google/wiki40b huggingface dataset:
Xf86-video-xgi

xf86-video-xgi ir atklātā koda X.org video draiveris XGI (eXtreme Graphics Innovation) Technology videokartēm. Draivera izstrādes pamatā ir 2005. gada 11. aprīlī XGI patentēto draiveru atklātais kods. 2006. gada 6. martā ATI iegādājas XGI, līdz ar to turpmākā aparatūras specifikāciju atklāšana X.org draiveru veidotājiem ir atkarīga no ATI atklātā koda iniciatīvas. Līdz ar Jana Romanika darba maiņu, aizejot no IBM, kur viņš strādāja pie PowerPC servera ar XGI XP10 grafisko procesoru grafiskā nodrošinājuma, uz Intel, tur kļūstot par "OpenGL guru", Linux kopienā tiek uzskatīts, ka turpmākā XGI atklātā pirmkoda draivera izstrāde ir beigusies. Beidzamā Xf86-video-xgi draivera versija ir 1.5 un tā ir tikusi izlaista 2007. gada novembrī. 2008. gada maijā draivera uzturēšana turpinās un kā viens no labojumu iesniedzējiem aizvien ir Jans Romaniks, kā savu saziņas e-pasta adresi aizvien norādot IBM.
Autoimūna slimība

Autoimūna slimība ir tāda slimība, kas rodas no pārmērīgas imūnās atbildes pret sava organismā sastopamām vielām un audiem. Tā var skart gan tikai noteiktus orgānus, piemēram, vairogdziedzeris — autoimūns tireoidīts, gan konkrētu audu tipu piemēram, Gudpāsčera slimība, kas var ietekmēt bazālo membrānu gan plaušās, gan nierēs. Autoimūnās slimības ārstē parasti ar imūnsupresijas medikamentiem, kas samazina imūnreakciju, piemēram, glikokortikoīdiem.
8. janvāris

8. janvāris ir 8. gada diena pēc Gregora kalendāra. Līdz gada beigām ir atlikušas 357 dienas (358 garajā gadā).

Vārda dienas

Gatis, Ivanda
Lauksaimniecības darbarīki

Lauksaimniecības darbarīki ir rīki, kurus izmanto lauksaimniecībā dažādu darbu veikšanai. Katrā lauksaimniecības nozarē tiek lietoti savi darbarīki. Tāpēc tos var iedalīt pēc dažādām lauksaimniecības nozarēm.

Lopkopībā izmantotie darbarīki

Lopkopībā tiek izmantoti darba rīki lopbarības ievākšanai un sagatavošanai, kā arī lopu apkopšanai un lopkopības produktu pārstrādei.
Lopbarības sagatavošanā liela nozīme ir siena ievākšanai. Siena pļaušanai tiek izmantotas izkaptis (mūsdienās — pļaujmašīnas). Sienu sagrābj ar grābekļiem un siena dakšām sakrauj kaudzēs vai zārdos. 20. gs. Tika lietoti zirgu grābekļi. Sienu pārveda uz siena šķūņiem vai kūtsaugšām ar pajūga ratiem vai gabanām. Mūsdienās sienu ievāc ar kombainu un sapresē ķīpās. Pārved ar traktoriem vai smagajām automašīnām.
Lopus izlaida ganos un tos ganīja gani. Gana darbarīks bija pātaga. Tagad tiek pielietoti elektriskie gani. Lopu apkopšanai tika lietoti dažādi darbarīki. Ar skrāpjiem attīrīja lopu ādu no kūtsmēsliem. Kūtis izmēza ar mēslu dakšām. Aitas cirpa ar dzirklēm. Jūgu lopiem (zirgiem, vēršiem) lietoja pajūgu rīkus (sakas, iemauktus, pavadas u.c.) 
Slaukšanai tiek izmantotas slaucenes. Piens tiek uzglabāts piena kannās. Mūsdienās pienu slauc ar em. Piens tiek dzesēts ar speciāliem piena dzesētājiem. No 19. gs. krējuma iegūšanai tiek izmantotas piena centrifūgas (ar roku darbināmas vai mehāniskas). Sviestu ieguva speciālos sviesta kuļamajos kublos.

