google/wiki40b huggingface dataset:
Juris Zaķis

Dzīvesgājums

Juris Zaķis dzimis 1936. gada 4. novembrī bijušajā Hermaņa Hilbiga vasarnīcā Zaķu ielā Ogrē galdnieka, vēlāk Ķeguma hidroelektrostacijas strādnieka Roderiha Zaķa un viņa sievas Eiženijas ģimenē. 1955. gadā beidza Ogres 1. vidusskolu, līdz 1960. gadam studēja Latvijas Valsts universitātes Fizikas un matemātikas fakultātē. Strādāja LVU Fizikas un matemātikas fakultātē, Pusvadītāju fizikas problēmu laboratorijā, pētīja sārmu metālu halogenīdu optiskās īpašības, 1966. gadā aizstāvēja zinātņu kandidāta grādu fizikā, 1968. gadā kļuva par Pusvadītāju fizikas problēmu laboratorijas vadītāju.
1969.—1970. gadā J. Zaķis trīs mēnešus papildinājās Kornela, Ilinoisas un Oregonas Universitātē ASV, bet 1973.—1974. gadā desmit mēnešus strādāja Čikāgas Universitātē un Masačūsetsas Tehnoloģiju institūtā. Šai laikā viņš pievērsās stiklu fizikai un 1977. gadā aizstāvēja zinātņu doktora disertāciju par šo tēmu, publicējot monogrāfiju „Nesakārtotu cieto materiālu fizikas pamati” (krievu: Основы физики неупорядоченных твердых тел).
1978. gadā Juris Zaķis kļuva par jaunizveidotā LVU Cietvielu fizikas institūta direktoru (1978.—1984.). 1981. gadā viņu ievēlēja par profesoru, 1984.—1987. gadā viņš pildīja LVU zinātņu prorektora pienākumus. 1982. gadā tika ievēlēts par Latvijas Zinātņu akadēmijas korespondētājlocekli, bet 1990. gadā par īsteno locekli.
1987. gadā J. Zaķis pirmo demokrātisko vēlēšanu rezultātā kļuva par LVU rektoru, 1990. gadā par Latvijas Universitātes (LU) rektoru, pārvēlēts 1992. un 1996. gadā (termiņš līdz 2000. gadam). Rektora Zaķa vadīšanas laikā LU tika atjaunota Teoloģijas fakultāte un Medicīnas fakultāte. 2004. gadā par mūža ieguldījumu Latvijas Universitātes attīstībā un pētījumiem stikla fizikā viņam tika piešķirta LU Ģerboņa Zelta zīme.
2004. gadā viņš kļuva par Sociālo tehnoloģiju augstskolas rektoru.

Politiskā darbība

Bijis PSKP biedrs. Atmodas laikā iesaistījies Latvijas Tautas frontē.
1989. gadā Juris Zaķis tika ievēlēts PSRS Tautas deputātu padomē kā Latvijas Tautas frontes kandidāts. 1995. gadā ievēlēts 6. Saeimas no Demokrātiskās partijas "Saimnieks" saraksta. Mandātu nolicis 1996. gadā, kad atkārtoti tika ievēlēts par LU rektoru.
2004. gadā nesekmīgi kandidēja Eiropas Parlamenta vēlēšanās no LSDSP saraksta. 2005. gadā viņš tika ievēlēts par Rīgas domes deputātu no LSDSP. 2006. gadā kandidēja 9. Saeimas vēlēšanās, taču partijas saraksts Saeimā neiekļuva. Tai pašā gadā J. Zaķis iestājās Latvijas Pirmajā partijā un pārgāja uz tās frakciju Rīgas domē. 2007. gadā tika ievēlēts par Rīgas Domes Izglītības, jaunatnes lietu un sporta komitejas priekšsēdētāju. 2009. gada Rīgas domes vēlēšanās kandidēja no LPP/LC saraksta, taču netika ievēlēts.
2012. gadā J. Zaķis bija Andra Amerika veidotās partijas “Gods kalpot Rīgai!” dibinātāju skaitā un nākamajā gadā tika ievēlēts Rīgas domē no “Saskaņas Centra” un “Gods kalpot Rīgai!” apvienības. Uz vietu Rīgas domē no šīs pašas apvienības kandidēja arī 2017. gada pašvaldību vēlēšanās, taču netika ievēlēts.
Palīgmats

