google/wiki40b huggingface dataset:
Borowa MC

Vēsture

Grupu 2004. gadā izveidoja trīs draugi no Rēzeknes rajona Maltas pagasta: Aigars Runčis, Agris Barovskis un Guntis Šmaukstelis. "Borowa" ir Maltas senais nosaukums, bet "MC" nozīmē "mūžīgi ceļā". Iesākumā grupas darbība nebija nopietna, viņi uzstājās dažādos pasākumos savā rajonā, līdz tika pamanīti, kad uzvarēja Baltinavas mūzikas festivālā "Osvalds". Jau pirmajā grupas darbības gadā to atstāj Šmaukstelis. 
2005. gada sākumā "Borowa MC" uzstājās 2004. gada Latvijas Mūzikas ierakstu gada balvas ceremonijas noslēgumā ar dziesmu "Latgaļu party", kas uzskatāms par pagrieziena punktu grupas attīstībā. Pēc šī koncerta "Borowa MC" noslēdza līgumu ar Mikrofona Ierakstiem par debijas albuma izdošanu. Uzsākot albuma veidošanu, grupu pameta Barovskis, tādējādi tajā palika tikai solists un līderis Aigars Runčis. 2005. gada gaitā grupai pievienojās dziedātāja Guntra Kuzmina un ģitārists Ingars Gusāns. Līdz ar Gusāna ierašanos grupā, izmainījās tās mūzikas stils, līdztekus repam dziesmās iekļaujot rokmūzikas elementus. 
2005. gada vasarā Radio SWH raidījumā "Priekšnams", kurā sacenšas jaunās grupas, iekļuva "Borowa MC" dziesma "Vysskaistuokajau meitiņai", kas izpelnījās atzinību, topā iegūstot pirmo vietu. Rudenī dziesma tika iekļauta Radio SWH Top 40 apritē, negaidīti aizkļūstot līdz par 2. vietai. 2005. gada novembrī klajā nāca grupas debijas albums "Trepis iz nakurīni", kurā visas dziesmas bija latgaļu valodā.
Savas popularitātes virsotnē "Borowa MC" nokļuva 2006. gada sākumā, kad janvārī "Vysskaistuokajau meitiņai" tika atzīta gan par Radio SWH, gan Latvijas Radio 2 "Muzikālās bankas" 2005. gada populārāko dziesmu, abos topos apsteidzot Prāta Vētras dziesmu "Četri krasti". Februārī 2005. gada Latvijas Mūzikas ierakstu gada balvas ceremonijā Borowa MC ieguva trīs balvas: par labāko debiju, labāko hip hop albumu un labāko hip hop dziesmu.
2006. gada pirmajā pusē radiostacijās panākumus guva "Borowa MC" dziesmas "Maņ navajag" (kopā ar Mārtiņu Freimani) un "I kod līsmeņa soak dzist". Vasarā no grupas aizgāja soliste Guntra Kuzmina, tādēļ tajā palika tikai Runčis un Gusāns. 2006. gada rudenī tapa arī pirmais grupas video klips dziesmai "Siļva".
2007. gada sākumā Borowa MC nāca klajā ar dziesmu "Madelka", kurā piedalījās arī Aina Poiša. Gada sākumā grupai kā viesmāksliniece pievienojās soliste Leila Alijeva. Latvijas Mūzikas ierakstu gada balvas 2006 ceremonijā grupa prezentēja savu nākamo dziesmu "Pi Dīveņa gari goldi". Savukārt 2007. gada maijā iznāca Borowa MC otrais albums "Plastilina pasaule".
2017. gadā grupa izdeva jaunu dziesmu "Eima, eima" — tās pamatā ir latgaliešu tautasdziesma, un tās apdari veidojusi grupas dalībniece Guntra Kuzmina.
Mehānika

