google/wiki40b huggingface dataset:
Aptiekas iela (Rīga)

Vēsture

Aptiekas iela sākotnēji bijusi daļa no Aleksandra ielas. Dibinot Aleksandra Augstumu slimnīcu, 1824. gadā pie tās ierīkoja aptieku, kas devusi ielas nosaukumu (aptieka pastāv līdz mūsdienām, lai gan tagad atrodas Patversmes ielā 1). 1885. gada 18. martā Aleksandra ielas daļu no Tilta ielas līdz Tvaika ielai pārdēvēja par Aptiekas ielu (Apotheke Straße, Аптекарская улица). Latviešu valodā šo ielu sākumā dēvēja par Aptieķeru ielu. 1947. gada 16. aprīlī tika pieņems lēmums rezervēt zemi Aptiekas ielas turpinājumam aiz Tvaika ielas, bet 1956. gada 14. septembrī tika apstiprināts projekta uzdevums tilta celtniecībai no Aptiekas ielas pāri Sarkandaugavai uz Kundziņsalu (tilta celtniecība pabeigta 1959. gadā). 
Aptiekas ielā atradās Sarkankalna filiālbibliotēka (Aptiekas iela 8), Sarkandaugavas bērnu bibliotēka (Aptiekas iela 14) un Rīgas psihiatrijas un narkoloģijas centrs (Aptiekas 7/9).
Ferdinands Grīniņš

Dzīvesgājums

Dzimis 1884.gada 27.aprīlī Ventspilī Kārļa Grīniņa un Annas (dzimušas Rozes) ģimenē. Brālis - Latvijas zemūdeņu diviziona kapteinis Nikolajs Grīniņš (1891 - 1981). 1901. gadā iesaistījās revolucionārajā kustībā, no 1904. gada — LSDSP Rīgas komitejas loceklis. 1905. gada revolūcijas laikā bija kaujinieku grupas loceklis Rīgā, Liepājā un Tukumā. Organizēja Tukuma bruņoto sacelšanos. Organizēja ieroču iepirkšanu Beļģijā un Šveicē.
1906. gada oktobrī viņu apcietināja un sekojošajā tiesas prāvā, kurā tiesāja 16 cilvēkus, apsūdzības tika izvirzītas par dažādiem uzbrukumiem, kopumā vismaz par 24 epizodēm. Šajā prāvā F.Grīniņam un Otto Sniķeram (1885—1906) piesprieda 15 gadus ilgu cietumsodu. 1906. gada 27. decembrī pa ceļam uz Koknesi viņu nošāva, vedot uz ieslodzījuma vietu, it kā bēgšanas mēģinājuma dēļ.
1920.—1930. gados Kārlis Beierbahs (1902—1941), vācot foto liecības par 1905. gada revolūcijas dalībniekiem un notikumiem, nofotografēja arī F.Grīniņa un Otto Sniķera bojāejas vietu.
Kārlis Miķelsons

Biogrāfija

Kārlis Miķelsons 1977. gadā pabeidza Rīgas 20. vidusskolu. Pēc tam studēja Latvijas Lauksaimniecības akadēmijā, kur ieguva augstāko tehnisko izglītību.
No 1990. līdz 1992. gadam Miķelsons strādāja AS "Vanga" par autoservisa vadītāju. 1992. gadā sāka strādāt "Latvija Statoil" par Biznesa attīstības departamenta vadītāju. 1996. gadā kļuvis par uzņēmuma izpilddirektoru, no 1998. gada bija arī valdes loceklis. 2000. gada aprīlī kļuva par VAS "Latvenergo" valdes priekšsēdētāju. Būdams "Latvenergo" vadītājs, bija arī vairāku ar enerģētiku saistītu organizāciju dalībnieks. Pēc atlaišanas Miķelsons paziņoja, ka plāno uzsākt pats savu uzņēmējdarbību.

