google/wiki40b huggingface dataset:
Vaļu medības

Vaļu medības ir rūpnieciska vaļveidīgo jūras zīdītāju nomedīšana to ķermeņu vai ķermeņu daļu komerciālai izmantošanai vai lietošanai pārtikā. Atsevišķos gadījumos vaļu nomedīšana tiek veikta pētnieciskiem mērķiem. Agrāk vaļus intensīvi medīja, lai iegūtu gaļu, taukus, joslvaļu mutes "bārkstis" un pelēko ambru, ko iegūst no kašalotu zarnām smaržu industrijas vajadzībām. Mūsdienās vaļus medī galvenokārt pārtikai. Gadā visā pasaulē tiek nomedīti ap 1500 vaļu, galvenokārt mazie joslvaļi.

Vēsture

Tiek lēsts, ka cilvēki vaļus medījuši jau no senākajiem laikiem. Primitivākajā veidā nelielus vaļveidīgos, galvenokārt baltvaļus, grindas, cūkdelfīnus un narvaļus, medīja, tos ar laivām atgriežot no atklātas jūras un izdzenot uz sēkļa.
Attīstoties tehnoloģijām, vaļu medīšanai sāka izmantot speciāli aprīkotas laivas un medību rīkus — harpūnas vai bultas ar tām pievienotu tauvu vai trosi. Šādas medības aprakstītas 6000 gadus vecos petroglifos Ulsanas tuvumā Korejā. Šādā veidā tikuši medīti kuprvaļi un eļļas vaļi. Mūsdienās šāda veida vaļu medības no nelielām laivām un smailītēm praktizē inuiti Grenlandē, Kanādas ziemeļos un Krievijas Tālajos Austrumos. Vaļveidīgo gaļa joprojām sastāda ievērojamu daļu no mūsdienu Arktikas tautu ēdienkartes.
Pirmās rakstiskās liecības par vaļu medībām Eiropā ir no 1059. gada. Ar to nodarbojušies Biskajas līča piekrastes iedzīvotāji baski. Iesākumā medības notika galvenokārt tuvējos piekrastes ūdeņos, pakāpeniski medību areālus pārceļot tālāk uz ziemeļiem — Lamanšu, Īrijas, Islandes un Grenlandes piekrasti. 17. gadsimtā vaļu pirmapstrādei (sadalīšanai un tauku kausēšanai) neapdzīvotās Arktikas vietās tika ierīkotas speciālas bāzes. Jana Majena salā holandiešu vaļu mednieku bāze tika ierīkota 1615. gadā, 1619. gadā — Smērenburga ("tauku pilsēta") Špicbergenas ziemeļos.
18. gadsimta otrajā pusē vaļu medības tika sāktas arī dienvidu puslodē.
Vairāk kā 2 miljoni vaļu tika nogalināti 20. gadsimta sākumā. 1930. gados katru gadu tika nomedīti ap 50 000 vaļveidīgo. 20. gadsimta vidū vairākas vaļu sugas bija gandrīz izmirušas vai arī to populācija neatjaunojās. Lai regulētu vaļu medības starptautiskā līmenī, izveidotu vaļu populācijas aizsardzības mehānismu un nodrošinātu nozares attīstību, 1946. gada 2. decembrī tika nodibināta Starptautiskā vaļu medību komisija (IWC). 1986. gadā IWC izsludināja rūpniecisko vaļu medību aizliegumu.
FIBA Europe

FIBA Europe (Eiropas basketbola konfederācija) ir starptautiskās basketbola organizācijas FIBA Eiropas nodaļa. FIBA Europe atbild par basketbola turnīriem Eiropā. Organizācijas priekšsēdētājs ir grieķis Giorgos Vasilakopoulos. Organizācijas biedru sarakstā ir visas 51 Eiropas valstu basketbola federācijas. Organizācija tika dibināta 1957. gadā, laikposmā no 15. marta līdz 17. martam. FIBA Europe galvenā mītne atrodas Minhenē, Vācijā.
Lietuvas Veselības zinātņu universitāte

