google/wiki40b huggingface dataset:
Lentastes astrāpija

Izplatība

Sastopama kalnainos mežos Papua-Jaungvinejas Centrālās kalnu grēdas rietumu daļā 2400—3400 metru augstumā virs jūras līmeņa, dažkārt dzīvo arī zemāk līdz 1800 metriem.

Izskats

Kā vairumam dzimtas sugu, raksturīgs dzimumu dimorfisms. Tēviņu un krietni neuzkrītošāko mātīti līdz četrdesmitajiem gadiem uzskatīja par divu dažādu paradīzes putnu sugu pārstāvjiem. Ķermeņa garums tēviņam 32 cm, neskaitot divas centrālās astes spalvas, kas var pārsniegt 1 metru (līdz 125 cm), svars 134—164 grami. Mātītes ķermeņa garums bez astes 35 cm, astes garums 53 cm, svars 102—157 g.
Apspalvojums tēviņam samtaini melns, galva un krūtis zaigojoši zaļas, zilas un olīvkrāsā. Izteikti garās astes spalvas šauras, baltas; to gala daļa melna. Abu dzimumu pārstāvjiem augšknābi rotā tumši zaļš kamolveida spalvu pušķis. Mātīte brūna, brūnas arī krietni īsākās astes spalvas. Galva zaigojoša, līdzīgi tēviņam. Jaunajiem tēviņiem nav garo centrālo astes spalvu.

Barība

Pamatā pārtiek no augļiem, īpaši šeflēras koka Schefflera actinophylla augļiem. Diētu papildina kukaiņi, zirnekļi un vardes. Kukaiņus astrāpija ar knābi izrok no zemes vai trupējoša koka.

Vairošanās

Ligzdošanas sezona ilgst gandrīz gadu (no maija līdz martam). Lentastes astrāpiju tēviņi ir poligāmi un sapārojas ar vairākām mātītēm. Riesta laikā vairāki tēviņi sapulcējas kopā. Dziedot tie pārlec no zara uz zaru, visā krāšņumā izrādot mātītēm savu apspalvojumu. Lai arī ļoti garā aste tēviņam nepalīdz izdzīvot, jo mēdz sapīties koka zaros, un briesmu gadījumos putnam mirkli pirms bēgšanas ir jāpagaida, līdz spalvas atpīsies un atbrīvosies, tomēr garās astes spalvas nodrošina mātītes uzmanību. Tā izvēlas tēviņu ar visgarāko asti, jo tā liecina par īpatņa veselību.
Dziļo kausveida ligzdu veido mātīte. Dējumā viena ola, perēšanas ilgums trīs nedēļas. Perē un par putnēnu rūpējas mātīte. Jaunā astrāpija izlido 25—30 dienu vecumā. Suga veido hibrīdformu ar Stefānijas astrāpiju, kuru līdz 1930. gadam klasificēja kā atsevišķu sugu.
Lūgava

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1470. gadā.
Aleksandrs Lavents

Biogrāfija

Lavents ir pabeidzis Rīgas 23. vidusskolu. Pēc tam trīs kursus studēja Latvijas Valsts fiziskās kultūras institūtā, kuru neabsolvēja. Studiju laikā tika notiesāts par valūtas operācijām un kontrabandu, Laventam piesprieda piecarpus gadu cietumsodu. Līdz ar Laventu tika sodīti arī Vladimirs Ļeskovs un Boriss Raigorodskis.
1980. gados nodibināja dažus kooperatīvus un pēc tam kompāniju "Pārdaugava" kopā ar tēvu Emīlu un draugu Vladimiru Ļeskovu.
Pēc biznesa sadalīšanas 1990. gadu sākumā kļuva par «Bankas Baltija» uzraudzības padomes priekšsēdētāju. Lavents caur līdzdalību vairākos uzņēmumos bija bankas lielākais akcionārs, 1994. gadā pēc laikraksta «Diena» aplēsēm bija bagātākais cilvēks Latvijā. Banka piedāvāja augstas procentu likmes noguldījumiem latos, tādējādi rēķinoties ar lata vērtības mazināšanos. Kad šī prognoze nerealizējās, banka piešķīra vairākus fiktīvus kredītus, tādējādi iztukšojot tās kasi un novedot pie maksātnespējas 1995. gada maijā.

