google/wiki40b huggingface dataset:
Fjūčers

Fjūčers ir standartizēts finanšu līgums, kas nosaka, ka pircējam ir pienākums iegādāties aktīvu vai pārdevējam ir pienākums pārdot aktīvu nākotnē ar iepriekš noteiktu datumu un cenu. Tā kā fjūčeri ir standartizēti līgumi, kas kotējas biržā, tad sākotnējie līguma slēdzēji tos var viegli tirgot tālāk citām pusēm. Klīringa iestādes nodrošina darījumus un būtiski samazina risku, ka kāda no pusēm neizpilda līguma saistības.
Citiem vārdiem sakot, ja viena puse pārdod fjūčeru, tad tā apņemas nākotnē pārdot aktīvu par cenu, kāda noteikta sākotnējā darījuma slēgšanas brīdī, un saskaņā ar līgumā noteiktajām detaļām (datums, aktīvs, aktīva daudzums utt.). Savukārt, ja otra puse pērk fjūčeru, tad tā apņemas nākotnē šo aktīvu pirkt, izpildot visas līgumā noteiktās prasības. Tomēr, ja viena vai otra puse līdz fjūčera termiņa beigām dažādu iemeslu dēļ nevēlas pildīt līgumā noteikto, tad tā fjūčeru var pārdot tālāk citai personai.
Fjūčera līguma pircēju sauc par garās pozīcijas turētāju, savukārt, līguma pārdevējs ir īsās pozīcijas turētājs.
Starpību starp aktīva cenu aktuālajā tirgū un nākotnes cenu, kas noteikta līgumā, sauc par bāzi.
Parasti bāze ir negatīva, jo tajā iekļautas dažādas izmaksas, tajā skaitā, uzglabāšanas izmaksas, procenti, arī riska prēmija u. tml.
Vilis Krištopans

Biogrāfija

Abu vecāku ģimenes izsūtītas 1949. gada marta deportācijā. Tēvs Jānis Krištopans (1924), bijušais leģionārs un nacionālais partizāns – no Mērdzenes pagasta Lielās Medišovas. Māte Valērija Barkovska (1930) – no Aizkalnes pagasta Bērzkalniešiem. Vecāki iepazinās Sibīrijā un apprecējās 1952. gadā. 1959. gadā atgriezās Latvijā.
1980. gadā beidzis Rīgas Politehniskā institūta Arhitektūras un celtniecības fakultāti.
1989. gadā sācis nodarboties ar uzņēmējdarbību. Nodibinājis kooperatīvu un tirgojies ar puķēm Latvijā un Krievijā. Izveidojis kokapstrādes firmu "Dardedze", kļuvis par viceprezidentu Latvijas-Īrijas kopuzņēmumā "Interbaltija". Kopš 1994. gada – galvenais akcionārs akciju sabiedrībā "Vācijas-Latvijas banka", vairāku uzņēmumu līdzīpašnieks un vadītājs.
Partijas Latvijas Ceļš sastāvā ievēlēts 5., 6. un 7. Saeimā. Bija valsts ieņēmumu valsts ministrs Valda Birkava Ministru kabinetā, satiksmes ministrs Andra Šķēles 1. un 2. valdībā, kā arī Guntara Krasta valdībā.
No 1993. gada "Klubs 21" biedrs un partijas "Latvijas ceļš" dibinātājs. 1998. gada novembrī Krištopans kļuva par Ministru prezidentu, bet 1999. gada vasarā no amata priekšlaicīgi atkāpās. 2002. gadā tika ievēlēts 8. Saeimā jau kā Zaļo un Zemnieku savienības pārstāvis, nebūdams savienībā ietilpstošo partiju biedrs, Saeimas laikā nevienu reizi nav piedalījies debatēs.
Kopš 2008. gada Latvijas miljonāru sarakstā.
Precējies ar Aiju Krištopani, dēli Kaspars un Kristaps, meita Nikola.
Ilmārs Bišers

