google/wiki40b huggingface dataset:
Peļu dzimta

Latvijā

Latvijā sastopamas 8 peļu dzimtas sugas: meža klaidoņpele (Apodemus sylvaticus), svītrainā klaidoņpele (Apodemus agrarius), dzeltenkakla klaidoņpele (Apodemus flavicollis), mazā meža klaidoņpele (Apodemus uralensis), pundurpele (Micromys minutus), mājas pele (Mus musculus), pelēkā žurka (Rattus norvegicus) un melnā žurka (Rattus rattus).

Evolūcija

Kā visiem maziem dzīvniekiem, kuriem saglabājušās ļoti neliels skaits fosiliju, par peļu dzimtas izcelšanos ir ļoti maz zināms. Tiek pieņemts, ka tās cēlušās no kāmim līdzīga dzīvnieka, kas dzīvoja tropiskajā Āzijā miocēna laikā. Evolūcijas gaitā attīstījās sugas, kas spēj izdzīvot aukstākos klimatiskajos apstākļos. Holocēna laikā peļu dzimtas sugas bija ieņēmušas jau visu pasauli, ceļojot līdzi cilvēkiem.

Sistemātikas izmaiņas

Ilgstoši kāmju dzimta un peļu dzimta tika sistematizētas vienā dzimtā. Mūsdienās kāmji un to radinieki izdalīti atsevišķā kāmju dzimtā (Cricetidae). Abu dzimtu galvenās atšķirības ir dzerokļu uzbūve (pelēm un žurkām – pauguraini, bet kāmju dzimtas strupastēm un ondatrām – prizmatiski, ar emaljas cilpām), dzerokļu sakņu atšķirības (slēgtas vai nepastāvīgas, vai sakņu nav vispār) un zvīņu gredzenu nodalāmība uz astes (viegli vai salīdzinoši sarežģītāk).

Izskats un īpašības

Peļu dzimtas dzīvnieki ir maza auguma zīdītāji, kas parasti ir apmēram 10 cm gari (bez astes). Mazākā dzimtā ir Āfrikas pigmejpele (Mus minutoides), kas var būt tikai 3 cm gara (bez astes) un svērt 2,5 g. Lielākā ir Filipīnu mākoņžurka (Phloeomys pallidus), tās ķermeņa garums var sasniegt 49 cm, papildus astes garums 20—35 cm, bet svars 1,5–2 kg. Lielākajai daļai sugu ir raksturīgas slaidas ķermeņa proporcijas, kaila aste (ir arī izņēmumi, kuriem aste ir mataina, piemēram mākoņžurkām (Phloeomys)) un smails purns ar garām ūsām. Daudzām sugām ir pagarinātas kājas un proporcionāli palielas pēdas, kas tām ļauj skriet ar palēcieniem. Dažām sugām ir arī tvērējaste, kas uzlabo to spēju rāpties kokos. To kažoki parasti ir dažādu nokrāsu brūnajos toņos, kā arī tie var būt melni un pelēki. Dažām sugām ir baltas pazīmes. Kā visiem grauzējiem tām ir spēcīgi žokļa muskuļi un zobi aug nepārtraukti, līdz ar to tās nepārtraukti kaut ko grauž. Peļu dzimtas grauzējiem ir izcila oža un dzirde.

Uzvedība

Peļu dzimtas sugas sastopamas ļoti dažādos biotopos, sākot ar mežiem un beidzot ar pļavām, līdzenumiem un kalniem. Vairākas sugas piemērojušās dzīvei tuksnesī, īpaši smilšu peles (Gerbillus), kas ilgstoši spēj iztikt ar nelielu ūdens daudzumu. Peles var būt zālēdājas un visēdājas un atkarībā no sugas to barībai ir ļoti liela daudzveidība. Peļu dzimtas sugas parasti vairojas vairākas reizes gadā un to metieni var būt ļoti lieli. Tipisks metiena lielums ir 20 - 40 pelēni, lai gan tas atkarīgs no sugas. Mazuļi piedzimst akli, bez apmatojuma un bezpalīdzīgi, bet ir izņēmumi, piemēram, adatpeles (Acomys).
Deivids Dreimans