Tiesas process Latvijā

1996. gadā Laventam un vairākiem citiem bijušajiem «Bankas Baltija» darbiniekiem tika izvirzītas apsūdzības. Lavents tika apsūdzēts kaitniecībā, bankas ļaunprātīgā novešanā līdz bankrotam, grāmatvedības datu sagrozīšanā, fiktīvu uzņēmumu veidošanā kredītu saņemšanai un līdzekļu piesavināšanā lielos apjomos. Krimināllieta tika nodota tiesai 1997. gada jūnijā. 1998. gada rudenī apsūdzētajiem tika mainīts drošības līdzeklis — viņi tika apcietināti. Tiesas procesa laikā Lavents vairākkārt ilgstoši atradās slimnīcā. 2001. gada decembrī Rīgas apgabaltiesa viņam piesprieda deviņu gadu cietumsodu ar mantas konfiskāciju.

Privātā dzīve

Aleksandrs Lavents ir dzimis 1959. gada 9. augustā Krasnodaras novadā. Bijis precējies ar Tatjanu, viņiem ir meita Jūlija. Aleksandra un Tatjanas Laventu laulība tika šķirta 2003. gada novembrī.
Kosmiskā telpa

Kosmiskā telpa, reizēm saukta vienkārši par kosmosu vai izplatījumu, ir Visuma relatīvi tukšie apvidi ārpus astronomisko objektu atmosfēras. Kosmiskā telpa nav pilnīgi tukša (t.i. ideāls vakuums), bet ir aizpildīta ar elektromagnētisko starojumu, plazmu (elektroniem, protoniem un citiem joniem), kosmiskajiem stariem, mikroskopiskajām daļiņām u.c.

Zemes atmosfēras robeža

Precīzu robežu starp Zemes atmosfēru un kosmisko telpu nevar novilkt, jo atmosfēras blīvums līdz ar augstumu samazinās pakāpeniski. Starptautiskā aeronautikas federācija ir noteikusi Karmana līniju 100 km augstumā kā robežu starp atmosfēru un kosmosu. Teodors fon Karmans šo robežu defināja kā augstumu, kurā lidaparātam jākustas ar lielāku ātrumu nekā orbitalais ātrums, lai tas noturētos tikai ar aerodinamiskā cēlējspēka palīdzību.
ASV ir definējusi robežu 50 jūdžu (80 km) augstumā, un cilvēkus, kuri pārsnieguši šo robežu, sauc par astronautiem.
Savukārt aptuveni 120 km augstums ir robeža, kur, nolaižamajam aparātam veicot nolaišanos uz zemes, uz to kļūst manāma atmosfēras iedarbība. NASA izmanto 122 km augstumu, kurā Space Shuttle kosmoplāni pāriet no stūrēšanas ar raķešdzinējiem uz stūrēšanu ar aerodinamiskajām virsmām.
Ir uzskats, ka "ieiešana kosmosā" sākas 21 miljonu kilometru attālumā, kurā Zemes gravitācija vairs nav dominējoša.
Izmērot augsti enerģētisko daļiņu kustību atmosfērā un jonosfērā ar instrumentu Supra-Thermal Ion Imager, kurš startēja suborbitalā lidojumā 2007. gadā, ASV un Kanādas zinātnieki ir nākuši pie atzinuma, ka Zemes atmosfēras un kosmiskas telpas robeža atrodas 118 km augstumā, jo "Zemes" atmosfēras un jonosfēras daļiņas atšķiras viena no otras.
Ulmaņa 2. Ministru kabinets

Kārļa Ulmaņa vadībā Latvijas Republikas Ministru kabinets darbojās laika posmā no 1925. gada 24. decembra līdz 1926. gada 6. maijam.
Zemais purvs

Zemais purvs jeb zāļu purvs ir viens no purvu veidiem. Zemie purvi veidojas ieplakās un to galvenais ūdensguves avots ir pazemes ūdeņi vai minerālvielām bagāti upju ūdeņi. Zemo purvu kūdru izmanto lauku mēslošanai. Latvijā zemie purvi aizņem apmēram 49% no purvu kopplatības. Visvairāk tie sastopami Piejūras zemienes ieplakās, Austrumlatvijas zemienē, Sedas līdzenumā un Gaujas senlejā.

