google/wiki40b huggingface dataset:
Luč (pavadonis)

Lidojuma gaita

Luč palaists 2014. gada 28. septembrī 20:23 UTC ar nesējraķeti Proton-M / Briz-M no Baikonuras kosmodroma 81. laukuma 24. palaišanas iekārtas. Atšķirībā no citiem militārajiem pavadoņiem, šim netika dots Kosmos nosaukums, bet Roskosmos to sauca par Luč.
Sākotnēji (29. septembrī) Luč atradās ģeostacionārajā orbītā punktā 57° austrumu garuma. 6. oktobrī tas bija pārvietojies uz pozīciju 66° A. Pēc tam tas kustējās rietumu virzienā, un 2015. gada 2. janvārī tas bija punktā 53° A, blakus Krievijas pavadonim Ekspress-AM6. Februārī pavadonis jau bija blakus Luč-5V (95° A). Tad 25. jūnijā Luč bija pārvietojies uz punktu 18,1° rietumu garuma, tieši starp pavadoņiem Intelsat 901 (18,0° R) un Intelsat 7 (18,2° R). Šeit tas atradās piecus mēnešus. Septembra beigās tas pārvietojās uz punktu 24,4° R, blakus Intelsat 905 (24,5° R). Šīs Luč līdzās atrašanās kritizēja Intelsat, bet Krievijas struktūras neatbildēja uz Intelsat mēģinājumiem sazināties ar tām. Luč manevri tika apspriesti vairākās ASV Aizsardzības departamenta slepenās sanāksmēs.
21. autobusu maršruts (Rīga)

Maršruts

Imanta — Jugla kursē pa šādām ielām: Airītes iela, Kurzemes prospekts, Slokas iela, Dzirciema iela, Vīlipa iela, Melnsila iela, Lapu iela, Nometņu iela, Bāriņu iela, Uzvaras bulvāris, Akmens tilts, 11. novembra krastmala, 13. janvāra iela, Marijas iela, Merķeļa iela, Brīvības bulvāris, Brīvības iela, Brīvības gatve, Šmerļa iela, Malienas iela, Hipokrāta iela, Biķernieku iela, Kaivas iela, Biķernieku iela, Juglas iela un Murjāņu iela. Autobuss nepietur šādās pieturās: Palmu iela.
Jugla — Imanta kursē pa šādām ielām: Murjāņu iela, Juglas iela, Biķernieku iela, Kaivas iela, Biķernieku iela, Hipokrāta iela, Malienas iela, Šmerļa iela, Brīvības gatve, Brīvības iela, Brīvības bulvāris, Raiņa bulvāris, 13. janvāra iela, 11. novembra krastmala, Akmens tilts, Uzvaras bulvāris, Bāriņu iela, Nometņu iela, Lapu iela, Melnsila iela, Vīlipa iela, Dzirciema iela, Slokas iela un Kurzemes prospekts. Autobuss nepietur šādās pieturās: Palmu iela, Esplanāde un Inženieru iela.

Maršruta ar mainītu virzienu maršruts

"Stockmann" centrs — Jugla kursē pa šādām ielām: 13. janvāra iela, Marijas iela, Merķeļa iela, Brīvības bulvāris, Brīvības iela, Brīvības gatve, Šmerļa iela, Malienas iela, Hipokrāta iela, Biķernieku iela, Kaivas iela, Biķernieku iela, Juglas iela un Murjāņu iela.
Jugla — Esplanāde kursē pa šādām ielām: Murjāņu iela, Juglas iela, Biķernieku iela, Kaivas iela, Biķernieku iela, Hipokrāta iela, Malienas iela, Šmerļa iela, Brīvības gatve, Brīvības iela un Brīvības bulvāris.
13. janvāra iela — Imanta kursē pa šādām ielām: 13. janvāra iela, 11. novembra krastmala, Akmens tilts, Uzvaras bulvāris, Bāriņu iela, Nometņu iela, Lapu iela, Melnsila iela, Vīlipa iela, Dzirciema iela, Slokas iela un Kurzemes prospekts.
Georgs Mancelis