Vēsture

1922. gadā Kauņā nodibināja Lietuvas Universitāti, kurā bija arī medicīnas fakultāte. 1930. gadā sakarā ar Vītauta Dižā nāves 500. gadadienu Lietuvas Universitāti pārdēvēja par Vītauta Dižā universitāti. Otrā pasaules kara laikā Vītauta Dižā universitāte tika slēgta. Tās vietā 1950. gadā tika nodibināts Kauņas Politehniskais institūts un Kauņas Medicīnas institūts.
1989. gadā Vītauta Dižā Universitāte atjaunoja savu darbību, tomēr medicīnas un veterinārmedicīnas studijas turpinājās atsevišķi Kauņas Veterinārajā akadēmijā un Kauņas Medicīnas akadēmijā, ko 1998. gadā pārdēvēja par Kauņas Medicīnas universitāti. 2010. gadā tās apvienoja Lietuvas Veselības zinātņu universitātē.
Paplašinātā realitāte

Paplašinātā jeb papildinātā realitāte ir skatījums uz fizisko reālās pasaules vidi, kuras elementi tiek tiešraidē papildināti ar datoru veidotu sensoro ievadi, piemēram, skaņas, video, grafikas vai GPS datiem. Tā ir saistīta ar vispārējo koncepciju, ko sauc par pastarpināto realitāti, kurā īstenības skats ir mainīts ar datoru. Tehnoloģijas galvenā funkcija ir indivīda pašreizējās īstenības uzlabošana. Savukārt, virtuālā realitāte aizvieto reālo pasauli ar pilnībā simulētu. Paplašināšana parasti notiek reālajā laikā un jēgpilnā kontekstā ar vides elementiem, piemēram, sporta spēles rezultāts mača laikā televīzijā. Ar paplašinātas realitātes tehnoloģijas palīdzību (piemēram, pievienojot datoru redzējumu un objektu atzīšanu) informācija par lietotājam apkārt esošo reālo pasauli kļūst interaktīva un digitāli manipulējama. Ar mākslīgo informāciju par vidi un tās objektiem ir iespējams pārklāt reālo pasauli.

Ierīces

Galvenās paplašināto realitāti veidojošās ierīces ir procesors, displejs, sensori un ievades ierīces. Mūsdienu mobilajās ierīcēs, piemēram, viedtālruņos un planšetdatoros ir iebūvēti šie elementi, kuros bieži ietilpst arī MEMS sensori, piemēram, akselerometrs, GPS un cietvielu kompass, padarot tos par piemērotām paplašinātās realitātes platformām.

Izmantojums

Paplašinātajai realitātei ir daudz izmantojumu. No šīs tehnoloģijas izmantošanas jomas var gūt daudz labumu. Sākotnēji tā tika izmantota militārās, rūpniecības un medicīnas programmās, bet drīz vien tika piemērota arī tirdzniecības un izklaides vietās.
Daugavpils Olimpiskais centrs

"Daugavpils Olimpiskais centrs" dibināts 1995. gadā. Pirmais DOC direktors – Uldis Pastars, kurš aktīvi strādā arī pašlaik.
Daugavpils Olimpiskā centra ieguldījums pilsētas sporta attīstībā 14 gadu laikā ir ievērojams. Šajos gados centrs palīdzējis vairākiem desmitiem sportistu sagatavoties visaugstākā līmeņa sacensībām – Pasaules un Eiropas čempionātiem un Olimpiskajām spēlēm. Viņu vidū ir tādi pazīstami sportisti kā trīskārtējais Eiropas čempions Igors Kazanovs, cīkstonis Jurijs Janovičs. Ar Daugavpils Olimpiskā centra atbalstu sagatavoti pieci olimpieši: cīkstonis Eduards Žukovs, svarcēlājs Aleksandrs Žerebkovs, vieglatlēts Igors Kazanovs, biatlonists Oļegs Maļuhins, paukotāja Jūlija Vansoviča.
Fricis Dziesma