Augājs

Zāļu purvos aug apmēram 10 dažādas grīšļu sugas, spilves, meldri, niedres, kosas, ciņusmilgas, suņu smilgas, mitrākās vietās aug puplakši, garlapu gundegas, zaļsūnas un sfagni. Piejūras zemienes zemajos purvos aug Alpu vērene (mīklene), jāņogas, parastā irbene, bebrukārkls, krūklis un pat parastais pabērzs. No puskrūmiem sastopami virši, zilenes, vaivariņi, brūklenes un aizsargājamā grīņu sārtene. Sausākās vietās aug koki un krūmi — bērzi, priedes, melnalkšņi, kārkli. Ļoti slapjos zāļu purvos koki un krūmi neaug.
Citronskābe

Vēsture

Citronskābe atklāta negatavu citronu sulā (Karls Vilhelms Šēle 1784. gadā), no tā cēlies vielas nosaukums.

Atrašanās dabā

Citronskābe ir viena no dabā visbiežāk sastopamajām organiskajām skābēm. Tā atrodama ne tikai citronos, bet arī daudzos citos augļos un ogās (jāņogās, brūklenēs, pīlādžogās), biešu sulā, vīnā, skujās un citur. Sastopama arī dzīvnieku un cilvēka organismā.
Citronskābei ir liela nozīme bioķīmijā, jo citrāta jons ir ļoti svarīgs trikarbonskābju cikla starpprodukts (šo ciklu sauc arī par citronskābes ciklu; pateicoties šim procesam, organismā notiek enerģijas iegūšana no glikozes jeb šūnu elpošana).

Iegūšana

Citronskābi rūpnieciski iegūst bioķīmiskā ceļā (daži pelējuma sēnīšu veidi - citromicētes - spēj pārstrādāt ogļhidrātus citronskābē). To var iegūt no negataviem citroniem, kuros atrodas lielā daudzumā (iegūšanā pamatojas uz citronskābes kalcija sāls slikto šķīdību).
Ķīmiski sintezēt citronskābi var no acetona, tā hloratvasinājumam reaģējot ar KCN un iegūto produktu pārziepojot.

Īpašības

Citronskābe var eksistēt kā bezūdens formā, tā arī kristālhidrāta veidā ar 1 molekulu ūdens. Kristālhidrāts kūst jau pie 100 °C.
Citronskābi karsējot, rodas citrakonskābe un itakonskābe, uzmanīgi karsējot, var iegūt starpproduktu - akonītskābi. Akonītskābi, citrakonskābi, itakonskābi un mezakonskābi dažkārt dēvē par pirocitronskābēm (grieķu: pyr - uguns).
Koncentrētas sērskābes klātienē citronskābe atšķeļ ūdeni un CO (jeb skudrskābi) un rodas acetondikarbonskābe.

Izmantošana

Citronskābi lieto kā pārtikas piedevu (E330) limonādēm, sulām, saldumiem, sausajiem putojošajiem dzērienu koncentrātiem; to pievieno arī medikamentiem (piemēram, citramonam), izmanto kosmētikā. Citronskābi pievieno krāsvielu šķīdumiem krāsainajā audumu apdrukā.
Modri Kameņa

Vēsture

Kaut arī pilsētas tiesības Modri Kameņa ieguvusi 1969. gadā, apdzīvotā vieta ir daudz senāka. Pirmoreiz rakstos minēta 1290. gadā. Apdzīvotā vieta attīstijusies ap 13. gadsimta otrajā pusē celto pili. Tāpat kā lielākā daļa no Slovākijas teritorijas, Modri Kameņa gadsimtiem atradusies Ungārijas sastāvā, tās ungāriskais nosaukums ir Kēkē (Kékkő). Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. No 1993. gada - Slovākijas sastāvā.

Kultūra

Modri Kameņas pilī ierīkots leļļu un rotaļlietu muzejs.