"Latvenergo" amatpersonu lieta

2010. gada 16. jūnijā Korupcijas novēršanas un apkarošanas birojs (KNAB) aizturēja vairākus "Latvenergo" darbiniekus, tostarp Miķelsonu. Tiesa apmierināja KNAB lūgumu un 17. jūnijā noteica Miķelsonam apcietinājumu. Miķelsons tika atcelts no amata. 19. augustā Miķelsons tika atbrīvots no apcietinājuma apmaiņā pret 50 000 latu lielu drošības naudu.

Privātā dzīve

Kārlis Miķelsons ir dzimis 1959. gada 24. martā Rīgā. Precējies, ir trīs bērni.
Latvijas Mūzikas ierakstu gada labākā pop dziesma

Latvijas Mūzikas ierakstu gada labākā pop dziesma ir viena no nominācijām Latvijas Mūzikas ierakstu gada balvas ceremonijā, ko pasniedz par labāko popmūzikas dziesmu aizvadītajā gadā Latvijā. Visvairāk reizes (divas) balvu ir ieguvusi grupa Prāta Vētra.
Pirmoreiz balva tika pasniegta 2001. gada ceremonijā, bet līdz tam pastāvēja apvienota labākās pop & roka dziesmas nominācija.
Vectēva paradokss

Vectēva paradokss ir ar ceļošanu laikā saistīts paradokss, kad, mainot pagātni, rodas neatbilstības. Nosaukums cēlies no paradoksa apraksta — persona, kas aizceļo uz pagātni un nogalina savu vectēvu, tādā veidā novērš sava tēva vai mātes piedzimšanu un līdz ar to sevis paša eksistenci. Neskatoties uz nosaukumu, šī paradoksa jēga nav tieši saistīta ar nepieciešamību nogalināt savu vectēvu, lai novērstu savu dzimšanu. Šis paradokss attiecināms uz jebkuru darbību, kas maina pagātni, jo rodas pretrunas, ja pagātne kļūst atšķirīga no tādas, kāda tā bijusi. Šādas teorētiskas darbības rezultātā persona nekad nepiedzimtu, līdz ar to tā nevarētu izmantot laika mašīnu, lai nokļūtu pagātnē un to izmainītu.

Varianti

Vectēva paradokss ietver jebkādas izmaiņas pagātnē, tam ir daudzas variācijas. Fiziķis Džons Garisons (John Garrison) piedāvā šī paradoksa variāciju: elektriska shēma, izmantojot laika mašīnu, sūta pagātnē signālu pašai sevi izslēgt, un saņem šo signālu vēl pirms tas ir nosūtīts. Līdzīgs paradokss filozofijā ir pazīstams kā autoinfanticīds (autoinfanticide): atgriezties pagātnē un nogalināt sevi kā bērnu.
Cits vectēva paradoksa variants ir Hitlera paradokss, kas diezgan bieži apspēlēts zinātniskās fantastikas jomā. Šajā paradoksā varonis ceļo uz pagātni, lai nogalinātu Ādolfu Hitleru, pirms tas novedis pasauli līdz 2. pasaules karam. Šai gadījumā netiktu novērsta iespēja personai fiziski ceļot laikā, jo persona joprojām eksistētu, taču šāda darbība būtu novērsusi iemeslu, kura dēļ vajadzētu ceļot uz pagātni, jo arī tad, ja cilvēks zinātu, ka šāds iemesls tiešām pastāvēja, doties uz pagātni nebūtu nekādas jēgas. Turklāt Hitlera pastāvēšanas sekas ir tik monumentālas un visaptverošas, ka ikvienam, kas dzimis pēc kara, dzīve ir zināmā veidā ietekmēta, un tādējādi izmaiņas pagātnē tieši iespaidotu un izmainītu miljoniem cilvēku dzīvju.

