google/wiki40b huggingface dataset:
Vecāki

Vecāki ir cilvēka pirmās pakāpes radinieki, kas veido viņa ģimenes pamatu (tēvs un māte). Vecāku vecākus sauc par vecvecākiem.
Parasti vecāki audzina bērnu jau kopš dzimšanas, rūpējas par viņa materiālo un garīgo labklājību, līdz tas sasniedz pilngadību, kas pieaugušajam dēlam vai meitai uzliek virkni ētisku un sabiedrisku saistību pret saviem vecākiem. Šīs saistības skaidru izteiksmi rod jau kristīgās ticības ceturtajā bauslī — Tev būs savu tēvu un māti godāt.
Vecāku lomai attiecībā uz bērnu ir sarežģīts un dziļš raksturs atkarībā no kultūras, reliģijas un tautas. Vecākiem kā audzinātājiem jāuzņemas arī atbildība par sava bērna uzvedību sabiedrībā. Tādējādi vecāku gādības un bērna audzināšanas ētiskās normas ir attiecināmas gan uz katra cilvēka, gan visas sabiedrības labsajūtu un uzvedību. Bērns, kas palicis bez vecākiem, ir bārenis.
Bioloģiskie vecāki ir personas, kuras piedalījušās bērna radīšanā ar savu ģenētisko materiālu: vīrietis ar spermu un sieviete ar olšūnu. Sieviete var kļūt par bērna vecāku arī ar surogasijas palīdzību. Audžuvecāki ir vecāki, kas audzina bērnu, bet nav tā bioloģiskie vecāki.   
Jaunākie medicīnas sasniegumi ļauj panākt, ka  bērnam ir vairāk nekā divi bioloģiskie vecāki. Tas notiek surogasijas gadījumos, kā arī tad, ja bērna radīšanā ar savu ģenētisko materiālu piedalās trešā persona.
Biruta Jansone

Biogrāfija

Biruta Jansone dzimusi Rīgā Malvīnes un Hugo Tomsona ģimenē. Viņai ir pusmāsa Tija un pusbrālis Arnis. No 1956. gada līdz 1960. gadam Biruta mācījusies Rīgas 3. vidusskolā. Māksliniecisko izglītību ieguvusi J. Rozentāla Rīgas mākslas vidusskolā (1960-1967) Latvijas Valsts mākslas akadēmijā, kuru absolvējusi divas reizes — 1975. gadā  un 2003. gadā, iegūstot humanitāro zinātņu maģistra grādu mākslā.
Strādājusi kā inženiere mākslinieciski dekoratīvajā noformēšanā Rīgas Geoloģijas institūtā (1967 VI-VIII)), kombinātā "Māksla" kā tekstu rakstītāja (1967 IX-XI), Ķemeru aptiekā kā sanitāre un mākslinieciski dekoratīvās noformēšanas meistare (1970 XI-1971 X), sabiedriskās ēdināšanas uzņēmumā "Jugla" kā apkopēja  mākslinieciski dekoratīvās noformēšanas meistare (1974 VII-1975 II). No 1976. līdz 1991. gadam dzīvojusi un darbojusies Valmierā, kur bijusi Valmieras 1. astoņgadīgās skolas zīmēšanas skolotāja, Valmieras bērnu mākslas skolas direktore un  Valmieras rajona centrālās slimnīcas materiāli tehniskās apgādes daļas priekšniece. Vēlāk, no  1992. gada janvāra līdz augustam bijusi Skaņkalnes mākslas skolas skolotāja, bet no 1992. gadam līdz šim brīdim ir Mazsalacas mūzikas un mākslas skolas mākslas klašu skolotāja.

Apbalvojumi

2018. gada 3. maijā saņēma V šķiras Atzinības krustu par "Par ilggadējo radošo ieguldījumu mākslas pedagoģijas un kultūras darbā".
Elo reitings

Elo reitings ir šaha individuālo reitingu sistēma, kuru izmanto Starptautiskā šaha federācija (FIDE) kopš 1970. gada. Nosaukta ungāru izcelsmes ASV profesora Arpada Elo vārdā, kas to 1960. gadā ieviesis ASV šaha federācijā. Kopš 2012. gada FIDE papildināja savu reitingu sistēmu ar ātrā šaha un šaha ātrspēles reitingiem.