Zemkopībā izmantotie darbarīki

Zemkopībā izmantojamo darbarīku klāsts ir krieni lielāks. Tos lietoja augsnes sagatavošanā, sēšanā un stādīšanā, ravēšanā un kultivēšanā, ražas novākšanā un apstrādē.
Zemi uzara ar arkliem (vai spīļarkliem), kultivēja ar kultivatoriem, ecēja ar ecēšām. Nelielos apjomos zemi uzraka ar lāpstām vai dakšām. Labību sēja, lietojot sētuves. Mūsdienās lieto sējmašīnas. Kartupeļus stāda ar kartupeļu stādāmajām mašīnām. Laukus ravē ar dažāda veida kapļiem vai arī apar ar spīļarkliem. Laukus laista ar dažādām laistīšanas iekārtām. Agrāk ražu novāca ar sirpjiem vai labības izkaptīm, sasienot to kūlīšos. Pēc tam to žāvēja rijās un izkūla ar spriguļiem vai kuļamajiem ratiem. 19. gs. lietoja kuļmašīnas, kas tika darbināmas ar zirgiem vai tvaika dzinējiem (lokomobiļiem). Tagad to ievāc un izkuļ ar labības kombainiem. Graudus mala ar rokas dzirnām vai dzirnavās.

Augļkopībā izmantotie darbarīki

Savi darbarīki tiek lietoti augļkopībā (dažādi potējamie naži, darznieku šķēres, darznieku zāģi, miglotāji). Augļu ievākšanai tiek lietoti dažādi palīglīdzekļi (trepes, grozi, augļu kastes u.c.). Augļu apstrādē tiek lietoti smalcinātāji, sulas spiedes, žāvēšanas iekārtas u.c.)

Linkopībā izmantotie darbarīki

Linkopībā sarežģīta bija linu pārstrāde, kur tika lietoti dažādi specifiski darbarīki (pogaļu sukas, mīstīklas, brauktuves, kulstīklas, susekļi). Tagad linu novākšana un pārstrāde ir mehanizēta.

Dravniecībā izmantotie darbarīki

Dažādi darbarīki tiek lietoti arī dravniecībā. Bites audzē bišu stropos. Lai bites apkoptu un ievāktu medu, tiek lietoti kvēpekļi, medus spainīši, bišu rāmīši u.c. Medu atdalīja no šūnām ar medus sviedēm. Ir arī speciālas iekārtas putekšņu un bišu indes savākšanai.
Diokletiāns