Mehānika (grieķu: Μηχανική (mehaniké)) ir fizikas nozare, kas pēta fizikālu ķermeņu stāvokli telpā un to ātrumus jebkurā laika momentā atkarībā no mijiedarbības spēkiem, kuri darbojas starp ķermeņiem, atbilstoši dotajiem sākuma stāvokļiem un ķermeņu ātrumiem. Mehānikas divas pamata apakšnozares ir klasiskā mehānika un kvantu mehānika. Klasisko mehāniku sauc arī par "Ņūtona mehāniku" pēc Īzaka Ņūtona un viņa kustības likumiem.
Mehānikā atsevišķi aplūko gan cietu ķermeņu, gan arī šķidru un gāzveida vielu uzvedību. Šķidrumu un gāzu mehānika sevī ietver hidrostatiku, hidrodinamiku, pneimatiku, aerodinamiku un citas nozares.
Trajāna ceļš

Trajāna ceļš (latīņu: Via Traiana) ir senās Romas publiskais ceļš, kurš tika izveidots pēc imperatora Trajāna pavēles. Tas tika izveidots 109. gadā, kā īsākais ceļš no Benevento līdz Brindizi, salīdzinājumā ar Apija ceļu. Trajāna ceļš tika uzbūvēts no imperatora personīgajiem līdzekļiem, un saīsināja ceļojumu no Romas līdz Brindizi par 2—3 dienām. Ceļš gāja pa davnu un  pevketu zemi caur Kanusiju, Butuntumu un Bariju, nevis caur Tarentu. Ģeogrāfs Strabons norādīja ka Trajāna ceļš bija vairāk paredzēts mūļiem. Bet ar pajūgiem, kaut arī ilgāk, tomēr parocīgāk bija braukt pa Apija ceļu. Netālu no Kannām (mūsdienās Barleta) tika atrasts jūdžu stabs, uz kura ir rakstīts par ceļa celtniecību, kurā tiek norādīts Trajāns kā šī ceļa autors:
 
latīņu: LXXXIX (milia passuum Romam) Imp(erator) Caesar divi Nervae f(ilius) Nerva Traianus Aug(ustus) Germ(anicus)Dacic(us) pont(ifex) max(imus), tr(ibunicia) pot(estate) XIII, imp(erator) VI, co(n)s(ul) V, p(ater) p(atriae) viam a Benevento Brundisium pecun(ia) sua fecit.)
Trajāna ceļa sākumā Benevento 114.—117. gadā tika uzstādīta masīva triumfa arka par godu šim imperatoram.
Piebalga

Piebalga ir viens no kultūrvēsturiskajiem novadiem Vidzemes centrālajā daļā. Mūsdienās tā teritorijā atrodas Vecpiebalgas un Jaunpiebalgas novadi.

Vēsture

Piebalgas pilsnovads (latīņu: Prebalge) pirmo reizi rakstos pieminēts 1224. gada Tālavas dalīšanas līgumā. 1318. gadā minēta arhibīskapa Piebalgas pils, 1340. gadā uzcēla mūra pili. 
1530. gadā Piebalgas pils minēta kā viena no arhibīskapa koadjutora Brandenburgas Vilhelma septiņām galda muižām. No 1599. gadā Piebalgas pilsmuižu pārvaldīja Pārdaugavas Livonijas hercogistes Cēsu vaivads Macejs Dembinskis (Dembinski). 1688. gada Zviedru Vidzemes arklu revīzijā minēts, ka pils vairs nav apdzīvota, tās zemes sadalīja divās muižās, ko sāka dēvēt par Vecpiebalgu un Jaunpiebalgu (Neuhof). 
Lielā Ziemeļu kara laikā Krievijas cars Pēteris I 1711. gadā abas Piebalgas muižas piešķīra savam karavadonim Borisam Šeremetjevam, kura pēcnācējiem tās piederēja līdz 1920. gada agrārajai reformai.
Impērijas brīvpilsēta