Mūzika

Viņš ir viens no sešiem māksliniekiem, kas iedziedāja Queen of the Damned skaņasceliņu, ar Džonatanu Deivisu no KoRn, Veinu Statiku no Static-X, Džeju Gordonu no Orgy Orgy, Česteru Beningtonu no Linkin Park, un Merlins Mensons. Viņš ar grupu Disturbed tās pirmo albumu Believe izdeva vectēva nāves dēļ. 2006. gadā Deivids tika ierindots Hit Parader "Smagā metāla Top 100 visu laiku labāko vokālistu" 42. vietā.
2003. gadā viņš ar savu grupas biedru ģitāristu Denu Doneganu un bundzinieku Maiku Vengrenu izveidoja pats savu izdevējkompāniju Intoxication Records.
Dziesma Inside the Fire, no viņu jaunā albuma Indestructible, ir par grūtu viņa dzīves daļu, viņa jaunības draudzenes pašnāvību. Pēc tās viņam bija murgi, bet viņš ar tiem tika galā. Nesen strādājot pie Indestructible albuma dziesmu vārdiem, murgi atsākās. Mūzikas video Inside the Fire viņš parāda, ko pašnāvība nozīmē ticīgajiem.
Valsts ugunsdzēsības un glābšanas dienests

Valsts ugunsdzēsības un glābšanas dienests, saīsināti VUGD, ir Latvijas Republikas Iekšlietu ministrijas padotībā esoša valsts pārvaldes iestāde, kas sastāv no centrālā aparāta, kā arī patstāvīgajām un teritoriālajām struktūrvienībām.
VUGD realizē valsts politiku ugunsdrošības, ugunsdzēsības, glābšanas darbu un civilās aizsardzības jomā, kā arī uzrauga normatīvajos aktos noteikto ugunsdrošības un civilās aizsardzības prasību ievērošanu.
Centrālajā aparātā ietilpst finanšu plānu pārvalde, personāla pārvalde, preses un sabiedrisko attiecību nodaļa, juridiskā nodaļa, plānošanas un koordinācijas nodaļa, Eiropas lietu un starptautiskās sadarbības nodaļa, projektu vadības nodaļa, iepirkumu un nodrošinājuma pārvalde un dokumentu aprites un pārvaldības nodaļa, savukārt teritoriālās struktūrvienības ir Rīgas reģiona pārvalde, Latgales reģiona brigāde, Kurzemes reģiona brigāde, Zemgales reģiona brigāde, Vidzemes reģiona brigāde. VUGD struktūrā ietilpst arī Latvijas Ugunsdzēsības muzejs un pakļautībā ir Ugunsdrošības un civilās aizsardzības koledža.
UEFA

Izlašu turnīri

Galvenais vīriešu izlašu turnīrs ir Eiropas čempionāts, kas norisinās kopš 1958. gada. Tā pirmais finālturnīrs notika 1960. gadā, un līdz 1964. gadam tas bija pazīstams kā Eiropas Nāciju kauss. 2018. gadā pirmoreiz notiks UEFA Nāciju līgas turnīrs.
UEFA rīko arī U21, U19 un U17 turnīrus, kuros piedalās vīriešu izlases, kuru spēlētāju vecums nepārsniedz attiecīgi 21, 19 un 17 gadus.
Sieviešu izlasēm tiek rīkots Eiropas čempionāts sievietēm, kā arī U19 un U17 Eiropas čempionāti.