Elo reitinga pamati

Elo reitinga sistēmas pamatā ir matemātisks pieņēmums, ka katra šahista spēles spēks var tikt aplūkots kā varbūtējais mainīgais, kas pakļaujas normālai sadalei. Konkrēta spēlētāja reitinga aprēķins notiek pēc turnīra rezultātiem, kur viņa sagaidāmais punktu skaits tiek salīdzināts ar faktiski iegūto punktu skaitu. Ja pēc turnīra rezultātiem faktiski iegūtais punktu skaits ir lielāks par sagaidāmo, tad spēlētāja reitings pieaug. Ja pēc turnīra rezultātiem faktiski iegūtais punktu skaits ir mazāks par sagaidāmo, tad spēlētāja reitings samazinās.

Elo reitinga izaugsme

Līdz 1989. gadam Elo reitinga rekords piederēja ASV šahistam un vienpadsmitajam Pasaules čempionam šahā Robertam Fišeram - 2785 punkti. 1989. gadā šo rezultātu pārsniedza trīspadsmitais Pasaules čempions šahā Garijs Kasparovs. 1999. gadā Kasparova reitings sasniedza 2851 punktu. Tikai 2013. gada janvārī norvēģis Mangnuss Kārlsens pārspēja Kasparova rekordu. Kārlsena maksimālais reitings — 2882 punkti 2014. gada maijā. Starp šahistēm lielākais Elo reitings ir bijis Judītei Polgārai — 2735 punkti 2005. gada jūlijā.
Kazimirs Bujņickis

Dzīvesgājums

Dzimis 1788. gada 30. septembrī Šķeltovas muižas (Szkilthof) īpašnieka Andreja Bujņicka ģimenē. Viņa tēvs 1801. gadā atpirka Dagdas muižu no Plāteriem. Mājās iegūtās zināšanas viņš  papildināja Krāslavas jezuītu misionāru skolā, vai arī mācījās Daugavpils jezuītu skolā. Pārvadīja poļu, vācu, krievu, franču, angļu, latīņu un latviešu (vidus un augšlatviešu dialektus) valodas. Viņa darbos atklājas erudīcija sociālajās zinātnēs, filozofijā, tiesību jomā, Polijas un Latvijas vēsturē. Pēc tēva nāves 23 gadu vecumā Kazimirs kļuva par Dagdas muižas īpašnieku, kur pavadīja savas dzīves lielāko daļu.
Pēc dzimtbūšanas atcelšanas Vidzemē un Kurzemē viņš 1818. - 1819. gadā aktīvi iestājās par dzimtbūšanas atcelšanu arī Latgalē; bija viens no dzimtbūšanas atcelšanas projekta autoriem.
1842.—1849. gadā izdeva almanahu Rubona (Daugava).  
Kopš 1855. gada Kazimirs bija Viļņas arheoloģijas komisijas loceklis. Viņš pildīja muižnieku vecākā (maršala) pienākumus Rēzeknes, vēlāk - Daugavpils apriņķī. Dienesta pienākumus pildīdams, viņš izbraukāja plašus Latgales apvidus, iepazīdamies ar muižu un zemnieku stāvokli, baznīcu un draudžu darbību, lauku skolām un sabiedriskās dzīves norisēm. 
Janvāra sacelšanās laikā 1863. gadā pūlis nodedzināja Dagdas muižas kungu māju. Gāja bojā viena no lielākajām, unikālākajām tā laika bibliotēkām, arhīvs, mākslas darbi un citas kultūras vērtības. No 1863. gada līdz savai nāvei Kazimirs Bujņickis dzīvoja Rēzeknes apriņķa Ciskādu draudzes Luknas muižā (savas sievas Sokolovskas īpašumā).
Miris 1878. gada 15. jūlijā.
Jānis Straupe

