google/wiki40b huggingface dataset:
Minhenes vienošanās

Minhenes vienošanās bija līgums, kas tika noslēgts 1938. gada septembrī Minhenē un ļāva Vācijai anektēt Čehoslovākijai piederošo vāciešu apdzīvoto Sudetu apgabalu. Vienošanos parakstīja Lielbritānija, Francija, Itālija un Vācija konferencē, kurā pašas Čehoslovākijas pārstāvji nepiedalījās. Drīz pēc konferences Vācijas karaspēks iesoļoja Sudetijā. 1939. gada martā Vācija okupēja un iznīcināja Čehoslovākiju.

Cēloņi

Minhenes vienošanās tiek uzskatīta par tā sauktās nomierināšanas politikas kulmināciju, kas tiek saistīta ar britu valstsvīra Nevila Čemberlena vārdu, kurš 1937. gada pavasarī kļuva par Lielbritānijas premjerministru. Viņš aktīvi iestājās par piekāpšanos Vācijas prasībām, jo uzskatīja, ka britu sabiedrība nevēlas karu. Hitlers apgalvoja, ka viņš vienīgi vēlas vācu apdzīvoto rajonu pievienošanu Vācijai, un ir gatavs tos iegūt ar karu. Lielbritānija neatbildēja uz Vācijas izaicinājumu un draudu politiku, bet gan piekrita kompromisa risinājumam - atdot Vācijai Čehoslovākijai piederošo Sudetu apgabalu.

Sekas

Čehoslovākijas nodošana no militārā viedokļa bija katastrofa. Čehoslovākijas armijā bija 1,25 miljoni kareivju, 34-35 divīzijas, 1200 lidmašīnu, 700 tanki, 2200 artilērijas vienību, 2500 prettanku lielgabalu.
Čehoslovākijā, kas bija ceturtais lielākais ieroču eksportētājs, vācieši ieguva Škodas un Zbrojovkas ieroču rūpnīcas. Čehoslovākijā sagrābtā bruņojuma pietika, lai apgādātu 20 vērmahta divīzijas, no kurām trīs tika apbruņotas ar čehu T35 un T38 tankiem. Rietumu kampaņas laikā 40% vācu tanku bija čehu ražojuma.
Pēc Minhenes vienošanās Rumānija un Dienvidslāvija noslēdza ekonomiskos līgumus ar Vāciju, dodot tai pieeju kara vešanai nepieciešamajām izejvielām.
Pēc Minhenes vienošanās, kas bija miera politikas ilūzija, vārds nomierināšana ieguva negatīvu un nicinošu pieskaņu. Tas kļuva par gļēvas diplomātijas, vienpusīgas piekāpšanās potenciālu agresoru priekšā un negodīgas kapitulācijas simbolu.
Melturi (stacija)

Vēsture

Šajā vietā 1941. gadā tika atvērts izmaiņas punkts Bille. Pēc gada tas tika pārdēvēts toreizējā Melturu novada vārdā- par Melturiem. Pēc Otrā pasaules kara tas tika likvidēts. 1985. gadā no jauna tika atvērta šī pieturvieta ar nosaukumu 78. km postenis. No 1994. gada tās nosaukums atkal ir Melturi. Līdz līnijas Ieriķi—Gulbene slēgšanai šeit bija ceļa postenis, pēc tam tas pārveidots par pieturas punktu.
Kultūras piemineklis

Kultūras piemineklis ir kultūrvēsturiskā mantojuma daļa. Pie kultūras pieminekļiem pieder pilsētu vēsturiskie centri, senkapi, kapsētas, parki, kultūrvēsturiskas ainavas un atsevišķas teritorijas, ievērojamu personu darbības vietas, vēstures notikumu norises vietas, mākslas darbi. Šiem pieminekļiem ir vēsturiska, zinātniska vai citāda kultūras vērtība.
Kultūras pieminekļi tiek iedalīti arhitektūras, arheoloģiskajos, mākslas, pilsētbūvniecības, vēstures pieminekļos. Vēl tie var tikt iedalīti vietējas un valsts nozīmes pieminekļos pēc mākslinieciskās vērtības un nozīmes. Tāpat pastāv kultūras pieminekļu iedalījums kustamajos un nekustamajos pieminekļos. Kultūras pieminekļu aizsardzība tiek noteikta dažādās starptautiskās hartās.
Ar kultūras pieminekļu pastiprinātu izpēti un apzināšanu Latvijā sāka nodarboties 19. gadsimta pirmajā pusē. Mūsdienās to aizsardzības kontroli veic Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija, iepriekš to veica dažādas citas organizācijas. 1997. gadā UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā tika iekļauts Rīgas vēsturiskais centrs.
Adhēzija