Klubu turnīri

UEFA rīko arī vairākus klubu turnīrus. Populārākais no tiem ir UEFA Čempionu līga, kurā piedalās nacionālo valstu futbola čempioni (rangā augstāk esošās valstis var pārstāvēt vairāki klubi). Tas tika pirmoreiz rīkots 1955. gadā, bet līdz 1992. gadam tā nosaukums bija Eiropas čempionvienību kauss jeb Eiropas kauss. Otrs svarīgākais turnīrs ir UEFA Eiropas līga (iepriekš UEFA kauss), kurā piedalās nacionālo valstu kausu ieguvēji, kā arī čempionātā augstāk esošās komandas. Tas tiek rīkots kopš 1971. gada.
Trešais svarīgākais turnīrs savulaik bija UEFA Kausu ieguvēju kauss, kurā piedalījās nacionālo valstu kausu ieguvēji. Tas tika aizsākts 1960. gadā, bet 1999. gadā tika apvienots ar UEFA kausu. Kopš 1973. gada tiek izspēlēts arī UEFA Superkauss, par kuru sacenšas divas komandas — Čempionu līgas uzvarētāja un UEFA Eiropas līgas kausa uzvarētāja (agrāk Kausu ieguvēju kausa ieguvēja).
No 1995. līdz 2008. gadam tika rīkots arī UEFA Intertoto kauss, kurā piedalījās komandas, kas pēc nacionālo čempionātu rezultātiem nekvalificējās UEFA kausa izcīņai. Šajā turnīrā tika izspēlētās trīs papildu vietas UEFA kausam. Turnīrs tika likvidēts, paplašinot UEFA Eiropas līgas kvalifikācijas dalībnieku skaitu.
Vēl tiek rīkots UEFA Reģionu kauss amatieru komandām, kā arī UEFA Sieviešu čempionu līga — sieviešu komandām. 2013. gadā tika izveidota UEFA Jaunatnes līga, kurā piedalās Čempionu līgas klubu U19 komandas un 32 valstu jauniešu čempioni.
Rentgendifraktometrija

Monokristālu metodes

Laues metode. Lieto nekustīgu monokristālu un balto rentgenstarojumu. Nepieciešams 2D detektors.
Rotējošā kristāla metode. Lieto rotējošu vai svārstošu monokristālu un monohromatisku rentgenstarojumu. Nepieciešams 2D detektors.
Izpletnis

Izpletnis ir līdzeklis, kas samazina objekta ātrumu atmosfērā vai ļauj objektam lidot, izmantojot viegla, izturīga auduma konstrukciju. Tos visbiežāk izmanto cilvēku lēcieniem vai kravu izmešanai no gaisa kuģiem, lidaparātu nolaišanai uz zemes.
Pirmie izpletņu apraksti zināmi no Renesanses laika (15. gadsimta). Mūsdienu izpletni izgudroja Luijs Sebastjans Lenormans, kurš 1783. gadā veica pirmo publisko lēcienu.
Georgijs Danelija

Biogrāfija, karjera

Danelija ir dzimis Tbilisi, vēlāk ģimene pārcēlās uz Maskavu. 1954. gadā Danelija pabeidza Maskavas arhitektūras institūtu un strādāja par arhitektu līdz 1955. gadam.
No 1956. līdz 1959. gadam mācījās Augstākajos režisoru kursos, kas darbojās kinostudijā Mosfilm (Мосфильм). 1959. gadā sāka strādāt Mosfilm kinostudijā par režisoru.
Jau pirmā viņa režisētā filma "Serjoža" (1960, kopā ar Igoru Talankinu) guva ievērību. Bet viņa 1963. gadā uzņemtā filma "Es soļoju pa Maskavu" kļuva par vienu no svarīgākajiem kultūras notikumiem Hruščova atkušņa periodā.
1969. gadā Danelija uzņēma filmu "Neskumsti!" pēc franču rakstnieka Kloda Tilje romāna "Mans tēvocis Bendžamins" motīviem, pārnesot darbību uz Gruziju 19. gadsimta beigās, 20. gadsimta sākumā. Šī filma tapa sadarbībā ar Gruzijas kinostudiju un izciliem gruzīnu aktieriem. Pēc tam sekoja tādas nozīmīgas filmas kā "Afoņa" (1975), "Mimino" (1977), "Rudens maratons" (1979), "Kin-dza-dza" (1986), "Pase" (1990). Danelijas filmās piedalījušies ievērojami aktieri — Jevgeņijs Ļeonovs, Vahtangs Kikabidze, Sofiko Čiaureli, Oļegs Basilašvili, Jurijs Jakovļevs, Staņislavs Ļubšins
Lielākai daļai savu filmu Danelija bijis arī scenārija autors. Viņš sarakstījis scenāriju (kopā ar Viktoriju Tokarevu) arī slavenajai kinokomēdijai "Fortūnas džentlmeņi" (1971, režisors Aleksandrs Serijs). Dažās savās filmās Danelija tēlojis epizodiskas lomas.
Podgorica