Loģiskā analīze

Pat nezinot, vai ceļošana pagātnē ir fiziski iespējama, vectēva paradoksu var izpētīt no loģiskā viedokļa. Paradokss ir loģiska pretruna, kas izriet no pagātnes (tagadnes, nākotnes) izmainīšanas: ja notikums ir noticis vienā veidā, nepastāv iespēja, ka tas varētu notikt kādā citā veidā. Tādēļ, mainot pagātni (arī tagadni vai nākotni), rodas pretruna, tas nozīmē, ka izmainīt pagātni nav iespējams. Joprojām pastāv loģiska iespēja doties atpakaļ laikā un izmainīt notiekošo, taču, piemēram, laika ceļotājs, kas plānojis nogalināt savu vectēvu, to nevarēs izdarīt — ierocis neizšaus, traucēs kaut kādi apstākļi, izrādīsies, ka viņa tēvs ir bijis audžubērns u.tml.
Mjanmas administratīvais iedalījums

Mjanmas administratīvo iedalījumu veido 7 pavalstis un 7 reģioni un 1 savienības teritorija, kuri sīkāk iedalās 62 distriktos.
Kombuļu pagasts

Hidrogrāfija

Upes: Dubna, Staņupeite.
Ezeri: Ašars, Ārdavs, Dridzes ezers, Dubiņs, Gribuļu ezers, Guļbiņa ezers, Ildzs, Joda ezers, Kombuļa ezers, Korkliņs, Lejs, Nameņš, Ots, Saules ezers, Sauleskalna ezers, Seklis, Solnas ezers, Zubru ezers.

Vēsture

1920. gada zemes reformas gaitā Kambuļu muižu sadalīja 168 vienībās 2269 ha kopplatībā. 1945. gadā Daugavpils apriņķa Krāslavas pagastā izveidoja Kombuļu ciema padomi. Krāslavas rajona Kombuļu ciemam 1959. gadā pievienoja likvidēto Ludzīšu ciemu. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Kombuļu pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Krāslavas novadā.

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas ir Kombuļi (pagasta centrs), Soleimi.
Josefs Louma

Dzīves gājums

20. gadsimta trīsdesmitos gados Louma bijis spēcīgs šahists un čehu šaha spēlētāju asociācijas vadītājs, pēc profesijas manufaktūras tehniskas direktors Prāgā. Pēc komunistu nākšanas pie varas 1948. gadā šos amatus zaudējis. Tomēr ar Ludeka Pahmana atbalstu viņš ticis nodrošināt ar mazāk nozīmīgiem amatiem šaha asociacijā un šaha žurnālu redakcijās. Bijis vairāku šaha grāmatu līdzautors.
Latvijas prezidentūra Eiropas Savienības Padomē

Latvijas prezidentūra Eiropas Savienības Padomē norisinājās 2015. gada pirmajā pusē no 1. janvāra līdz 30. jūnijam. Latvija pārņēma prezidentūru no Itālijas un nodeva to Luksemburgai; šīs trīs valstis kopīgi veido ES trio prezidentūras (angļu: presidency trio) programmu no 2014. gada 1. jūlija līdz 2015. gada 31. decembrim. Šī ir pirmā prezidentūra Latvijas vēsturē kopš iestāšanās Eiropas Savienībā 2004. gadā.
Latvija izvirzīja trīs galvenos mērķus: digitālā sfēra, risinājumi Eiropas Savienības lomas palielināšanai pasaulē un Eiropas ekonomiskās izaugsmes veicināšana.
Plānošanas periodā tika lēsts, ka kopumā Latvijas prezidentūras periodā tiks organizētas ap 1500 ES sanāksmēm, no kurām 200 būs Latvijā, ka Latviju prezidentūras laikā apmeklēs ap 25 000 dažāda līmeņa amatpersonu.
Galvenie prezidentūras pasākumi notika Latvijas Nacionālās bibliotēkas galvenajā ēkā.

Logo

Latvijas prezidentūras Eiropas Savienības Padomē logo izveidoja mākslinieks Gunārs Lūsis.
Prezidentūras logo ir stāsts par valsti — stāsts, kas sakņojas katras valsts vēsturē un tradīcijās, bet reizē lūkojas arī kopīgā Eiropas Savienības nākotnē.
Par Latvijas prezidentūras Eiropas Savienības Padomē logo ir izvēlēts arhetipisks dzirnakmens tēls. Tā grafikas un jēdzieniskuma cēlā nozīme ir tuva un saprotama visām Eiropas tautām. Tas ir simbols ar dziļām vēsturiskām saknēm, kas izaug jau no civilizāciju pirmsākumiem. Zīmes vizuālā izteiksme rosina dažādu asociāciju virkni, kur centrālā nozīme ir dzirnakmenim kā darba simbolam. Eiropas labklājības un panākumu pamatā ir tieši radoša un produktīva darba tikumi.