Dzīvesgājums

Diokletiāns dzimis Dioklejā (Dioclea) pie Salonas, mūsdienu Splitas pievārtē neievērojamā ģimenē.
Izvirzījās par spējīgu Romas impērijas armijas karavadoni un Romas ķeizara Numeriāna miesassargu pavēlnieku, pēc kura nonāvēšanas romiešu armija 284. gadā pasludināja Diokletiānu par nākamo imperatoru augustu. Par savu līdzvaldnieku (cēzaru) viņš izvēlējās savu draugu Maksimiānu, kas vēlāk kļuva par augustu un Romas impērijas rietumu provinču valdnieku.
Lai ieviestu kārtību Romas provincēs, 293. gadā Diokletiāns par savu palīgu un līdzvaldnieku (cēzaru) austrumu provincēs izvēlējās Galēriju (tieši pārvaldīja Ilīrijas provinci), bet Maksimiāns par cēzaru izvēlējās Konstanciju Hloru (valdīja Britānijas, Gallijas un Spānijas provincēs). 
293. un 294. gadā Diokletiāns uzturējās Apakšējās Panonijas galvaspilsētā Sirmijā un Bizantijā (tagadējā Stambulā), gūstot uzvaras pār sarmatiem. Viņš uzbūvēja nocietinājumus uz ziemeļiem no Donavas, pie Akvinkas (Budapeštas), Bononijas (Vidinas, Bulgārija), Ulcisijas Veteras, Kastras Florentijas, Intercisas (Dunauivarošas, Ungārija) un Onagrinumas (Begečas, Serbija). Jaunie nocietinājumi kļuva par daļu no jaunās aizsardzības līnijas, kuru nosauca par Ripa Sarmatica. 
295. un 296. gadā Diokletiāns vēlreiz uzsāka karagājienu šajā reģionā un 296. gada vasarā guva uzvaru pār karpiem. Savas valdīšanas beigās Diokletiāns pilnībā nostiprināja līniju Donavas garumā, nodrošinot to ar nocietinājumiem, placdarmiem, lieceļiem un torņiem, kā arī nosūtot vairāk nekā piecpadsmit leģionus pārvaldīt šo reģionu. Tas prasīja milzīgus līdzekļus, bet tādā veidā vismaz tika nodrošināta aizsardzība.
Tajā pašā laikā  295. gadā viņa līdzvaldnieks Galērijs karoja Augšēģiptē un pret Persijas impēriju Sīrijā. Diokletiāna mēģinājumi ieviest ēģiptiešiem nodokļu sistēmu pēc impērijas standartiem izsauca neapmierinātību un sacelšanos. Imperatora varas uzurpators Domicijs Domiciāns 297. gadā pasludināja sevi par augustu, lielākā daļā Ēģiptes, ieskaitot Aleksandriju, atzina viņa noteikumus. Diokletiāns devās uz Ēģipti, 297. gada rudenī apspieda dumpiniekus Tēbaidā, pēc tam aplenca Aleksandriju. Domiciāns mira 297. gada decembrī, kad Diokletiāns jau kontrolēja lielāko daļu Ēģiptes, izņemot pilsētas. Aleksandrija, kuras aizsardzību organizēja Diokletiāna bijušais pārvaldnieks Aurēlijs Ahilejs, noturējās, iespējams, līdz pat 298. gada martam.
Aleksandrija zaudēja spēju neatkarīgi kalt naudu, kas bija sods par sacelšanos. Diokletiāna reformas pārkārtoja Ēģiptes provinces pārvaldi Romas standartiem. Nākamajā vasarā Diokletiāns devās uz dienvidiem gar Nīlu. Ieradies Oksirinkhosā un Elefantinā, Nūbijā, viņš nodibināja mieru ar Nobatijas un  Blemjesas ciltīm. Pēc miera noslēgšanas Romas robežas pārcēlās uz ziemeļiem pie Filajes un abas ciltis saņēma kompensācijā zeltu. Diokletiāns atstāja Āfriku uzreiz pēc miera noslēgšanas, 299. gada februārī viņš ieradās Sīrijā un satikās ar Galēriju Divupē.
303. gadā Diokletiāns izvērsa pēdējās un vislielākās kristiešu vajāšanas Romas impērijā. 305. gadā viņš atteicās no varas un dzīvoja savā pilī Salonas pievārtē, nodarbojoties ar savu iemīļoto vaļasprieku - kāpostu audzēšanu.
Šahāda

Vēsture

Vecākais šahādas tulkojums ir grieķu valodā: Οὐκ ἔστι[ν θεὸς εἰ μὴ ὁ θεὸς μόνος•] Μααμὲ[τ ἀπόστολος θεοῦ] [Ouk esti[n theos ei mē ho theos monos;] Maame[t apostolos theou]], „Nav cita dieva izņemot Vienīgo Dievu; Muhameds ir Dieva apustulis”, kur vārds Allah tiek tulkots kā „Vienīgais Dievs”.
Dzērvjveidīgie

Latvijā

Latvijā sastopamas 7 dzērvjveidīgo sugas, no kurām 4 iekļautas Latvijas Sarkanajā grāmatā. Tās ir dzērve (Grus grus),  grieze (Crex crex), laucis (Fulica atra), ūdensvistiņa (Gallinula chloropus), mazais ormanītis (Porzana parva), ormanītis (Porzana porzana) un dumbrcālis (Rallus aquaticus).