Vēsture

Pirms romiešu ienākšanas Podgoricas teritoriju apdzīvoja ilīriešu cilts dokleāti (docleatae) un šīs cilts galvenā pilsēta bija Dokleja (Doclea) trīs kilometrus uz ziemeļaustrumiem no mūsdienu Podgoricas.
No 5. gadsimta, kad apkārtnē ieradās slāvi, tika nodibināta Podgorica, kuru visus viduslaikus dēvēja par Ribnicu, tomēr 1326. gadā pirmoreiz minēts arī Podgoricas nosaukums. Ribnica kļuva par agrīnās slāvu valsts Dukļas centru un serbu valdnieku Nemanjiču dinastijas rašanās vietu.
1474. gadā pilsētu ieņēma osmaņi un līdz 1878. gadam tā atradās Osmaņu impērijas sastāvā, kad Berlīnes kongress to iekļāva Melnkalnes sastāvā.
2. Pasaules kara laikā Podgorica tika bombardēta vairāk nekā 70 reizes un tika gandrīz pilnīgi nopostīta.
1946. gadā Podgorica ar nosaukumu Titograda (nosaukta Dienvidslāvijas vadītāja Josipa Broza Tito vārdā) kļuva par Melnkalnes republikas galvaspilsētu, bet kopš 2006. gada 3. jūnija Podgorica ir neatkarīgās Melnkalnes administratīvā galvaspilsēta.
Latviešu sociāldemokrātu savienība

Latviešu sociāldemokrātu savienība (LSS) bija skaitliski neliela, radikāli noskaņota demokrātiska kreisa politiska partija Krievijas impērijā laikā no 1903. līdz 1913. gadam. izveidota 1903.gadā, Londonā apvienojoties Vakareiropas latviešu sociāldemokrātu savienībai ar ASV latviešu sociāldemokrātiem un 1902. gadā Krievijas impērijas Vidzemes un Kurzemes guberņās izveidoto Baltijas latviešu sociāldemokrātisko strādnieku organizāciju (BLSDSO).
Jaunizveidotajai partijai bija visai sarežģīta — sociālistiskajām partijām raksturīga — struktūra: ne tieša, ko veidoja dažādas autnomas sekcijas, kopas un komitejas. T.i. partija tika veidota "no apakšas" un to veidoja nevis līderi bet ārējie faktori — organizācijas. Līderiem, protams, bija svarīga loma, bet ne noteicošā, jo pašā organizācijā eksistēja līderu kontrolējošie, vienpersoniskas rīcības ierobežojoši mehānismi. Pazīstamākie LSS līderi bija M.Valters un E.Rolavs, kuri abi vadīja savienību kopš tās dibināšanas. No latviešu sociāldemokrātu lielā vairākuma (kas vēlākajos gados veidoja LSDSP kodolu) viņus šķīra atšķirīgi uzskati nacionālajā jautājumā - LSS jau 1903. gadā postulēja nepieciešamību pēc neatkarīgas Latvijas valsts (1903. gadā avīzē "Proletāriets" rakstā "Patvaldību nost! Krieviju nost!" M.Valters pirmo reizi vēsturē publiski pauda nepieciešamību pēc suverēnas Latvijas valsts dibināšanas). Prasība pēc tautas pašnoteikšanās savijās ar sociālisma ideāliem un uzskatu, ka individuālais terors ir optimālākais cīņas līdzeklis. Nozīmīgs LSS darbības aspekts bija literatūras un ieroču nelegālā transporta organizēšana no Rietumeiropas uz carisko Krieviju. Jau 1896. gadā, studēdams Maskavas universitātē, E.Rolavs pārvadāja marksistisko literatūru no Baltijas ostām uz Krievijas lielajiem centriem. 1913. gadā partijas II kongresā tika mainīts partijas nosaukums, jo apzīmējums "Latvijas Revolucionāro sociālistu partija" (eseri) šķita atbilstošāks savienības ideoloģijai, bez tam vajadzēja uzskatāmāk norobežoties no LSDSP (līdzīgie nosaukumi bieži radīja pārpratumus), ar ko attiecības bija visai saspīlētas.
Portugāļu valoda