Kultūras programma

Prezidentūra ir arī iespēja iedvesmot Eiropas sabiedrību ar daudzveidīgu un izcilu kultūras programmu, tādēļ Latvija savas prezidentūras sešos mēnešos piedāvāja spilgtu un efektīvu savas valsts kultūras prezentāciju Eiropā un citur pasaulē.
Ivars Mazurs

Dzīvesgājums

Dzimis 1929. gada 2. martā Rīgā ārsta rentgenologa Kārļa Mazura un viņa sievas pediatres Alises Mazures ģimenē. Bērnību pavadīja Mežparkā, mācījās Rīgas 18. pamatskolā, tad Rīgas 2. vidusskolā, līdztekus muzicēja Vērmanes dārza restorāna orķestrī.
Pēc Otrā pasaules kara beigām 1946. gadā viņš sāka darboties Latvijas PSR Radiokomitejas džeza orķestrī Ļeva Tokareva vadībā. 1947. gadā Ivars Mazurs izveidoja ansambli Six, kurā spēlēja tenorsaksofonists Gunārs Kušķis un pianists Edmunds Goldšteins. Pēc eksterna eksāmenu nokārtošanas Rīgas 1. vidusskolā viņš 1947. gadā sāka studijas LU Medicīnas fakultātē, kuras pameta pēc trešā studiju gada.
1953. gadā Ivara Mazura vadītais džeza orķestris sāka spēlēt Jūrmalas restorānā "Korso", tā sastāvā bija pūšamie instrumenti, ritma grupa un klavieres, ko spēlēja tenorsaksofonists Gunārs Kušķis, alta saksofonists Viktors Gņedovskis, kontrabasists un trompetists Boriss Kogans, bundzinieks Oskars Mihelsons un citi. No 1955. gada viņa orķestris spēlēja Rīgas Elektroarmatūras (vēlāk Elektromehāniskās) rūpnīcas klubā "Armatūra", tā sastāvā bija arī saksofonists Miervaldis Jonāns, kontrabasists Isajs Gordons, trombonists Boriss Raiskis, dziedātāja Margarita Vilcāne. Kad 1957. gadā vairāki Mazura orķestra mūziķi pārgāja uz Rīgas estrādes orķestri (REO), bet Mazura bigbendā sāka muzicēt tenorsaksofonists Raimonds Raubiško, alta saksofonists Ivars Birkāns, trompetists Aivars Krūmiņš, trombonists Pauls Mierlejs.
1958. gadā viņš sāka strādāt par Latvijas radio mūzikas redaktoru, līdztekus spēlēja klavieres Igora Jakovļeva vadītajā Radio estrādes sekstetā, no 1963. gada kultūras namā "Draudzība". Kopš 1960. gadu vidus vadīja Latvijas radio džeza mūzikas autorraidījumus "Parunāsim par džezu", "Lappuses no džeza vēstures" u.c.
Miris 2010. gada 27. augustā, apglabāts Rīgas Meža kapos.
X-cilvēki: Tumšais Fēnikss

Sižets

X-cilvēki dodas misijā kosmosā, lai izglābtu kosmosa kuģa Endeavour astronautus, kuri cietuši saules uzliesmojumā. Kamēr X-cilvēki glābj astronautus, Džīna Greja sevī absorbē uzliesmojumu, kā rezultātā viņa sāk attīstīt neredzētas spējas un kļūst par "Tumšo Fēniksu", kurš apdraud visu pasauli. Nu X-cilvēkiem jāizvēlas, ko glābt - savu komandas biedru vai visu pasauli.
Alfrēds Grīnbergs