Dzīves gājums

Dzimis 1930. gadā Rīgā. 1954. gadā beidza Latvijas Valsts universitātes Juridisko fakultāti. Strādāja Latvijas PSR prokuratūrā un Ministru padomes juridiskajā daļā. No 1975. gada Bišers bija mācībspēks LVU, ieguvis juridisko zinātņu doktora grādu.
Atmodas laikā Ilmārs Bišers pievienojās Latvijas Tautas frontei, tika ievēlēts tās pirmajā valdē. 1989. gadā ievēlēts PSRS Augstākajā Padomē, bija tās Tautību padomes priekšsēdētāja vietnieks. 1989. gadā bijis iekļauts izolējamo inteliģences pārstāvju sarakstā.
No 1990. gada maija līdz 1991. gada novembrim Bišers bija Latvijas Ministru padomes priekšsēdētāja Ivara Godmaņa pirmais vietnieks.
Iesaistījās 1992. gadā dibinātās Demokrātiskās Centra partijas darbībā. No DCP saraksta kandidēja 5. Saeimas vēlēšanās, bet nesekmīgi un Saeimā netika ievēlēts. 1993. gadā DCP tika pārdēvēta un kļuva par Demokrātisko partiju, bet 1995. gada pavasarī, tai apvienojoties ar partiju "Saimnieks", izveidojās Demokrātiskā partija "Saimnieks". No DPS saraksta Bišers tika ievēlēts 6. Saeimā, kur darbojās juridiskajā un mandātu un iesniegumu komisijās.    
Pēc DPS pārdēvēšanas par Latvijas Demokrātisko partiju Bišers tajā turpināja darboties Andra Amerika vadībā. No LDP saraksta piedalījās 2001. gada pašvaldību vēlēšānās Rīgā, bet netika ievēlēts. Nesekmīga bija arī Bišera dalība 2005. gada pašvaldību vēlēšanās Rīgā jau no Latvijas Pirmās partijas saraksta.  
Ilmārs Bišers daudzus gadus , darbojās kā zvērināts advokāts birojā "Bišers & partneri". 
Miris 2011. gada 12. maijā.

Apbalvojumi

2008. gadā saņēma III šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.
Laukakmens

Laukakmens ir ledāja atrauta un pārvietota iežu atlūza, kurās diametrs lielāks par 10 cm. Dažkārt uz laukakmeņu virsmas vērojamas ledāja skrambas vai glaciālais slīpējums. Laukakmeņus, kuru tilpums pārsniedz 10 m³ (7 m³), sauc par dižakmeņiem un daļa to ir aizsargājami dabas pieminekļi.
Latvijā laukakmeņi plaši sastopami zemes virspusē, izņemot apvidus, kur virskārtā ir limnoglaciālie nogulumi vai holocēna akumulatīvie veidojumi. Lieli akmeņu sakopojumi veidojušies reti, tikai vietās, kur notikusi internsīva ledāju veidojumu pārskalošana. Lielākie laukakmeņu sakopojumi Latvijā konstatēti Kaltenes apkaimē, kur tie veido līdz 6 m augstus akmeņu vaļņus («velna kalvas») un akmens bruģa laukus. Lielākais laukakmens Latvijā ir Nīcgales Lielais akmens, kas ir aizsargājams dabas objekts.
Seces pagasts

Hidrogrāfija

Upes: Daugava, Lauce, Pālupīte, Secene.
Ūdenstilpes: Dancenes dīķis, Lāčpurva dīķi, Nātraines dīķis, Skolas dīķis, Pinku dīķis, Centra dīķis.

Vēsture

Mūsdienu Seces pagasta teritorijā vēsturiski atradās Bogu muiža (Gut Neuhof, Dalbes), Brunavas muiža (Gut Winzheim), Seces muiža (Gut Setzen).
1935. gadā Jēkabpils apriņķa Seces pagasta platība bija 169,8 km² un tajā dzīvoja 2338 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Grebļu, Krastu un Seces ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Seces ciems ietilpis Jaunjelgavas (1949-1956), Jēkabpils (1956-1967) un Stučkas (Aizkraukles) (pēc 1967. g.) rajonos. 1961. gadā Seces ciemam pievienoja likvidēto Grebļu ciemu. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Seces pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Jaunjelgavas novadā.