Valstis ar oficiālo portugāļu valodu

Portugāļu valoda ir vienīgā valsts valoda septiņās valstīs: Portugālē, Brazīlijā, Mozambikā, Angolā, Kaboverdē, Gvinejā-Bisavā un Santomē un Prinsipi. Austrumtimorā un Ekvatoriālajā Gvinejā (kopš 2011. gada). Ķīnas speciālajā administratīvajā vienībā Makao tā ir viena no vairākām valsts valodām.

Portugāļu valodas dialekti

Izšķir divus galvenos portugāļu valodas dialektus. Viens no tiem ir Eiropas portugāļu valoda (português padrão), kuru attiecina ne tikai uz Portugāles iedzīvotājiem, bet arī uz Āfrikas valstīs (Angolā, Mozambikā, Gvinejā-Bisavā, Kaboverdē), Austrumtimorā un Makao dzīvojošajiem, kas runā portugāļu valodā. Dialekta nosaukumā vārds ‘Eiropa’ ir ieviests, lai to pretstatītu otram portugāļu valodas dialektam. Otrs dialekts ir Brazīlijas portugāļu valoda (português neutro), kas no Eiropas portugāļu valodas galvenokārt atšķiras pēc fonoloģijas. Brazīlijā portugāļu valoda iedalās vēl 16 valodas paveidos.
Dzelzceļa līnija Kārsava—Rēzekne I

Dzelzceļa līnija Kārsava—Rēzekne I ir dzelzceļa līnija Latvijā, kas savieno valsts robežu ar Krieviju (5 km no Kārsavas stacijas) ar Rēzeknes pilsētu (stacija Rēzekne I). Līnija ir 49 km gara un tajā ir tikai viens sliežu ceļš. Līnijā kursē tikai kravas vilcieni (diennaktī pa 12 vilcieniem katrā virzienā). Šī ir vissenākā dzelzceļa līnija Latvijā.

Vēsture

Līnija tika atklāta 1860. gada 8. novembrī, reizē ar visu dzelzceļa līnijas Pēterburga—Varšava posmu Rītupe (toreiz Schogowa)—Daugavpils.
1999. gadā līnijā pārtraukti piepilsētas pasažieru pārvadājumi. Pirms pasažieru pārvadājumu pārtraukšanas vilciens kursēja vienreiz dienā maršrutā Rēzekne—Kārsava—Rēzekne. Kopš 2015. gada jūnija līnijā atcelts vilciens Viļņa—Sanktpēterburga, bet kopš 2015. gada oktobra sakarā ar novirzīšanu caur Novosokoļņikiem šeit nekursē arī vilciens Rīga—Sanktpēterburga.
Blu-ray Disc

Vēsture

Komerciāla pielietojuma HDTV televizori tirdzniecībā sāka parādīties 1998. gadā, bet nebija vispārpieņemts un lēts veids, kā ierakstīt vai atskaņot augstas izšķirtspējas video. Faktiski nebija datu nesēja augstas izšķirtspējas datu uzglabāšanai, kas atbalstītu HD kodekus, izņemot JVC Digital VHS un Sony HDCAM. Neskatoties uz to, bija labi zināms, ka, izmantojot lāzeru ar īsāku viļņu garumu, būtu iespējams lietot optiskos datu nesējus ar augsta blīvuma datu ierakstes iespēju. Kāds Kalifornijas Universitātes profesors Shuji Nakamura izgudroja praktiska pielietojuma zilo lāzeru diodi. Tomēr ilgstoša patentu tiesu prāva atlika šīs diodes ieviešanu tirdzniecībā.