Spēlētāja karjera

2004.—05. gada sezonā Straupe spēlēja SK Rīga 18 rindās, bet savu profesionālā spēlētāja karjeru uzsāka 2002.—03. sezonā, aizvadot četras spēles Rīgas "Prizma" vienībā. No 2005. līdz 2008. gadam uzbrucējs pārstāvēja Latvijas hokeja līgas klubu SK LSPA/Rīga.
2008.—09. gada sezonā aizvadīja piecas spēles KHL kluba Rīgas "Dinamo" sastāvā, pārējo sezonas daļu aizvadot tās fārmklubā HK Rīga 2000. Arī nākamo sezonu Straupe pavadīja "Dinamo" fārmklubā Rīgas "Dinamo Juniors".
2010.—11. gada sezonu iesāka Mestis līgas klubā HeKi, taču noslēdzas Francijas 2. līgas klubā HC Montpellier. 2011.—12. un 2012.—13. gada sezonas uzbrucējs pavadīja Baltkrievijas Ekstralīgas vienībā HK Liepājas Metalurgs.
2013.—14. gada sezonas ievadā spēlēja Norvēģijas hokeja līgas klubā Tonsbergas "Vikings", taču tad pārcēlās uz Ukrainas hokeja līgas klubu Bilyy Bars Bila Tserkva. 2014. gada vasarā Straupe pievienojās HK Kurbads rindām.
Latvijas hokeja izlases sastāvā spēlējis 2005., 2006. un 2007. gada Pasaules čempionātā U-18 jauniešiem. 2007. un 2008. gadā viņš spēlēja arī Pasaules čempionātā junioriem. 26 turnīra spēlēs viņš ir atzīmējies ar 6 gūtiem vārtiem, kā arī 6 rezultatīvām piespēlēm. Visrezultatīvākais viņš ir bijis 2007. gada Pasaules čempionātā U-18 jauniešiem, kā arī 2008. gada Pasaules čempionātā junioriem. Šajos divos turnīros viņš guvis 11 no kopā 12 punktiem, kurus guvis oficiālās Latvijas izlases spēlēs.
Aerones

Vēsture

2007. gada 15. janvārī tika dibināts uzņēmums SIA No Spam. 
2011. gada 31. janvārī tas pārdēvēts par SIA Inteligent Systems R & D, bet 2011. gada 14. jūlijā pārsaukts par SIA Intelligent Systems R & D.
2015. gadā tika sākta augstas celtspējas bezpilota lidaparāta izstrāde.
2016. gada 25. augustā uzņēmums ieguva nosaukumu SIA Aerones.
2018. gadā Aerones iekļuva Kanādas enerģētikas uzņēmuma NextEra Energy izsludinātajā konkursā par vēja turbīnu parku apkopi un atbrīvošanu no apledojuma.
100 metru barjerskrējiens

100 metru barjerskrējiens ir īsākā barjerotā distance vieglatlētikas sacensībās stadionā. Šajā distancē sacenšas vienīgi sievietes (vīrieši sacenšas 110 m/b). 100 m/b distancē kopā ir 10 barjeras, no starta līdz pirmajai barjerai ir 13 metri, starp barjerām ir 8,5 metri, savukārt no pēdējās barjeras līdz finišam ir 10,5 metri. Barjeru augstums ir 83,8 cm.
100 m/b ir iekļauta Olimpisko spēļu vieglatlētikas sacensību programmā (kopš 1972. gada).
Pasaules rekords 100 m/b ir 12,21 s un pieder Kendrai Harisonei no ASV, uzstādīts 2016. gada 22. jūlijā.
Latvijas rekords 100 m/b ir 12,90 s un tas pieder Ludmilai Olijarei, uzstādīts 1989. gada 8. septembrī.
Paula Kalmara-Volfa