Dzīves gājums

Dzimis 1593. gadā Mežmuižas mācītāja ģimenē Zemgalē. Mācījās Jelgavas latīņu skolā, vēlāk Rīgas Doma skolā. 1611.—1615. gadā viņš studēja teoloģiju Frankfurtes pie Oderas, Štetinas un Rostokas Universitātēs. Pēc atgriešanās dzimtenē bija luterāņu mācītājs Valles draudzē (1616—1620), Sēlpils draudzē (1620—1625), kur mēra epidēmijā zaudēja trīs bērnus.
1625. gadā Mancelis kļuva par Tērbatas Sv. Johana baznīcas vācu draudzes virsmācītāju, prāvestu, virskonsistorijas piesēdētāju un pilsētas skolu uzraugu. Vēlāk viņš sāka strādāt Tērbatas akadēmiskajā ģimnāzijā, 1632. gadā Manceli iecēla par jaundibinātās Gustava akadēmijas (vēlākās Tērbatas Universitātes) teoloģijas profesoru, 1636. gadā par akadēmijas rektoru. 
1638. gadā pēc Kurzemes hercoga Frīdriha aicinājuma Mancelis atgriezās Kurzemes un Zemgales hercogistē, kļūdams par galma mācītāju Jelgavā. Miris Jelgavā 1654. gada 27. martā.

Devums valodniecībā

Radījis pirmo vācu-latviešu valodas vārdnīcu, kuras pirmajā daļā doti tulkojumi apmēram 6000 vārdiem, otrajā daļā sniegts vācu valodas frāžu un teikumu tulkojums latviski. Teikumi aptver 51 tematu, piemēram, par Dievu, cilvēku, zemnieka darbu, dažādiem amatiem. Atsevišķā vārdnīcas daļā ievietota latviešu frazeoloģija un 10 sarunu paraugi, kas palīdz cittautietim iejusties latviešu mentalitātē, jo ir bagāti ar tautas parunām un savam laikam raksturīgu kultūrvēsturisku materiālu.
Tatjana Jemeļjanova

Biogrāfija

Dzimusi 1954. gada 21. augustā Gastello ciemā Krievijas Federācijas Sahalīnas apgabalā. 
1976.—1977. gadā strādāja Olaines bioķīmisko preparātu rūpnīcā, 1977.—1979. gadā RMI klīniskās biofizikas nodaļā. 1979. gadā pabeidza LVU bioloģijas fakultāti.
1980.—1981. gadā strādāja ceļojumu un ekskursiju birojā, 1981.—1984. gadā “Latvijas stikls” rūpnīcas laboratorijā par inženieri ķīmiķi,
1985.—1987. gadā bērnu poliklīnikā par laboratorijas vadītāju, 1986. gadā Sadzīves ķīmijas institūtā par vides aizsardzības inženieri, 1987.—1989. gadā Latvijas PSR Fiziskās kultūras dispanserā par ārsti laboranti. 1989. gadā pabeidza RMI Ārstu pārkvalificēšanas fakultāti. Kopš 1990. strādāja bērnu Dzelzceļa poliklīnikā (vēlākajā Veselības centrā "Biķernieki") par laboratorijas vadītāju. 
1996. gadā bija viena no partijas "Līdztiesība" dibinātājām, no 1997. līdz 2009. gadam Rīgas domes deputāte.
Kopš 2006. gada Latvijas denacionalizēto un municipālo māju īrnieku un dzīvokļu īpašnieku asociācijas (LMĪA) valdes locekle.
Saldus novads

Administratīvais iedalījums

Novadā apvienoti Saldus pilsēta un 15 pagasti - Ezeres, Jaunauces, Jaunlutriņu, Kursīšu, Lutriņu, Nīgrandes, Novadnieku, Pampāļu, Rubas, Saldus, Šķēdes, Vadakstes, Zaņas, Zirņu un Zvārdes pagasti.
Spermacets

Spermacets (grieķu: σπέρμα, sperma — ‘sēkla’, κῆτος, kētos — ‘liels jūras dzīvnieks’) ir vaskveidīga viela, kas atrodas kašalota galvā esošos īpašos dobumos. Tiek izmantots galvenokārt parfimērijā un kosmētikā. Agrāk spermacets tika uzskatīts par kašalota spermu, no kurienes arī cēlies spermaceta nosaukums. Spermaceta galvenā sastāvdaļa ir cetilspirta un palmitīnskābes esteris (cetilpalmitāts). Kūst 45—54 °C temperatūrā. Ēterī, acetonā un karstā etilspirtā šķīst labi, ūdenī nešķīst.
Tā galvenā funkcija ir saistīta ar eholokāciju, bet zinātnieki ir izvirzījuši jaunu hipotēzi, ka spermacets nodrošina kašalotam arī balastu niršanas laikā.
Žulova