Palīgmats (angļu: helpmate; vācu: Hilfsmatt; krievu: кооперати́вный мат) ir šaha kompozīcija, kurā sāk melnie un palīdz baltajiem pieteikt matu melno karalim uzdotajā gājienu skaitā. Šajā šaha kompozīcijas veidā, lai paplašinātu uzdevuma saturu, atļauts izveidot vairākus idejiski vienotus risinājumus un vienu vai vairākas iluzoriskās spēles. Citas idejiskā satura paplašināšanas formas ir dvīņu pozīcijas, kad vairāki risinājumi tiek panākti ar nelielu sākuma pozīcijas izmaiņu (pārvietojot figūru, pievienojot, noņemot vai nomainot figūru), un palīgmati — dupleksi, kad sākuma pozīcijā vienu un to pašu uzdevumu var izpildīt abas puses, gan melnie, gan baltie.

Vēsture

Pirmo palīgmata uzdevumu 1854. gadā publicējis vācu šahists Maksis Lange.1860. gadā amerikāņu problēmists S. Loids piedāvāja sākt risinājumu ar melno gājienu un publicēja pirmo pilnvērtīgo palīgmata uzdevumu. Par pirmo palīgmatu uzdevumu sastādīšanas konkursa (Dubuque Chess Journal (ASV) 1870—1871) uzvarētāju kļuva V. Šinkmans. Plašāku pazīstamību palīgmati iekaroja 20. gadssimta divdesmitajos gados, pateicoties T. Davsona darbiem. 1926. gadā M. Neimans, cenšoties bagātināt palīgmatu saturu ar papildus variantiem, izvirzīja ideju, veidot palīgmatus ar vairākiem idejiski saistītiem risinājumiem. Neimana ideja turpināja attīstīties, V. Oniciu, T. Davsons un citi ierosināja pēc melno pirmā gājiena atļaut baltajiem  turpināt spēli ar diviem vai vairāk gājieniem uz kuriem arī melnie atbild dažādi, tas ir sazarojot spēli. Kā ievērojamākie palīgmatu sastādītāji mināmi T. Davsons, Ģ. Pārošs, D. Neikoms, T. Garai un citi. No Latvijas problēmistiem jāmin vairākkārtējais Latvijas čempions palīgmatu žanrā Andris Boitmanis.

Palīgmata notācija

Pierakstot palīgmata risināšanas uzdevumu ir pieņemts lietot šādu saīsinājumu: vispirms raksta latīņu burtu "h" , tad mata zīmi # un saīsinājumu noslēdz uzdevuma atrisināšana paredzētais gājienu skaits, piemēram "h#2" nozīmē "palīgmats 2 gājienos". Savukārt, "h#2,5" nozīmē, ka šīs palīgmata uzdevums ir pagarināts par pusgājienu un tā risinājumu sāk ar balto gājienu.
Ja palīgmatam ir iluzoriskā spēle, tad apzīmējumu papildina ar zvaigznīti, ja iluzoriskās spēles ir vairākas, apzīmējumu papildina atbilstošs zvaigznīšu skaits. Piemēram, "h#2**" nozīmē: palīgmats 2. gājienos ar divām iluzoriskām spēlēm.
Pierakstot gājienus, aiz gājiena numura vispirms raksta melno, pēc tām balto gājienu.