Biogrāfija

Dzimis namdara ģimenē. 1913. gadā kopā ar ģimeni pārcēlies uz dzīvi Ventspilī, Pirmā pasaules kara laikā dzīvojis Zlēkās.
Izglītību ieguvis Ventspils pamatskolā, ko pabeidzis 1923. gadā, un Ventspils vidusskolā, ko pabeidzis 1927. gadā.
No 1927. līdz 1938. gadam bijis dzelzceļu iecirkņa kantora tehniskais zīmētājs. Pēc tam strādājis dažādos laikrakstos (tai skaitā "Zemgales Balss", "Brīvā Zeme", "Tēvija") redakcijas sekretāra, redaktora, tehniskā redaktora un citos amatos.
1944. gada novembrī emigrējis uz Zviedriju. Bijis bibliotekārs un grāmatsējējs Karaliskajā Literatūras, vēstures un senvēstures akadēmijā. Dziesma izveidoja Eiropā plašāko privāto trimdas latviešu kultūrvēsturisko arhīvu. 1997. gadā saņēmis Pasaules brīvo latviešu apvienības balvu.
Dziesmas pirmā publikācija bija dzejolis "Celties" laikrakstā "Ventspils Avīze" 1919. gada 9. decembrī. Daiļrade izdota vairākos krājumos, rakstījis arī liroepiku, balādes, tāpat nodarbojies ar tulkošanu un atdzejošanu. Bijis Latvijas PEN kluba biedrs.
Zabbix

Vēsture

1998. gadā Aleksejs Vladiševs sāka izstrādāt datorsistēmu uzraudzības sistēmu kā iekšēju programmatūras projektu bankā. 2001. gadā Zabbix tika publiskots saskaņā ar GPL.
2004. gadā tika izdota pirmā stabilā versija 1.0.
2005. gada 12. aprīlī tika dibināts uzņēmums SIA ZABBIX.

Arhitektūra

Zabbix sistēma sastāv no servera, aģentiem, datubāzes un priekšsistēmas. Sistēmā var būt iekļauts arī starpnieks (proxy) un Java vārteja.
Zabbix centrālā daļa ir serveris, kas veic datu aptaujas un slazdošanas operācijas, darbina trigerus un nosūta paziņojumus lietotājiem. Serveris ir realizēts tikai UNIX saimes platformām.
Savākto datu glabāšanai serveris izmanto DBPS, kas var būt realizēta ar MySQL, MariaDB, PostgreSQL, SQLite, Oracle vai IBM DB2.
Uzraugāmajā sistēmā instalētie aģenti iegūst datus, kuriem var piekļūt tikai operētājsistēmas līmenī, piemēram, procesora un atmiņas izmantošana. Aģenti var darboties dažādās operētājsistēmās: Windows, Linux, Hewlett Packard Unix (HP-UX), AIX, FreeBSD, OpenBSD, Mac OS X, Solaris.
Zabbix priekšsistēma ir interneta pārlūkprogrammā pieejamā vietne, ko izmanto iestatīšanai, konfigurēšanai un datu pārlūkošanai.
Kopš Zabbix 2.0 versijas ir pieejama arī Java vārteja, Zabbix starpniekserveri ļauj piekļūt sistēmām, kuras nevar tieši sasniegt, kā arī samazina slodzi galvenajam serverim.
Servera, starpniekserveru un aģentu programmatūra ir rakstīta C valodā. Priekšsistēma ir rakstīta PHP valodā.
RIM-161 Standard missile 3

Uzbūve

SM-3 pamatā ir SM-2ER Block IV A raķete, kurai pievienota trešā pakāpe Advanced Solid Axial Starge, ASAS (izgatavotājs — Alliant Techsystems), GPS vadīta inerciālā navigācijas sistēma GAINS un LEAP (Lightweight Exo-Atmosspheric Projectile) kinētiskā kaujas galviņa (t.i., neeksplozīva kaujas galviņa, kurai triecienu nodrošina kinētiskā enerģija).