Vēsture

Dibināta ap 1300. gadu. Ilgus gadsimtus pilsēta atradās Habsburgu impērijas sastāvā, tās vāciskais nosaukums bija Frīdberga (vācu: Friedberg). No 1918. gada - Čehoslovākijas sastāvā. No 1938. līdz 1945. gadam kā Sudetu reģiona daļa atradās Vācijā. Pēc Otrā pasaules kara - atkal Čehoslovākijā. Pamatojoties uz Beneša dekrētiem, pilsētas vācu iedzīvotāji tika padzīti. Kopš 1993. gada - Čehijas sastāvā.
Vanādija(V) oksīds

Kristāliskā uzbūve

Kristālisks vanādija pentoksīds pieder pie rombiskās singonijas, telpiskā grupa Pmmn (atbilst 8. kristālu klasei), kristāliskā režģa parametri: a=1,151 nm, b=0,3559 nm, c=0,4371 nm, Z=2. 
Vanādija pentoksīda kristāliskā struktūra sastāv no VO₅ kvadrātiskām piramīdām, kam ir kopīgas šķautnes.
Pēteris Šadurskis

Biogrāfija

Pēteris Šadurskis piedzima 1893. gada 14. maijā Makašēnu pagastā zemnieku ģimenē. Absolvējis Pēterburgas ģimnāziju, studējis Pēterburgas Universitātē, taču Pirmā pasaules kara dēļ studijas pārtrauca. Vēlāk pabeidzis Latvijas Universitātes Juridisko fakultāti. Darbojies vairākos Latgales uzņēmumos un laikrakstos. Darbojies arī Ludzas apriņķa valdē. 1924. gadā kļuva par Latvijas Hipotēku bankas valdes locekli, par darbu šajā amatā 1934. gadā apbalvots ar III šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.
Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā no "Darba tautas bloka" saraksta kandidējis nedemokrātiskajās Tautas Saeimas vēlēšanās. Kļuvis par tās deputātu. Vēlāk, pēc Latvijas inkorporācijas PSRS ticis represēts un izsūtīts uz Krievijas PFSR. No izsūtījuma atgriezies, miris Rīgā 1965. gada 30. janvārī. Apglabāts Sarkandaugavas kapos.
Novgorodas krievu karagājiens uz Tērbatu (1262)

Novgorodas krievu karagājiens uz Tērbatu notika Lietuvas-Livonijas kara (1262—1282) laikā, kas notika vienlaicīgi ar Mindauga karagājienu uz Cēsīm.

Atskaņu hronikas vēstījums

Lietuvas ķēniņš Mindaugs 1262. gadā lauza savienību ar Livonijas ordeni un vienojās ar lielkņazu Aleksandru Ņevski par militāru sadarbību. 
Kad Zelta Ordas vasaļu Novgorodas, Pleskavas un Vitebskas kņazu vadītais krievu kņazistu karaspēks lielkņaza Aleksandra dēla Dmitrija vadībā iebruka Tērbatas bīskapijas zemēs, Livonijas mestrs Verners fon Breithauzens sūtīja bīskapam palīgā ordeņa bruņiniekus. Tikmēr iebrucēji sakāva vietējo karaspēku un uzbruka Tērbatas pilskalnam. 
Krievi nodedzināja visu pilsētu līdz pamatiem, bet bīskaps līdz ar domkungiem un karadraudzi patvērās pilī, kuru bija uzcēlis pirmais Tērbatas bīskaps Hermanis fon Bukshēvdens.
Kad palīgā ieradās ordeņa brāļi, tie ar bultām apšaudīja krievu karavīrus, kas bija aplenkuši pili. Pils aizstāvji no jauna ķērās pēc ieročiem. Lai gan krievu "strēlnieki pretī šāva, bet bultas tomēr viņus pļāva, tādēļ tie uzbrukumu beidza. Ar gūstekņiem un mantām steidza tie savā zemē atgriezties."
Kad Tērbatā citā rītā ieradās ordeņa mestrs ar karaspēku, "viņš bija gauži noskumis, ka krievu bars tā pamucis."
Harija

Harija vai Harju zeme (igauņu: Harjumaa, latīņu: Harria, vācu: Harrien) bija senās Igaunijas zeme līdz 13. gadsimta sākumam, kuras teritoriju tagad aizņem Raplas apriņķis ar galvaspilsētu Raplā. Kā galvenais Harijas ciems Indriķa hronikas tekstā minēta Raikila, kur tolaik "visas apkārtējās ciltis ik gadu mēdza sanākt uz sapulci".