Palīgpats

Ar palīgmatu cieši saistīts ir palīgpats. Tāpat kā palīgmata uzdevumos sāk melnie, bet mērķis ir cits: izveidot melniem pata pozīciju uzdotajā gājienu skaitā. Saīsināti palīgpata risināšanas uzdevumu pieraksta līdzīgi, kā palīgmata uzdevumu, tikai mata zīmes (#) vietā raksta vienlīdzības zīmi (=), piemēram, "h=2" nozīmē palīgpats 2 gājienos.
Katodluminiscence

Izmantošana

Katodluminiforus izmanto vakuumelektronikā katodluminiscentos ekrānos, kur tos 5 — 10 ms plānos slānīšos izgulsnē uz metāla vai stikla pamatnes. Rūpnieciski izgatavo luminiforus ar dažādas krāsas un inerces starojumu. Melnbalto un krāsu televizoru ekrānos izmanto luminoforus, kam ir palielināta izturība pret elektronu iedarbību. Mainot pamatsastāvu un sintēzes apstākļus, var iegūt kristālfosforus, kuru starojums aptver visu spektra diapozonu un kuru pēcspīdēšanas ilgums ir ar acs gaismas uztveres inerci. Šādus luminoforus izmanto televizoru ekrānos. Lai iegūtu baltu ekrāna mirdzumu izmanto zilo, zaļo (Zn2SiO4:Mn vai ZnSe:Ag) un sarkano [Zn3(PO4)2:Mn vai YVO4:Eu] luminoforu. Rentgenoskopijā izmanto luminoforus ZnS, CdS:Ag un CaWO4, kas luminiscē acs jūtības maksimumā. Tas nenogurdina acis un ļauj samazināt starojuma jaudu.
Jau aplūkojām krāsu fotogrāfiju iegūšanu, tagad pakavēsimies pie krāsu televīzijas darbības principiem. Arī šeit izmanto krāsu teorijas secinājumu, ka jebkuru krāsu var iegūt no trim pamatkrāsām: sarkanas, zaļas un zilas. Katram krāsu televīzijas raidītājam ir trīs pārraidāmā objekta uztverošās ierīces. Katra no šīm ierīcēm reģistrē objektu caur sarkanu, zilu un zaļu gaismas filtru. Iegūtos krāsdalītos attēlus var noraidīt, izmantojot atšķirīgus viļņa garumus. Uztvertos signālus pastiprina trīs atsevišķos kanālos. Pastiprinātie signāli, kuri satur trīs krāsdalītus attēlus, jāsavieto tādā veidā, lai iegūtu krāsainu attēlu. Šim nolūkam kalpo speciāls kineskops, kas izmanto mūsu acs īpašību saskatīt krāsas. Uz kineskopa ekrāna veidojas trīs krāsdalīti attēli, ks gandrīz sakrīt pēc sava novietojuma. To panāk ar luminafora palīdzību, kas uzklāts atsevišķos punktos uz ekrāna. Melnbaltā televizora ekrānā šie punkti, kuros izvietots zilais un dzeltenais luminofors, ir izkaisīti haotiski. Krāsu televizora ekrānā tie veido mozaīku no regulariem trīsstūriem. Trīsstūru virsotnēs (triādēs) izvietotie luminofori ir atšķirīgi. Ierosinot ar elektronu kūli, tie izstaro atbilstoši sarkanu, zaļu un zilu gaismu. Luminoforu izmēri ir ap 0,3 mm, un tie izvietoti 0,3 mm atstatus viens no otra. Katras krāsas luminofors uz ekrāna jāuzklāj apmēram 600000 punktos. Kopējais punktu skaits sasniedz 2 miljonus, kas izvietoti stingri noteiktā kārtībā.
Lai ierosinātu luminoforus, kineskopa kaklā ir iemontētas trīs elektronoptiskās sistēmas elektronu kūļu formēšanai. Krāsaina attēla iegūšanai nepieciešams, lai katras elektronoptiskās sistēmas kūlis nokļūtu tikai uz vienu krāsu izstarojošu luminaforu. Piemēram, elektronu kūlim, kuru modulē „sarkanais” signāls, jāierosina tikai sarkani starojošais luminofors. Lai to realizētu, izmanto metāla masku, kas ievietota kineskopā dažu milimetru attālumā no ekrāna. Maskā ir tik daudz caurumu, cik triāžu ekrānā. Katra cauruma diametrs ir ap 1/3.., un tas atrodas iepretī triādes centram. Šķērsojot caurumu, katrs elektronoptiskās sistēmas elektronu kūlis nokļūst uz „savas” krāsas luminofora. Ekrāna struktūru var labi novērot, aplūkojot to caur lupu.
Degu dzimta

