Latvijas Senāts

Latvijas Senāts bija Latvijas Republikas augstākā tiesa, kas pastāvēja no 1918. gada līdz 1940. gadam (līdz Latvijas Republiku okupēja PSRS).

Latvijas Senāta izveidošana un vēsture

Latvijas Senāts tika nodibināts 1918. gadā kā viena no pirmajām Latvijas Republikas iestādēm. Latvijas Senātu nodibināja ar 1918. gada 6. decembra Latvijas Tautas padomes "Pagaidu nolikumu par Latvijas tiesām un tiesāšanas kārtību" (Skat. Latvijas Pagaidu Valdības likumu un rīkojumu krājums, Nr. 1, 15.07.1919., Nr. 10, 12. lpp. et seq., 7. punkts), kas bija Latvijas Senāta, tāpat kā pārējo pirmsokupācijas Latvijas tiesu pamatlikums. 1918. gada 6.decembra „Pagaidu nolikums par Latvijas tiesām un tiesāšanas kārtību” kā kasācijas instanci visās lietās noteica Latvijas Senātu Rīgā, kas izspriež lietas koleģiālā sastāvā un sadalās civilā, kriminālā un administratīvā nodaļās ar kopīgā sēdē vēlētiem priekšsēdētājiem. Pie Senāta pastāv virsprokurors ar biedriem. Senāta locekļus ieceļ Pagaidu valdība no Tieslietu ministrijas priekšā liktiem kandidātiem, bet viņu apstiprināšana piekrīt Tautas padomei. Latvijas Senāts tika "oficiāli likvidēts" ar 1940. gada 11. novembra Latvijas PSR Augstākās Padomes Prezidija Dekrētu par Latvijas PSR tiesu sistēmas pārveidošanu (Skat. Latvijas PSR Likumu, dekrētu un valdības noteikumu krājums, Nr. 7, 1941, 10.04.1941., Nr. 74, 189. lpp. et seq., 4. punkts). Lielvācijas okupācijas laikā Latvijas Senāta darbība netika atjaunota. (Skat., piem.: 1942. gada 13. marta ģenerālkomisāra Dr. Drehslera (Drechsler) Rīkojums par vietējo tiesu iestāžu pagaidu darbību Latvijas ģenerālapgabalā. Rīkojumu Vēstnesis, Nr. 45, 26.03.1942., 221. lpp. et seq., § 2.).

Departamenti un Apvienotā Sapulce

Senātā darbojās 3 departamenti: Civīlais Kasācijas Departaments (CKD), Kriminālais Kasācijas Departaments (KKD) un Administratīvais Departaments (AD). Senāta Apvienotā Sapulce (AS) izšķīra svarīgākās, likumos paredzētās lietas.

Senatora Kārļa Ozoliņa vadītais Senāta CKD (1919. g.—1933. g.)

Senators Kārlis Ozoliņš kā Senāta CKD priekšsēdētājs vadīja Senāta CKD no 1919. gada līdz 1933. gadam. Viņa vadībā CKD rada pirmo tiesu praksi un definē Latvijas tiesību sistēmas pamatprincipus.
1. Latvija, kā tiesiska valsts
Viens no šādiem pamatprincipiem ir Latvijas, kā tiesiskas valsts princips. Tas nostiprināts 1921. gada 8.decembra Senāta CKD spriedumā Lietā Nr.188 Apdrošināšanas sabiedrības "Rossija" lietā, kā arī 1926. gada 25.novembra Senāta CKD spriedumā Eižena un Helenas Švarcu prasības ietā pret Latvijas Republikas Saeimu un Zemkopības ministriju (Senators K.Ozoliņš, Senators A.Lēbers).

Senatora Augusta Lēbera vadītais Senāta CKD (1933. g.—1934. g.)

Senators Augusts Lēbers kā Senāta CKD priekšsēdētāja vietas izpildītājs vadīja Senāta CKD no 1933. gada līdz 1934. gadam.