Pavadoņa USA-193 iznīcināšana

Lai iznīcinātu nekontrolējamo pavadoni USA-193, 2008. gada 21. februārī 03:26 UTC SM-3 raķete tika palaista no Ticonderoga klases raķešu kreisera USS Lake Erie, kas atradās Klusajā okeānā, uz rietumiem no Havaju salām. Tā trāpīja pavadonim 247 km augstumā ar ātrumu aptuveni 28 000 km/h, tādējādi novēršot bīstamību, ka kosmiskā aparāta atlūzas varētu nokrist uz zemes un potenciāli radīt piesārņojumu ar toksiskā hidrazīna raķešdegvielu.
Viļņu optika

Viļņu optika jeb fizikālā optika ir optikas nozare, kas apraksta gaismas izplatīšanos, ņemot vērā tās viļņu dabu. Tā pēta fenomenus, ko nespēj izskaidrot ģeometriskā optika.

Dispersija

Dispersija - dažādu starojumu viļņu laušanas koeficienta vai izplatīšanās ātruma atkarība no svārstību frekvences (vai viļņa garuma). Dabā šī parādība izpaužas varavīksnes veidā. Varavīksnē dispersija rodas, baltajai gaismai tiekot lauztai lietus pilienos. Vēl dispersija rodas, gaismas staru kūlim tiekot lauztam stikla prizmā. Šo parādību var iegūt ar stikla prizmu, uz kuru virzot šauru baltas gaismas kūli, ekrānā parādās spektrs (varavīksnes krāsas). Dispersijas parādību pēta ar spektroskopiem, spektrogrāfiem. Izmanto (krāsu jaukšanu) fotogrāfijās, TV, poligrāfiskajā tehnikā, tekstilrūpniecībā, apgaismošanā. Gaismas staru kūlim tiekot lauztam prizmā, visvairāk tiek lauzti viļņi ar lielāko laušanas koeficientu jeb īsākie viļņi (visvairāk lauž violetu gaismu).

Interference

Interference - divu vai vairāku koherentu viļņu (svārstību ar vienādām fāzēm) pārklāšanās. Parādība izpaužas varavīkšņainās krāsās kondensātā uz loga, uz CD, ziepju burbulī vai izlietā eļļā uz mitra asfalta. Interferences aina rodas, gaismai atstarojoties no vielas kārtiņas augšējās un apakšējās virsmas. Jāņem par piemēru divus viļņus, kas sakrīt fāzēs, tad vietās, kur tie krustojas, ir novērojams interferences maksimums. Šo parādību pielieto hologrammās, dzidrinātajā optikā (pārklātā ar plānām kārtiņām, lai novērstu gaismas zudumus vai optiskajos instrumentos, lai vājinātu zaļo gaismu, kas ir acij visspēcīgākā), maksimāli atstarojošajos spoguļos.

Difrakcija

Difrakcija - dažāda garuma viļņu apliekšanās ap šķēršļiem, kuri ierobežo viļņu kustību. Difrakcijas aina novērojama, ja gaisma krīt uz ekrāna, kurā ir mazs atvērums. Aiz ekrāna parādās difrakcijas maksimumi un minimumi. Šo parādību iegūst, gaismas avotam priekšā novietojot difrakcijas režģi. Dabā šī parādība izpaužas uz kukaiņu mugurām, spārniem, gaismai spīdot caur koku lapotni, gaismai izplatoties ūdenī, zvaigžņu mirguļošanā, ledus kristālos. Šī parādība rodas, ja gaismas ceļā novieto jebkādu šķērsli, kas ir mazāks par viļņa garumu. Izmanto astronomijā (attāluma noteikšanā). Visvairāk tiek lauzta sarkanā gaisma.