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas ir Sece (pagasta centrs), Biķernieki, Dalbes, Kaļandri, Kampāni, Pinkas, Purviņi, Škutāni, Šļūkas, Ziedāni.
Uraninīts

Izmantošana

Uraninīts ir galvenā urāna un rādija rūda. No uraninīta iegūtie radioaktīvie metāli tiek izmantoti plutonija iegūšanai tālākai atomenerģijas ieguvei. Aukstā kara laikā un arī mūsdienās, pamatojoties ar nepieciešamību iegūt izejvielas atomenerģētikas nepieciešamībām, uraninīts tiek iegūts kodolieroču izgatavošanai. PSRS savu kodolieroču izejvielas ieguva VDR Rūdu kalnos, kur atrodama labas kvalitātes uraninīta rūda. Mūsdienās uraninīta ieguves intensitāte ir jūtami kritusies.

Atradnes

Lielākās uraninīta atradnes ir Kanādas Ziemeļrietumu teritorijās (Greitbērleiks), kur tas atrodams lielā daudzumā asociācijā ar sudrabu. Visaugstākās kvalitātes uraninīts ar vislielāko urāna saturu atrodams citā Kanādas atradnē — Atabaskas baseinā Saskačevanas ziemeļu daļā. Uraninīts atrodams arī Čehijā (Jahimova), Austrālijā, Vācijā (Rūdu kalni), Kongo (Kasolo), Anglijā, Dienvidāfrikā (Vitvatersranda) un ASV (Ņūhempšīra, Konektikuta, Ziemeļkarolīna, Vaiominga, Kolorādo, Ņūmeksika).
Ernests Grīnbergs

Biogrāfija

Beidzis Tukuma pilsētas skolu un kā eksternis Aleksandra ģimnāziju Rīgā. Juridisko izglītību ieguvis no 1907. līdz 1911. gadam mācoties Maskavas Universitātē. No 1912. līdz 1916. gadam bijis advokāta palīgs Rīgā. Kara beigu posmā evakuējies uz Petrogradu. 1916. — 1917. gadā strādājis par pasta un telegrāfa pārvaldes juriskonsultu, 1917. — 1918. gadā par miertiesnesi Carskoje Selo. 1918. gada vidū atgriezies Rīgā. 1818. gada 5. decembrī iecelts par Rīgas Apgabaltiesas prokurora vietas izpildītāju. Šo dienu uzskata par Rīgas Apgabaltiesas dibināšanas dienu. P.Stučkas valdības laikā bijis Tieslietu tautas komisariāta Tautas tiesu apakšnodaļas darbinieks. 1920. gada 15. februārī apstiprināts par zvērinātu advokātu Rīgā, bet 1932. gada 9. jūnija arī Tukumā.
Pirmās padomju okupācijas laikā (1940—1941) advokāta darbs ticis liegts. Vācu okupācijas laikā bijis zvērināts advokāts Tukumā. Pēc kara dzīvojis Kandavas ciemā un strādājis par rēķinvedi kolhozā. Mūža nogalē (no 1954. gada) dzīvojis pie dēla Cēsīs. Miris 1965. gada 13. augustā. Apglabāts Cēsu meža kapos.
Rihards Kūlis

Nodarbošanās

Latvijas Universitātes profesors, LU Filozofijas vēstures katedras vadītājs, LU aģentūras Filozofijas un socioloģijas institūts vadošais pētnieks (vada LZP projektu "Rietumu filosofijas klasika: tulkojumi un interpretācija").
R.Kūļa vadībā doktora darbus izstrādāja A.Šuvajeva, Ž.Narkeviča, I.Bernova, R.Bičevskis, L.Gediņa, I.Nātriņa. Kopš 2009. gada 3 promocijas darbu vadītājs (I.Pirktiņa, E.Šimfa, A.Ikavnieks).