Harju apriņķis

Mūsdienās Harju apriņķis aizņem tikai nelielu daļu senās Harijas zemes, bet tā teritoriju veido galvenokārt senā Rēveles zeme.

Vēsture

Pirmais krusta karagājiens uz Hariju notika 1216. gada vasarā pēc Rīgas krustnešu aicinājuma. Tajā piedalījās krustnešu sabiedrotie līvi un leti un Zobenbrāļu ordenis, ko vadīja tā mestrs Folkvīns.
1219. gada jūnijā Dānijas ķēniņš Valdemārs II kopā ar vēlāko Rīgenes vendu ķēniņu Viclavu I, Lundas arhibīskapu Andreasu un Igaunijas bīskapu Teoderihu devās karagājienā uz Rēveli. Pēc vienošanās ar igauņu vecākajiem viņi tagadējā Tallinas Domkalnā vecās igauņu Lindanises pils vietā sāka celt jaunu pili, kas vēlāk tika dēvēta par "dāņu pili". 
1343. gada Jurģos 23. aprīlī dāņiem pakļautajā Harijas zemē sākās igauņu Jurģa nakts sacelšanās, kad zemnieki masveidā atteicās no kristīgās ticības un nonāvēja apmēram 1800 svešzemnieku, ieņēma cisterciešu ordeņa Padises klosteri un nogalināja 28 mūkus. Tika aplenkts Tallinas Domkalns un aicināti palīgā zviedri no Turku un Vīborgas.
Pēc sacelšanās apspiešanas Dānijas ķēniņš Valdemārs IV 1346. gadā pārdeva Harijas un Virijas provinces Livonijas ordenim par 10 000 markām. Livonijas ordenis jauniegūtajās zemēs izveidoja Rēveles komtureju.
Sņatina

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1158. gadā kā Galīcijas-Volīnijas apdzīvotā vieta. No 1349. gada - Polijas sastāvā. Pēc Polijas Pirmās dalīšanas 1772. gadā pilsētu iekļāva Austrijas impērijā (Austroungārijā), kur tā ietilpa līdz Pirmā pasaules kara beigām.
Pēc Pirmā pasaules kara Sņatina iekļāvās jaunizveidotajā Polijas valstī un bija robežpilsēta ar Rumāniju. Iesākoties Otrajam pasaules karam, un vācu armijai bombardējot Varšavu, uz Sņatinu tika pārcelta ASV vēstniecība. Pamatojoties uz Molotova-Ribentropa paktu, arī PSRS iebruka Polijā, un Sņatina tika iekļauta Ukrainas PSR. No 1941. gada 6. jūlija līdz 1944. gada 29. martam Sņatina atradās vācu okupācijā. Vācu okupācijas laikā pilsētas ebreji tika iznīcināti. Pēc kara poļu iedzīvotāji tika pārcelti uz Poliju. No 1991. gada - neatkarīgās Ukrainas sastāvā.
Aleksandrs Kisļaks

Šaha kompozīcija

A. Kisļaks no 1974. gada publicējis vairāk nekā 220 uzdevumus, galvenokārt retrogrādās analīzes uzdevumus, no tiem 60 ieguvuši atzinības, tai skaitā 15 pirmās.
Atklātā Krievijas čempionāta šaha kompozīcijā (1989—1991) petrogrādās analīzes kompozīciju grupā uzvarētājs. Divkārtējs Ukrainas čempions.
Kisļaks ir pasaules čempions (1998—2000) retro uzdevumu grupā. Starptautiskais meistars (2004) šaha kompozīcijā.
Sarakstījis daudzus rakstus un divas grāmatas par retrogrādās analīzes jautājumiem. FIDE albumos publicēti 20 uzdevumi.
Epstaina—Bāras vīruss