Adhēzija (latīņu: adhaesio — ‘pielipšana’) ir starpmolekulāra saistība starp kontaktā esošām dažādu cietu vai šķidru vielu virsmām. Adhēzija nosaka ķermeņu salipšanu un tā rodas vielu molekulu mijiedarbības rezultātā — van der Vālsa spēka, polārās mijiedarbības, savstarpējas difūzijas, dažkārt arī ķīmisko saišu veidošanās dēļ. Dažkārt adhēzija var izrādīties spēcīgāka nekā kohēzija (saistība viendabīga ķermeņa iekšienē) — tādos gadījumos, atraujot adhezīvi saistītās (salīmētās) virsmas, tiek sarauts mazāk izturīgais ķermenis, nevis salipšanas vieta.
2010. gada ziemas olimpiskās spēles (16. diena)

Vankūveras Olimpisko spēļu sešpadsmitajā dienā (27. februārī) sacīkstes norisinājās 7 disciplīnās un tika izcīnīti 7 medaļu komplekti.
Žeimele

Vēsture

Pirmo reizi minēta 1500. gadā kā Žeimeles muiža, kas atradās Livonijas ordeņa iekarotajā zemgaļu Silenes novadā pie senā tirdzniecības ceļa, kas veda no Bauskas pils un Lietuvu. 1540. gadā dibināta evaņģēliski luteriskā baznīca, 1542. gadā pieminēts Žeimes miestiņš.
No 1585. vai 1587. gada Žeimeles apvidus piederēja Lietuvas dižkunigaitijai.
1596. gadā pie Žeimeles luterāņu baznīcas atvēra pirmo skolu. Līdz 1783. gadam Žeimeles luterāņu draudze ietilpa Kurzemes konsistorijas Bauskas diacēzē, pēc tam Lietuvas konsistorijā.
1826. gadā uzcelta Svētā Pētera un Pāvila katoļu baznīca. 1920. gadā dibināta vidusskola, bet 1937. gadā dibināta lauksaimniecības skola. 1993. gadā atklāja Žeimeles Zemgales novada muzeju.

Žeimeles nosaukuma maiņas

Vēsturiski vietas nosaukums ir stipri mainījies gadsimtu gaitā: Sheime, Žeime, Žeimeli, Žeimis, Scheimeln. Latviešu valodā vēl 19. gs. saukta par Žeimi, bet 20. gs. par Žeimeli. Uzskata, ka nosaukums žeimys cēlies no seno zemgaļu valodas „tas, kurš salst" vai "ziemelis“. Tādā gadījumā žeimė nozīmēja „salta vieta“.
Eindhovena

Vēsture

Eindhovena pirmoreiz minēta rakstos 1232. gadā, kad Brabantes grāfs Henriks I piešķīra tai pilsētas tiesības. 1486. gadā to nopostīja Gelderlandes karaspēks. 1554. gadā ugunsgrēks nopostīja 75% māju. Nīderlandes revolūcijas laikā to vairākkārt ieņēma gan nīderlandieši, gan spāņi. Kara beigās tā palika Spānijas sastāvā, tomēr 1629. gadā iekļāvās Nīderlandē.
Rūpnieciskās revolūcijas laikā 19. gadsimtā Eindhovena ar kanāliem tika savienota ar apkārtējām pilsētām un šeit attīstījās tabakas un audumu ražošana.
1891. gadā pilsētā dibināts uzņēmums Philips, kuram līdz 1990. gadu beigām šeit bija galvenais birojs, kā arī ražotnes.
Otrā pasaules kara laikā pilsēta smagi cieta bombardēšanā, no vēsturiskās apbūves maz kas saglabājies.
Jānis Rokpelnis