Izskats un ieradumi

Degu dzimtas dzīvnieki ir vidēji lieli, to ķermeņa garums variē no 12—20 cm. Tiem ir biezi, mīksti kažoki, kas parasti ir brūnā krāsā, pavēderes bieži ir gaišākas. Lielākā daļa degu dzimtas dzīvnieku ir nakts dzīvnieki. Tie ir sociāli, veido lielas grupas un dzīvo alās. Degu dzimtas dzīvnieki ir izteikti veģetārieši, tie ēd dažādus augus, saknes, gumus, kaktusus.

Sistemātiks diskusijas

Ir zinātnieki, kas uzskata, ka degu dzimta būtu jāiedala zaķveidīgo kārtā (Lagomorpha), tomēr padziļināti pētījumi nav apstiprinājuši šo pieņēmumu. Senākā literatūrā tukotuko dzimta (Ctenomyidae) tiek iedalīta degu dzimtā kā apakšdzimta, tomēr mūsdienās tā tiek uzskatīta kā atsevišķa grauzēju kārtas dzimta. Degu dzimtā, balstoties uz DNS pētījumiem, pavisam nesen ir izdalītas 2 jaunas ģintis: Čalčaleros viskačas žurkas (Salinoctomys) un zeltainās viskačas žurkas (Pipanacoctomys).
Marks Hartigans

Karjera

2002. gadā M. Hartigans parakstīja līgumu ar NHL klubu Atlantas "Thrashers", kuras rindās nākamajās divās sezonās aizvadīja 25 spēles, pārējo laiku pavadot AHL klubā Čikāgas "Wolves". 2003. gadā viņš nonācā Kolumbusas "Blue Jackets" sistēmā, pašā "Blue Jackets" aizvadot vienīgi 48 spēles. 2007. gada 26. janvārī viņš tika aizmainīts uz Anahaimas "Ducks", kas vēlāk izcīnīja Stenlija kausu. Hartigana vārds gan uz tā netika iegravēts, jo hokejists nebija aizvadījis minimālo nepieciešamo spēļu skaitu. 16. jūlijā viņš parakstīja vienas sezonas līgumu ar Detroitas "Red Wings". "Red Wings" izcīnīja Stenlija kausu, taču arī šoreiz Hartigana vārds uz tā netika iegravēts.
2008.—2009. gada sezonu M. Hartigans aizvadīja jaunizveidotās Kontinentālās hokeja līgas kluba Rīgas "Dinamo" rindās. 2009. gada 25. jūnijā viņš parakstīja līgumu ar citu KHL klubu Maskavas "CSKA". Pirms KHL 2010.-2011. gada sezonas viņš atgriezās Rīgas "Dinamo". 2010. gada 27. septembrī viņš tika atzīts par KHL nedēļas labāko uzbrucēju.
2011.—12. gada sezonu hokejists uzsāka Šveices hokeja līgas kluba HC Rapperswil rindās, taču noslēdza Zviedrijas Elitsērijas klubā Linköpings HC. Pēc sezonas beigām viņš noslēdza profesionālā spēlētāja karjeru.
Isnaudas pagasts

Hidrogrāfija

Upes: Istalsna, Kiudolica, Pilda.
Ezeri: Čortovkas ezers, Istalsnas ezers, Oču ezers, Rauzu ezers, Zeiļu ezers.

Vēsture

1945. gadā Ludzas apriņķa Zvirgzdenes pagastā izveidoja Isnaudas ciema padomi. Ludzas rajona Isnaudas ciemam 1954. gadā pievienoja likvidēto Priedaines ciemu, 1965. gadā padomju saimniecības «Ludza» teritoriju pievienoja Zvirgzdenes ciemam, 1977. gadā pievienoja daļu Zvirgzdenes ciema teritorijas, 1979. gadā daļu teritorijas pievienoja Ciblas ciemam. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Isnaudas pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Ludzas novadā.