Epstaina–Bāras vīruss (EBV), ko sauc arī par cilvēka herpesvīrusu 4 (HHV-4), ir viens no astoņiem zināmajiem herpesvīrusu grupas vīrusiem un viens no visbiežāk sastopamajiem cilvēku vīrusiem. Vīruss nosaukts pēc britu patologa un akadēmiķa Maikla Epstaina (Michael A. Epstein, dz. 1921) un īru virusoloģes Ivonas Bāras (Yvonne Barr, 1932–2016), kuri kopīgi šo vīrusu atklāja un informāciju par to publicēja 1964. gadā.
Tas ir visvairāk pazīstams kā infekciozās mononukleozes (dziedzeru drudža) izraisītājs. To arī saista ar vairākām vēža formām, piemēram, Hodžkina limfomu, Bērkita limfomu, kuņģa vēzi, nazofaringālo karcinomu, un simptomiem, kas saistīti ar cilvēka imūndeficīta vīrusu (HIV), piemēram, matu leikoplakija un centrālās nervu sistēmas limfomas. Ir pierādīts, ka inficēšanās ar EBV rada lielāku risku saslimt ar noteiktām autoimūnām slimībām, jo īpaši dermatomiozītu, sistēmisko sarkano vilkēdi, reimatoīdo artrītu, Šēgrēna sindromu, un multiplo sklerozi. Domājams, ik gadu EBV izraisa aptuveni 200 000 vēža gadījumu.
Kosmoloģija

Kosmoloģija (no grieķu: κόσμος, kosmos — "visums" un -λογία, -logia — "mācība") ir zinātnes nozare, kas pēta Visumu, tā attīstību un uzbūvi. Kosmoloģija ir cieši saistīta ar astronomiju, matemātiku, fiziku, ķīmiju, filozofiju. Lai gan termins "kosmoloģija" nav sens (pirmoreiz to lietoja 1730. gadā Kristians Volfs darbā "Cosmologia Generalis"), Visuma pētījumus ilgā vēstures laikā ietvēra zinātne, filozofija, ezotērika un reliģija.
Visuma rašanos pēta kosmogonija, lai gan tā daudzos aspektos pārklājas ar kosmoloģiju.
Sīrijas savvaļas ēzelis

Izskats

Sīrijas savvaļas ēzelis bija vismazākais no Āzijas savvaļas ēzeļiem, tā augstums skaustā bija apmēram 1 m. Tēviņu krāsa variējās no gaišas smilšu krāsas līdz pelēcigi rozīgai, dzīvniekiem paliekot vecākiem, krāsa zaudēja rozīgo toni. Tā galva, gurni bija gaišāki nekā ķermeņa mugurdaļa, purns, vēders un kāju iekšpuse bija pelēcīgi balta, ausu gali - tumši brūni, kas ar vecumu kļuva gandrīz balti. Krēpes tumšas, vertikāli stāvošas, pāri mugurai pa mugurkalu stiepās tumša svītra no krēpēm līdz astes pušķim. Tumšā svītra bija it kā ierāmēta ar gaišu maliņu. Sīrijas savvaļas ēzeļa mātītes pamatā bija smilšu krāsā ar baltiem vēderiem un kāju iekšpusēm, kāju ārpuse un ausis bija ar rozīgu nokrāsu.

Vēsture

16. un 17. gadsimtā Sīrijas savvaļas ēzelis bija izplatīts dzīvnieks. Tas ir pieminēts gan Džona Eldreda aprakstos 1584. gadā, gan itāļu pētnieks Della Valle 1625. gadā apraksta savvaļas ēzeļus Irākas teritorijā. Tiek uzskatīts, ka Sīrijas savvaļas ēzelis izzuda no Sīrijas tuksneša 18. gadsimtā, bet no Arābijas tuksneša ziemeļiem 19. gadsimtā. Vēl 1850. gadā Mezopotāmijā varēja sastapt "baltos ēzeļu barus" līdz pat Armēnijas kalniem.
Tajā pašā laikā, kad zoodārzā nomira pēdējais Sīrijas savvaļas ēzelis, Al Gams oāzē Arābijas tuksnesī 1927. gadā nošāva pēdējo Sīrijas ēzeli savvaļā, kurš bija atnācis uz oāzi padzerties ūdeni. Vislielāko postu Sīrijas savvaļas ēzeļiem nesa Pirmais pasaules karš. Ēzeļu apdzīvotās teritorijas bija kara darbības zona, tur atradās gan turku, gan angļu, gan beduīnu armijas. Kā arī vietējie iedzīvotāji medībām sāka lietot modernos ieročus.
Kalniena (stacija)