Cilvēki

Pēc etniskās piederības vairums pilsētas iedzīvotāju ir slovāki (92,82 %). Pēc reliģiskās pārliecības - katoļi (79,22 %), nereliģiozi (8,44 %) un luterāņi (7,6 %).
Meidzi restaurācija

Meidzi restaurācija (japāņu: 明治維新, Meiji ishin), arī Meidzi revolūcija un Meidzi reformas, bija virkne dažādi notikumi, kas izraisīja nopietnas izmaiņas Japānas politiskajā un sociālajā struktūrā. Meidzi restaurācija notika četru gadu laikā no 1866. līdz 1869. gadam, kas ietvēra Edo perioda beigas un Meidzi perioda sākumu. Pēc restaurācijas Japāna kļuva atvērta ārzemniekiem, kas pirms tam nevarēja iebraukt šajā zemē, kā arī norisinājās strauja Japānas modernizācija.
Māris Ceirulis

Biogrāfija

Māris Ceirulis dzimis 1970. gada 3. novembrī Aizputē.
Mācījies Otaņķu pamatskolā, Brjanskas vakara skolā.
Ciešot autokatastrofā Liepājā (1996. gadā, 25 gadu vecumā) zaudēja redzi vienaj acij, bet ar otru aci kļuva vājredzīgs. Katastrofas brīdī ģimenē tika gaidīts otrais bērns — meita Agija.
Neskatoties uz fiziskām grūtībām mācīties (bija nepieciešams lietot lupu), studēja Liepājas Pedagoģijas akadēmijā (2005).
Darbojas "Neredzīgo biedrībā" (kopš 1997. gada). Turpmākajos darbības gados kļuvis par Liepājas Neredzīgo biedrības valdes priekšsēdētāju un Latvijas Neredzīgo biedrības valdes locekli.
Pēc acs operācijas (1999. gadā) redze daļēji atjaunojās.
Strādājis Liepājas pilsētas domē par Sociālo lietu komisijas locekli, Invaliditātes sabiedrisko ekspertu. Vada lekcijas un sniedz konsultācijas vides pieejamības jomā. 
Ievēlēts Liepājas domes vēlēšanās (2013. gadā) no Liepājas partijas saraksta. Iesaistījies politikā, lai palīdzētu cilvēkiem.
Laulībā ar Andu Ceiruli dzimušas 4 meitas. Ar ģimeni labprāt pavada laiku pie jūras, peldot.
Raibā bērzubeka

Augšanas apstākļi

Mikorizas sēne. Aug zem bērziem, ir ziņas, ka arī zem dažādām citām koku sugām, skābās augsnēs parasti pārmitrās, daudz retāk sausās vietās augustā un septembrī, reti no jūnija līdz novembrim.

Barības vērtība

Ēdama bez iepriekšējas novārīšanas.

Līdzīgās sugas

Līdzinās vairākām citām bērzubekām, īpaši parastajai bērzubekai, kura atšķiras ar nemainošos krāsu griezumā, un melnajai bērzubekai, kurai tumšāka cepurīte un zvīņas uz kātiņa. Citur Eiropā konstatēta raibās bērzubekas forma ar otrādi apgrieztu cepurītes krāsu - gandrīz baltu ar tumšākiem plankumiem. Šādas albīnās formas arī ir vairākām citām lācīšu ģints sugām, un to savstarpējā atšķiršana ir grūta, taču tai nav kulināras nozīmes, jo visas šīs ģints sēnes ir ēdamas un vienādi gatavojamas.
Datu krātuve

Datu krātuve ir datu repozitorijs no integrētu objektu kopuma. Šie objekti ir veidoti, izmantojot datubāzes shēmā definētas klases. Datu krātuve ietver sevī ne tikai tādus datu repozitorijus kā datubāzes, bet arī izplātās datnes, kuras var glabāt datus.
Dažas datu krātuves uzglabā datus tikai vienā shēmā, savukārt citas datu krātuves šim nolūkam izmanto vairākas shēmas. Kā piemēru var minēt uz RDBMS bāzētās datu krātuves MySQL un PostgreSQL.
Aleksejs Širovs