Izcelsme

Kompānija Sony sāka divus projektus, piemērojot jaunā tipa diodes: UDO (Ultra Density Optical), un DVR Blue (kopā ar Pioneer), vairākkārt ierakstāmo disku formāts, kas vēlāk kļuva par Blu-ray Disc (precīzāk, BD-RE). Abu formātu tehnoloģijas kodols būtībā ir līdzīgs.
Pirmais DVR Blue prototips tika izstādīts Japānas tehnoloģiju izstrādē CEATEC 2000. gada oktobrī. 2002. gada 19. februārī, projekts oficiāli tika nodēvēts par Blu-ray, un deviņas kompānijas dibināja grupu Blu-ray Disc Founders, kurā ietilpa tādas kompānijas kā Sony Corporation, Hitachi, LG Electronics, Panasonic, Philips, Pioneer, Samsung Electronics, Sharp un Thomson. 2004. gada 12. janvārī Blu-ray kā savu nākamo augstas izšķirtspējas optisko datu nesēju apstiprināja arī Hewlett Packard un Dell, bet 2004. gada 19. martā šai grupai pievienojās arī Japānas elektronikas kompānija TDK. Tā paša gada 4. oktobrī šī kompāniju grupa tika pārdevēta par Blu-ray Disc Association jeb BDA.
Pirmais plaša patēriņa Blu-ray ierīce veikalu plauktos nonāca 2003. gada 10. aprīlī. Šī ierīce bija Sony BDZ-S77, BD-RE rakstītājs, kas bija pieejama tikai Japānā un kura ieteicamā cena svārstījās 3800 ASV dolāru robežās, tomēr nebija standarta iepriekš ierakstītiem video un nebija izdota neviena filma, kuru šis atskaņotājs būtu spējīgs atskaņot. Blu-ray Disc standarts vēl bija gadu attālumā no plaša pielietojuma, jo bija nepieciešams izstrādāt drošāku Digitālo autortiesību pārvaldības sistēmu (angļu: Digital Rights Management) (DRM), pirms Holivudas studijas varētu pieņemt to kā jauno standartu. Turklāt filmu kompānijas nevēlējās atkārtot neveiksmi, kāda tika piedzīvota ar iepriekšējo sistēmu (angļu: Content Scramble System), kuru izmantoja DVD standartam. 2004. gada 4. oktobrī kompānija 20th Century Fox pievienojās Blu-ray Disc Association direktoru padomei un tas bija drošs signāls tam, ka Blu-ray standarts ir uz pareizā ceļa.
Rinalds Mālmanis

Karjera

Rinalds Mālmanis dzimis Valmierā un audzis Rūjienā. Sākotnēji trenējies Rūjienas novada sporta skolā, kur astoņu gadu vecumā uzsācis basketbolista gaitas. No 2006. gada spēlējis Latvijas Jaunatnes basketbola līgas Valmieras komandā. 2011. gadā, 15 gadu vecumā, R. Mālmanis devās uz Spāniju, pievienojoties Saski Baskonia jaunatnes sistēmas komandai. 
Basketbolists četras vasaras pārstāvējis Latvijas Jaunatnes izlases. 2011. un 2012. gadā kā Latvijas U-16 izlases spēlētājs, 2014. gadā Latvijas U-18 izlases spēlētājs, 2015. gadā - Latvijas U-20 izlases spēlētājs. 
2014. gadā R. Mālmanis pievienojās spāņu basketbola klubam Araberri. 2016. gadā basketbolists no Saski Baskonia tika izīrēts Latvijas Basketbola līgas komandai "Valmiera/Ordo". 2017. gadā R. Mālmanis atgriezās Spānijā, Vitorijas Saski Baskonia sistēmā, 29. septembrī debitējot Baskonia rindās starta pieciniekā. 2018. gada jūnijā ar Saski Baskonia izcīnīja sudraba medaļas ACB līgā. Viņš piedalījās arī 11 komandas spēlēs Eirolīgā. Komandā šai sezonā spēlēja arī cits latviešu basketbolists Jānis Timma.
2018. gada vasarā R. Mālmanis pārcēlās CB Sevilla, kas šajā sezonā spēlē Spānijas pēc spēka otrajā līgā (šo klubu iepriekš pārstāvējis arī Kristaps Porziņģis).
Aleksandrs Liepnieks