Plaģiātisma skandāls

2010. gadā LU Vēstures un filozofijas fakultātes bakalaura programmas students Armands Leimanis ar segvārdu Gojko Mitičs Internetā izplatīja publisku vēstuli, kurā vērsa sabiedrības uzmanību uz iespējamajiem pārkāpumiem finansējuma piešķiršanā un apsūdzēja trīs profesorus – Rihardu Kūli, Igoru Šuvajevu un Andri Rubeni plaģiātismā, uzdodot filozofa Otto Rolava Imanuela Kanta darbu tulkojumus par saviem. 
Vēstule izsauca plašu rezonansi, un mēnesi pēc tās publicēšanas Latvijas Universitātē tika izveidota ekspertu komisija, kas izvērtēja iespējamo plaģiātu profesoru tulkojumos. Komisija konstatēja, ka, lai gan Kūļa tulkojums nav plaģiāts tādā nozīmē, ka tas būtu precīza kopija, tas nav uzskatāms par oriģinālu darbu, bet gan terminoloģiski konceptuāli pārstrādātu Rolava tulkojumu. Sekojot ekspertu komisijas atzinumam, Latvijas Universitāte 2010. gada 30. aprīlī vērsās Gulbenes tiesā, lai izbeigtu darba tiesiskās attiecības ar Rihardu Kūli.  
Tiesas process Kūļa pārstāvju neierašanās dēļ vairākas reizes tika atlikts,  līdz 2012. gada 29. maijā tika panākts izlīgums.
Bādtelca

Ģeogrāfija

Bādtelca atrodas Augšbavārijā, Izāras upes krastā aptuveni 50 kilometrus uz dienvidiem no Bavārijas galvaspilsētas Minhenes. Pilsēta aizņem 30.8 km² un atrodas 658 m vjl.

Vēsture

Lai gan vieta bijusi periodiski apdzīvota jau kopš pēdējā leduslaikmeta beigām, mūsdienu vārds Tölz vēstures avotos pirmo reizi minēts 1180. gadā (dažādos avotos kā Tollnze, Töllntze, Toelnz). 1331. gadā miests ieguva tirdzniecības tiesības, 13. un 14. gadsimtā uzplauka arī saimniecība (piemēram, kaļķu dedzināšana, baļķu pludināšana pa Izāras upi u.c.).
1453. gadā Bādtelcas vēsturisko centru izpostīja milzīgs ugunsgrēks, taču pilsēta tika ātri atjaunota. Pateicoties ērtajam un lētajam Izāras ūdenceļam, pilsēta atkal uzplauka. Svarīgu nozīmi saimniecībā, līdzās baļķu pludināšanai, 16. - 18. gadsimtā ieguva arī brūvētavas, kuru skaits miestā 1721. gadā sasniedza 22.
1845. gadā pilsētas apkaimē tika atklāti ar jodu bagāti avoti, bet 1860. gadā tika ierīkots kūrorts, kas piedāvāja peldes joda-nātrija-sēra avotos.
1899. gadā miests ieguva tiesības uz prievārdu Bād (vācu: Bad - apzīmē nozīmīgus ārstniecisko avotu kūrortus), bet 1906. gadā - pilsētas tiesības . 1969. gadā Bavārijas valdība pilsētai piešķīra "Veselīga klimata kūrorta" statusu (vācu: Heilklimatischer Kurort). No 2005. gada pilsēta ir arī dūņu kūrorts.
Keirins