Dzīvesgājums

Dzimis 1972. gadā Rīgā. Mācījās Rīgas 60. vidusskolā.
Šaha meistars kopš 1987. gada, par starptautisko meistaru kļuva 1989. gadā, par starptautisko lielmeistaru 1990. gadā. 1992. gadā pārstāvēja Latviju šaha olimpiādē Manilā, spēlējot pie pirmā galdiņa (8 no 13). Šādu pašu rezultātu uzrādīja arī pēc diviem gadiem Maskavā. 
1996. gadā ieguva Spānijas pilsonību un sacensībās pārstāvēja šo valsti. 2000. gadā FIDE pasaules čempionāta finālā cīnījās ar Višvanatanu Anandu, kurš uzvarēja ar rezultātu 3½:½ un kļuva par pasaules čempionu FIDE versijā.
No 2012. līdz 2018. gadam A. Širovs šaha turnīros pārstāvēja Latviju, bet pēc tam atkal Spāniju.
2015. gada maijā A. Širovam bija 51. augstākais reitings starp aktīvajiem šahistiem.

Politiskā darbība

A. Širovs kandidēja 2019. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās no Latvijas Krievu savienības saraksta, taču netika ievēlēts.
Makdonela gambīts

Vēsture

Pirmais 1834. gadā to lietojis Īrijas šahists Aleksandrs Makdonels pret franču šahistu L. Laburdonē. Mūsdienu praksē nav sastopams.

Stratēģiskā ideja

Atšķirībā no Mucio gambīta, baltie 5. 0-0 vietā spēlē 5. Zb1-c3 ar mērķi nepieļaut Mucio gambīta spēcīgo aizsardzību 5. ... Dd8-f6, uz to varētu sekot 6. Zc3-d5, bet tagad ir samazinājies spiediens pa "f" vertikāli un melnie paspēj konsolidēt savu pozīciju ar 5. ... d7-d6, jo pēc 6. Df3xf4 sekotu 6. ... Lc8-e6.
Homo novus (romāns)

Saturs

Romāna galvenais varonis ir Juris Upenājs, kas Rīgā iebrauc no Cesvaines puses. Rīga tiek skatīta izbrīnas pilnu skatienu, bet ar laiku ar šī pilsēta kļūst par svarīgu jaunā mākslinieka dzīves sastāvdaļu, kļūstot tai piederīgs un uzticīgs.
„Homo novus” ir ne tikai 30. gadu Rīgas precīzs atspoguļojums, bet arī objektīvs pilsētas mākslas dzīves raksturojums, ko ir sniedzis A. Eglītis pats būdams mākslas pasaulei piederīgs cilvēks. Tādejādi rakstnieks atzīst tikai vienu pasauli — mākslinieku. Tādēļ romānā var lasīt perfekti noraksturotu Rīgas mākslinieku bohēmu ar neiztrūkstošām iedzeršanām, strīdiem, sarunām, pie reizes apstaigājot visus Rīgas krogus un restorānus, nīkstot pie glāzes vairāku dienu garumā. Eglītis to visu pratis attēlot ar tikai sev raksturīgo pievilcību, kuru papildina īsta dzīvība, vitalitāte un asprātība.
Dašice

Vēsture

Apdzīvotā vieta rakstos pirmoreiz minēta 1318. gadā. Ilgu laiku atradās Habsburgu impērijas sastāvā. No 1918. gada - Čehoslovākijas sastāvā. Kopš 1993. gada - Čehijā.
Mahābhārata

"Mahābhārata" (sanskritā: महाभारतम्, Mahābhāratam, izrunā: [məɦaːˈbʱaːrət̪əm]) ir viens no diviem nozīmīgākajiem sanskrita eposiem Senajā Indijā; otrs ir "Rāmājana". Šis eposs ir daļa no hindu itihāsas (vēstures) un nozīmīga daļa no hindu mitoloģijas. Eposā izklāstīta ne tikai Indijas tautu ikdienas dzīve, ticējumi un paražas, bet arī estētiskie un ētiskie uzskati. "Mahābhārata" tiek uzskatīta par garāko eposu pasaulē. "Mahābhārata" sastāv no 18 grāmatām. Tās 100 000 vārsmās ir aptuveni trīs miljoni vārdu.