Biogrāfija

Rokpeļņa tēvs Fricis Rokpelnis bija kreisi noskaņots rakstnieks, Padomju Latvijas himnas teksta autors.
Rokpelnis 60. gados pārcēlās uz Ļeņingradu, kur studēja psiholoģiju un filozofiju. Pirmos dzejoļus viņš rakstīja krievu valodā, vairums to nav saglabājušies.
Rokpelnis pieder pie nozīmīgākajiem 70. gadu dzejniekiem, viņš latviešu dzejā ienesa ironijas, dažādu valodas slāņu līdzāspastāvēšanas tendences, tās apvienojot ar lirismu.
No krievu valodas atdzejojis Inokentija Anņinska, Aleksandra Bloka, Josifa Brodska, Marinas Cvetajevas, Nikolaja Rēriha, N. Tihonova, Semjona Haņina un citu autoru dzeju.
Dziesmas ar J. Rokpeļņa dzeju komponējuši Uldis Stabulnieks ("Neskaramam nepieskaros", "Pura godi", "Es mīlu dzīvi"), Juris Kulakovs ("Kā pasakā"), Aigars Grāvers ("Mēness iedegums"), grupa "Sigma" ("Jūtu vairs nav"), vairākas dziesmas apkopotas Elijas albumā "...aizirties līdz rasai..." (2007).
Rokpelnis saņēmis laikraksta "Padomju Jaunatne" prēmiju par gada labāko pirmo dzejoļu krājumu (1976), Dzejas dienu balvu par krājumu "Rīgas iedzimtais" (1981), Baltijas Asamblejas balvu par izlasi "Lirika" (2000), Aleksandra Čaka prēmiju par Rīgas attēlojumu literatūrā (2001), kā arī Literatūras gada balvu par krājumu "Vārti" (2004). 2010. gadā par krājumu "Nosaukums" saņēmis žurnāla "Latvju Teksti" balvu un Ojāra Vācieša prēmiju, grāmatai "Rīgas iestaigāšana" 2013. gadā piešķirta Dzintara Soduma prēmija. 2015. gadā saņēmis O. Vācieša prēmiju otrreiz par dzejoļu krājumu "Post factum". 2016. gada martā tiek paziņots, ka Rokpelnis saņem Literatūras gada balvu par mūža ieguldījumu literatūrā.
2017.gadā, gadu pirms VDK kartotēkas publicēšanas, atzinuši sadarbību ar VDK ar segvārdu Miķelis. Laikrakstā “NRA” publicētajā intervijā Jānis Rokpelnis uzsver –  “Nevienu neesmu nodevis, par provokatoru neesmu strādājis. Mans darbs bija analītika: palīdzēju čekai izprast inteliģences noskaņas.” VDK zinātniskās izpētes komisijas vadītājs Kārlis Kangeris norādīja,  ka VDK kartotēkās esot 583 kultūras darbinieki no kopā 4300.
Sergejs Gimajevs

Karjera

2003. gada NHL draftā Gimajevu 5. kārtā ar 166. numuru izvēlējās Otavas "Senators". Spēlējis dažādās KHL komandās kā Čerepovecas "Severstal", Novosibirskas "Sibirj", Maskavas "Dinamo", Astanas "Baris", Ufas "Salavat Julajev", Maskavas CSKA, Podoļskas "Vitjaz". 2018. gadā Gimajevs pievienojās Rīgas "Dinamo".
Alfrēds Laukirbe