Keirins (japāņu: ケイリン; latviski saukts arī kērings) ir treka riteņbraukšanas sacensību veids, kur dalībnieki cīnās par uzvaru sprinta distancē. Keirins radies Japānā 1948. gadā un tika iekļauts 2000. gada Olimpisko spēļu programmā.
Keirina sacensības sākas ar masu startu ar 6—10 dalībniekiem. Starts tiek dots gaitā. Dalībnieki starta pozīcijas izlozē un kustību uzsāk pēc motocikla vai tandēma. Dalībniekiem ir jāpaliek aiz šī vadītāja, kurš sākumā brauc samērā lēni (ap 25 km/h), pakāpeniski palielinot ātrumu un pamet treku aptuveni 600—700 metrus pirms sacensību finiša aptuveni 50 km/h ātrumā. Pirmais riteņbraucējs, kurš šķērso finiša līniju, kļūst par uzvarētāju, finiša ātrumam sasniedzot pat 70 km/h. Keirina sacensības parasti ir 2 kilometrus garas (astoņi apļi 250 metru trekā, seši apļi 333 metru trekā vai pieci apļi 400 metru trekā).
Sacensībās keirins parasti tiek rīkots vairākas kārtās, lai samazinātu dalībnieku skaitu fināla kārtai līdz 6–9 braucējiem. Izslēgtajiem braucējiem var būt iespēja mēģināt vēlreiz gandarījuma braucienā.
Lukāšs Krajīčeks

Spēlētāja karjera

Jau 1999. gada vasarā Krajīčeks pārcēlās uz Ziemeļameriku. 2000.—01. gada sezonu uzbrucējs aizvadīja Ontārio hokeja līgas klubā Pīterboro "Petes", turpinot tajā spēlēt arī nākamās divas sezonas. 2001.—02. gada sezonā hokejists aizvadīja piecas spēles arī NHL kluba Floridas "Panthers" sastāvā.
2003.—04. gada sezonā Krajīčeks uzsāka spēlēt AHL klubā Sanantonio "Rampage", Floridas "Panthers" rindās aizvadot 18 spēles. 2004.—05. gada NHL sezonas lokauta laikā aizsargs palika "Rampage" sastāvā, taču 2005.—06. gada sezonā nostiprinājās Floridas "Panthers".
2006. gada vasarā Krajīčeks tika aizmainīts uz Vankūveras "Canucks" vienību. 2007.—08. gada sezonā Krajīčeks traumas dēļ aizvadīja vien 39 spēles, taču 2008. gada rudenī tika aizmainīts uz Tampabejas "Lightning" vienību. 2009.—10. gada sezonas vidū hokejists no "Lightning" tika atlaists, sezonu pabeidzot Filadelfijas "Flyers" rindās.
2010. gada vasarā Krajīčeks atgriezās Eiropā, pievienojoties Čehijas Ekstralīgas klubam Tržinecas "Ocelari". Jau pēc gada aizsargs pārcēlās uz KHL klubu Minskas "Dinamo". Minskas "Dinamo" sastāvā aizvadīja nākamās piecarpus sezonas, līdz 2016. gada novembrī no komandas rindām tika atbrīvots un atgriezās "Ocelari" sastāvā.
Čehijas hokeja izlases rindās izcīnījis sudraba medaļu 2006., kā arī bronzas medaļu 2011. un 2012. gada Pasaules čempionātos.
JSON

JSON (no angļu: JavaScript Object Notation — 'JavaScript objektu notācija') ir datu apmaiņas formāts. Balstīts uz teksta formātu, viegli lasāms. Neskatoties uz sākotnējo izcelsmi no JavaScript, formāts tiek uzskatīts par valodu neatkarīgu formātu un var tikt izmantots jebkurā citā programmēšanas valodā.
JSON datu apmaiņas formāts paredzēts strukturēto datu pārraidei tīklā. JSON var saturēt vienkāršās datu struktūras vai asociatīvos masīvus (sauktus par objektiem). Pirms pārraides dati tiek serializēti jeb pārvērsti teksta formātā. Nozīmīgākais pielietojums — Ajax lietotnēs, kur tas tiek izmantots kā alternatīva XML formātam.

Vēsture

JSON formātu aprakstījis Daglass Krokfords (Douglas Crockford) specifikācijā RFC 4627. Oficiālais interneta media tips — application/json. JSON failu paplašinājums — .json.
2005. gada decembrī Yahoo! sāka piedāvāt dažus no saviem tīmekļa pakalpojumiem, kuros kā alternatīva varēja tikt izmantots JSON. 2006. gadā Google sāka izmantot JSON kā GData tīmekļa protokola barotni.
Šobrīd JSON formātu piedāvā draugiem.lv API un daudzi citi interneta servisi.