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas ir Martiši (pagasta centrs), Istalsna, Gāgari.
Šūnas membrāna

Šūnas membrāna kalpo kā šūnas ārējais apvalks, kā arī norobežo tās organoīdus (šūnas iekšējās membrānas sauc arī par biomembrānām). Tas ir puscaurlaidīgs lipīdu (galvenokārt fosfolipīdu) dubultslānis. Visām šūnām ir šūnas membrāna. Tā sastāv galvenokārt no proteīniem (olbaltumvielām) un lipīdiem (taukiem, taukskābēm).

Membrānas funkcijas

Puscaurlaidīgā šūnas membrāna fiziski atdala šūnas saturu no ārējās vides un kontrolē, kādas vielas nokļūst šūnā un kādas tiek izvadītas - veic tā saucamo barjerfunkciju. Iekšējās membrānas norobežo daudzus šūnas organoīdus - endoplazmatisko tīklu, Goldži kompleksu, lizosomas, vakuolas. Ir arī tādi organoīdi, kurus aptver divkārša membrāna - kodols un mitohondriji. Dažādu biomembrānu lipīdu un proteīnu ķīmiskais sastāvs var atšķirties.

Membrānas sastāvā esošie proteīni var darboties kā ķīmiski receptori. Tie saņem signālus no citām šūnām vai ārējās vides un izraisa šūnas reakciju. Šādus proteīnus sauc proteīnu receptoriem.
Knoringi

Knoringi (vācu: von Knorring) jeb Knorres (von Knorre) ir sena vācbaltiešu dzimta, kas ieceļojusi Latvijā 15. gadsimtā. Dzimta vēlāk izplatījās arī Krievijā, Zviedrijā, Somijā. Daudzi Knoringi bija uzticami Krievijas impērijas interešu aizstāvji 18. un 19. gadsimtā.

Vēsture

Dzimtas aizsācējs bija bruņinieks Heinrihs Knore (Knorre), kurš 1441. gadā kā Vācu ordeņa vasalis saņēma Pelču muižas (Pelzen) sešu arklu lēni. Jāteles un Vilgāles muižu īpašnieka Heinriha Knora mantinieki 1566. gadā dzimtas vārdu mainīja no Knorre uz Knorring. 
1620. gadā dzimta ierakstīta Kurzemes bruņniecības matrikulā, 1746. gadā - Igaunijas bruņniecības matrikulā, bet 1867. gadā - Vidzemes bruņniecības matrikulā. 
Johanns von Knorings 1566. gadā saņēma no Kurzemes un Sāmsalas-Vīkas bīskapa Magnusa Pedastes muižu (Pädaste mõis) Muhu salā, aizsākot Knoringu no Pedastes (Knorring a. d. H. Peddast) līniju, kas 1741. gadā ierakstīta Sāmsalas bruņniecības matrikulā.
1720. gadā Knoringi kļuva par Zviedrijas karalistes baroniem.

Muižas

Dažādos laika posmos mūsdienu Latvijas teritorijā dzimtas valdījumā bijušas Ermaņu (Hermannshof) u.c. muižas.
Hoceņa

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1227. gadā. Ilgu laiku atradās Habsburgu impērijas sastāvā. No 1918. gada - Čehoslovākijas sastāvā. 1935. gadā Hoceņā nodibināja uzņēmumu Beneš-Mráz, kas lika pamatus pilsētas no aviobūves tradīcijai. Kopš 1993. gada - Čehijā.
Sosnovijbora

Vēsture

Dibināta 1958. gadā kā atomrūpniecības centrs. 1974. gadā šeit tika iedarbināts pirmais Ļeņingradas AES bloks. 2007. gadā tika ielikts pamatakmens vēl vienas AES celtniecībai.

Ekonomika

Pilsētā atrodas Ļeņingradas AES un Optoelektronikas iekārtu ražošanas ZPI (НИИ оптико-электронного приборостроения). Šeit atrodas arī atomkuģu un atomzemūdeņu kodoliekārtu pētniecības institūts un radioaktīvo atkritumu poligons.