Impērijas brīvpilsēta (vācu: Reichsstadt vai Freie Reichsstadt) bija pilsētas juridiskā forma Svētās Romas impērijā, kas parasti norādīja uz to, ka pilsēta pakļaujas tieši imperatoram (nevis vietējiem augstmaņiem). Nosaukums arī varēja norādīt, ka pilsēta dibināta uz imperatoram piederošās zemes. Nosaukumu "Brīvā impērijas pilsēta" (Freie Reichsstadt) precīzi varēja attiecināt tikai uz septiņām pilsētām: Bāzeli, Strasbūru, Špeijeru, Vormsu, Maincu, Ķelni un Regensburgu, kuras bija izcīnījušas brīvību no baznīcas augstmaņu varas. 1422. gada sarakstā minētas 75 brīvpilsētas, 1521. gada sarakstā ir jau 84 brīvpilsētas, bet 18. gs. beigās to skaits bija samazinājies līdz 51.
Daudzas pilsētas Impērijas brīvpilsētas statusu ieguva mierīgā ceļā, izmantojot politiskās jukas impērijā, vai ar kukuļu palīdzību. Šo statusu varēja arī zaudēt. Maincas brīvpilsētu 1462. gadā iekaroja un pakļāva vietējais arhibīskaps. Trīre no brīvpilsētas statusa atteicās pati, lai atbrīvotos no augstajām izmaksām. Dažreiz imperatori statusu atņēma kā sodu dumpīgajiem pilsētniekiem. Bezansona nonāca Spānijas un vēlāk Francijas pakļautībā. Bāzele pievienojās Šveices konfederācijai. Strasbūru, Kolmaru, Hāgenavu un vairākas citas brīvpilsētas iekaroja Francija.
Bagātākās brīvpilsētas, tādas kā Lībeka, Nirnberga un Augsburga darbojās gandrīz kā neatkarīgas valstis. Tās sāka karus, slēdza līgumus un veidoja pilsētu savienības. Brīvpilsētas sadalījās divos lielākos grupējumos — Reinas un Švābijas. 1489. gada Impērijas parlaments Frankfurtē nolēma, ka brīvpilsētām ir tiesības piedalīties impērijas parlamentā. Vestfālenes miera līgums 1648. gadā apstiprināja brīvpilsētas kā trešo politisko spēku impērijā.
1815. gadā, izveidojoties Vācu savienībai, vienīgi Hamburga, Lībeka, Brēmene un Frankfurte pie Mainas saglabāja brīvpilsētas statusu. 1866. gadā Frankfurti pie Mainas anektēja Prūsijas karaliste. Nacistiskās Vācijas laikā Lībeka zaudēja brīvpilsētas statusu un mūsdienās vienīgi Hamburga un Brēmene oficiāli saglabā brīvpilsētas statusu un neatkarīgu pašpārvaldi.
Pelējums

Pelējums ir mikroskopisku sēņu kopums. Pelējumu veido vairāku sugu mikroskopiskās sēnes. Daži pelējumi var būt kaitīgi veselībai, bet citi tiek izmantoti pārtikas rūpniecībā un zāļu izgatavošanai.
Teilors Finijs

Karjera

Finijs riteņbraukšanas sacensībām pievērsās 15 gadu vecumā, startējot Team Slipstream jauniešu komandā. 2007. gada augustā viņš uzvarēja Pasaules čempionātā junioriem individuālajā braucienā. Kopš tā laika viņš ir piedalījies valsts līmeņa, kā arī Pasaules kausa un Pasaules čempionāta sacensībās treka riteņbraukšanā. 2008. gada Olimpiskajās spēlēs viņš finišēja septītajā vietā individuālajā iedzīšanā. Tajā pašā gadā viņš ASV treka čempionātā ieguva medaļas 1 km individuālajā braucienā, individuālajā iedzīšanā un komandas iedzīšanā. 2008. gada 24. septembrī Lānss Ārmstrongs paziņoja, ka Finijs ir iekļauts viņa organizētajā U23 komandā.
2010. gada 29. jūlijā tika paziņots, ka Finijs ar komandas biedriem Džesi Serdžentu un Klintonu Eiveriju piedalīsies Tour of Denmark sacensībās Team RadioShack sastāvā.
2009. gada 26. martā viņš uzvarēja individuālajā iedzīšanā 2009. gada Pasaules čempionātā treka riteņbraukšanā un atkārtoja šo panākumu arī 2010. gadā.
2010. gada 22. septembrī BMC Racing Team paziņoja, ka Finijs 2011. gadā kļūs par komandas dalībnieku.
2012. gada Giro d'Italia pirmajā posmā, kurš bija individuālais brauciens, Finijs izcīnīja uzvaru, kļūstot par sacensību kopvērtējuma līderi. Vadību tūrē viņš saglabāja arī nākamajos divos posmos, bet trešā posma finišā viņš iekļuva kritienā un savainoja kājas potīti. Ceturtais posms bija komandu brauciens un pēc tā līdera pozīciju pārņēma Lietuvas sportists Ramūns Navardausks.
Ziemeļmeita (dziesma)