Dzīvesgājums

Dzimis 1901. gada 25. jūnijā Jēkabpilī. 1931. gadā beidza studijas Latvijas Universitātes Arhitektūras fakultātē pie Ernesta Štālberga. Piedalījās Brīvības pieminekļa projektēšanā (1931—1934). Piedalījās daudzos arhitektūras projektu konkursos, pēc viņa projekta uzcelta viesnīca "Jelgava" un Brocēnu cementa fabrikas direktora dzīvojamā māja (1939), arhitekts Alfrēds Laukirbe izplānoja arī Brocēnu fabrikas inženieru un meistaru ēkas, katru uz 1600 m² apbūves gabala, ar kopīgiem bērnu rotaļlaukumiem un tenisa kortiem. Popularizēja ugunsdrošo būvveidu lietošanu lauku būvniecībā. 
Otrā pasaules kara laikā iesaukts Vācijas armijā, kritis gūstā, nodarbināts PSRS rūpniecības ēku celtniecībā (1944—1953). Pēc atbrīvošanas saņēma atļauju izceļot uz Vāciju, bija Būvniecības akadēmijas docents Berlīnē (1955—1968).
Miris 1993. gada 26. februārī Berlīnē.
Vimbas

Latvijā

Latvijā mājo viena vimbu ģints suga — vimba (Vimba vimba), kas sastopama Baltijas jūras un Rīgas līča piekrastēs, jūrā ietekošās upēs un to pietekās, kā arī piejūras ezeros. Tā ir anadromā zivs, un areāla atsevišķās vietās var būt sastopama arī saldūdens forma.
Sēlpils (stacija)

Stacijas vēsture

Zelburgas stacija tika atklāta 1904. gadā kā dzelzceļa līnijas Ventspils—Maskava stacija. 1919. un 1920. gadā tika saukta par Sēlpils staciju.
Stacija slēgta līdz ar dzelzceļa līnijas slēgšanu pasažieru satiksmei, 2000. gadā.
Sociālais nodoklis

Terminoloģija

Meklējot informāciju par sociālo nodokli ir svarīgi nejaukt likumu par sociālo nodokli ar likumu par valsts sociālo apdrošināšanu, pirmais ir novecojis, to ir nomainījis otrais. Piemēram, sociālā nodokļa definīcija šajā rakstā ir dota no novecojušā likuma par sociālo nodokli, jo likums par valsts sociālo apdrošināšanu piemin tikai obligātās iemaksas. Šķiet, ka arī angļu valodā šādu praksi sauc par social insurance, respektīvi, "sociālo apdrošināšanu" taču finansiālais pamats tai jebkurā gadījumā ir nodokļi.
Spējā izstrāde

Spējā izstrāde (angļu: Agile development) ir programminženierijas nozare, kura satur organizatorisku un metodoloģisku pasākumu kopumu ar mērķi nodrošināt iespējami ātru (laika ziņā), elastīgu (lietotāja prasību ziņā) un efektīvu (izpildes ziņā) programmatūras projektu izstrādi un ieviešanu. Spējās izstrādes principi balstās uz iteratīviem soļiem, programmatūras izstrādes projektu visā tā dzīves ciklā realizējot pa nelieliem secīgiem posmiem. Katra soļa sākumā tiek noteikts vai precizēts šī soļa plāns (šajā brīdī tas tiek pielāgots atbilstoši iespējamai prasību maiņai no pasūtītāja puses) un šī posma izpildes gaitā to "no ārpuses" nevar ietekmēt. Posmu garums parasti tiek noteikts 1—2 mēnešu robežās.
MOL Liga

Latvijas hokejisti MOL

Čempionātā īslaicīgi spēlējuši gan Vladimirs Mamonovs, Toms Bluks un Sergejs Tjoluškins, gan arī Jānis Kalniņš, Reinis Demiters, Rihards Grigors un Aigars Bērziņš.
Pašlaik (2014) HSC Csíkszereda rindās spēlē vārtsargs Mārtiņš Raitums.
Cjiņs Šihuans