Cilvēki

Sosnovijbora ir riteņbraucēja Pāvela Bruta (Павел Александрович Брутт, 1982) un biatlonista Dmitrija Mališko (Дмитрий Владимирович Малышко, 1987) dzimtā pilsēta.
Miķelis Rozentāls

Biogrāfija

Dzimis 1887. gada 6. decembrī. Strādājis par tautskolotāju. Bijis Latvijas Sociāldemokrātiskās strādnieku partijas (LSDSP) biedrs. Ticis ievēlēts visos Latvijas parlamentos: Satversmes sapulcē (1920), 1. Saeimā (1922), 2. Saeimā (1925), 3. Saeimā (1928) un 4. Saeimā (1931).
Pēc Ulmaņa apvērsuma 1934. gada maijā Saeimas darbība tika apturēta. Rozentāls kā viens no potenciālajiem jaunā režīma pretiniekiem tika apcietināts un nogādāts Liepājas koncentrācijas nometnē, kur pavadīja vairākus mēnešus. Atbrīvots 1935. gada 29. martā, iesaistījies nelegālās Latvijas Sociāldemokrātiskās strādnieku un zemnieku partijas (LSSZP) Saldus nodaļas darbībā.
1949. gada martā izsūtīts uz Sibīriju. 1956. gadā atgriezies Kurzemē. Par turpmāko likteni ziņu nav.
Dzīslkāta beka

Augšanas apstākļi

Mikorizas sēne. Aug galvenokārt piejūras kāpās priežu mežos. Reti konstatēta arī attālu no jūras, piemēram, izstrādātā kūdras purvā.

Barības vērtība

Ēdama bez iepriekšējas novārīšanas.
Trnava

Vēsture

Trnava rakstos pirmoreiz minēta 1211. gadā. Tāpat kā lielākā daļa no Slovākijas teritorijas Trnava līdz 1918. gadam atradās Ungārijas sastāvā, tās ungāriskais nosaukums ir Naģsombata (Nagyszombat). 1238. gadā Trnava bija pirmā Slovākijas pilsēta, kurai ar karaļa lēmumu tika piešķirtas pilsētas tiesības. Pēc tam, kad 1541. gadā Osmaņu impērija iekaroja mūsdienu Ungārijas teritoriju, uz Trnavu tika pārcelta Estergomas arhibīskapa rezidence, tā palika šeit līdz 1820. gadam. 16. un 17. gadsimtā Trnava bija svarīgs kontrreformācijas centrs. Ar jezuītu atbalstu šeit tika nodrukāts pirmais Bībeles tulkojums ungāru valodā. No 1635. līdz 1777. gadam šeit darbojās jezuītu Trnavas universitāte, tolaik vienīgā universitāte Ungārijā. 1787. gadā, balstoties uz Trnavas dialektu, mācītājs Antons Bernolāks izveidoja pirmo slovāku valodas standartu. 19. gadsimta sākumā pilsētas nozīme samazinājās, jo arhibīskapa rezidence tika pārcelta atpakaļ uz Estergomu, bet universitāte — uz Budu. Tomēr pēc tam, kad 1844. gadā tika atklāta pirmā Ungārijas dzelzceļa līnija, kas savienoja Trnavu ar Bratislavu, pilsētā sāka strauji attīstīties rūpniecība. Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. 1977. gadā Trnava atkal kļuva par athibīskapa rezidences vietu. No 1993. gada — neatkarīgās Slovākijas pilsēta.

Cilvēki

2001. gadā absolūtais vairākums (96,89 %) pilsētas iedzīvotāju bija slovāki. Pēc reliģiskās pārliecības — katoļi (71,85 %), nereliģiozi (18,37 %).
Trnavā dzimuši futbolists Jūliuss Beliks (Július Bielik, 1962), vesera metējs Libors Harfreitags (Libor Charfreitag, 1977), kardināls Jurajs Hauliks (Juraj Haulik, 1788 – 1869), futbolists Ļubošs Kamenārs (Ľuboš Kamenár, 1987), futbolists Kamils Kopūneks (Kamil Kopúnek, 1984), futbolists Antons Malatinskis (Anton Malatinský, 1920 – 1992). Smolenicas ciemā dzimis izgudrotājs Štefans Baničs (Štefan Banič, 1870 – 1941), bet Zavaras ciemā - futbolists Ļubošs Hanzels (Ľuboš Hanzel, 1987).
Pilsētā bieži uzturējās Ungārijas karalis Lajošs I Lielais (I. Lajos, 1326 - 1382), kurš šeit miris.
13. trolejbusu maršruts (Rīga)

