūnas. Pētnieki ir atklājuši, ka MPO imitē šos glikānu receptorus, tāpēc patogēni piesaistās pie MPO biežāk kā pie zarnu epitēlijšūnām. Tas samazina zarnu infekciju risku. Papildus tam MPO var iedarboties uz specifiskām imūnsistēmas šūnu reakcijām, mazinot iekaisuma reakcijas. Ir pamatoti pieņēmumi, ka MPO arī mazina dzīvībai bīstamās saslimšanas – nekrotizējošā enterokolīta (NEC) risku priekšlaicīgi dzimušiem zīdaiņiem.
Daži mātes piena oligosaharīdu metabolīti tiešā veidā iedarbojas uz nervu sistēmu un smadzenēm un var ietekmēt bērna attīstību un uzvedību ilgtermiņā. Ir pētījumi, kas norāda, ka atsevišķi MPO metabolīti nodrošina bērna organismu ar siālskābi, kas ir esenciāla uzturviela bērna smadzeņu un kognitīvo spēju attīstībai.
Mātes piena oligosaharīdi tiek papildus pievienoti bērnu pārtikai, lai nodrošinātu šo svarīgo mātes piena sastāvdaļu tiem zīdaiņiem, kuri netiek ēdināti ar mātes pienu.

Attīstība

Eksperimentālos pētījumos, kuru mērķis bija noskaidrot MPO kā prebiotisko vielu avota piemērotību zarnu mikroflorai, tika atklāts, ka MPO ļoti selektīvi darbojas uz labvēlīgajām zarnu baktērijām, tādām kā Bifidobacterium longum infantis. B. infantis raksturīgs unikāls gēnu komplekts, ieskaitot tos, kas regulē glikozidāzes un spēju izmantot MPO savā metabolismā. Pateicoties šiem unikālajiem gēniem, MPO var veicināt selektīvu baktēriju attīstību.[7]
1960. gada Eirovīzijas dziesmu konkurss

Norises vieta

1960. gada konkurss tika rīkots Londonā, "Karaliskajā Festivālu Hallē" Royal Festival Hall, šajā koncertzālē tajā laikā bija 2900 sēdvietu.
Konkursā uzvarēja Francija, kura bija ieguvusi 32 punktus, otrajā vietā palika Lielbritānija ar 25 punktiem un trešo vietu ieguva Monako ar 15 punktiem. Iepriekšējā gadā Monako piedalījās konkursā pirmo reizi, taču ieguva pēdējo vietu.

Konkursa dalībvalstis

Interese par konkursu sāka pieaugt, dalībvalstu skaits šajā konkursā sasniedza 13. Šis bija Norvēģijas debijas gads. Kā arī konkursā atgriezās Luksemburga, kura bija izlaidusi vienu konkursu.
Metilglioksāls

Atrašanās dabā

Organismā metilglioksāls veidojas no 3-aminoacetona (treonīna katabolisma starpprodukta).

Iegūšana

Var iegūt, iedarbojoties ar skābēm uz izonitrozoacetonu CH₃COCH=NOH, oksidējot acetolu un citos veidos.