Dzīvesgājums

Dzimis 1893. gada (7.) 19. augustā Vidzemē. Studēja Baltijas Tehniskajā augstskolā (1918), vēlāk Latvijas Universitātes arhitektūras fakultātē, kuras pabeidza 1926. gadā.
Strādāja par Rīgas pilsētas būvvaldes arhitektu, projektēja skolas, savrupmājas un īres namus.
Miris 1940. gadā.
Igors Ļucko

Šahista karjera

Piedalījies Baltkrievijas izlases sastāvā, kas uzvarēja Vissavienības skolēnu spartakiādē 1978. gadā Taškentā. 1980. gadu sākumā Ļucko dienēja Padomju armijas rindās Rīgā un turpināja savu šahista karjeru Latvijā. 1982. gadā kļuva par Latvijas jauniešu čempionāta uzvarētāju. Sešas reizes pēc kārtas spēlēja Latvijas šaha čempionāta finālos: 1983., 1984., 1985., 1986., 1987. un 1988. gadā. Lielākais panākums šajos turnīros tika sasniegts 1985. gadā, kad Ļucko kopā ar Aleksandru Šabalovu dalīja 3.-4. vietu, tikai par puspunktu atpaliekot no uzvarētājiem Alvja Vītoliņa un Juzefa Petkēviča. Latvijas izlases sastāvā piedalījies Vissavienības jaunatnes spēlēs 1982. gadā Ļeņingradā un PSRS Tautu spartakiādē 1986. gadā Minskā. Vēlākajos gados atgriezies Baltkrievijā. No 1993. gada regulāri piedalās Baltkrievijas šaha čempionāta finālos, kur lielākais panākums ir dalīta 2.-3. vieta 2001. gadā. 2004. gadā ieguvis 11. vietu starptautiskajā turnīrā "Rīga—2004". Par panākumiem starptautiskajās sacensībās Ļucko 1995. gadā piešķirts FIDE starptautiskā meistara nosaukums, bet 2004. gadā starptautiskā lielmeistara nosaukums.
Kārlis Jēkabs Ketlers

Dzīvesgājums

Dzimis 1654. gada 20. oktobrī Jelgavā hercoga Jēkaba un viņa sievas Brandenburgas princeses Luīzes Šarlotes ģimenē. 1658. gada oktobrī zviedri viņu kopā ar vecākiem ieslodzīja Rīgā, bet 1659. gada 9. augustā izsūtīja uz Ivangorodas cietoksni Ingrijas rietumos. Pēc Olivas miera līguma noslēgšanas 1660. gadā viņš atgriezās Jelgavā. 
Tēvs viņu nosūtīja mācīties uz Parīzi, kur viņš 1664. gadā iepazinās ar Ženēvas tirgotāja dēlu Fransuā Lefortu (1656–1699), kas vēlāk kļuva par Krievijas cara Pētera I draugu un Krievijas flotes izveidotāju.  
1673. gadā viņš kopā ar Lefortu iestājās sava vecākā brāļa prinča Frīdriha Kazimira komandētajā Kurzemes hercoga pulkā, kas cīnījās Nīderlandes pusē pret Francijas karali Luiju XIV. Kopā ar jaunāko brāli Aleksandru piedalījās arī Skones karā (1674–1679), kurā Brandenburgas karaspēks viņa mātes brāļa  kūrfirsta Frīdriha Vilhelma vadībā cīnījās pret Zviedrijas armiju.
Miris 1677. gada 29. decembrī no izsitumu tīfa, apglabāts Kistrinas kapos, vēlāk prinča mirstīgās atliekas pārveda uz Jelgavu un apglabāja blakus mātei Kurzemes hercogu kapenēs.
Elvis Merzļikins