Biogrāfija

Jins Džens piedzima 259. gadā p.m.ē. Haņdaņā, Džao valsts galvaspilsētā. Viņa tēvs bija Džiču, kas vēlāk, pieņemot karalisko vārdu Džuansjans, bija Cjiņu valsts valdnieks.
Pēc tēva nāves 246. gadā p.m.ē., 13 gadus vecais Jins Džens kļuva par Cjiņu valsts valdnieku. Šis laiks Ķīnas vēsturē ir Karojošo valstu periods kad Cjiņu valsts karoja ar kaimiņvalstīm par varu Senajā Ķīnā. 240. gadā p.m.ē. Jinu Dženu mēģināja gāzt no troņa viņa māte un viņas mīļākais Lao Ajs, kuriem bija divi kopīgi dēli. Jins Džens kopā ar saviem tuvākajiem atbalstītājiem spēja atvairīt sazvērnieku uzbrukumu. Pēc tam Jins Džens uzsāka cīņu pret sazvērniekiem. Visbargāko sodu saņēma Lao Ajs, kuru aiz rokām un kājām piesēja pie četriem kaujas ratiem un saraustīja gabalos. Pēc šī atgadījuma Jinam Dženam sākās paranojiskas bailes no atentātiem. Tādēļ viņš sāka nogalināt visus, kurus uzskatīja par ienaidniekiem vai par potenciālajiem ienaidniekiem.
Viņa valdīšanas laikā Cjiņu armija uzsāka galīgo kampaņu pārējo ķīniešu valstu iekarošanai. 230. gadā p.m.ē. iekaroja Haņu valsti, 228. gadā p.m.ē. — Žao valsti, 225. gadā p.m.ē. — Vei valsti, 223. gadā p.m.ē. — Ču valsti, 222. gadā p.m.ē. — Jaņu valsti, visbeidzot 221. gadā p.m.ē. — Ci valsti.
221. gadā p.m.ē. Jins Džens izveidoja centralizētu valdību, bet pats sevi pasludināja par pirmo Ķīnas imperatoru, pieņemot vārdu Cjiņs Šihuans, kas burtiski to arī nozīmē — ‘Cjiņu Pirmais imperators’.
Pēc Cjiņu dinastijas impērijas izveidošanas, Cjiņs Šihuans vēlējās arī atbilstoši grezni dzīvot, tādēļ uzsāka Epanas pils celtniecību. Tās platība bija vairāk nekā 10 hektāri. Līdz mūsdienām no šīs pils ir palikusi tikai neliela daļa.
Šihuans nomira 49 gadu vecumā. Tā kā viņš ļoti baidījās no nāves, jau savas dzīves laikā bija licis veidot nemirstīgu armiju (skat. Terakotas armija), kas apsargās viņa kapenes. Cjiņs Šihuans tika guldīts bronzas sarkofāgā, zem mākslīgi uzbērta kalna, kur viņa pīšļi iespējams atrodas arī mūsdienās, jo Ķīnas valdība ir pieņēmusi lēmumu kapavietu neatrakt.
Jakubs Štepāneks

Spēlētāja karjera

Savu profesionālā spēlētāja karjeru Štepāneks uzsāka 2006. gadā, kad spēlēja Čehijas Ekstralīgas kluba HC Vitkovice rindās. Klubā viņš nospēlēja līdz pat 2010. gada vasarai, 2008.—09. sezonu noslēdzot ar vismazāk vidēji spēlē ielaisto vārtu rādītāju līgā.
2009. gada vasarā Štepāneks parakstīja līgumu ar Sanktpēterburgas SKA vienību, pievienojoties klubam kā otrais vārtsargs, taču sezonas gaitā spējot izkonkurēt Jevgēņiju Nabokovu. 2012.—13. gada sezonas gaitā Štepāneks no SKA pārcēlās uz Prāgas "Lev" vienību. No 2013. līdz 2016. gadam spēlēja Čerepovecas "Severstal" rindās.
Čehijas izlases rindās spēlējis 2009., 2010. un 2011. gada Pasaules čempionātos, kā arī 2010. gada olimpisko spēļu turnīrā.
Orientēta taisne