Vēsture

Stacija atklāta reizē ar dzelzceļa līnijas Pļaviņas—Valka uzbūvēšanu  un sākumā saukta par Kalnamuižu, bet par Kalnienu pārdēvēta 1927. gadā. Vēlāk stacija pārveidota par pieturas punktu un tās ceļi nojaukti. 2005. gadā uzbūvēts otrs sliežu ceļš, lai vilcieni varētu izmainīties maršruta vidū (tiek izmantots īpašos gadījumos).  2011. gadā uzsākta stacijas ēkas rekonstrukcija tās sliktā stāvokļa dēļ.
Sanmarīno administratīvais iedalījums

Sanmarīno administratīvo iedalījumu veido 9 pilis (itāļu: castelli).
Preču realizācijas stimulēšana

Preču realizācijas stimulēšana vai noieta stimulēšana, ir preču pirkšanas un pārdošanas motivēšanas metožu izmantošana. Tas ir viens no izplatītākajiem tirgzinības un mārketinga komunikācijas veidiem, kas ietver visa veida atlaides, loterijas, viktorīnas, kuponus, bezmaksas paraugus, izdevīgu kredīta noformēšanu utt. Noieta stimulēšanu izmanto, ja reklāma ir radījusi pievilcīgu preces vai zīmola tēlu, tomēr nav stimulējusi patērētājus to iegādāties plānotajā apjomā.
Latvijas futbola izlase 1995. gadā

Spēles

 Latvija: Oļegs Karavajevs — Dzintars Sproģis, Igors Troickis, Jurijs Ševļakovs, Valentīns Lobaņovs, Vadims Mikuckis, Mihails Zemļinskis, Andrejs Štolcers, Oļegs Blagonadeždins, Vitālijs Teplovs (Sergejs Tarasovs 86'), Rolands Bulders (Aleksandrs Jeļisejevs 75').
 Latvija: Raimonds Laizāns — Igors Troickis, Vitālijs Astafjevs, Mihails Zemļinskis (Vadims Mikuckis 66'), Jurijs Ševļakovs, Dzintars Sproģis, Oļegs Blagonadeždins, Valentīns Lobaņovs, Boriss Monjaks, Vladimirs Babičevs (Andrejs Štolcers 74'), Vitālijs Teplovs.
 Latvija: Raimonds Laizāns — Igors Troickis, Vitālijs Astafjevs, Mihails Zemļinskis, Jurijs Ševļakovs, Dzintars Sproģis, Igors N. Stepanovs, Oļegs Blagonadeždins (Rihards Butkus 31'; Boriss Monjaks 72'), Vitālijs Teplovs, Vladimirs Babičevs, Aleksandrs Jeļisejevs.
 Latvija: Raimonds Laizāns — Igors Troickis, Vitālijs Astafjevs (Imants Bleidelis 73'), Mihails Zemļinskis (Artūrs Zakreševskis 69'), Jurijs Ševļakovs, Boriss Monjaks, Valērijs Ivanovs, Armands Zeiberliņš, Vīts Rimkus, Vladimirs Babičevs (Rihards Butkus 65'), Aleksandrs Jeļisejevs (Aivars Pozņaks 55').
 Latvija: Raimonds Laizāns — Igors Troickis, Vitālijs Astafjevs, Mihails Zemļinskis, Jurijs Ševļakovs, Boriss Monjaks, Valērijs Ivanovs, Armands Zeiberliņš (Artūrs Zakreševskis 87'), Vīts Rimkus, Vladimirs Babičevs (Aleksandrs Jeļisejevs 73'), Imants Bleidelis.
 Latvija: Raimonds Laizāns — Igors Troickis, Vitālijs Astafjevs, Mihails Zemļinskis, Jurijs Ševļakovs, Boriss Monjaks, Valērijs Ivanovs, Armands Zeiberliņš, Vīts Rimkus, Vitālijs Teplovs (Dzintars Sproģis 61'), Imants Bleidelis (Vladimirs Babičevs 38').
 Latvija: Raimonds Laizāns — Igors Troickis, Vitālijs Astafjevs, Dzintars Sproģis, Artūrs Zakreševskis, Boriss Monjaks, Valērijs Ivanovs, Armands Zeiberliņš, Vīts Rimkus (Aleksandrs Jeļisejevs 70'), Vladimirs Babičevs (Vitālijs Teplovs 82'), Imants Bleidelis.
 Latvija: Raimonds Laizāns — Igors Troickis, Vitālijs Astafjevs, Mihails Zemļinskis, Jurijs Ševļakovs, Imants Bleidelis, Valērijs Ivanovs, Armands Zeiberliņš, Vīts Rimkus, Vladimirs Babičevs (Aleksandrs Jeļisejevs 75'), Artūrs Zakreševskis (Boriss Monjaks 83').
 Latvija: Oļegs Karavajevs — Igors Troickis, Vitālijs Astafjevs, Mihails Zemļinskis, Jurijs Ševļakovs, Boriss Monjaks, Valērijs Ivanovs, Imants Bleidelis (Rolands Bulders 31'), Armands Zeiberliņš, Vladimirs Babičevs (Juris Karašausks 74'), Vīts Rimkus.
 Latvija: Oļegs Karavajevs — Igors Troickis, Vitālijs Astafjevs, Mihails Zemļinskis, Jurijs Ševļakovs, Igors N. Stepanovs, Valērijs Ivanovs, Armands Zeiberliņš, Vīts Rimkus, Vladimirs Babičevs (Aleksandrs Jeļisejevs 73'), Artūrs Zakreševskis.
Solončaks