Spēlētāja karjera

Jau kopš 2009. gada Merzļikins spēlē Šveices kluba HC Lugano jauniešu sistēmā. 2012.—13. gada sezonā Merzļikins vairākkārt tika pieteikts Šveices hokeja līgas kluba HC Lugano mačiem kā komandas otrais vārtsargs, laukumā gan nevienā no tiem tā arī neizejot. 2013. gada 28. septembra mačā pret Lausanne HCs vienību Merzļikins visbeidzot debitēja Lugāno kluba vārtos. 2014. gada NHL draftā viņu ar kopējo 76. numuru izvēlējās Kolumbusas "Blue Jackets" vienība, taču hokejists turpināja pārstāvēt Lugāno komandu.
2014.—15. gada sezonā, līdzīgi kā 2013.—14. gada sezonā, vietu Lugāno vārtos Merzļikins dalīja ar šveicietu Danielu Mancato. 2015.—16. gada sezonā Merzļikins kļuva par HC Lugano pamatvārtsargu. Kopā ar komandu viņam izdevās sasniegt čempionāta finālsēriju, kurā gan sērijā ar 1—4 piekāpās SC Bern vienībai. Neilgi pēc sezonas beigām viņš pagarināja līgumu ar Lugāno uz vēl vienu sezonu. 2017.—18. gada sezonā atkārtoti sasniedza Šveices līgas finālsēriju, tajā ar 3—4 piekāpjoties Cīrihes "Lions".
Latvijas hokeja izlases sastāvā spēlējis 2016., 2017. un 2018. gada Pasaules čempionātos. Pieaugušo izlases rindās debitējis 2013. gada 8. novembrī. Junioru vecumā spēlējis 2012., 2013. un  2014. gada Pasaules čempionātos junioriem.
Valsts pēctecība

Pilsonības jautājums pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas

Jautājumos par pilsonisko pēctecību starptautisko tiesību izpratnē uz pilsonības jautājumiem īpaši svarīga ir valstu pēctecības gadījumā, kad pārmaiņas ietekmē lielu skaitu vai pat visus valsts iedzīvotājus, īpaši apgrūtinoši tas ir brīdī, ja valstī ir izteikti skaitliski liela kāda minoritāte, kas varētu pretendēt uz pilsonības statusu, kā tas bija Latvijas gadījumā. 
Pirmais likums, kas definēja pilsonību Latvijā, tika pieņemts 1991. gada 15. oktobrī, kurš paredzēja, ka Latvijas pilsonība automātiski pienākas personām, kas bija Latvijas Republikas pilsoņi līdz 1940. gada 17. jūnijam, un viņu pēcnācējiem. Latvijā Pilsonības likums tika pieņemts 1994. gada augustā. Noteikumi pilsonības iegūšanai bija līdzīgi kā Igaunijā (Pilsonības likums deva iespēju naturalizēties personām, kas bija nodzīvojušas Latvijā 5 gadus, kam bija legāli ienākuma avoti, kas pārvaldīja latviešu valodu, zināja konstitūciju un nodeva uzticības zvērestu), tomēr likumā papildus vēl bija paredzēta t.s. „logu” sistēma, respektīvi, katru gadu lūgumu naturalizēties varēja iesniegt noteikta vecuma cilvēki, turklāt naturalizācija tika uzsākta ar jaunākajām vecuma grupām. Šī sistēma izraisīja gan Krievijas, gan Rietumvalstu kritiku un 1998. gadā tika pieņemts jauns pilsonības likums, kas atcēla „logu” sistēmu un deva tiesības iegūt pilsonību Latvijā dzimušajiem nepilsoņu bērniem.
Lietuva deva tiesības naturalizēties visiem Lietuvas Republikas pilsoņiem un viņu pēctečiem, Lietuvas PSR pilsoņiem un cilvēkiem, kas bija dzimuši Lietuvā. Vienīgais nosacījums naturalizācijai bija lojalitātes zvērests un atteikšanās no citas valsts pilsonības. Līdz ar to Lietuva ar šo soli panāca, ka tai ir ļoti maz nepilsoņu.
Patriks Šārps