Polarizācija

Polarizācija - fizikālas parādības izpausme noteiktā virzienā. Gaismas polarizācija ir elementārdaļiņu spinu jeb viļņu svārstību plaknes orientācija noteiktā virzienā. Parādība izpaužas, fotografējot caur atspīdošu stiklu. Rodas, dabiskajai gaismai atstarojoties vai lūstot. Izmanto gaismas intensitātes mainīšanai (pulksteņos, termometros, kalkulatoros, polarizācijas mikroskopos, fotoaparātos, LCD monitoros).
Kabata

Sižets

Animācijas filma ir veidota, balstoties uz Ojāra Vācieša dzeju.
Administratīvo teritoriju un teritoriālo vienību klasifikators

Administratīvo teritoriju un teritoriālo vienību klasifikators (ATVK) ir Latvijas Republikas Centrālās statistikas pārvaldes izstrādāts klasifikators vienotai Latvijas administratīvo teritoriju un teritoriālo vienību kodēšanai saskaņā ar Administratīvo teritoriju un apdzīvoto vietu likumā noteikto administratīvi teritoriālo iedalījumu.
Klasifikatora objekti ir administratīvās teritorijas (apriņķi, republikas pilsētas, novadi) un novadu teritoriālā iedalījuma vienības (novadu pilsētas un novadu pagasti).
Katram klasifikatora objektam piešķir unikālu septiņu zīmju kodu, kurš aizvieto objekta nosaukumu.
Jānis Gaujēns

Dzīvesgājums

Dzimis un audzis Madonā, 1951. gadā beidza Madonas 1. vidusskolu. 1957. gadā absolvēja Rīgas Medicīnas institūtu. Sāka darba gaitas Alojas slimnīcā kā Ķirurģijas nodaļas vadītājs. No 1963. līdz 1969. gadam strādāja Republikas bērnu klīniskajā slimnīcā par Ķirurģiskās nodaļas vadītāju. 1969. gadā aizstāvēja medicīnas zinātņu doktora disertāciju un 1972. gadā kļuva par Rīgas Medicīnas institūta Bērnu ķirurģijas katedras profesoru. Kopš 1998. gada ir valsts emeritētais zinātnieks. Par lielo ieguldījumu Latvijas bērnu ķirurģijas attīstībā un jauno speciālistu bērnu ķirurģijā sagatavošanā 2009. gadā Paula Stradiņa Medicīnas vēstures muzejs un LZA viņam piešķīra Paula Stradiņa balvu.

Darbi

2007. gadā tika izdots bibliogrāfiskais rādītājs “Profesors Jānis Gaujēns”, kurā ietverti laikposmā no 1955. līdz 2007. gada janvārim publicētie darbu bibliogrāfiskie apraksti.
Kas gan cels ārstu prestižu, ja ne paši, un, ja tu pats sevi negodāsi, kas cits tevi godās?
— Jānis Gaujēns
Bērtrands Rasels