"Ziemeļmeita" ir Aigara Graubas dziesma grupas "Jumprava" izpildījumā.
Tā tapa 1988. gadā un kļuva populāra sava elektroniskā skanējuma un izteiksmīgā videoklipa dēļ, kurā pavīd kadri no 1980. gadā pēc Kārļa Skalbes pasakas „Kā es braucu Ziemeļmeitas lūkoties” uzņemtās Rozes Stiebras animācijas filmas.
2018. gadā "Ziemeļmeita" ieguva 30. vietu Radio SWH rīkotajā LVtop100 aptaujā.
Pavasara brīvlaiks

Pavasara brīvlaiks ir vienas no četrām (piecām - pirmklasniekiem) skolēnu brīvdienām Latvijas skolās.

2007./2008. mācību gadā

2007./2008. mācību gadā pavasara brīvlaiks Latvijas skolās ir no no 20.03.2008. līdz 28.03.2008. Tā kā skolēnu brīvdienu laiki tiek pieņemti un izsludināti katru gadu no jauna, 2008./2009. mācību gadā pavasara brīvlaiks ir paredzēts no 2009.gada 3. līdz 9. aprīlim.
Visas skolas ir obliģētas ievērot Izglītības un Zinātnes Ministrijas noteiktos skolēnu brīvdienu laikus, visās skolās tiem jābūt vienādiem.
Normunds Beļskis

Dzīvesgājums

Nav ieguvis augstāko izglītību. Kopš 1980. gadu beigām bija Latvijas PSR Valsts Televīzijas un radioraidījumu komitejas redaktors.
Kopš 1993. gada N. Beļskis darbojas sabiedrisko attiecību jomā. Strādāja par Latvijas Republikas Iekšlietu ministrijas Preses un sabiedrisko attiecību departamenta direktoru, Rīgas Austrumu klīniskās universitātes slimnīcas (RAKUS) Atbalsta fonda izpilddirektoru un RAKUS stratēģiskās komunikācijas vadītāju.
2018. gadā, publiskojot Latvijas PSR VDK aģentu kartotēku, noskaidrojies, ka N. Beļskis ir iekļauts tajā kā ziņotājs "Vitis".

Politiskā darbība

Trešās atmodas laikā iesaistījās politiskajā darbībā, kļūstot par Latvijas Tautas frontes biedru. 1989. gadā piedalījās LSDSP darbības atjaunošanā Latvijā, ievēlēts par tās Centrālkomitejas sekretāru.
1990. gadā viņu ievēlēja Augstākajā Padomē kā Latvijas Tautas frontes kandidātu Līvānu vēlēšanu apgabalā. 4. maijā N. Beļskis bija starp deputātiem, kas nobalsoja par deklarāciju "Par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu". 
Vēlāk aktīvi politikā nav darbojies, tomēr bijis padomnieks daudzām Tautas partijas amatpersonām: 2004. gadā kļuva par veselības ministra Gundara Bērziņa padomnieku, 2007. gadā saglabāja padomnieka amatu pie veselības ministra Vineta Veldres un kļuva par iekšlietu ministra Mareka Segliņa padomnieku, 2009. gadā šajā pašā struktūrā ieņēma preses sekretāra amatu, bet 2010. gadā kļuva par veselības ministres Baibas Rozentāles padomnieku.
2007. gadā darbojies arī Valsts prezidenta kancelejā kā Valda Zatlera padomnieks.
Transfertcena

Transfertcena ir iekšēja aprēķina cena, par kādu notiek preču vai pakalpojumu pārdošana saistītu uzņēmumu starpā.
Uzņēmumiem var būt daudz struktūrvienību, kurām ir savstarpējas attiecības — preču vai pakalpojumu saņemšana vai pārdošana.
Jo efektīvāk funkcionē uzņēmuma sistēma, jo efektīvāka tajā ir transfertcenas noteikšana.