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Šārps sāka 2002.—03. gada sezonā AHL kluba Filadelfijas "Phantoms" rindās, trīs spēles aizvadot arī NHL kluba Filadelfijas "Flyers" sastāvā. 2004.—05. gada sezonā kopā ar "Phantoms" izcīnīja Kaldera kausu. 2005.—06. gada sezonu hokejists uzsāka "Flyers" rindās, taču sezonas gaitā tika aizmainīts uz Čikāgas "Blackhawks".
"Blackhawks" rindās Šārps drīz kļuva par vienu no komandas vadošajiem uzbrucējiem. 2010., 2013. un 2015. gadā kopā ar komandu izcīnīja Stenlija kausu. 2015. gada jūlijā noslēdza divu gadu līgumu ar Dalasas "Stars".
Kanādas hokeja izlases rindās kļuvis par 2014. gada Olimpisko čempionu, spēlējis arī 2008. un 2012. gada Pasaules čempionātos.
Degslāneklis

Degslāneklis jeb degakmens ir sīkgraudains nogulumiezis, kura sastāvā ir minerāli (dolomīts, kvarcs, kaolinīts u.c.) un kerogēns (cietu organisku ķīmisku savienojumu maisījums). Tas ir arī derīgais izraktenis, kas ir jo vērtīgāks, jo vairāk tā sastāvā ir kerogēna. Pēc organiskās daļas ķīmiskā sastāva degslāneklis ir ļoti līdzīgs naftai. Tas ir veidojies 450 miljonus gadu no dzīvnieku un augu  atliekām. 
Degakmens sastopams daudzās pasaules vietās. Lielākās degslānakļa atradnes ir ASV (Kolorādo, Vaiomingas, Jūtas štatos). Ievērojams daudzums sastopams arī Krievijā, Kongo, Brazīlijā, Itālijā, Marokā. Degakmens sastopams arī Igaunijas ziemeļaustrumos, kur to izmanto par kurināmo elektroenerģijas ieguvei, kā arī par ķīmiskās rūpniecības izejvielu.
Vielas daudzums

Vielas daudzums ir daļiņu (atomu, molekulu, jonu, brīvo radikāļu) skaits.

Vielas daudzuma mērvienība

SI sistēmā vielas daudzuma mērvienība ir mols. Mols ir vielas daudzums, kurš satur tikpat daudz molekulu, cik atomu ir 0,012 kilogramos oglekļa-12 izotopa. Šo skaitli sauc par Avogadro skaitli, un tas ir aptuveni 6,022·10²³. Šis skaitlis ir Avogadro konstantes skaitliskā vērtība. Avogadro konstantes mērvienība ir 1/mol.
Ja vielas daudzums, piemēram, ir 2,5 moli, tad tas nozīmē, ka molekulu skaits ķermenī 2,5 reizes pārsniedz atomu skaitu 0,012 kg oglekļa.
Jakobs Benjamins Fišers

Dzīvesgājums

Jakobs Benjamins Fišers dzimis 1731. gada 13. oktobrī Rīgā aptiekāra ģimenē. Mācījās Rīgas licejā, pēc tam strādāja tēva aptiekā. Studēja dabaszinības Kopenhāgenas universitātē pie Kracenšteina (1756—1758), no 1761. gada Upsalas universitātē pie Kārļa Linneja, piedalījās K.Linneja botāniskajās ekskursijās.
Pēc atgriešanās Rīgā atsāka strādāt par aptiekāru, bet 1768. gadā viņš pārdeva savu aptieku un kopš 1770. gada strādāja par grāmatvedi Rīgas bāriņu valdē. Uzņemts Rīgas brīvmūrnieku ložā „Zum Schwerdt“, kur vēlāk pildīja sekretāra pienākumus. Šajā laikā viņš sāka kolekcionēt dažādus dabas objektus un senus rokrakstus, sūtīja Cēsu mācītāja H. Baumaņa un Rūjienas mācītāja Gustava fon Bergmaņa savāktās latviešu tautasdziesmas Johanam Gotfrīdam Herderam.
1778. gadā J. B. Fišers publicēja savu savākto augu, dzīvnieku un minerālu aprakstus grāmatā Versuch einer Naturgeschichte von Livland ar daudzu augu un dzīvnieku latviskiem un igauniskiem nosaukumiem. Pirmajā darba izdevumā un 1784. gadā Rīgā tam izdotajos papildinājumos aprakstītas 614 augu un 681 dzīvnieku suga, otrajā izdevumā 788 augu un 727 dzīvnieku sugas, augi klasificēti pēc K. Linneja sistēmas. J. B. Fišera bibliotēkā 50 sējumos bija savākti 94 zinātnieku un mākslinieku portreti un viņu dzīves apraksti.
J. B. Fišers miris 1793. gada 27. maijā. Viņa bibliotēku ar 1128 grāmatām un rokrakstiem izpārdeva vairāksolīšanā.
Labvēlīgā Tipa diskogrāfija