Ass vektors

Vektora ass ir orientēta vektora pamats. Visi vektori, kuri ir kolineāri ar kādu doto ortu, ir šī orta ass vektori. Starp kādas ass vektoriem un reāliem skaitļiem pastāv savstarpēja atbilstība. Tas nozīmē, ka katram ass vektoram atbilst viens noteikts reāls skaitlis, un otrādi — katram reālam skaitlim atbilst noteikts ass vektors. Šo lielumu sauc par vektora algebrisko lielumu jeb koordinātu.
Ja vektors ir apzīmēts ar simbolu \vec{A B}, tad tā algebrisko lielumu apzīmē ar  AB \ . Savukārt, ja vektors apzīmēts ar simbolu  \vec{a} \  un tā asi ar  l \ , tad tā algebrisko lielumu apzīmē ar  a_l \ . Ass vektora algebriskais lielums ir vienāds ar tā moduli, t.i.,  a_l = |a| \ , ja vektoram un tā asij ir vienādi vērsumi, un  a_l = -|a| \ , ja vektora vērsums ir pretējs tā ass virzienam.
Arveds fon Hāns

Dzīvesgājums

Dzimis 1872. gada 19. oktobrī Cēres muižā Cēres pagastā tās īpašnieka Paula fon Hāna un viņa sievas Johannas, dzimušas Arnimas, ģimenē. Mācījās Kudīgas ģimnāzijā, studēja tieslietas Bonnas Universitātē, pievienojās studentu korporācijai Corps Borussia. Pēc atgriešanās dzimtenē bija Ilūkstes apriņķa komisārs.
Vācu okupācijas laikā 1918. gadā bija Kurzemes Zemes padomes loceklis, vēlāk no 9. līdz 28. novembrim Baltijas Reģentu padomes loceklis.
Latvijas brīvības cīņu laikā viņš pārcēlās uz dzīvi Berlīnē, Otrā pasaules kara beigās uz Moilandes pili (Schloss Moyland) pie Klēves.
Miris 1948. gada 11. martā Moilandes pilī.
Idiotija

Idiotija ir oligofrēnijas (iedzimtas plānprātības) vissmagākā pakāpe. Idiotijas slimnieki nespēj apgūt valodu un strādāt (veikt jebkādas saprātīgas darbības), ir pastāvīgi kopjami un uzraugāmi. Šiem slimniekiem nav emociju (tikai primitīvas patikas vai nepatikas reakcijas). Dažiem slimniekiem raksturīgi nemotivētas agresijas uzliesmojumi (tajā skaitā pret sevi), citi ir kūtri un vienaldzīgi pret apkārtnē notiekošo.
Vārds ‘idiots’ cēlies no grieķu ἰδιώτης, idiōtēs — ‘neprasmīgs indivīds’, ‘indivīds’ un ἴδιος, idios — ‘privāts’, ‘vienpatis’. Vārds sastopams arī latīņu valodā — idiota — ‘vienkāršs ļautiņš’. Mūsdienīgā formā vārdu ‘idiots’ izmanto kopš 13. gadsimta, kad vidusangļu valodā ienāca no senfranču idiote — neizglītots vai nekompetents cilvēks.
Sarunvalodā vārds 'idiotisms' tiek izmantots, lai apzīmētu galēju muļķību un tās simptomus. 'Idiots' tiek lietots nevis kā medicīnisks termins, bet kā sinonīms vārdiem 'stulbenis', 'plānprātiņš' vai 'muļķis'. Ar to apzīmē personu ar garīgiem trūkumiem, kas darbojas visiznīcinoši vai būtiski neefektīvi.

Literatūrā

Idiota tēls tiek izmantots arī literatūrā, bieži kā alegorija kādai citai problēmai. Idiota tēlus izmantojuši Viljams Folkners, Viljams Šekspīrs (luga Karalis Līrs), Fjodors Dostojevskis (romāns Idiots). Frīdrihs Nīče savā darbā "Antikrists" apgalvoja, ka Jēzus bija idiots, jo nostājās pret materiālo pasauli.
Gaiļbiksīte

Raksturojums

Augums neliels, 15 līdz 30 cm. Lapas sakārtotas rozetē, veselas, otrādi olveidīgas. Lapas garums kopā ar kātu līdz 20 cm, platums līdz 6 cm. Lapas pēc ziedēšanas kļūst lielākas, krokojas. Lapas plātne pāriet spārnainā kātā. Stumbrs (ziednesis) stāvs, 10 — 30 cm garš ar 5 — 10 nokareniem ziediem. Ziedi sakopoti čemurā. Zieda kauss stobrveida, pūkains. Ziedi dzelteni. Zied maijā, jūnijā. Auglis — olveidīga pogaļa.