Kontaktu attiecību veidi

Kontaktu attiecību veidošana uzņēmumā paredz regulas uzstādīšanu starp saistītajiem uzņēmumiem, izdevīgu visiem procesā iesaistītajiem.

Grāmatvedības pieeja transfertcenu noteikšanai

Saskaņā ar šo pieeju transfertcenas tiek noteiktas izmaksu informācijas bāzēs. Vienota formula līdz šim nav izstrādāta. Cena veidojas no pārdodošās apakšvienības ienākumiem un saņēmējas puses izdevumiem. Tādējādi tradicionāla pieeja transfertcenas noteikšanai balstīta uz unitāra firmas redzējuma. Tā pārstāvji uzskata, ka vienīgais firmas mērķis ir peļņas maksimizēšana. Pie tam tiek aplūkota konkurence kopumā un riska trūkums tirgū.

Transfertcenu dokumentācijas sagatavošana Latvijā

Latvijā darījumos ar saistītajām personām (uzņēmumiem) ir pienākums pierādīt darījuma atbilstību tirgus vērtībai, kā arī var rasties pienākums sagatavot transfertcenu dokumentācijas ziņojumu un pēc pieprasījuma iesniegt to Valsts ieņēmumu dienestam.
Tirgus princips likuma “Par uzņēmumu ienākuma nodokli” 12. pantā bija noteikts jau kopš 1995. gada. Savukārt Ministru kabineta noteikumi Nr.556 "Par uzņēmumu ienākuma nodokli”, neuzsverot transfertcenu dokumentācijas obligātumu, paredzēja, ka uzņēmumam ir jāpierāda darījumu tirgus vērtība, veicot funkcionālo analīzi un piemērojot noteikumos uzskaitītās tirgus cenu noteikšanas metodes.
Ar 2013. gada 1. janvāri komercsabiedrībām Likums par Nodokļiem un nodevām tika papildināts ar 15.2 pantu: “Nodokļu maksātāja pienākums ir sniegt informāciju par darījumiem ar saistītajām personām, kuru kopējais neto apgrozījums pārsniedz 1 430 000 EUR, bet darījuma vērtība ar saistīto personu gadā pārsniedz 14 300 EUR". Šādos gadījumos obligāti jāsagatavo transfertcenu dokumentācija. Tomēr arī citiem uzņēmumiem, kuriem viens no kritērijiem neizpildās, bet ir darījumi ar saistītām personām, Valsts ieņēmumu dienests var pieprasīt pierādījumus, kas apliecina darījumu atbilstību tirgus vērtībai.
Jākobs Markstrems

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Markstrems uzsāka jau 17 gadu vecumā, kad 2007.—08. gada sezonā debitēja Zviedrijas Elitsērijas kluba Brynäs IF sastāvā. Nākamās divas sezonas Markstrems pildīja jau Brynäs IF pamatvārtsarga lomu, 2010. gadā izcīnot sezonas labākā vārtsarga, kā arī labāka debitanta balvas.
2010. gada vasarā Markstrems pārcēlās uz Ziemeļameriku, kur pievienojās Amerikas hokeja līgas klubam Ročesteras "Americans". 2010.—11. gada sezonā Markstrems aizvadīja vienu spēli Floridas "Panthers" rindās, taču nākamajā sezonā viņš "Panthers" formā laukumā devās septiņās spēlēs. 2012.—13. gada sezonā Markstrems aizvadīja visvairāk spēles starp visiem "Panthers" vārtsargiem.
2013.—14. gada sezonā Markstrems "Panthers" rindās aizvadīja vien 12 spēles, un sezonas otrajā pusē tika aizmainīts uz Vankūveras "Canucks", kur kļuva par komandas otro vārtsargu aiz Edija Leka.
Zviedrijas hokeja izlases rindās izcīnījis zelta medaļas 2013. gada Pasaules čempionātā. Markstrems spēlējis arī 2010. gada Pasaules čempionātā, tajā kopā ar izlasi izcīnot bronzas medaļas, kā arī 2009. un 2010. gada Pasaules čempionātos junioriem, 2009. gadā izcīnot sudraba, bet 2010. gadā — bronzas medaļas. 2009. gadā Markstrems ieguva arī turnīra labākā vārtsarga balvu.
Lielais Londonas ugunsgrēks