Izskats un īpašības

Dzērvjveidīgo putnu morfoloģija ir atšķirīga katrai no apakškārtām. Kopumā tie ir slaidi putni ar samērā garām un slaidām kājām, kakliem un knābjiem. Lai gan dumbrvistiņu apakškārtas (Ralli) putniem knābji un kakli ir proporcionāli īsāki, dažām sugām knābji ir pavisam īsi. Dzērvjveidīgo apakškārtas (Grui) putni riesta laikā izpilda dažādus sarežģītus rituālus un pulcējas lielos baros. Ligzda tiek būvēta uz zemes.
SVID analīze

SVID analīze (angļu: SWOT analysis) ir stratēģijas plānošanas instruments, kas ļauj noteikt uzņēmuma vai projekta stiprās puses (Strengths), vājības (Weaknesses), iespējas (Opportunities) un draudus (Threats).
Silvestrs Tegetmeijers

Biogrāfija

Dzimis Hanzas pilsētā Hamburgā. 1511. gadā imatrikulējās Rostokas universitātē, 1519. gadā ieguva maģistra grādu, 1520. gadā kļuva par Rostokas Doma kapelānu. 1521. gadā viņš devās pie teoloģijas profesora Mārtiņa Lutera uz Vitenbergu. Pēc Lutera pasludināšanas ārpus likuma un paslēpšanās Vartburgas pilī Tegetmeijers 1522. gadā ieradās Rīgā ar nolūku pārņemt sava mirušā brāļa mantojumu. Tegetmeijeru iecēla par mācītāju Rīgas Svētā Jēkaba baznīcas draudzē. Lasījis sprediķus arī Tērbatā. vēl sludinājis arī Valmierā oratora dotību dēļ. Apprecējās ar tirgotāja Mēlsa (Mels) meitu.
1525. gada Livonijas landtāga laikā viņš Valmieras Sv. Sīmaņa baznīcā noturēja sprediķi pret katolisko ticību. Viņš piederēja pie radikālākajiem reformācijas sludinātājiem, kuru ietekmē Livonijas konfederācijas pilsētās izraisījās nemieri un svētbilžu grautiņi. 1529. gadā kopā ar J. Brismani un Andreasu Knopki viņš sastādīja pirmo Rīgas luterāņu mācītāju dievkalpojumu kārtību (Kurtz Ordnung der Kirchendienste), kas 1530. gadā tika izdota Rostokā, savukārt 1533. gadā — Rīgā.
1542. gadā viņu iecēla par Rīgas Sv. Pētera baznīcas virsmācītāju. Miris 1552. gadā, apglabāts Rīgas Svētā Pētera baznīcā. Tikai pēc viņa nāves 1554. gadā Livonijas landtāgs apstiprināja Lutera mācības oficiālo statusu un pasludināja evaņģēlisko luterāņu ticības brīvību Livonijā.
Andris Teikmanis

Dzīvesgājums

Dzimis 1959. gadā Rīgā. Mācījās Rīgas 5. vidusskolā, no 1978. līdz 1983. gadam studēja LVU juridiskajā fakultātē.  No 1988. līdz 1990. gadam strādāja par tiesu izmeklētāju Latvijas PSR prokuratūrā un par Kirova rajona tautas tiesas tiesnesi. 1990. gada  4. martā tika pirmstermiņa atbrīvots no amata ar Latvijas PSR Augstākās Padomes Prezidija lēmumu.
1990. gada 18.martā tika ievēlēts par Latvijas Republikas Augstākās padomes deputātu, balsoja par Neatkarības deklarāciju.
Pēc Latvijas neatkarības atgūšanas bija Rīgas pilsētas Tautas deputātu padomes priekšsēdētājs, ievēlēts no LTF (1990—1992), tad Rīgas domes priekšsēdētājs (1992—1994), jaunākais Rīgas domes vēsturē (ievēlēts 31 gada vecumā).   
No 1994. gadā viņš kļuva par Latvijas ārkārtējo un pilnvaroto vēstnieku Eiropas Padomē.  
No 1995. gada strādāja Ārlietu ministrijā, bija vēstnieks Vācijā un Krievijā. 
No 2008. līdz 2013. gadam bija Ārlietu ministrijas valsts sekretārs, no 2013. gada vēstnieks Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotajā Karalistē, kā arī Austrālijas Savienībā un Jaunzēlandē, no 2016. gada vēstnieks ASV.
No 2019. gada 5 augusta vadīs Latvijas Valsts prezidenta E.Levita kanceleju.
2000. gada Latvijas čempionāts šahā