Sintakse un piemēri

Šajā piemērā parādīts, kā ar JSON objektu tiek aprakstīts cilvēks. Objekts satur simbolu rindas lauku vārdam un uzvārdam. Adresei un tālruņa numuriem izmantots pakārtotais objekts.
{
     "firstName": "John",
     "lastName": "Smith",
     "address": {
         "streetAddress": "21 2nd Street",
         "city": "New York",
         "state": "NY",
         "postalCode": 10021
     },
     "phoneNumbers": [
         "212 555-1234",
         "646 555-4567"
     ]
 }
Leko

Sports

Leko pilsētā tradicionāli noslēdzas Giro di Lombardia šosejas riteņbraukšanas sacensības, kurās iekļauts kāpums Madonna del Ghisallo kalnā.
Ruta Štelmahere

Biogrāfija

R. Štelmahere dzimusi un uzaugusi Jelgavā, kur beigusi Jelgavas 2. vidusskolu. Absolvējusi Latvijas Mākslas akadēmijas maģistratūru Vizuālās mākslas apakšnozarē, A. Naumova un K. Zariņa gleznošanas meistardarbnīcu (2001). No 1985. līdz 1988. gadam māksliniece noformētāja LLA “Vecauce”. Kopš 1988. gada dzīvo Jēkabpilī. No 1988. līdz 1993. gadam pulciņu vadītāja Jēkabpils Skolēnu interešu namā. Kopš 1993. gada Jēkabpils mākslas skolas pedagoģe. Aktīvi piedalās izstādēs.
Dzejoļu publikācijas kopš 1983. gada. Izdoti dzejoļu krājumi "Ieskaties sēklai acīs" (1998), "Klēpis" (2011, autores ilustrācijas) un "Krekls" (2016). Krājumam "Klēpis" piešķirta Literatūras gada balva dzejā.
Sala

Kontinentālās salas

Par kontinentālajām salām sauc salas, kas atrodas uz kontinentu šelfa. Piemēram, Grenlande un Seibla pie Ziemeļamerikas; Barbadosa un Trinidada pie Dienvidamerikas; Lielbritānija, Īrija un Sicīlija pie Eiropas, Sumatra un Java pie Āzijas; Jaungvineja un Tasmanija pie Austrālijas; Rosa sala un Aleksandra I sala pie Antarktīdas.
Speciāls kontinentālo salu gadījums ir mikrokontinentālās salas, kas atrodas uz mikroplātnēm vai kontinentu riftu zonās. Piemēram Kergelena arhipelāgs vai Madagaskara.

Okeāniskās salas

Par okeāniskajām sauc salas, kas neatrodas uz kontinentu šelfiem. Tās pēc izcelsmes ir vulkāniskas un veidojas no vulkāniem, kas rodas plātņu subdukcijā. Piemēram, Marianas salas, Aleutu salas Klusajā okeānā; Maskarenu salas Indijas okeānā; daļa no Mazajām Antiļu salām un Dienvidsendviču salas Atlantijas okeānā.
Cits okeānisko salu tips ir gadījumos, kad okeāna rifts sasniedz ūdens virspusi. Piemēri ir Islande, kas ir lielākā pasaulē vulkāniskā sala un Jana Majena sala Atlantijas okeānā.
Trešais okeānisko salu tips veidojas vulkāniskajos karstajos punktos. Karstie punkti ir relatīvi stacionāri attiecībā pret tektonisko plātņu kustību zem tiem. Garākā laika periodā šādas salas erodē un pārvēršas par zemūdens kalniem. Piemēri ir Havaju salas no Havajas līdz Kures atolam, kas stiepjas zem jūras līmeņa līdz pat Imperatora zemūdens kalnam. Cits piemērs ir ar tādu pašu orientāciju ir Tuamotu arhipelāgs, tā senākais ziemeļu atzars ir Laina salas. Tristana da Kuņas salas ir piemērs Atlantijas okeānā.
Atols ir sala, kas veidojusies koraļļu rifam izaugot uz erodējušas iegrimušas vulkāniskas salas. Rifs paceļas līdz jūras līmenim un veido jaunu salu. Atoli parasti ir noslēgtas formas ar centrālo lagūnu. Piemēri ir Maldīvu salas Indijas okeānā un Laina salas Klusajā okeānā.
Ričards Bekers