Dzīves gaitas

Aleksandrs Liepnieks dzimis Liepājā. Viņš mācījās Liepājas Valsts 1. ģimnāzijā. 1926. un 1927. gadā bijis skolas šaha čempions. Pēc ģimnāzijas beigšanas 1927. gadā viņš uzsāka studijas LU Tautsaimniecības un zinātņu fakultātē. Studijas pabeidza 1940. gadā. Darbojās Universitātes sporta un Rīgas šaha klubā. Rīgas čempionātā 1933. gadā ieguva sesto, bet 1939. gadā — piekto vietu. Pēdējā viņu apsteiguši tikai pazīstamie Latvijas meistari Petrovs, Feigins, Hāzenfuss un Bergs. Vācu okupācijas laikā Liepnieks dzīvoja Vaiņodē un aktīvi piedalījās Liepājas rajona šaha dzīvē. Šaha vēsturnieks Ģ. Salmiņš rakstīja: "Vaiņodes šaha dzīves vadību uzņēmās enerģiskais Aleksandrs Liepnieks, un līdz 1944. vasarai Vaiņode bija ievērojams šaha centrs Latvijā". Ievērojamākie no Vaiņodē organizētajiem turnīriem bija 1943. oktobra pirmajā pusē notikušais turnīrs ar divi lietuviešu šahistu piedalīšanos un 1944. gadā maijā notikušais Vasarsvētku turnīrs. Abos turnīros uzvarēja Latvijas izlases dalībnieks Lūcijs Endzelīns, 1943. gada turnīrā 1. vietu dalot ar lietuvieti P. Vaitoni. Ne tikai ar turnīru organizāciju aprobežojās Liepnieka darbība Vaiņodē, viņš arī pats piedalījās daudzos turnīros un komandu mačos. Lielākais panākums bija dalīta 4. vieta 1943. gada Kurzemes meistarsacīkstēs.
1944. gadā rudenī Liepnieks devās bēgļu gaitās uz Vāciju un pēc kara atradās pārvietoto personu nometnē Omstedē. Arī šeit viņš parādīja savu organizatora talantu un, neskatoties uz pēckara grūtībām, 1946. gada ziemā sarīkoja Oldenburgas nometņu dīpīšu šaha turnīru ar Vācijas meistara Ludviga Relštāba piedalīšanos. Otrs Liepnieka organizēts starptautisks turnīrs ar ievērojami spēcīgāku sastāvu notika Oldenburgā 1946. gada augustā. Būdams Oldenburgas trimdinieku komandas dalībnieks, Liepnieks arī pats sekmīgi piedalījās dažādās komandu un individuālās sacensībās.
1950. gadā Liepnieks izceļoja uz ASV un apmetās uz dzīvi Nebraskas štata pilsētā Linkolnā. Strādāja automašīnu riepu fabrikā "Goodyear", sākumā par sētnieku, vēlāk par grāmatvedi. Liepnieks kļuva Linkolnas šaha čempions 15 reizes. Trīsreiz uzvarēja "Midwest Open" turnīros. 1957. gadā viņu ievēlēja par Ziemeļamerikas latviešu šaha apvienības viceprezidentu. Liepnieka lielākais devums bija žurnāls "Šacha Pasaule", kuru, sākot ar 1954. gadu, kopā ar dažiem palīgiem viņš izdeva gandrīz 19 gadus.
Mailītes

Latvijā

Latvijā mājo viena mailīšu ģints suga — mailīte (Phoxinus phoxinus), kas sastopama daudzās upēs,  arī strautos un meliorācijas grāvjos. Ezeros parasti nav sastopama.
Perhlorskābe

Izmantošana

Perhlorskābi un tās sāļus izmanto par oksidētājiem. Kālija perhlorātu lieto sprāgstvielu izgatavošanai, bet bezūdens magnija perhlorātu — vielu žāvēšanai. Amonija perhlorāts ir raķešdegvielas komponents. Perhlorskābi lieto par reaģentu analītiskajā ķīmijā un mineraloģijā, kā arī par katalizatoru.
Hinīns