2000. gada Latvijas šaha čempionāts - Latvijas šaha čempionāti vīriešiem un sievietēm.

Turnīra gaita

Latvijas 2000. gada šaha čempionāts vīriešiem notika no 14. līdz 22. martam Rīgā. Turnīrs noritēja pēc Šveices sistēmas 9 kārtās. Par turnīra uzvarētāju un Latvijas čempionu kļuva Viesturs Meijers, kurš par punktu apsteidza Arnoldu Luckānu un lielmeistaru Igoru Rausi.
Latvijas 2000. gada šaha čempionāts sievietēm notika no 10. līdz 16. martam Rīgā. Ļoti pārliecinoši Dana Reizniece pierādīja savu pārākumu un trešo gadu pēc kārtas kļuva par Latvijas čempioni. Otro vietu, nezaudējot nevienu partiju, ieņēma Tatjana Voronova.
Pāvils Kvelde

Dzīves gājums

Dzimis 1885. gada 27. novembrī Vilzēnu pagasta "Ķirķos" (tagad Braslavas pagastā). Studēja Rīgas politehniskā institūta lauksaimniecības nodaļā (1906—1909) un Maskavas lauksaimniecības institūtā (1909—1910). Strādāja Rīgas Lauksaimniecības centrālbiedrībā, vadīja kursus un veidoja izmēģinājumu laukus zemnieku saimniecībās, bija Priekuļu lauksaimniecības skolas skolotājs (1913—1915). Pirmā pasaules kara laika bija Krievijas impērijas armijas atsevišķās ķīmiskās rotas komandieris (1915—1918).
1918. gada nogalē izveidoja Priekuļu Lauksaimniecības vidusskolu, pēc kara beigām iepazinās ar Zviedrijas, Dānijas, Vācijas, Šveices lauksaimniecības skolām (1920—1922). Latvijas Universitātes docents (1928), LU Vecauces saimniecības prakses vadītājs (1929). Rakstīja par lauksaimniecības jautājumiem Latvijas un Vācijas periodiskajos izdevumos. Bija Centrālās savienības „Turība” padomes loceklis, Latvijas Lauksaimniecības kameras vicepriekšsēdētājs. Pēc Jelgavas Lauksaimniecības akadēmijas nodibināšanas bija tās profesors un rektors (1939—1944).
Miris 1963. gada 6. oktobrī Rīgā.
Dēls Pauls Kvelde (1927), vairāku Vispārējo latviešu Dziesmu un Deju svētku virsdiriģents.
Sofiko Čiaureli