Senatora Osvalda Ozoliņa vadītais Senāta CKD (1934. g.—1940. g.)

Senators Osvalds Ozoliņš kā Senāta CKD priekšsēdētājs vadīja Senāta CKD no 1934. gada līdz Senāta likvidācijai 1940. gadā.

Senatora Miķeļa Gobiņa vadītais Senāta KKD (1919. g.—1931. g.)

Senators Miķelis Gobiņš kā Senāta KKD priekšsēdētājs vadīja Senāta KKD no 1919. gada līdz 1931. gadam.

Senatora Aleksandra Gubena vadītais Senāta KKD (1931. g.—1940. g.)

Senators Aleksandrs Gubens kā Senāta KKD priekšsēdētājs vadīja Senāta KKD no 1931. gada līdz 1940. gadam.

Senatora Jāņa Baloža vadītais Senāta KKD (1940. g.)

Senators Jānis Balodis kā Senāta KKD priekšsēdētājs vadīja Senāta KKD no 1940. gada līdz Senāta likvidācijai 1940. gadā.

Senatora Kristapa Valtera vadītais Senāta AD (1919. g.—1934. g.)

Senators Kristaps Valters kā Senāta AD priekšsēdētājs vadīja Senāta AD no 1919. gada līdz 1934. gadam.

Senatora Jāņa Kalaca vadītais Senāta AD (1935. g.—1940. g.)

Senators Jānis Kalacis kā Senāta AD priekšsēdētājs vadīja Senāta AD no 1935. gada līdz Senāta likvidācijai 1940. gadā.

Latvijas Senāta Virsprokuratūra

Pie Senāta pastāvēja Virsprokuratūra.

Latvijas Senāta jurisdikcija

Senāta pienākums bija uzraudzīt un vadīt likumu piemērošanu, kā arī vienādu un pareizu likumu iztulkošanu.

Viens likums — viena taisnība visiem

Senāta sēžu zāles sienā iegravēti vārdi "Viens likums — viena taisnība visiem", kas tiek uzskatīti par Latvijas tiesu un tiesību sistēmas pamatprincipu, kura izvešanu dzīvē uzrauga Senāts.

Latvijas Senāta sēdeklis un Tiesu pils

Senāta sēdeklis bija Rīgā. 1938. gadā Senāts pārcēlās uz jaunuzcelto Tiesu Pili, Rīgā, Brīvības bulvārī.

Latvijas Senāta likvidēšana un Senatoru likteņi

1940. gadā PSRS okupācijas iestādes Senātu likvidēja. Tajā brīdī dzīvi bija 16 senatori un 7 bijušie senatori. No tiem 14 devās trimdā, 7 PSRS okupācijas iestādes deportēja, 2 mira Latvijā pēc 1940. gada. Kā norādījis senatora Augusta Lēbera dēls Dītrihs Andrejs Lēbers, šķiet nav citu augstāku tiesu pasaulē, ko būtu piemeklējis līdzīgs liktenis.

Piecu Senatoru atzinums par Latvijas Satversmes spēkā esamību un Saeimas pilnvarām Latvijas Republikas okupācijas apstākļos

1948. gada pavasarī pēc Latvijas Saeimas priekšsēža v.i. bīskapa J.Rancāna lūguma pieci Latvijas Senāta Senatori: Jānis Balodis, Rūdolfs Jānis Alksnis, Pēteris Stērste, Augusts Rumpeteris un Maksis Ratemanis sniedza atzinumu par Latvijas Satversmes spēkā esamību un Saeimas pilnvarām okupācijas apstākļos, kam vēlāk pievienojās arī Senators Mintauts Čakste. Uz šo atzinumu pamatīgi atsaucās Latvijas Republikas Satversmes tiesa savā 2007. gada spriedumā Krievijas robežlīguma lietā (Spriedums lietā Nr.2007—10—0102).

Latvijas Senāta turpinājums

1995. gadā izveidotais Latvijas Republikas Augstākās tiesas Senāts ir Latvijas Senāta tradīciju turpinātājs.