Biogrāfija

Dzimusi Austroungārijā, ebreju ģimenē. Pēc profesijas — drēbniece, Vīnē viņai piederējis savs neliels ateljē. Par laiku, kad pārcēlusies uz Vīni, un pirmo vīru, no kura viņa pieņēmusi uzvārdu Kalmara, nekas nav zināms.
Šahu iemācījusies spēlēt 1913. gada beigās, kad viņai bijis jau 33 gadi, no Žana Difrena grāmatas "Kleines Lehrbuch des Schachspiels" ("Mazā šaha spēles mācību grāmata"). Iestājusies Vīnes amatieru šaha klubā. Šaha spēles prasmē viņa pilnveidojusies pie Riharda Rēti un Henrika Volfa, kas 1925. gada beigās kļuvis par viņas vīru.
1924. gadā Itālijas pilsētā Merāno ieņēmusi piekto vietu neoficiālajā Eiropas sieviešu šaha čempionātā. Trīs reizes piedalījusies pasaules šaha čempiones nosaukuma izcīņas turnīros. 1927. gadā Londonā bijusi trešā aiz Veras Menčikas un Katarinas Beskovas, un divreiz otrā: 1930. gadā Hamburgā un 1931. gadā Prāgā (abas reizes aiz Veras Menčikas). Pēdējā turnīra laikā sūdzējusies par savu veselību hroniska diabēta dēļ, tomēr viņas nāve tūdaļ pēc turnīra bijis pārsteigums visai šaha pasaulei.
Bītbokss

Bītbokss ir mūzikas forma, kurā tiek izmantots vokāls, lai pilnībā vai daļēji aizstātu mūzikas instrumentus un radītu dažādas skaņas un ritmu. To mēdz uzskatīt par piekto hiphopa elementu.
Bītbokss ir radies 80. gadu vidū, Latvijā tas sācis izplatīties tikai 2000. gadu sākumā. Bītboksu Latvijā popularizēja grupa PeR, kura arī ir vienīgā meinstrīma grupa Latvijā šajā mūzikas stilā. Vairāki Latvijas bītbokseri sekmīgi darbojas pagrīdē.
Jāns Sarvs

Dzīvesstāsts

Dzimis zemnieku ģimenē. Pēc mācībām pamatskolās Saru, Menistē un Alūksnē iestājās Tartu Hugo Trefnera ģimnāzijā, 1899. gadā uzsāka studijas Tartu Univeristātē. Pēc universitātes beigšanas 1907. gadā līdz Pirmajam pasaules karam strādāja par skolotāju dažādās vietās gan Igaunijā, gan Krievijā. 1918. gadā iesaistījās Tartu Universitātes darbā un strādāja šeit līdz 1951. gadam.
Ventspils (stacija)

Vēsture

Ventspils stacija atklāta kā 1901. gadā uzbūvētās Ventspils—Maskavas līnijas pagaidu galastacija (projektā bijis paredzēts staciju izvietot Ventas kreisajā krastā). 1923. gadā stacijai pieslēgti arī Stendes—Ventspils šaursliežu dzelzceļu tīkla ceļi, bet 20. gadsimta 60. gados stacija modernizēta, mazbānīša ceļi nojaukti, izbūvēti preču vagonu parki. Tomēr stacijas sākotnējā pasažieru ēka saglabājusies līdz mūsdienām un 2012. gadā uzsākta tās atjaunošana. 2013. gada maijā pabeigti 1. kārtas atjaunošanas darbi.
Rīgas 86. vidusskola

Izglītības programmas

2018. gadā skolā tiek īstenota pamatizglītības mazākumtautību programma (21011121), pamatizglītības humanitārā un sociālā virziena mazākumtautību programma (21012121), pamatizglītības matemātikas, dabaszinību un tehnikas virziena mazākumtautību programma (21013121), vispārējās vidējās izglītības matemātikas, dabaszinību un tehnikas virziena mazākumtautību programma (31013021)

Vēsture

Skola dibināta 1981. gadā ar apmācību gan latviešu, gan krievu valodā. Kopš 2010. gada skolas ēkā darbojas arī Jankas Kupalas Rīgas Baltkrievu pamatskola, 2013. gadā pie skolas sienas atklāja piemiņas plāksni Jankam Kupalam.
Mazā Vējzaķsala

Mazā Vējzaķsala ir bijusī palienes sala Daugavas lejteces iekšējās deltas lejas paplašinājumā pie upes labā krasta. Mazo Vējzaķsalu no Vējzaķsalas šķīra Pīļu salas atteka. Rietumos Mazo Vējzaķsalu norobežoja Pīļumuižas grāvis. Sala sāka veidoties 18. gadsimta vidū, kad inženieris Gustavs Emanuēls fon Veismanis izbūvēja Katrīnas dambi un Kaķasēkļa dambi. Bijusi aptuveni 1 km gara un 0,3-1,5 m augsta, pastāvējusi vismaz līdz 1920. gadam, tagad Sarkandaugavas dienvidu daļa.
Mūsdienās Mazā Vējzaķsala saplūdusi ar Vējzaķsalu un Lakstīgalu salu. Teritorija daļēji apbūvēta gar Kaķasēkļa dambja ielu, purvaina, atteku vietās niedru audzes, nelieli dīķi.
Disproporcionēšanās