Šī ir latviešu grupas "Labvēlīgais Tips" diskogrāfija.
Ādolfs Stubavs

Dzīvesgājums

Dzimis 1913. gada 1. augustā Šķibes pagastā zemnieka Jāņa Stubava ģimenē. Studēja Latvijas Universitātes Filoloģijas un filozofijas fakultātē ar specializāciju filozofijā (1941), vasarās piestrādāja par mērnieku. Pēc Otrā pasaules kara strādāja Latvijas PSR Zinātņu akadēmijas Materiālās kultūras institūta Pieminekļu aizsardzības grupā, kopā ar arheoloģi Emīliju Brīvkalni (1909–1984) veica 391 toreiz zināmo Latvijas pilskalnu reģistrāciju. Ar ģeologu zondes palīdzību tika noteikts kultūrslāņa biezums un pie apmēram 50 pilskalniem konstatētas seno apmetņu pēdas. Veica Kuldīgas, Tērvetes, Ķentes u.c. pilskalnu instrumentālos uzmērojumus. Piedalījās arheoloģiskajās ekspedīcijās Asotē, Mežotnē un Tērvetē Elvīras Šnores un Emīlijas Brīvkalnes vadībā.
Vadīja arheoloģiskos izrakumus Codes pagasta Čunkānu–Dreņģeru seno zemgaļu kapulaukā (1952), Turaidas mūra pilī (1953), Ķentes pilskalnā un apmetnē (1954–1958). Ā. Stubavs aizstāvēja zinātņu kandidāta disertāciju par Ķentes pilskalnu un apmetni (1965), ko publicēja atsevišķā monogrāfijā (1976). Pētīja Kokneses pili un priekšpili Daugavas hidroelektrostaciju (HES) celtniecības laikā (1961–1975), Rīgas HES celtniecības laikā vadīja izrakumus Salaspils viduslaiku pilī un Zviedru skanstē (1967–1974). Kā grāmatas "Latvijas PSR arheoloģija" līdzautors saņēma Latvijas PSR Valsts prēmiju (1974).
Vēlāk vadīja izrakumus Stupeļu pilskalnā, senpilsētā un Krīgānu ezera salas apmetnē Sēlijā (1976–1979). Kā pēdējo pētīja Kalnaziedu pilskalnu pie Aizkraukles.
Miris 1986. gada 14. februārī Ķekavā, apglabāts Rīgas I Meža kapos.

Piemiņa

2013. gada 27. un 28. septembrī Latvijas Zinātņu akadēmijas ēkā notika starptautiska konference “No apmetnēm līdz mūra pilīm: dzīvesvietas cauri laikmetiem. Arheologam Adolfam Stubavam – 100”, kurā piedalījās zinātnieki no Latvijas, Lietuvas, Polijas un Baltkrievijas un kopumā tika nolasīti 20 referāti.
Bareljefs

Bareljefs (franču: bas-relief - zems reljefs) jeb zemcilnis ir tēlniecības darbs, kurš aplūkojams no vienas puses (cilnis) un virs plaknes izvirzīts mazāk par pusi no sava apjoma; arī — tēlniecības metode šāda darba radīšanai.
Bareljefi veidoti visās civilizācijās, kas nodarbojušās ar akmens tēlniecību — Senajā Ēģiptē, Mezopotāmijā, Indijā, Ķīnā, Senajā Grieķijā un Romā, viduslaikos un renesansē.
Parasti bareljefu lieto kā dekoratīvu elementu arhitektūrā.