Lielais Londonas ugunsgrēks (angļu: Great Fire of London) bija liels ugunsgrēks, kas plosījās Londonas centrālajā daļā no 1666. gada 2. septembra līdz 5. septembrim. Tas ir lielākais ugunsgrēks Londonas vēsturē, tāpat tas ir viens no nozīmīgākajiem notikumiem Anglijas vēsturē. Ugunsgrēks galvenokārt iznīcināja Londonas viduslaiku pilsētu romiešu celtā pilsētas mūra iekšpusē.
Turcijas mūzika

Turcijas mūzika aptver vairākus mūzikas virzienus un tajā jūtama Centrālāzijas tautiskās mūzikas, Osmaņu impērijas tautu mūzikas (persiešu, Balkānu tautu un bizantiešu mūzika), kā arī mūsdienu Eiropas un Amerikas popmūzikas ietekme. Osmaņu impērijas laikā visu tās teritorijā esošo tautu mūzikas viena no otras ir stipri ietekmējušās un tādēļ arī šo tautu mūzikā jūtama ievērojama turku ietekme. Pateicoties Turcijas ģeogrāfiskajam novietojumam starp Eiropu, Ziemeļāfriku, Tuvajiem Austrumiem, Kaukāzu, Dienvidāziju un Centrālāziju, tā ir visu šo kultūru krustcelēs.
Turku tautiskās mūzikas saknes meklējamas vairākus gadsimtus atpakaļ, pirms laikiem, kad 11. gs. turku priekšteči seldžuki pamazām ienāca Anatolijā un Persijā. Pamati mūsdienu turku popmūzikai likti 1930. gados, kad bija jūtama liela rietumu kultūras ietekme visā turku kultūrā, saskaņā ar vispārējo valsts eiropeizācijas politiku.
Pateicoties dažādu tautību iekļaušanai vienā valstī Osmaņu impērijas laikā, radušies daudz dažādi turku mūzikas virzieni. Tādēļ mūsdienās Turcijā joprojām tiek izdoti arī citu tautu mūzikas ieraksti — armēņu, grieķu, poļu, azerbaidžāņu, ebreju un citi. Vairākās Turcijas pilsētās ir atšķirīga mūzikas kultūras dzīve un ir attīstījušies dažādi vietējo reģionu mūzikas stili.

Populārā mūzika

Populārā mūzika tiek īpaši nošķirta no citiem mūzikas stiliem, kas turpināja pastāvēt Turcijas mūzikas dzīvē pēc Osmaņu impērijas sadalīšanas. Iemesls tam, iespējams, ir valsts modernizācijas centieni, sākot ar 1924. gadu un Turcijas tuvināšanās rietumu mūzikas virzieniem.
2010. gada Pasaules čempionāts hokejā — G grupa

2010. gada Pasaules čempionāta hokejā spēles G grupā norisinājās no 15. līdz 18. maijam. Grupas komandas spēles aizvadīja "SAP Arena", Manheimā, un "Lanxess Arena", Ķelnē.
Raseiņi

Vēsture

Raseiņi ir viena no vecākajām Lietuvas pilsētām Žemaitijas teritorijā. Vēstures avotos Raseiņi pirmo reizi pieminēti 1253. gadā, kad karalis Mindaugs, kuršu un žemaišu zemju dalīšanas laikā uzdāvināja Livonijas ordenim pusi no Raseiņu zemes. Atlikušo pusi Mindaugs 1254. gadā atdeva pirmajam Lietuvas bīskapam Kristiānam.
No 1416. līdz 1421. gadam Raseiņos uzcelta pirmā baznīca, 15. gadsimta beigās miestam piešķīra pilsētas tiesības, kas tika apstiprinātas 1792. gadā. No 15.  līdz 18. gadsimtam pilsēta bija Žemaitijas hercogistes administratīvais centrs; šeit tika vēlēti Žemaitijas vecākie, Žemaišu seņūnijas rakstveži, seņūnijas zemes tiesas tiesneši u. c. ierēdņi, kā arī Žečpospoļitas Seima delegāti no Žemaišu seņūnijas. Pēc Polijas dalīšanām Raseiņi iekļāvās Krievijas Impērijas sastāvā. No 1764. gada Raseiņi bija apriņķa administratīvais centrs. No 18. gadsimta beigām šeit darbojās pasts. Otrā pasaules kara laikā pilsēta tika daļēji nopostīta. 1941. gada 23.-27. jūnijā pilsētas apkaimē notika Raseiņu tanku kauja. 1953. gadā padomju vara lika nojaukt Raseiņu evaņģēliski luterisko baznīcu. 2002. gada 12. aprīlī apstiprināja Raseiņu pilsētas pašreizējo ģerbonis.
Tēls