Biogrāfija

Dzimis Velsā augstdzimušā ģimenē. Bērtranda Rasela vecaistēvs bija ievērojams vigu politiķis un divkārtējs Lielbritānijas premjerministrs. Ģimene izcēlās ar brīvdomību. Bērtranda Rasela krusttēvs bija filozofs Džons Stjuarts Mills. 1874. un 1876. gadā Raselam nomira abi vecāki un viņš kopā ar brāli tika nodots vecvecāku aprūpē. 
1890. gadā Rasels sāka studēt matemātiku un filozofiju Kembridžas Universitātē. Studiju laikā iepazinās ar Džordžu Edvardu Mūru un ar Alfrēda Norta Vaitheda rekomendāciju darbojās Kembridžas Apustuļos. 1893. gadā viņš ieguva universitātes filozofijas bakalaura grādu.
1908. gadā Rasels kļuva par Londonas karaliskās biedrības biedru. 1910. gadā viņš kopā ar Vaithedu izdeva darbu Principia Mathematica, kas padarīja Raselu slavenu. 1911. gadā viņš iepazinās ar austriešu studentu Ludvigu Vitgenšteinu, kurā saskatīja ģēniju un dažādi to atbalstīja.
Pirmā pasaules kara gados Rasels publiski ieņēma pacifistisku nostāju, par ko uz sešiem mēnešiem tika ieslodzīts cietumā.
1920. gadā augustā Rasels oficiālas delegācijas sastāvā apmeklēja padomju Krieviju. Ceļojuma laikā viņam bija stundu ilga saruna ar Ļeņinu. Ceļojumā redzētais lika Raselam mainīt pirms tam pozitīvo viedokli par padomju valsti. 1921. gadā Rasels vienu gadu pasniedza filozofiju Pekinā, bet vēlāk atgriezās Anglijā.
Otrā pasaules kara laikā Rasels pasniedza Čikāgas Universitātē un Kalifornijas Universitātē Losandželosā. Rasels tika iecelts par mācībspēku arī Ņujorkas Universitātē, tomēr mediju kampaņas dēļ tika atcelts, saistībā ar Rasela uzskatiem par seksuālo ētiku. Protestu pret to izteica vairāki intelektuāļi Džona Djūija vadībā.
1944. gadā Rasels atgriezās Kembridžas Universitātē. Pasniedza lekcijas, piedalījās BBC raidījumos un darbojās kā zinātņu propagandētājs. Bija viens no kodolatbruņošanās aizstāvjiem un Vjetnamas kara, kā arī, dzīves pēdējos gados, Izraēlas politikas kritiķis. 1955. gadā Rasela—Einšteina manifesta iniciators.
Rasels mira 1970. gadā no gripas, pēc nāves kremēts. Sekojot norādījumiem, viņa pelni tika izkaisīti Velsas kalnos.
Atgremotāji

Atgremotāju gremošanas sistēma

Visi atgremotāju apakškārtas dzīvnieki ir zālēdāji, un visiem ir kopīgs veids, kā tiek sagremota barība. Tie atšķiras no citiem zālēdājdzīvniekiem ar īpatnēju gremošanas trakta uzbūvi. Tiem ir daudzdaļīgs kuņģis un tiem ir divpakāpju gremošana. Pirmais solis ir barības fermentatīvā apstrāde — noplūktā zāle tiek pavirši sakošļāta un norīta. Barība nonāk spurekļa priekštelpā un no turienes spureklī. Pēc 30 — 60 minūtēm dzīvnieks barību atrij, to atkārtoti sakošļājot un vēlreiz saslapinot ar siekalām. Barības atgremošana ilgst 40 — 60 minūtes. Kad atgremošana beigusies, pēc 15 — 20 minūtēm no jauna tiek uzņemta barība. Pieauguši atgremotāji diennaktī 6 — 8 reizes atgremo barību. Šāds barošanās veids ir bioloģiska piemērošanās, kas izveidojusies evolūcijas procesā, sargājoties no plēsējiem. Steigā tiek uzņemta pēc iespējas vairāk barības, kura drošā vietā pēc kāda laika tiek rūpīgi sakošļāta.