Maršruts

Virzienā Ieriķu iela — Centrāltirgus trolejbusi brauc pa šādām ielām: Stirnu iela, Dzelzavas iela, Vaidavas iela, Kastrānes iela, Biķernieku iela, Struktoru iela, Brīvības gatve, Brīvības iela, Pērnavas iela, Jāņa Asara iela, Avotu iela, Lāčplēša iela, E. Birznieka-Upīša iela, Dzirnavu iela, Turgeņeva iela, Prāgas iela un Gaiziņa iela.
Virzienā Centrāltirgus — Ieriķu iela trolejbusi brauc pa šādām ielām: Gaiziņa iela, Gogoļa iela, Turgeņeva iela, Dzirnavu iela, E. Birznieka-Upīša iela, Lāčplēša iela, Avotu iela, J. Asara iela, Pērnavas iela, Brīvības iela, Brīvības gatve, Viļa Ģelbes iela, Biķernieku iela, Kastrānes iela, Ieriķu iela, Gustava Zemgala gatve, Dzelzavas iela un Stirnu iela.

Maršruts ar mainītu virzienu

Virzienā 1. trolejbusu parks (Ganību dambī) — Centrāltirgus trolejbusi brauc pa šādām ielām: Ganību dambis, Pulkv. Brieža iela, Kalpaka bulvāris, K. Valdemāra iela, Raiņa bulvāris, Gogoļa iela, Turgeņeva iela, Prāgas iela un Gaiziņa iela.
Virzienā Centrāltirgus — 1. trolejbusu parks (Ganību dambī) trolejbusi brauc pa šādām ielām: Gaiziņa iela, Gogoļa iela, Marijas iela, Merķeļa iela, Kalpaka bulvāris, Pulkv. Brieža iela, Ganību dambis un Dambja iela.
Virzienā 1. trolejbusu parks (Ganību dambī) — Brīvības iela — Ieriķu iela trolejbusi brauc pa šādām ielām: Ganību dambis, Pulkv. Brieža iela, Kalpaka bulvāris, K. Valdemāra iela, Raiņa bulvāris, Brīvības bulvāris, Brīvības iela, Brīvības gatve, Viļa Ģelbes iela, Biķernieku iela, Kastrānes iela, Ieriķu iela, Gustava Zemgala gatve, Dzelzavas iela un Stirnu iela.
Ipso facto

Ipso facto (latīņu: "paša fakta dēļ") ir latīņu valodas frāze, ko filozofiski lieto tāda notikuma apzīmēšanai, kas ir kāda cita notikuma tiešas sekas, nevis pastarpināts rezultāts no kādiem citiem notikumiem. Šī frāze atšķirama no latīņu valodas izteiciena per se ("pats par sevi").
Piemēram, "par piederīgu pie Latvijas Republikas pilsoņu kopuma ipso facto tika atzītas personas, kuras saskaņā ar 1919. gada 23. augusta "Likuma par pavalstniecību" 1. pantu skaitījās Latvijas Republikas pilsoņi, bet nebija šīs tiesības realizējušas".
Sklandrausis

Sklandrausis (lībiskajā dialektā: sklandrouš, no kuršu: sklanda — 'žoga kārts, zedeņu žogs, nogāze, nokalne'; lībiešu: sūrkak, daudzskaitlī: sūr kakūd), žograusis (žogrouš) jeb dižrausis (dižrouš) ir tradicionāls lībiešu ēdiens, kas vēlāk aizgūts arī Kurzemes latviešu virtuvē. Tas ir no neraudzētas rudzu mīklas gatavots un ar ķimenēm apbērts saldais rausis ar kārtainu kartupeļu un burkānu pildījumu. Sklandrausi parasti ēd aukstu ar tēju vai pienu.
Sklandraušiem līdzīgi rauši sastopami arī karēļiem, somiem (karjalanpiirakka) un udmurtiem (perepetš), kam tie pildīti ar kāpostiem un gaļu.