Hinīns ir zāles, ko lieto, lai ārstētu vai novērstu inficēšanos ar malāriju un babeziozi. Tas ir pieejams lietošanai gan orālā, gan intravenozā formā. Atsevišķos pasaules reģionos malārija ir izturīga pret hinīnu. Hinīna darbība nav pilnībā izprasta. Pirmo reizi hinīna ekstrakts malārijas ārstēšanai tika izmantots 1632. gadā. Hinīnam piemīt arī pretdrudža darbība, tas stimulē dzemdes muskuļus, kā arī samazina sirds muskulatūras uzbudināmību. Tas var radīt nopietnas blaknes, piemēram, dzirdes un redzes pasliktināšanos, depresiju, galvassāpes, sliktu dūšu un caureju.
Pusplakne

Pusplakne ir viena no plaknes daļām, kas veidojas tad, kad taisne sadala plakni divās vienādās daļās.
Riks Nešs

Spēlētāja karjera

2002. gada NHL draftā viņu izraudzījās Kolumbusas "Blue Jackets" ar kopējo 1. kārtas numuru. Jau nākamajā sezonā Nešs debitēja "Blue Jackets" rindās, tā sastāvā spēlējot līdz pat 2012. gada vasarai. Sākot ar 2008. gadu uzbrucējs pildīja arī komandas kapteiņa funkcijas. 2013.—14. gada sezonā kopā ar "Rangers" sasniedza Stenlija kausa finālu, tajā gan piekāpjoties Losandželosas "Kings" hokejistiem.
Kopā ar Kanādas izlasi ir izcīnījis zelta medaļu 2010. un 2014. gada Olimpiskajās spēlēs, zelta medaļu 2007. gada Pasaules čempionātā, sudrabu 2005. un 2008. gada Pasaules čempionātā. Tāpat viņš piedalījās 2006. gada Turīnas ziemas olimpiskajās spēlēs, kur Kanādas izlase ierindojās 7. vietā.
Bakteriofāgs AP205

Morfoloģija un uzbūve

AP205 bakteriofāgam ir ikosaedriskā kapsīda ap 29 nm diametrā, tas ir lielākais no visiem mazajiem vienpavediena RNS fāgiem, kuriem ir zināma kapsīdas līmeņa struktūra. Lipīdu membrānas vīrusa daļiņai nav. Kapsīdas struktūra ir noteikta ar krioelektronmikroskopijas metodi pie 17 – 24 Å izšķirtspējas. Genoms sastāv no lizēšanas proteīna, A proteīna jeb nobriešanas proteīna, apvalka proteīna un replikāzes gēniem, kurus kodē viena 4267 nukleotīdus gara vienpavediena RNS molekula.

Izmantošana rekombinantajā biotehnoloģijā un vakcīnu izstrādē

AP205 bakteriofāga raksturīgā īpatnība slēpjas tā kapsīdas apvalka proteīna struktūrā. Atšķirībā no citiem mazajiem RNS bakteriofāgiem, tā apvalka proteīna N- un C-gali ir eksponēti uz vīrusa daļiņas virsmas.  Tas atvieglo ģenētisko sapludināšanu ar svešajā proteīnu sekvencēm ar nolūku radīt modificētās vīrusveidīgās daļiņas. Uz tādu daļiņu virsmas tiek izvietoti proteīni vai proteīnu domēni, kuriem vēlas pētīt medicīnisko aktivitāti, piemēram, imūno atbildi. Gadījumā, ja proteīna gali ir mazāk pieejami, šāda veida proteīnu konstrukcijas var izrādīties nestabilas.

Permutācija un atšķirība no radniecīgiem bakteriofāgiem

Parādība, kas izpaužas AP205 bakteriofāgam, kad viens proteīna ķēdes posms "pārceļo" uz pretējo polipeptīda galu, tiek saukta par permutāciju. Tieši tā dēļ apvalka proteīna gali AP205 bakteriofāgam tiek eksponēti kapsīdas virspusē. Pārējiem mazajiem RNS fāgiem minētā parādība neizpaužas.