Atgremotāju kuņģa uzbūve

Atgremotājiem ir daudzkameru kuņģis, kas sastāv no 4 nodalījumiem: spurekļa (Rumen), acekņa (Reticulum), grāmatnieka (Omasus) un glumenieka (Abomasus).
Pirmo 3 nodalījumu gļotādā nav dziedzeru, un tos sauc par priekškuņģiem. Pēdējā nodalījumā (glumeniekā) izdalās kuņģa sula, un to sauc par īsto kuņģi jeb dziedzerkuņģi. Spureklis un aceknis veido nelielu priekškambari (Atrimu ventriculi), kurā atveras barības vads. Pieaugušiem atgremotājiem vislielākais kuņģa nodalījums ir spureklis, tā tilpums var būt 80 — 200 l. Glumenieks spēj uzņemt tikai desmito daļu no spurekļa tilpuma.
Priekškuņģu muskulatūra barība saberž un sasmalcina. Spureklis un aklā zarna (Caecum) satur dažādas baktērijas, vienšūņu un sēņu populācijas. Baktēriju izdalītie fermenti barību pārstrādā ķīmiski. No priekškuņģiem vislielākā nozīme barības pārstrādē ir spureklim, kurā barība uzturas vidēji 70 — 90 stundas. Aceknis un grāmatnieks galvenokārt regulē barības pāriešanu īstajā kuņģī. Aceknī sakrājas daļēji pārstrādāta un pusšķidra barība, kas caur grāmatnieku ieplūst īstajā kuņģī. Grāmatnieks darbojas kā caurlaidēja kamera, aizturot rupjās barības daļiņas un, ja nepieciešams, saberžot tās vēl smalkākas. Grāmatniekā ļoti intensīvi norisinās ūdens un gaistošo taukskābju uzsūkšanās.
Bilhoroda-Dņistrovska

Vēsture

Pirmo pilsētu Tīru (Τύρας) šajā vietā 4. gadsimtā pirms mūsu ēras dibināja senie grieķi un tai ir intensīvi tirdzniecības sakari ar citām grieķu pilsētām un kolonijām. 1. gadsimtā p.m.ē. Tīra pakļaujas Trāķijai, bet mūsu ēras 1. gadsimtā tā nonāk Romas impērijas Mesijas provinces sastāvā un tiek pārdēvēta par Alba Jūliju (Alba Julia). 3. gadsimtā pilsētu daļēji noposta goti, bet 4. gadsimta otrajā pusē palikusī daļa nodeg pēc huņņu uzbrukuma.
Vēstures avotos pilsēta nākamo reizi minēta 14. gadsimtā kā dženoviešu tirdzniecības kolonija ar nosaukumiem Montekastro (Montecastro) vai Maurokastro (Maurocastro). 14. gadsimta beigās vai 15. gadsimta sākumā pilsēta nonāk Moldāvijas Kņazistes sastāvā ar nosaukumu Četatja Albe (Cetatea Albă). 1484. gadā pilsēta nonāk Osmaņu impērijas sastāvā un tiek pārdēvēta par Akermanu (Akkerman).
Akermana atradās Osmaņu impērijas ziemeļu pierobežā un tā bieži cieta kaimiņu uzbrukumos. Krievijas karaspēks pilsētu iekaroja 1770. un 1789. gadā, bet impērijas sastāvā tā nonāca 1812. gadā pēc Bukarestes miera līguma. No 1918. gada līdz Besarābijas okupācijai Akermana bija Rumānijas sastāvā kā Četatja Albe. 1944. gadā tā tika pārdēvēta par Bilhorodu-Dņistrovsku pēc pilsētas rietumslāvu nosaukuma 9.—10. gadsimtā ar paskaidrojošo daļu "[pie] Dņestras", lai atšķirtu no Belgorodas Krievijā un Belgorodas cietokšņa pie Kijevas.
Vitālijs Karamnovs

Spēlētāja karjera

2010.—2011. gada sezonā pārstāvēja KHL klubu Rīgas "Dinamo" un tā fārmklubu HK "Rīga", kas spēlē JHL. Bijis Krievijas U-18 hokeja izlases dalībnieks, ar kuru 2007. gada Pasaules U-18 čempionātā izcīnīja zelta medaļu.
2011.—12. gada sezonu aizvadot VHL kluba Sanktpēterburgas VMF sastāvā, nākamajā vasarā hokejists pievienojās KHL vienībai Prāgas "Lev".
Svalbāras akts