Eposa atstāstījums

Eposs "Mahābhārata" stāsta par divu indiešu dzimtu līdzāspastāvēšanu. Senajā Kuru valstī par varu cīnījās divi brāļi — vecākais no viņiem bija Dhritaraštra, bet jaunākais — Pandu. Tā kā vecākais brālis bija akls, tad tronī kāpa jaunākais brālis Pandu. Abiem brāļiem bija pēcnācēji. Dhritaraštram bija 100 dēli, saukti par kauraviem, bet jaunākam Pandu — 5 dēli, kurus sauca par pandaviem. Kad valdnieks Pandu nomira, viņa dēli vēl bija nepilngadīgi, tāpēc troni centās pārņemt kauravi. Tas viņiem izdevās, bet pandavi vēlāk centās troni atgūt. Eposā aprakstīta cīņa starp šīm dzimtām. Viena no pēdējām kaujām norisinājās Kurukšretras laukā. Šī kauja ir ļoti plaši un detalizēti aprakstīta. Tā bija ļoti asiņaina. Eposā aprakstīts, ka bojā gāja miljoniem karavīru. Pēc kaujas palika dzīvi visi pieci pandavi, bet no kauraviem izdzīvoja tikai trīs no 100. Viens no pandaviem bija Ardžūna, kas kļuva par valdnieku. Eposā ir stāstīts arī par viņa līgavu Draupadu. Eposā bieži pieminēts arī dievs Krišna.
Daļu no eposa "Mahābhārata" veido poēma "Bhagavadgīta", kurā izklāstīta hinduistu reliģija un filozofija.
Mana dziesma (dziesma)

"Mana dziesma" ir Renāra Kaupera komponēta dziesma, kuru pirmo reizi atskaņoja 2005. gada 29. jūnijā IX Latvijas Skolu jaunatnes dziesmu un deju svētku atklāšanas koncertā. 
Dziesmas teksta līdzautore ir šo svētku atklāšanas koncerta mākslinieciskā vadītāja Inga Cipe, tās aranžējumu veidoja komponists Valts Pūce. Pirmatskaņojumā piedalījās grupas „Prāta Vētra”, „Iļģi”, orķestris „Sinfonia concertante” un Atklāšanas Lielais koris.
2018. gadā "Mana dziesma" ieguva trešo vietu Radio SWH organizētajā LVtop100 aptaujā.
Eleja

Vēsture

16. gadsimtā pie Elejas upes izveidojās Elejas muiža (Elley), laikā no 1806. līdz 1810. gadam uzcelta muižas pils, kuru Pirmā pasaules kara sākumā 1915. gada jūlijā nodedzināja Krievijas armijas karavīri. 
Netālu no muižas, lielceļa malā atradās Meitu krogs. Tā bijusi 26x13,3 metrus liela ēka ar kūti. Pēc dzelzceļa līnijas Jelgava—Šauļi—Tilzīte un tā 32,6 km garā šaursliežu atzara Meitene—Bauska izbūves 1916. gadā dzelzceļa stacija tiek izvietota Meitu kroga telpās. Sliežu trase sakrīt ar tagadējās Rūpniecības ielas trasi. 1925. gadā Meitu krogā ierīko arī dzelzceļa depo. 1923. gadā tiek uzbūvēta jaunā Meitenes dzelzceļa stacija, šeit izveidojās apdzīvotā vieta, ko dēvēja par Vilkudārzu. 1932. gadā tam piešķīra biezi apdzīvotas vietas (ciema) statusu. Tai pašā 1932. gadā nodibināta brīvprātīgo ugunsdzēsēju biedrība. 1936. gadā ciemu pārdēvēja par Eleju. 
No 1949. līdz 1956. gadam — Elejas rajona centrs. 1950. gada 21. februārī Elejai piešķirtas strādnieku ciemata (no 1961. gada — pilsētciemata) statuss. 1957. gadā Elejai pievienoja likvidēto Elejas ciemu, izveidojot Elejas lauku teritoriju. Elejā sāk apmesties no Sibīrijas izsūtījuma atgriezušies lietuvieši, kam padomju vara neļauj atgriezties Lietuvā. 1954. gadā staļinisma arhitektūras stilā uzcelta Elejas rajona partijas komitejas ēka kurā pašlaik atrodas Elejas pamatskola. 1991. gadā Eleja zaudēja pilsētciemata statusu un kopā ar lauku teritoriju reorganizējās par pagastu.
Elejā atrodas pagasta administrācija, vidusskola, bērnudārzs, bibliotēka, Saieta nams, doktorāts, luterāņu baznīca.
1879. gadā dibināta Elejas pagasta sešgadīgā skola, kuras pirmais skolotājs bijis Irlavas skolotāju semināra absolvents Jēkabs Grauze. Pēc Pirmā pasaules kara skola izvietota Elejas muižas viesu ēkā. 1970. gadā uzcelta jauna vidusskolas ēka, kurā līdz 1991. gadam mācības notika divās maiņās.
Fluorūdeņradis