Šaha kompozīcija

Bekers sastādījis gan daudzvilčus, gan šaha etīdes. Viņa mīļākais žanrs ir etīde. No 2012. gada starptautiskais meistars un no 2017. gada lielmeistars šaha kompozīcijā.
5. Pasaules čempionātā šaha kompozīcijā ieguvis sudraba medaļu etīžu grupā.
R. Bekers ir ASV šaha problēmu žurnāla StrateGems daudzvilču nodaļas redaktors.
Horuga

Vēsture

Dibināta 1896. gadā kā Krievijas cietoksnis pēc «Lielās spēles», kuras rezultātā Kalnu Badahšāna nonāca Krievijas sastāvā. 1925. gadā kļūst par jaunizveidotās Kalnu Badahšānas autonomijas centru. Pilsētā atrodas Horugas Valsts universitāte, teātris, muzejs un otrs pasaulē virs jūras līmeņa augstākais botāniskais dārzs.
Pēteris Zirnītis

Biogrāfija

P. Zirnītis uzauga Rīgā, viņa māte bija Dailes teātra aktrise Milda Puķe. Beidzis Rīgas 2. vidusskolu (1963) un Ļeņingradas universitātes Psiholoģijas fakultāti (1971), vēlāk beidzis arī PSKP CK Sabiedrisko zinātņu akadēmiju (1984).
No 1969. līdz 1972. gadam strādājis Latvijas televīzijā, no 1972. līdz 1975. gadam darbojies laikraksta "Literatūra un Māksla" redakcijā, 1976.-82. bijis konsultants referents un valdes sekretārs Rakstnieku savienībā. 1988. gadā P. Zirnītis kļūst par Raiņa Literatūras un mākslas vēstures muzeja (tagadējā Rakstniecības un mūzikas muzeja) direktoru, strādā šajā amatā līdz 1994. gadam. 1992. gadā nodibinājis apgādu "Nordik", bijis tā prezidents līdz 2001. gadam.
Literāras publikācijas kopš 1961. gada. Dzīves laikā izdoti 7 dzejoļu krājumi un viena grāmata bērniem, daudzas veidotas sadarbībā ar dzīvesbiedri mākslinieci Anitu Jansoni-Zirnīti. Daudzas dziesmas ar P. Zirnīša vārdiem komponējis Uldis Stabulnieks ("Par nesatikšanos", "Margarita", "Solījums" u. c.). 1971. gadā uzņemts Rakstnieku savienībā. Dzejoļu krājums "Redzējumi" (1979) apbalvots ar Ļeņina komjaunatnes prēmiju. Izdotas P. Zirnīša dzejas izlases krievu un ukraiņu valodā, dzeja publicēta arī angļu, bulgāru, franču un lietuviešu valodā.
Divplaušzivjveidīgās

Morfoloģija

Ķermenis ir garš, stipri izstiepts. Zvīņas ir sīkas, cikloīdas un atrodas dziļi ādā. Segkaulu ir maz. Smadzeņu kapsula sastāv no skrimšļa ar nelieliem pārkaulojumiem. Sekundāro žokļu nav. Zobu plātnītes ir ar asu griezējvirsmu. Žaunu vāku kauli ievērojami reducējušies. Pāra spuras ir garas, taustekļveidīgas; to skeletu veido tikai posmota centrālā ass.
Plaušas ir pāra un tās ir vāji šūnainas. Žaunas ir nepilnīgas. Arteriālā konusa vārstules ir līdzīgas kā abiniekiem. Olnīcas ir noslēgtas un olvadi ir izteikti atdalīti. Attīstība notiek ar metamorfozi. Pirms kloākas ir viens paritoneālais atvērums.