Solončaks (krievu un ukraiņu: солончак, no солоний — 'sāļš') ir augsnes tips, kam raksturīgs augsts viegli šķīstošu sāļu saturs tās virskārtā daudzumā, kas neļauj attīstīties lielākajai daļai augu, izņemot halofītus. Raksturīgs stepju, tuksnešu un pustuksnešu reģioniem ar iztvaicēšanas ūdensapmaiņas režīmu, galvenokārt Centrālajā Āfrikā, Centrālāzijā, Austrālijā, kā arī citur pasaulē. Veidojas reljefa pazeminājumos ar pietiekoši tuvu (ap 1,5 m) gruntsūdens slāni.
Hivinkē

Vēsture

Pilsēta pirmo reizi rakstos minēta 16. gadsimtā, kad te atradās krogs un dažas mājas. 19. gadsimtā pilsēta galvenokārt auga  dzelzceļa būvniecības dēļ.
Somijas pilsoņu kara laikā Hivinkē atradās Sarkano somu kontrolē. Pilsētu 21. aprīlī atbrīvoja vācu Baltijas jūras divīzija.
Īsu laiku pēc Otrā pasaules kara Hivinkē lidosta bija galvenā lidosta Somijā.
Velns (latviešu mitoloģija)

Velns (lietuviešu: Velnias), saukts arī par Jodu un Jupi ir dievība latviešu mitoloģijā un arī lietuviešu mitoloģijā, pazemes un veļu valdnieks, uz ko norāda pats vārds „Velns”, kas cēlies no vārda „velis”. Par iespējamajiem senā Velna mitekļiem mūsdienās liecina vietu nosaukumi — Velna alas, Velnezers.

Vēsture

Pēc Latvijas kristianizācijas latviešu mitoloģijā ienāca elles (vācu: Hölle) jēdziens un Velns kļuva par visa ļaunuma iemiesojumu. 
Toties latviešu folklorā viņš turpināja būt lētticīgs, vientiesīgs, viegli uzvarams ne tikai Dievam, bet arī cilvēkiem. Velns simbolizēja materiālo dzīvi ar tās nesakārtotību, Dievs — garīgo dzīvi, gudrību, kārtību un radošās spējas. 
Tādēļ pasakās un dainās Velns cenšas apmānīt cilvēkus, bet tas viņam neizdodas un tas vienmēr paliek muļķa lomā. Velns dara visu, ko viņam liek un viņš ir gatavs maksāt ar naudu. Velns ir līdzīgs cilvēkam un dzīvniekam. Velnam ir tikai daļa no cilvēka, tam ir cilvēka augums un pārējā līdzība ir ar dzīvniekiem. Tam ir govs aste, āža kājas un ragi. Latviešu teikās minēts arī tas, ka velns piedalījies gan zemes radīšanā, gan cilvēka veidošanā.
Kurzemes hercogistes luterāņu mācītāji Jānis Lange un Gothards Frīdrihs Stenders savās skaidrojošajās latviešu-vācu vārdnīcās lauka vai meža Velnu dēvēja par Jodu, bet elles un tumsas dievību par Pekkolu.