Izplatība

Suga izplatīta Eiropā, izņemot ziemeļu rajonus. Aug arī Kaukāzā, Turcijā un Irānā.
Latvijā ir sastopams visā teritorijā. Aug krūmājos, mežos, sausās pļavās.

Izmantošana

Ārstniecības augs. Satur saponīnu, glikozīdus, A un C vitamīnu. Lieto galvenokārt par atklepošanas līdzekli. Izmanto migrēnas, podagras, reimatisma ārstēšanā, pret bezmiegu un klepu. Var būt kairinošs cilvēkiem, kuri ir pret to alerģiski.
Gaiļbiksītes lapas tiek izmantotas spāņu virtuvē kā lapu salāti. Anglijā ziedus izmanto pašdarināto vīnu aromatizēšanai.
Iecienīts dekoratīvais augs.

Audzēšana

Gaiļbiksītes var pavairot ar sēklām vai dalot cerus. Sēklas sēj vēlu rudenī, kastītēs vai gruntī. Pavasarī, kad augi sasnieguši ~ 4 cm augstumu, tos izstāda 10 — 15 cm attālumā patstāvīgā vietā. Augiem patīk noēnota vieta un auglīga augsne.
2017. gada UEFA Čempionu līgas fināls

Stadions

Par 2017. gada UEFA Čempionu līgas fināla norises vietu Millennium stadions tika izvēlēts 2015. gada 30. jūnijā UEFA izpildkomitejas sanāksmē Prāgā.
Edvins Magnuss

Biogrāfija

Edvins Magnuss piedzima 1888. gada 29. martā Liepājā Leo un Magdas (dz. Donberga) Magnusu ģimenē, bez viņa ģimenē auga māsa — Katrīna. Beidzis Liepājas ģimnāziju. 1909. gadā kļuvis par zvērināta advokāta palīgu Maskavā. 1910. gadā ar Zelta medaļu absolvējis Juridisko fakultāti Maskavas universitātē. 1911. gadā kļuvis par zvērināta advokāta Vilhelma fon Rīdigera palīgu Rīgā. Pirmā pasaules kara laikā iesaukts kara dienestā. Par kaujas nopelniem paaugstināts par virsnieku. 1916. gadā kļuvis par zvērinātu advokātu Rīgā. 1918. gadā nosūtīts uz Maskavu, lai vācu vēstniecības aizsegā risinātu sarunas ar PSRS vadību par mantisko vērtību atgūšanu, kas tika izvestas no Rīgas. Šo sarunu laikā esot saskaņota arī Rīgas Melngalvju sudrablietu atdošana.
1919. gada 22. maijā Baltijas Landesvēra štāba vadītājs nosauca Edvinu Magnusu par Rīgas pilsētas galvu. Tā paša gada jūlijā vācbaltiešu nacionālā komiteja nominēja viņu par savu pārstāvi Latvijas Pagaidu valdībā, kurā viņš ieņēma tieslietu ministra amatu. Amatā viņš bija līdz decembrim. Edvins Magnuss bija Tautas padomes loceklis no vācbaltiešu reformu partijas, līdz 1932. gadam bija arī šīs partijas priekšsēdētājs. 1920. gadā ievēlēts Latvijas Satversmes sapulcē no Baltijas vācu partiju saraksta.
1920. gadā bija Latvijas delegācijas eksperts banku un rūpniecības jautājumos miera sarunās ar PSRS. Bija Rīgas domes deputāts. 1928. gada janvārī Edvins Magnuss otrreiz stājās tieslietu ministra amatā. Šajā laikā viņam uzticēja arī Finanšu ministrijas pagaidu pārvaldi un viņš tika deleģēts Tautu savienībā. Amatā bija līdz tā paša gada decembrim, pēc tam atsāka strādāt par zvērinātu advokātu. Bijis Rīgas Vācu juristu biedrības biedrs, priekšsēdētājs Rīgas Komercbankas pārvaldes padomē, Pirmajā Rīgas apdrošināšanas sabiedrībā un virknē industrijas un tirdzniecības uzņēmumu. Pārstāvot šo uzņēmumu intereses, Magnuss nonāca opozīcijā Ulmaņa valdībai, kā rezultātā viņš 1938. gadā tika padzīts no Latvijas. 1939. gada 15. decembrī atskaitīts no zvērinātu advokātu skaita un dzēsts no saraksta sakarā ar izstāšanos no Latvijas pavalstniecības.
Edvins Magnuss apmetās uz dzīvi Austrijā un Otrā pasaules kara laikā vadīja savu apdrošināšanas koncernu. Pēc kara strādājis federālā kanclera kancelejā uz īpaša līguma pamata. Miris 1974. gada 9. septembrī Vīnē.
C standarta bibliotēka