Disproporcionēšanās ir ķīmiska reakcija, kuras laikā vienas vielas molekulas reaģē savā starpā, rodoties divu citu vielu molekulām. Parasti notiek reakcijas izejvielas vienlaicīga oksidēšanās un reducēšanās. Saskaņā ar IUPAC tas ir divu veidu process, taču jebkurā gadījumā tas pieder pie oksidēšanās-reducēšanās reakcijām.

Pirmais paveids

Divu vienādu daļiņu reakcija, kurā rodas divas dažādas daļiņas. Piemērs ir Kanicaro reakcija.
Vēl viens plaši pazīstams piemērs ir brīvo radikāļu disproporcionēšanās, kura bieži notiek radikāļu polimerizācijas procesā kā viena no reakcijas ķēdes trūkšanas reakcijām (pazūd brīvie radikāļi). Piemērā ir parādīts polimetilmetakrilāta sintēzes posms.
Mazāk stingri šo terminu lieto jebkuru divu reakcijas vidē esošo radikāļu reakcija ar ūdeņraža atoma pārnesi, kuras rezultātā rodas viena divkārša un viena vienkārša saite.

Otrais paveids

Apgriezeniska vai neapgriezeniska pāreja, kurā viela ar kāda tās sastāvā esošā elementa noteiktu oksidēšanas pakāpi reaģē, veidojot divas vielas, kurās šim elementam ir dažādas oksidēšanās pakāpes (augstāka un zemāka par sākotnējo). Piemērs ir joda disproporcionēšanās sārmainā vidē par jodīda un jodāta joniem.
Apgriezenisks process ir koproporcionēšanās, kad no divām vielām ar atšķirīgu viena un tā paša elementa oksidēšanas pakāpi veidojas viena viela ar elementa oksidēšanas pakāpi, kas atrodas starp sākotnējām oksidēšanas pakāpju vērtībām.
Datu posma slānis

LLC (logical link control) apakšslānis

Šis nodrošina vairāku atšķirīgu tīkla slāņa protokolu multipleksēšanu vienā kanāla slāņa protokolā.

MAC (media access control) apakšslānis

Šis nodrošina adresāciju (broadcast tīkliem) un kadru sākumu un beigu identifikāciju. Šeit definē kanāla slāņa adreses (MAC adreses, HW adreses).
Datu posma slāņa protokoliem parasti piekļūst kā pie tīkla kartes dziņiem. PPP parasti ir ierīkots atsevišķi. Ethernet un 802.11 tīklakartes parasti lieto standartizētus dziņus, piem NDIS vai ODI.
Dens Brauns