Ekoloģija

Divplaušveidīgas zivis dzīvo saldūdeņos, kuri vasarās izžūst. Šajā gadalaikā zivis ierokas dūņās, kas ap to ķermeni izveido īpatnēju kokonu, un iemieg. Zivju vājā elpošana notiek vienīgi ar plaušām, kurās gaiss nokļūst pa īpašu kokona atveri iepretim mutei. Iesākoties lietainam laikam, kokons izšķīst un no tā izpeld atmodusies zivs. Divplaušu zivis izplatītas dažādās pasaules daļās: protopteri dzīvo ekvatoriālās Āfrikas saldūdeņos, lepidosireni – Dienvidamerikas Amazones baseinā.
Hope! — Das Obama Musical

Hope! — Das Obama Musical (latviešu: Ceri! — Obamas mūzikls) ir vācu mūzikls, kas veidots, iedvesmojoties no ASV prezidenta Baraka Obamas personīgās dzīves un karjeras. Mūziklā ir attēlota prezidenta dzīve no laika, kad viņš dzīvoja Čikāgā, Ilinoisas štatā, līdz 2008. gada ASV prezidenta vēlēšanām. Mūzikla pirmizrāde notika 2010. gada 17. janvārī 2000 sēdvietu lielajā Jahrhunderthalle Frankfurtē. Tiek uzskatīts, ka šis ir pirmais uz kāda ASV prezidenta dzīvi balstītais teātra uzvedums, kas radīts, kad viņš vēl joprojām bijis amatā.
Zeltainā gundega

Raksturojums

Augums vidējs 15 — 50 cm. Saknenis ar bieziem bārkšsakņu pušķiem. Stumbrs stāvs, kails vai klāts retiem matiņiem. Uz stumbra ir 1 vai 2 ziedi. Apakšējās lapas ar gariem kātiem, nierveida vai sirdsveida, ar ieapaļi robainu malu. Augšlapas sēdošas, dziļi šķeltas vai dalītas. Ziedi zeltaini dzelteni, lielums 1,2 — 2,2 cm. Ziedkāti gludi, ar pieguļošiem matiņiem. Zied maijā, jūnijā. Augļi — riekstiņu kopauglis, klāts ar īsiem matiņiem. Riekstiņa knābītis līks.
Vecsalacas pagasts

Vecsalacas pagasts bija Vidzemes guberņas Valmieras apriņķa pagasts ar centru Vecsalacā (vācu: Alt-Salis).

Vēsture

Dibināts pēc muižu pagastu likvidēšanas sakarā ar 1866. gada pagastu pašvaldību likuma pieņemšanu Salacas draudzes novadā (Kirchspiel Salis). 1918. gadā pagastu likvidēja un tā teritorijā izveidoja Salacas un Svētciema pagastus.
Svītrainie seski

Izskats un īpašības

Abas svītraino sesku sugas ārēji ir diezgan atšķirīgas, tā kā to kažoki ir dažādi. Svītrainais sesks izskatā ir līdzīgāks Āfrikas svītrainajai zebiekstei nekā savam tuvākajam radiniekam Sahāras svītrainajam seskam. Ja kopumā svītrainais sesks ir melns ar baltām svītrām, tad Sahāras svītrainais sesks ir balts ar melnām svītrām. Abu sugu kažoku matojums ir salīdzinoši ar citiem caunu dzimtas dzīvniekiem garš, pūkains un viegli plušķains. Protams ķermeņa uzbūve abām sugām ir līdzīga, un tā ir līdzīga ar lielāko daļu caunu dzimtas dzīvnieku: slaidi, spēcīgi ķermeņi ar īsām kājām. Svītrainais sesks ir lielāks un smagāks par Sahāras svītraino sesku.
Svītraino sesku medību ieradumi ir līdzīgi, abas sugas medī putnus, nelielus grauzējus, ķirzakas, kukaiņus un dažādus bezmugurkaulniekus, izēd no ligzdām olas.