C standarta bibliotēka (angļu: C standard library) ir C programmēšanas valodas standarta bibliotēka, ko nosaka ANSI C standarts. Tas tika izstrādāts vienā laikā ar POSIX C bibliotēkas standartu, kas iekļauj vēl papildus funkcionalitāti. Tā kā ANSI C standartu vēlāk pieņēma arī Starptautiskā standartizācijas organizācija (ISO), to mēdz dēvēt arī par ISO C bibliotēku (angļu: ISO C Library).
C standarta bibliotēka ietver makrodefinīcijas, datu tipu definīcijas un biežāk nepieciešamās funkcijas virkņu apstrādei, matemātiskiem aprēķiniem, ievades/izvades apstrādei, atmiņas pārvaldībai un piekļuvei dažādiem operētājsistēmas servisiem.
Latvijas Universitātes Rakstu māja

Latvijas Universitātes Rakstu māja būs Latvijas Universitātes Bibliotēkas, piecu fakultāšu (Biznesa vadības un ekonomikas, Humanitāro zinātņu, Pedagoģijas, psiholoģijas un mākslas, Sociālo zinātņu, Vēstures un filozofijas fakultātes), kā arī Filozofijas un socioloģijas, Latviešu valodas un Latviešu Vēstures institūtu  kopīgs akadēmiskais centrs Jelgavas ielā 1, Torņakalnā Rīgā.
LU Rakstu māja būs trešā ēka 4,5 hektārus plašajā teritorijā, kur līdz 2023. gadam paredzēts izveidot jaunu LU studentu pilsētiņu, kurā ietilps arī Dabas māja, Zinātņu māja, Tehnoloģiju māja, Veselības māja, Sporta māja, Veselības māja, kā arī Studentu un Viesu māja.

Celtniecība

Rakstu mājas būvniecībai 2017. gada 20. jūlijā Latvijas Universitāte noslēdza līgumu ar Eiropas investīciju banku par aizdevumu 30 miljonu eiro apmērā.
Būvniecības līguma noslēgšana plānota 2019. gadā.

Ēka

Rakstu mājas kopējā virszemes stāvu platība plānota 32 000 m², kas sadalīta septiņos virszemes stāvos. Tā nodrošinās studiju vietas 11 000 studentiem un 1100 darbavietas personālam.
Brāļi Kaudzītes

Brāļi Kaudzītes (Reinis Kaudzīte un Matīss Kaudzīte) bija latviešu rakstnieki un skolotāji. Pirmā latviešu romāna "Mērnieku laiki" autori (1879).
Koimbra

Vēsture

Koimbru ir dibinājuši Ibērijas ķelti. Romas impērijas laikā tā bija pazīstama ar Emīnijas (Aeminium) vārdu un atradās pie lielceļa, kas savienoja Lisabonu (Olisipo) ar Bragu (Bracara Augusta). 468. gadā svēbi sagrāva netālu esošo Konimbrigas pilsētu un tās iedzīvotāji pārcēlās uz Emīniju un pārdevēja to Konimbrigas vārdā. 711.-878. un 987.-1064. gadā pilsētu pakļāva mauri, 1139.-1256. gadā Koimbra bija Portugāles galvaspilsēta. 1290. gadā tika nodibināta universitāte.