Biogrāfija

Sofiko Čiaureli piedzima Tbilisi kinorežisora Mihaila Čiaureli un aktrises Veriko Andžaparidzes ģimenē. Sofiko izlēma pievērsties aktiermākslai 16 gadu vecumā. Viņa devās uz Maskavu, kur par režisoru gribēja mācīties viņas topošais vīrs Georgijs Šengelaja. Abi iestājās Vissavienības Valsts kinematogrāfijas institūtā, kuru Sofiko pabeidza 1960. gadā.
Pēc studijām atgriezusies Gruzijā, Čiaureli strādāja K. Mardžanišvili vārdā nosauktajā Tbilisi akadēmiskajā teātrī (1960—1964, 1968–2008) un Šotas Rustaveli vārdā nosauktajā Gruzijas akadēmiskajā teātrī (1964—1968). Čiaureli filmējusies vairāk nekā 100 filmās. Pazīstamākās lomas bijušas Georgija Danelijas filmā "Neskumsti!" (1969), Georgija Šengelaja filmā mūziklā "Verijas kvartāla melodijas" (1973), Tengiza Abuladzes filmā "Vēlmju koks" (Древо желания, 1977), Sergeja Paradžanova filmās "Granāta krāsa" (1968), "Leģenda par Suramas cietoksni" (1985), "Ašiks Keribs" (1988). Plašu popularitāti ieguva ar lomu kinostudijas "Mosfilm" TV detektīvfilmā "Meklējiet sievieti" (1982).
Mirusi pēc ilgstošas slimības 2008. gadā 70 gadu vecumā. Apglabāta Tbilisi Didubuiskas panteonā līdzās savam otrajam vīram Kote Maharadzem.
Biķernieku mežs

Vēsture

Jau kopš viduslaikiem Biķenieku mežs ietilpa Rīgas landfogtejā. 1226. gadā pāvesta legāta Modenas Viļuma noteiktā Rīgas lauku novada robeža gāja no Daugavas Rumbulas krācēm līdz Piķurgas (Pitorgas, Putkeres) upes tiltam pie tās ietekas Ropažu (mūsdienās Juglas) ezerā. 1349. gadā šī teritorija tika piešķirta Salaspils līviem bišu stropu ierīkošanai, vēlāk pierobežas mežs nosaukts par Biķera mežu (Bickeren).
Aiz meža 1694. gadā uzcelta koka Biķeru baznīca, kas pilnībā sagrauta Lielā Ziemeļu kara laikā 1709. gadā, atjaunota 1766. gadā. Pēc Pirmā pasaules kara starp mežu un baznīcu izveidojās mazstāvu apbūves rajons, kas nodēvēts par Mežciemu. No 1975. līdz 1986. gadam tajā uzbūvēja daudzstāvu dzīvojamās mājas.
Modems

Darbība

Modemi modulē analogo signālu, lai tajā iekodētu digitālo informāciju. Telefonu līniju modemiem nesējfrekvence parasti ir 2400 Hz. Tur lieto sarežģītas fāzes un amplitūdas modulācijas kombinācijas. Ar šo nesējfrekvenci iespējams sasniegt datu pārraides ātrumu līdz 33600 bitiem sekundē (b/s) abos virzienos. Lai sasniegtu lielākus ātrumus, nepieciešams, lai saņēmēja galā digitālā līnija būtu līdz pašam galam (pa vidu nenotiktu vairāk kā viena pārveidošana no analogā uz digitālo signālu). Šādā veidā V90 standarts nodrošina lejupielādes ātrumu līdz 56000 (64000) b/s. (Šī starpība ir tādēļ, ka Amerikā telefonu līniju caurlaidība (ciparanalogu un analogciparu pārveidotāji centrālēs) analogo signālu samplē ar ātrumu 56kb/s (7biti * 8 kHz), bet Eiropā, tai skaitā arī Latvijā — ar 64kb/s (8biti * 8 kHz)). V90 standartā augšupielādes ātrums saglabājās 33600 b/s. Vēlāk tika ieviests pēdējais telefonu modemu standarts - V92, kur augšupielādes kanāls lietoja to pašu tehnoloģiju un maksimālais augšupielādes ātrums bija 48000 b/s. Abos šajos gadījumos ātrumus virs 33600 panāk, lietojot PCM. Vēsturiski ir tikuši lietoti arī standarti, kas lieto frekvences modulāciju, bet ar tiem maksimālais ātrums ir bijis tikai 1200 b/s.
Datori modemus parasti kontrolē, lietojot Hayes (pēc izgudrotājkompānijas) jeb AT (jo visas komandas sākas ar at) komandas.
Jeļena Šaligina