Izmantošana

Tīru fluorūdeņradi lieto organiskajām sintēzēm un fluorūdeņražskābes iegūšanai. Izmanto arī kriolīta iegūšanai, stikla kodināšanai, urāna heksafluorīda iegūšanai.

Fluorūdeņradis literatūrā

Pazīstamā krievu fantasta Ivana Jefremova zinātniski fantastiskajā stāstā "Čūskas sirds" aprakstīta hipotētiska dzīvība uz svešas planētas, kur skābekļa lomu izpilda fluors, bet planētas virsma klāta nevis ar ūdens, bet fluorūdeņraža okeānu. Rakstnieks savā darbā pamatojies uz lielo analoģiju starp ūdens un šķidra fluorūdeņraža īpašībām.
Rēzeknes Svētā Nikolaja vecticībnieku lūgšanu nams

Vēsture

Vecticībnieku lūgšanas nama vēsture saistās ar 19. gs. 50. gadiem, kad pašreizējās I. Siņicina ielas apkārtnē titka izveidota Režicas kapu kopiena. Tieši pēc Režicas tirgoņa Lūka Masļeņņikova–Manonī 1859. gada 20. aprīlī mirušās meitas apglabāšanas šajā vietā aizsākās tālāka kapu attīstība. Tās kapa piemineklis ir saglabājies vēl līdz mūsdienām. 19. gs. 60. gados pie kapiem bija vienkāršs lūgšanu nams vecticībnieku kopienas vajadzībām.  Pašreizējo dievnamu uzcēla 1896. gadā. Tā bija vienkārša, dzīvojamai ēkai līdzīga būve. 1906. gadā dievnams tika būtiski pārbūvēts, uzceļot zvanu torni un iekarinot tajā trīs sudraba un vara zvanus. Kopš tā laika lūgšanu nama ārējais izskats būtiski nav mainījies.
19. un 20. gadsimta mijā pie vecticībnieku lūgšanu nama pamazām sāka veidoties kopienas vienots komplekss. 1911. gadā tajā bija lūgšanu nams ar zvanu torni, skolotāja un ekonoma mājas, nabagmāja un vairākas saimniecības ēkas.

Arhitektūra un elementi

Rēzeknes Vecticībnieku lūgšanu nams veidots kā vienjoma celtne. Tai ir plānā kvadrātveida torņa daļa, kurai ziemeļaustrumu pusē pieslēdzas taisnstūrveida lūgšanu telpa. Ēka būvēta klasiskā guļbūves konstrukcijā ar krusta paksi. Pašreizējais apšuvums, acīmredzot, veidots 1898.gadā, kad guļbūve pacelta uz mūra cokola. 
Sv. Nikolaja vecticībnieku lūgšanu nams ir slavens ar saviem trīs zvaniem. Tie 1905. gadā tika atlieti varā un sudrabā. Darbus veica A. S. Lavrova biedrībā, Gadčinā. Lielākais no tiem sver 4832 kg un ir lielākais zvans Baltijas valstīs. Tā mēle vien sver 200 kg. 
Nostāsti vēsta, ka sudraba zvans tika izliets no vecticībnieku ziedotajiem sudraba rubļiem.
Mūsdienās Rēzeknes vecticībnieku kapu draudzes telpās ir atvērts muzejs. Tajā ir savākta informācija par Latgales  vecticībnieku ikdienu viņu dzīvesveidu un kultūrvidi. Muzeja ekspozīcija atspoguļo arī draudzes vēsturi un etnogrāfiju.
Grand Theft Auto (spēļu sērija)