Biogrāfija

Dens Brauns piedzima 1964. gada 22. jūnijā ASV Ņūhempšīras štata Ekseteras pilsētā, muzikantes un matemātikas profesora ģimenē.
Brauns absolvējis Filipsa Ekseteras akadēmiju, kur viņa tēvs pasniedza matemātiku, kā arī sastādīja mācību literatūru līdz pat aiziešanai pensijā 1982. gadā. Brauna ģimene bija ļoti muzikāla, māte spēlēja ērģeles vietēja baznīcā. Ģimene piederēja pie ASV episkopālās baznīcas konfesijas. Pēc akadēmijas absolvēšanas Brauns iestājās Amherstas koledžā, kur bija "Psi Upsilon" biedrības aktīvists. Koledžu Brauns absolvēja 1986. gadā, bet pēdējo mācību gadu pavadīja Seviļas Universitātē, Spānijā, studējot mākslas vēsturi.
Beidzis apmācības koledžā, Dens Brauns veidoja karjeru kā dziesmu autors, mūziķis un solists. Brauns izdeva dažus savu ierakstu kompaktdiskus. 1991. gadā viņš devās uz Holivudu, kur strādāja par pasniedzēju Beverlihilsas sākumskolā.
1993. gadā Dens Brauns kopā ar ģimeni atgriezās Ņūhempšīrā un sāka pasniegt angļu valodas mācību stundas Filipsa-Ekzeteres akadēmijā, kā arī spāņu valodas mācību stundas Linkolna Akermana skolā (angļu: Lincoln Akerman School).
Blisa Brauna, Dena dzīvesbiedre ir māksliniece un mākslas darbu eksperte, palīdz Braunam viņa zinātniskajos pētījumos. Viņa pavada Denu pārbraucienos un pētnieciskajās ekspedīcijās. 1995. gadā viņu kopdarba rezultātā tika izdota grāmata-bestsellers — "187 vīrieši, no kuriem vēlams turēties pa gabalu: ceļvedis romantiski neapmierinātām sievietēm".
1998. gadā Brauns, kas jau sen pastiprināti interesējās par filozofiju, reliģijas vēsturi, kriptogrāfiju un slepenajām biedrībām, publicēja savu pirmo romānu-trilleri "Ciparu cietoksnis", kas kļuva par bestselleru. Romāns izklāsta par smalko robežu starp pilsonisko brīvību un nacionālo drošību, kā arī vēstī par Nacionālās drošības aģentūras slepeno apakšvienību.
Turpmākās Brauna grāmatas tika veidotas apvienojot trillera, intelektuālā detektīva, romāna-mīklas žanrus. 2000. gadā tika izdots intelektuālais konspiratīvais detektīvs "Eņģeļi un dēmoni". Pēc tam, 2001. gadā sekoja trilleris "Maldu zona", kas vēstī par sarežģītajiem politikas morāles aspektiem un ietekmi uz nacionālo drošību.
2003. gadā profesora Roberta Lengdona piedzīvojumi no "Eņģeļi un dēmoni" tika turpināti romānā "Da Vinči kods", kas jau pirmajā dienā kļuva par bestselleru un līdz 2006. gadam tika pārdota vairāk nekā 60 miljonos eksemplāru, kā arī 2006. gadā tika ekranizēta tāda paša nosaukuma filmā ar Tomu Henksu un Odriju Tatū galvenajās lomās. 2009. gadā pēc romāna motīviem tika uzņemta filma "Eņģeļi un dēmoni" .
2009. gada septembrī tika publicēts romāns "Zudušais simbols", kas paver skatu uz brīvmūrnieku noslēpumiem ASV vēsturē. Grāmata jau pirmajā dienā ieguva bestsellera statusu.
Rakstnieks nodarbojas arī žurnālistiku, regulāri publicējās žurnālos "Newsweek", "Time", "Forbes", "People", "GQ", "The New Yorker", un uzstājās dažādos populāros radio un televīzijas raidījumos.
Autoceļš P118

Vēsture

2014. gada novembrī tika pabeigta P118 divlīmeņu šķērsojuma ar P108 un tilta pār Ventu seguma atjaunošana.
Stepons Seiļs

Biogrāfija

Dzimis zemnieku ģimenē. Ir Valērijas Seiles brālēns. 1929. gadā beidzis Rēzeknes skolotāju institūtu, pēc tam iestājies Latvijas Universitātē, kur līdz 1934. gadam studējis tautsaimniecību.
Strādājis skolotāja, skolas direktora un skolu inspektora amatā. Publicējies periodikā, ir arī daiļliteratūra (bērnu stāstu cikls). Darbojies avīžniecībā dažādos amatos. Vācis latgaliešu literatūru savās mājās. 20. gadsimta 60. gados VDK tos izvedusi, tomēr pazuda tikai daļa. Lielākā daļa materiālu nodota Latvijas Nacionālajai bibliotēkai.
Apbedīts Kļovu jeb Mežareju kapos. Ir tēlnieka B. Buļa veidots kapa piemineklis.
Žilina