Tēls ir priekšstats, kas rodas lasītāja uztverē, lasot literāru darbu. Filozofijā tēls ir objektīvās īstenības atspoguļojums subjekta apziņā. Tēls ir ideāls un rodas galvas smadzeņu psihisko procesu kontekstā. Tēls struktūrā nesaraujami saistīts ar racionālo. Atšķirībā no simbola un zīmes tēls ir oriģināla adekvāts, patiess atspoguļojums. Tēls neaptver visu oriģināla satura bagātību; tas objektā atspoguļo būtisko.
Gabriels Narutovičs

Dzīvesgājums

Dzimis 1865. gada 17. martā Kauņas guberņas Telšu apriņķa Breviku muižā lietuviešu muižnieka Jona Narutaviča un viņa sievas Viktorijas, dzimušas Ščepkovskas, ģimenē. Viņa dzimtas sākotnējais uzvārds bijis Narutis, kas 15. gadsimtā nomainīts uz Narutovičs (Narutowicz). Pēc 1863. gada sacelšanās apspiešanas viņa tēvs 1866. gadā cietumā mira un māte ar bērniem 1873. gadā pārcēlās uz Liepāju, kur Gabriels mācījās Liepājas Nikolaja ģimnāzijā. Studēja Pēterburgas Fizikas un Matemātiskas institūtā, pēc tam Cīrihes Tehniskajā universitātē (Eidgenössische Technische Hochschule Zürich) no 1887. līdz 1891. gadam. 1895. gada Gabriels Narutovičs ieguva Šveices pilsonību un vadīja dzelzceļa un vairāku hidroelektrostaciju būves. No 1908. gada viņš bija Cīrihes Tehniskās universitātes profesors. Pirmā pasaules kara laikā līdzdarbojās palīdzības komitejā poļu bēgļu atbalstam.
Pēc Polijas neatkarības atgūšanas Juzefs Pilsudskis G. Narutoviču uzaicināja pildīt Polijas Republikas sabiedrisko darbu ministra (1920-1921) un ārlietu (1922) ministra pienākumus. 1922. gada 9. decembrī Polijas Seims Narutoviču ievēlēja par Polijas Republikas pirmo prezidentu ar kreiso, centristu, zemnieku un minoritāšu partiju atbalstu. Tas izraisīja protestus no labējo nometnes, jo prezidents tika ievēlēts ar ebreju partiju atbalstu. 1922. gada 11. decembrī Narutovičs tika inaugurēts par Polijas prezidentu, bet jau 1922. gada 16. decembrī, apmeklējot mākslas izstādi Varšavā, Narutoviču nošāva. Viņa slepkava bija antisemītiski noskaņotais gleznotājs, mākslas profesors un kritiķis Eligiušs Ņevjadomskis (Eligiusz Niewiadomski), kuram tika piespriests nāvessods.
G. Narutoviča brālis Staņislavs (Stanislovas Narutavičius) bija viens no Lietuvas neatkarības deklarācijas parakstītājiem.
Anna Jakubovska