Grand Theft Auto ir brīvā stila datorspēle, kuru izveidoja Deivs Džons un galvenokārt to izstrādā skotu kompānija Rockstar North (pirms tam DMA Design) un publicē Rockstar Games.
Spēle sastāv no darbības, piedzīvojumu, braukšanas, lomu, šaušanas un sacensību spēļu elementiem. Spēle ir par kādu noziedznieku, kurš cenšas izrauties priekšā un kļūt bagāts. Līdz 2008. gada martam sērija ir pārdevusi vairāk kā 70 miljonu kopiju. Sērijā šobrīd ir vienpadsmit spēles un divpadsmito spēli šobrīd izstrādā Nintendo DS konsolei.
Pēteris Endzelis

Biogrāfija

1989. gadā sācis apgūt obojas spēli Emīla Dārziņa speciālajā mūzikas skolā pie Ulda Urbāna, turpinot studijas Liepājas mūzikas koledžā un Jāzepa Vītola Latvijas Mūzikas akadēmijā Viļņa Pelnēna obojas klasē. Bijis oboju grupas koncertmeistars Liepājas simfoniskajā orķestrī (1998–2005). Kopš 2001. gada – oboju grupas koncertmeistars Latvijas Nacionālajā operā. No 2011. gada arī kamerorķestra Sinfonietta Rīga pirmā oboja. Kā solists uzstājies ar kamerorķestri Kremerata Baltica un Gidonu Krēmeru, Martu Sudrabu Eiropas slavenākajās koncertzālēs, kā arī ar Liepājas simfonisko orķestri un Latvijas Nacionālās operasorķestri. Spēlējis Mstislava Rostropoviča, Vladimira Aškenazi, Marisa Jansona, Andra Nelsona, Nēmes Jervi, Pāvo Jervi, Heinca Holigera, Kšištofa Penderecka, Olari Eltsa, Andra Pogas, Korneliusa Meistera u.c. diriģentu vadībā. Regulāri sadarbojies ar Ziemeļu Simfonisko orķestri un Tallinas kamerorķestri, Latvijas Nacionālo simfonisko orķestri. 2010. gadā saņēmis AS "Latvijas Gāzes" Gada balvu Operai kā labākais operas orķestra mūziķis.
Uzbērums (filma)

Sižets

1943. gads vācu okupētās Latvijas laukos. Viens no diviem partizāniem, kuriem uzdots uzspridzināt dzelzceļa tiltu, ir smagi ievainots. Sievas iespaidā dzelzceļnieks Ozols atsakās palīdzēt ievainotajam - un tas mirst. Viņa draugs, paslēpies pie uzbēruma, jau gatavojas uzspridzināt tiltu, kad redz tā tuvumā Ozola mazo meitiņu.
Fall Grün

Fall Grün ("Zaļais gadījums") bija Vācijas plāns agresīvam karam pret Čehoslovākiju. Pirmā projekta izstrāde tika radīta 1937. gada beigās. Militārajai situācijai mainoties, plāns tika uzlabots. Gala izstrādē tika plānots uzbrukt 1938. gada 28. septembrī, taču tika atlikts sakarā ar Minhenes konferences sasaukšanu.
1938. gada 30. septembrī plāns tika pilnībā atcelts, jo Čehoslovākija atdeva Sudetu zemi Vācijai, Čehoslovākija zaudēja lielāko daļu robežas nocietinājumu un vairs nebija aizsardzības pozīcijā. Galu galā, 1939. gada 15. martā, Vācija iebruka Čehoslovākijā ar tās nelielu pretošanos.
Valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Rēzeknes novadā

Šajā lapā apkopoti valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Rēzeknes novadā.
 Kultūras pieminekļu karte
Šis saraksts tiek veidots no Vikidatiem, to periodiski atjaunina bots.