Biogrāfija

Jeļena Šaligina trenējās brīvājā cīņā no 1996. gada. Viņas treneris bija Dmitrijs Gončarovs. No 2007. gada viņas treneris bija Seržans Šakzibekovs. Sacensībās piedalījās no ACSK (Almati).
Viņa ir 2008. gada Pekinas olimpiādes bronzas medaļu ieguvēja un 2012. gada olimpiādes dalībniece. Ceļa zīmi uz 30. vasaras olimpiskajām spēlēm viņa ieguva uzvarot 2012. gadā Āzijas kvalifikācijas turnīrā Astanā 2012. gada martā.
Vairāku pasaules čempionātu medaļniece. Vairāku Āzijas čempionātu uzvarētāja un medaļniece.
Petrozavodska

Vēsture

Pilsēta dibināta 1703. gadā, kad Aleksandrs Menšikovs Pētera I uzdevumā šeit nodibināja ieroču rūpnīcu. Pēc Pētera I nāves rūpnīca panīka un 1734. gadā tika slēgta. 1773. gadā Katrīna Lielā šeit atkal nodibināja ieroču rūpnīcu. 1777. gadā apdzīvotajai vietai piešķīra pilsētas tiesības. Turpinājuma kara laikā no 1941. līdz 1944. gadam pilsētu bija ieņēmis Somijas karaspēks. 1977. gadā šeit tika novērots Petrozavodskas fenomens.

Iedzīvotāji

Etniski Petrozavdskas iedzīvotāji ir krievi (86,7 %) un karēļi (4,0 %).
Petrozavodska ir biatlonista Vladimira Dračova (Владимир Петрович Драчёв, 1966), futbolista Alekseja Kozlova (Алексей Анатольевич Козлов, 1986) un Baltkrievijas biatlonista Vadima Sašurina (Вадим Леонидович Сашурин, 1970) dzimtā pilsēta.
20. jūnijs

20. jūnijs ir gada 171. diena pēc Gregora kalendāra (172. garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 194 dienas.
Upmales paugurlīdzenums

Upmales paugurlīdzenums ir dabas apvidus Viduslatvijas zemienes dienvidaustrumu daļā Daugavas kreisajā krastā. Stiepjas ziemeļu - dienvidu virzienā no Lejasdaugavas senlejas līdz Lietuvas robežai ~60 km garumā, tās platums ir 24-32 km. Platība ir 1448 km² (2,24% Latvijas teritorijas). Robežojas ziemeļos ar Lejasdaugavas senleju, austrumos - ar Taurkalnes līdzenumu, rietumos ar Zemgales un Tīreļu līdzenumiem.
Paugurlīdzenums aizņem pamatiežu virsas Viduslatvijas zemuma dienvidaustrumu malu. Pamatiežus klāj vidēji 10-20 m bieza kvartāra nogulumu sega, ko veido galvenokārt mālsmilts vai smilšmāls. Augstākā virsotne ir Riekstukalns (85,2 m), zemākās vietas upju ielejās 15-17,5 m.
Dzelzceļa līnija Daugavpils—Kurcums

Daugavpils—Kurcums (oficiālais nosaukums: Daugavpils—Kurcums—Valsts robeža) ir 25 kilometrus gara dzelzceļa līnija, kas iet no Daugavpils līdz valsts robežai. Līnija tālāk turpinās Lietuvā un ved līdz Viļņai. Kad no 2015. gada jūnija atcēla starptautisko vilcienu Sanktpēterburga—Viļņa, pasažieru satiksme līnijā līdz 2018. gadam nepastāvēja. Posmā Daugavpils—Grīva pastāv kravas satiksme, bet tālāk Kurcuma virzienā satiksme ir niecīga.
2017. gada 25. oktobrī līnijā notika dīzeļvilciena Viļņa—Daugavpils izmēģinājuma reiss. Lietuvas Dzelzceļš plānoja veikt 2 reisus dienā, pagarinot esošo maršrutu Viļņa—Turmanta. Tomēr jaunais maršruts 2017. gadā netika atklāts. No 2018. gada 13. janvāra  "Lietuvos geležinkeliai" uzsāka  pasažieru pārvadājumus maršrutā Daugavpils—Viļņa. Kursē divi pāri dīzeļvilcienu sestdienās un svētdienās. No 2018. gada 15. decembra saraksts tiek mainīts; sestdienās vakarā paredzēts papildu vilciens no Viļņas (atpakaļ līdz Turmantai).