Biogrāfija

Daudzkārtējā Polijas jauniešu šaha čempionātu dalībniece dažādās vecuma grupās, kur labāko rezultātu sasniegusi 2002. gadā Žagaņā, kad kļuvusi par vicečempioni U14 vecuma grupā. 2006. gadā uzvarējusi Eiropas jauniešu šaha čempionātā U18 vecuma grupā. 2007. gadā Erevānā piedalījusies Pasaules jauniešu šaha čempionātā U20 vecuma grupā un ieņēmusi 15. vietu.
2008. gadā Naļčikā piedalījusies Pasaules šaha čempionātā sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas, kur pirmajā kārtā sakarā ar pretinieces Marijas Sebagas neierašanos saņēmusi uzvaru bez cīņas, bet otrajā kārtā zaudējusi Lilitai Mkrtčjanai.
2012. gadā Katovicē izcīnījusi bronzas medaļu Polijas studenšu šaha čempionātā. 2013. gada jūlijā dalījusi pirmo vietu Bornholmas starptautiskajā šaha turnīrā. 2015. gada janvārī izcīnījusi sudraba medaļu Polijas studenšu šaha čempionātā, bet augustā bijusi Polijas studenšu izlases sastāvā, kas uzvarējusi Pasaules studenšu šaha čempionātā komandu ieskaitē.

Personīgā dzīve

2016. gadā apprecējusies ar Polijas šaha lielmeistaru Kšištofu Jakubovski.
Jurģis Skulme

Dzīvesgājums

Dzimis Rīgā 1928. gada 13. novembrī gleznotāja Ugas Skulmes un viņa sievas dietoloģes Ksenijas Skulmes ģimenē.
1954. gadā absolvēja Latvijas Valsts Mākslas akadēmijas Monumentālās glezniecības nodaļu, piedalījās izstādēs. No 1961. gada zinātniskais līdzstrādnieks un pedagogs, Mākslas akadēmijā izveidoja mākslas vēstures materiālu krātuvi (tagadējo Informācijas centru). Kopā ar tēvu Ugu Skulmi 1966. gadā viņš sāka ceļvežu sēriju pa mākslinieku dzīves un darba vietām. 
1970. gadā Tartu Universitātē aizstāvēja mākslas zinātņu kandidāta disertāciju. 
Vadīja neformālas ekskursijas pa Latvijas lauku baznīcām. 
Kopš 1970. gada Valsts Drošības komitejas aģenti ziņoja, ka J. Skulme noorganizējis slepenu ziņu pār­sūtīšanas kanālu un informējis Latvijas Sociāldemokrātiskās strādnieku partijas Ārzemju komiteju. Kad 1977. gada sākumā J. Skulme nelegāli nosūtīja uz Zviedriju manuskriptu, kas kritizēja okupācijas režīmu Latvijā, kāds to pārtvēra un nosūtīja  Valsts Drošības komitejai. 25. aprīlī J. Skulmes mājā veica kratīšanu, pēc trīs mēnešu izmeklēšanas viņu apcietināja un 19. augustā  notiesāja "par padomju iekārtas diskreditēšanu", sodu viņš izcieta "labošanas darbos" Daugavpilī un Bolderājā (1977-1980). 1977. gadā viņu atlaida no darba Latvijas Valsts Mākslas akadēmijā, 1978. gadā izslēdza no Latvijas Mākslinieku savienības. 
Pēc atbrīvošanas 1980. gadā J. Skulme strādāja par kurinātāju un gadījuma darbu strādnieku, līdztekus gleznoja, organizēja citu mākslinieku darbu izstādes. 1984. gadā atsāka piedalīties izstādēs, 1989. gadā viņu atjaunoja Latvijas Mākslinieku savienībā un 1994. gadā oficiāli reabilitēja.
2009. gadā iznāca advokāta un rakstnieka Andra Grūtupa grāmata "Observators. Par mākslinieka Jurģa Skulmes tiesāšanu", balstoties uz Valsts Drošības komitejas operatīvās lietas reģistrācijas materiāliem un aģentu ziņojumiem. 
Miris 2015. gada 25. februārī.

Daiļrade

Darbi visbiežāk eļļas tehnikā. 1954. gadā sāka publicēties presē un rakstu krājumos, rakstīja par mākslu, veidoja pārraides par mākslu televīzijā un radio. 
Viņa personālizstādes notika Aizputē, Bauskā, Dolē, Gulbenē, Jēkabpilī, Kuldīgā, Madonā, Tukumā, Valkā, Ventspilī, Palangā, Stokholmā un Falunā. Piedalījās grupu izstādēs Oslo, Krasnojarskā, Maskavā, Šēselē, Folketsvilā.