Vēsture

5. gadsimtā pilsētas apkaimē ienāca slāvi, bet ar 9. gadsimtu tiek datētas pirmās apmetnes pilsētas teritorijā. Pirmoreiz rakstos minēta 1208. gadā. Viduslaikos - amatniecības centrs. Tāpat kā visa Slovākija, gadsimtiem bijusi Ungārijas sastāvā, pilsētas ungāriskais nosaukums ir Žolna (ungāru: Zsolna). 1905. gada 14. decembrī Žilinā tika nodibināta Slovāku Tautas partija (Slovenská ľudová strana), par kuras līderi vēlāk izvirzījās Andrejs Hlinka. 1938. gada 6. oktobrī Jozefs Tiso Žilinā deklarēja Slovākijas autonomiju. 20. gadsimta deviņdesmitajos gados tika veikta vēsturiskā centra restaurācija.

Cilvēki

Pēc etniskā sastāva vairums pilsētas iedzīvotāju ir slovāki (96,9 %). Pēc reliģiskās piederības - katoļi (74,9 %), nereliģiozi (16,7 %), luterāņi (3,7 %).
Žilina ir futbolistu Tomāša Hubočana (Tomáš Hubočan, 1985), Dušana Kucjaka (Dušan Kuciak, 1985), Mareka Mintāla (Marek Mintál, 1955) un Petera Pekarīka (Peter Pekarík, 1986), hokejista Ronalda Petrovicka (Ronald Petrovicky, 1977) un riteņbraucēja Petera Sagana (Peter Sagan, 1990) dzimtā pilsēta.
Tetrataenīts

Atradnes

Reģistrēts 12 uz Zemes atrastajos mezosiderītu meteorītos un hondrītos, kas atrasti tādās valstīs kā ASV, Brazīlija, Čīle, Itālija, Kanāda, Kazahstāna, Omāna, Polija (Morasko meteorīts), Serbija.
Monetārā politika

Monetārā politika ir pasākumu kopums, kuru mērķis ir ietekmēt naudas piedāvājumu un nodrošināt līdzsvaru naudas tirgū. Tās galvenais uzdevums ir veicināt labvēlīgus makroekonomiskos apstākļus tautsaimniecības ilgtermiņa attīstībai (bieži ar to saprot zemas inflācijas nodrošināšanu). Monetārās politikas ietvaros nauda ir kontroles līdzeklis, ko lieto, lai nodrošinātu ekonomisko stabilitāti. Valsts monetāro politiku realizē valsts centrālā banka (Latvijā tā ir Latvijas Banka).
Monetārā politika var būt aktivizējoša vai ierobežojoša. Aktivizējošas monetārās politikas rezultātā palielinās pieprasījums, jo samazinās procentu likmes, paaugstinās naudas piedāvājums vai ir atviegloti kredītnoteikumi, savukārt ierobežojošas monetārās politikas rezultātā pieprasījums samazinās, jo pieaug procentu likmes, pazeminās naudas piedāvājums vai ir stingrāki kredītnoteikumi.
Filidora gambīts

Vēsture

Filidora gambīts ir bijis zināms jau 17. gadsimta sākumā, tas minēts Itālijas šahista Džoakīno Greko traktātā. Tomēr detālu šī gambīta analīzi veicis 18. gadsimta franču šahists Andrē Danikans Filidors. Viņš arī pirmais piedāvājis gājienu 5. h2-h4. Gambīts turnīru praksē plaši pielietots 19. gadsimtā. To spēlējuši Ādofs Andersens, Pols Morfijs, Frenks Māršals un citi.

Stratēģiskā ideja

Baltie, uz savas karaļa pozīcijas novājināšanas rēķina, rada spriedzi karaļa spārnā. Melnie saglabā lieku bandinieku, bet baltiem kā kompensācija ir aktīvāks figūru izvietojums. Prakse rāda, ka tālākā spēlē abu pušu izredzes ir līdzsvarotas.
Mana ģimene

Sižets

Roņu ģimene - māte, skolotāja Zaiga, tēvs, bijušais autosportists Valters un dēls Roberts - izskatās tik saskanīga, ka par viņiem veidos televīzijas raidījumu. Pamazām atklājas, ka šī tomēr nav nekāda paraugģimene.
Hemolimfa