Ticējumi

Velnam esot aste un melni zobi.

Velnu ar svina lodi nevar nošaut, bet tikai ar zelta vai sudraba lodēm.

Lācis ir stiprāks par Velnu un cīņā to allaž pārspēj.

Velns dzīvojot lielos bezdibeņos, kur cilvēki slīkstot.

Teikas

Reiz Dievs Ēdenes dārzā, paņēmis pikuci zemes, izveidoja cilvēku. Tam bija viena roka, viena kāja un viena acs, uzpūta tam un teica „Būt labam, darīt labu, iet labus ceļus” un tad dievs devies atpūsties. Velns, kamēr Dievs atpūtās, iezagās un pielika cilvēkam otru roku, otru kāju un otru aci, uzpūta un teica „Būt sliktam, darīt sliktu un iet sliktus ceļus.”
Dievs atnāca atpakaļ, uzpūta cilvēkam savu elpu, un tas atdzīvojās.

Un tā cilvēks ir ne īsti ļauns, ne īsti labs.
Agrāk cilvēki bijuši nemirstīgi. Tie dzīvojuši mūžīgi un nekad nenovecoja. Reiz kāds cilvēks ieminējās, ka tam esot apnicis dzīvot. Dievs paņēma pulksteni, uzgrieza laiku un ielika tam krūtīs. Kopš tā laika, kad piedzimst cilvēks, Dievs tam ieliek pulksteni krūtīs, lai tas dzīvo, un kad pulkstenis apstājas, lai mirst.
Senos laikos, kad Dievs ar Velnu un citām dievībām dzīvoja kosmosā un bija draudzīgi, Dievs izdomāja taisīt zemi. Viņš nosūtīja Velnu pakaļ dūnu pikucim.

Velns aizskrēja un to paņēma, bet, Dievam neredzot, mazu gabaliņu nozaga un ielika mutē.
Dievs paņēma dūņas, izveidoja no tām bumbu, un tās sāka rūgt. Tā izrūga līdz tagadējās Zemes izmēriem, bet tajā pašā brīdī, kad Dieva bumba sāka kļūt lielāka, arī Velna mutē dūnas sāka augt lielākas. Velns vairs nevarējis saturēt mutē, tās izspļāva.
Dievs uz Velnu sadusmojās un to nosūtīja pazemē.
Raiens Veske

Spēlētāja karjera

No 2000. līdz 2004. gadam Veske studēja Kornela universitātē, spēlējot arī tās NCAA čempionāta hokeja komandā. 2004.—05. sezonu Raiens aizvadīja zviedru klubā HK Rogle, taču tad nākamās divas sezonas aizvadīja Amerikas hokeja līgā. 2007.—08. sezonu Veske aizvadīja SM līgas klubā Helsinku HIFK. 2008. gada vasarā Veske parakstīja līgumu ar Sanhosē "Sharks" vienību, nākamajās divās sezonās aizvadot 19 spēles NHL, kā arī esot "Sharks" AHL fārmkluba Vorčesteras "Sharks" komandas kapteinis.
2011. gada vasarā Veske pievienojās Ņižņijnovgorodas "Torpedo" rindām, tās sastāvā kļūstot par vienu no līgas rezultatīvākajiem uzbrucējiem. 2012.—13. gada sezonu Veske aizvadīja Šellefteo AIK un Espo "Blues" rindās, taču tad noslēdza līgumu ar Zagrebas "Medveščak" vienību. 2014. gada maija sākumā noslēdza divu gadu vienošanos ar Minskas "Dinamo", savukārt 2016. gada rudenī pievienojās Čeļabinskas "Traktor".
Gbeli

Vēsture

Gbeli rakstos pirmoreiz minēta 1392. gadā. Tāpat kā lielākā daļa no Slovākijas teritorijas Gbeli līdz 1918. gadam atradās Ungārijas sastāvā, tās ungāriskais nosaukums ir Egbella (Egbell). 1912. gadā pie pilsētas tika atklātas naftas atradnes. Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. No 1993. gada — neatkarīgās Slovākijas pilsēta.

Cilvēki

2001. gadā absolūtais vairākums (96,09 %) pilsētas iedzīvotāju bija slovāki. Pēc reliģiskās pārliecības — katoļi (83,40 %) un nereliģiozi (14,57 %).