Svalbāras Akts vai Likums par Svalbāru (norvēģu: Lov om Svalbard) ir Norvēģijas likums, kas nosaka Svalbāras arhipelāga galvenos aspektus. Likumu 1925. gada 17. jūlijā pieņēma Norvēģijas Stūrtings pēc 1920. gada Svalbāras līguma stāšanās spēkā (visi pušu ratificēšanas) un tas nodibina Norvēģijas suverenitāti arhipelāgā un nosaka Norvēģijas krimināltiesību, civiltiesību un procesuālo tiesību spēkā stāšanos. Citi likumi un likumdošanas akti piemērojami tikai speciāli noteiktos gadījumos. Likums tāpat nodibina arhipelāga administrāciju, tajā skaitā gubernatora amatu un kopš 2002. gada — Longjērbīenes pašvaldību. Likums nosaka arī noteikumus nekustāmajam īpašumam un vides aizsardzībai.
Mocarts un Saljēri

Sižets

Saljēri iegrimis dziļās pārdomās. Viņš atminas savu grūto ceļu līdz meistarībai: agri atsakoties no bērnu rotaļām viņš patstāvīgi sāka mācīties mūziku. Nekad Saljēri nevienu neapskauda, pat tos kam viss padevās vieglāk un labak. Bet nu ir parādījusies skaudība pret Mocartu, kuram viss nav nācis caur grūtām mācībām, bet gan vienkārši tāpat.
Zaļumi (stacija)

Vēsture

Šī stacija tika atvērta 1928. gadā.
Sausnējas pagasts

Upes

Pērse, Ogre, Veseta, Šukumupe, Sumulda un Aronīte.

Ezeri

Stirnezers (68 ha), Zosins (19,6 ha), Ilzins (21,6 ha) un Bļodonis (5,1 ha).

Vēsture

13. gs. šī teritorija piederēja pie Jersikas karaļvalsts Negestes pilsnovada (latīņu: castrum Negeste), netālu no robežas ar Kokneses valsti. Pēc Letijas dalīšanas līguma 1210. gadā Negestes pilsnovads tika ordenim, bet 1213. gadā to piešķīra bīskapam un līdz Livonijas konfederācijas sabrukumam tas kā Bērzaunes pilsnovada rietumu daļa ietilpa Rīgas arhibīskapijas sastāvā.  
Arhibīskapi 14. gadsimtā Ogres upes kreisajā krastā uzcēla Baltavas pili. Pēc Livonijas kara šī apkaime tika pievienota Pārdaugavas hercogistei. 
Vidzemes guberņas laikā tagadējā Sausnējas pagasta teritorija ietilpa Cēsu apriņķa Kalsnavas—Vietalvas draudzes novadā. Līdz Pirmajam pasaules karam šeit atradās Sausnējas muiža (vācu: Saussen, Szaußen) ar Namniekkalna pusmuižu (Nammekaln), ko pēc 1920. gada zemes reformas sadalīja 57 vienībās 2480 ha kopplatībā. 
1935. gadā Sausnējas pagasta platība bija 42 km². 1945. gadā pagastā izveidoja Sausnējas ciema padomi, ko 1947. gadā likvidēja, bet 1949. gadā, līdz ar pagasta likvidāciju, izveidoja no jauna. 1954. gadā Sausnējas ciemam pievienoja Vesetas ciemu, kuru gan 1968. gadā atdalīja un pievienoja Vestienas ciemam. 1975. gadā Sausnējas ciemam pievienoja Liepkalnes ciemu, 1977. gadā - daļu Mazozolu ciema. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2006. gadā Sausnējas pagasts, apvienojoties ar Ērgļu un Jumurdas pagastiem, izveidoja Ērgļu novadu.

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas: Sidrabiņi (pagasta centrs), Sausnēja un Liepkalne.