Hemolimfa (latīņu: haemolympha) ir šķidrie saistaudi, analoģiski mugurkaulnieku asinīm, kas cirkulē posmkāju ķermenī. Tā sastāv no šķidras plazmas un limfas šūnu elementiem, kurus dēvē par hemocītiem. Plazmā ir arī dažādi ķīmiskie elementi.
Mistera Makinlija bēgšana

Sižets

Kāds vieglprātīgs zinātnieks izgudro līdzekli ("koloīdo gāzi"), kas ļauj cilvēkam aizmigt, nogulēt simt vai vairāk gadus un pamosties gandrīz tādā pašā fiziskajā stāvoklī kā pirms laišanās miegā. Koloīdā gāze tiek nekavējoties izmantota komerciālos nolūkos. Miljardieris Sems Boulders izveido salvatoriju sistēmu — labiekārtotas glabātuves dziļā pazemē tiem cilvēkiem, kas vēlas doties nākotnē — bēgt no šodien neārstējamas slimības, no garlaicības, no kodolkara draudiem vai vienkārši tāpēc, ka vēlas "palikt mūžīgi čempioni" (Brazīlijas futbola komanda). L. Ļeonova oriģinālajā stāstā, kas sarakstīts 1960. gadā, ļaudis uz salvatorijiem devās, bēgot no kara šausmām vai slēpjoties no kapitālistiskās iekārtas, filmā šī ideoloģija gandrīz nav manāma.
Filmas galvenais varonis Makinlijs ir mazs, neievērojams cilvēciņš, kādas reklāmas aģentūras darbinieks. Viņu moka nepilnvērtības komplekss, ko varonis uztver kā bailes no kodolkara un vispasaules katastrofas. Makinlijs cenšas bēgt no apkārtējās pasaules un pats no sevis. Vairāki Makinlija mēģinājumi tikt pie naudas, lai nopirktu kāroto biļeti uz salvatoriju, beidzas neveiksmīgi. Visubeidzot viņš atrod loterijas biļeti un laimē summu, kas nepieciešama salvatorija biļetes iegādei. Sapnis piepildās — Makinlijs iegrimst mierīgā miegā, lai pamostos pēc 250 gadiem. 
Nomazgājies un noskuvies viņš gatavojas ienākt jaunajā pasaulē, nepievēršot uzmanību salvatorija darbinieku dīvainajai uzvedībai, kuri savus pienākumus gan pilda stingrā saskaņā ar norādījumiem, bet ar jūtamu naidu un nicinājumu. Lifts izved Makinliju virszemē, un ziedoša dārza vietā to sagaida pasaule, ko izdedzinājuši neskaitāmi kari.
Taču tas bijis tikai sapnis. Fināls ir diezgan optimistisks — Makinlijs paliek savā laikā un, lai tiktu vaļā no kompleksiem, viņš ar acīmredzamu prieku dara to, ko pirms tam nekad nav darījis.
Kārlis Pečaks

Dzīvesgājums

Dzimis 1882. gada 23. jūnijā Mangaļu pagastā. 1909. gadā viņu uzņēma Latvijas Socialdemokrātijā (LSD), darbojās šīs partijas Rīgas (1909-10, 1914-1915) un Liepājas (1911) organizācijās. Laikrakstu "Biedris" un " Sociāldemokrāts" redakciju kolēģijas loceklis (1914-1917). 
Pēc Februāra revolūcijas ievēlēts par Maskavas Strādnieku deputātu padomes locekli, pēc Oktobra revolūcijas bija Maskavas Revolucionārā tribunāla nodaļas vadītājs, vēlāk priekšsēdētāja vietnieks (1918).
1919. gada sākumā atgriezās Latvijā, bija LSPR Komisāru padomes rūpniecības komisāra vietnieks, 1920. gadā pēc evakuācijas uz Krieviju darbojās LKP Centrālkomitejas Ārzemju birojā, bija Kominternes Latvijas sekcijas sekretārs.
Viens no latviešu izdevniecības "Prometejs" dibinātājiem.
Pēc 1922. gada strādāja par docētāju vairākās Maskavas augstskolās, 1934. gadā kļuva par profesoru.   
Nošauts Lielā terora laikā 1938. gada 27. aprīlī NKVD Butovas poligonā Maskavā.