Vēsture

Sklandrauša priekštecis bijis ugunskura oglēs cepts neraudzētas rudzu mīklas plācenis. Pēc tam, kad 16. gadsimtā Kurzemes hercogistē ievesti un sākti audzēti burkāni, bet pēc 17. gadsimta — arī kartupeļi, plāceņus papildināja burkānu-kartupeļu pildījums. Lai pildījums neiztecētu, rausim sāka uzlocīt malas, no kā arī tas ieguva savu nosaukumu. Sklandrauši tradicionāli bijuši apjumību ēdiens, bet tie cepti arī uz citiem godiem, piemēram, Lieldienām un Ziemassvētkiem.
2015. gada 21. jūlijā Dundagā notika Sklandraušu festivāls „Pie galda, pie goda, pie labiem ļaudīm”.

Raksturojums

Sklandrausis ir apaļš rausis, kura diametrs ir 8—14 cm. Sklandraušu apakšas (pamatnes) gatavo no stingras rudzu miltu mīklas, kas izveltnēta 2—3 mm biezumā. Pēc mīklas izveltnēšanas no tās izgriež vai izspiež apļus — raušu apakšas, kuru malas uzloka uz augšu. Sklandraušu pamatnes pilda kārtās ar vārītu kartupeļu un burkānu pildījumu attiecībā 1:2—1:1. Kartupeļu masa tiek klāta apakšā, burkānu — pa virsu. Gatavs sklandrausis ir 1,5—2,5 cm biezs. Pēc izskata tam raksturīga burkānu dzeltenīgi oranžā krāsa. Virspusē var būt uzziesta arī krējuma kārta, uzkaisīts kanēlis vai ķimenes. Sklandraušu garšas diapazons var būt no saldenas līdz ļoti saldai. Ēdot nepārprotami sajūtama maizes izstrādājuma garša, ko dod mīklas pamatne, bet garšu buķetē dominē burkānu garša.

Eiropas Savienības politika

Sklandrausis bija pirmais no Eiropas Savienības shēmās iekļautajiem Latvijas pārtikas produktiem. 2011. gada 13. decembrī 6 Kurzemes saimnieču biedrība „Zaļais novads” sagatavoja un Eiropas Komisijai nosūtīja pieteikumu sklandrauša iekļaušanai pārtikas kvalitātes shēmā „Produkti ar garantētām tradicionālām īpatnībām”, kurā atrodas jau vairāk nekā 1100 citu produktu no visas Eiropas, ko aizsargā tiesību akti par ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu aizsardzību, aizsargātiem cilmes vietas nosaukumiem un garantētām tradicionālām īpatnībām. 2013. gada 11. oktobrī ar regulu Nr. 978/2013 Eiropas Komisija šo pieteikumu apstiprināja, Eiropas Savienības līmenī atzīstot sklandrausi par produktu ar garantētām tradicionālām īpatnībām.
Baku

Vēsture

Baku vēsturiskajos avotos pirmo reizi pieminēta 885. gadā, lai gan arheoloģiskajos izrakumos ir atrastas liecības, ka tur ir bijusi apmetne arī pirms mūsu ēras. 1578. gadā pilsētu iekaroja Osmaņu impērija, un noturēja to savā kontrolē līdz 1603. gadam, kad to iekaroja Safavīdu dinastija. 1723. gadā Pēteris I iekaroja Baku, bet 1735. gadā tā atkārtoti bija daļa no Persijas. 1806. gadā atkal to iekaroja Krievijas impērija, bet 1920. gadā kļuva par Azerbaidžānas Republikas galvaspilsētu.

Sports

Pilsētā atrodas Baku Olimpiskais stadions.
2016. gadā pilsētā tika atklāta Baku pilsētas trase, kurā tika aizvadīta Pirmās formulas Eiropas Grand Prix izcīņa, bet 2017. gadā tās ieguva Azerbaidžānas Grand Prix nosaukumu.