Vēsture

Līnija tika būvēta 19. gadsimtā kā daļa no dzelzceļa līnijas Varšava—Sanktpēterburga un satiksme tajā atklāta 1862. gada 15. martā. Līnijā uzbūvētais dzelzceļa tilts pār Daugavu bija pirmais pastāvīgais Daugavas tilts Latvijas teritorijā (atšķirībā no mūsdienām, to varēja izmantot arī gājēji un pajūgi). No 1922. līdz 1940. gadam līnijā bija divi sliežu ceļi — viens 1525 mm, otrs 1435 mm platumā; pēc Otrā pasaules kara līniju atjaunoja kā vienceļa līniju 1525 mm platumā.
Neatgriezeniskais

Filmas veidošana

"Neatgriezeniskais" tika uzņemta, izmantojot platekrāna 16 mm filmu. Daudzas filmas ainas tika uzņemtas vairākkārt un, izmantojot ciparu apstrādi, vēlāk tika nemanāmi saliktas kopā. Tas radīja ilūziju, ka aina ir filmēta vienā paņēmiemā, neizmantojot montāžu. Piemēram, tāda bija deviņas minūtes ilgā izvarošanas aina. Dzimumloceklis, kas bija redzams pēc tās, tika vēlāk digitāli pievienots, izmantojot datormodelēšanu. Tāpat datormodelēšana tika izmantota ainā, kur Pjērs geju klubā nogalina vīrieti, sašķaidot tā galvaskausu ar ugunsdzēšamo aparātu. Datorgrafika tika ieviesta, lai pastiprinātu šīs ainas reālistiskumu, jo sākotnējais video materiāls ar lateksa butoforiju nebija pietiekoši pārliecinošs.
Filmā tika izmantota ārkārtīgi zemas frekvences skaņa tās pirmajās 25 minūtēs, lai skatītājos radītu dezorientācijas un nemiera sajūtu.
Snēpeles pagasts

Hidrogrāfija

Upes: Gaiļvalks, Krogsētu valks, Lejējupe (lejtecē), Lones grāvis, Mazsālijas upe, Pāze, Piķvalciņš, Pinčupe, Sprincupe (lejtecē), Vistiņvalks.
Ezeri: Allažu ezers, Braņķis, Cūkatmata, Kaltiķu ezers, Ķepšu ezers.

Vēsture

Snēpeles apvidus pirmo reizi vēstures dokumentos ar Pajuldes vārdu minēts 1253. gadā zemes dalīšanas līgumā. 1428. gadā to kā lēni no Kuldīgas komturijas saņēma kāds Lūve Šnēpels (Louwe Snepel), kurš ierīkoja muižu (Schnehpeln), no kuras arī cēlies pagasta mūsdienu nosaukums.
Mūsdienu Snēpēles pagasta teritorijā vēsturiski atradās Dižsālijas muiža (Gut Groß-Sahlingen), Kundu muiža (Gut Kunden, Kundi), Mazsālijas muiža (Gut Klein-Sahlingen, Mazsālijas), Prinču muiža (Gut Erbprinzenhof), Snēpeles muiža (Gut Schnepeln, Snēpele).
1935. gadā Snēpeles pagasta platība bija 79,7 km². 1945. gadā pagastā izveidoja Snēpeles un Sudrabkalnu ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. 1954. gadā Snēpeles ciemu pievienoja Sudrabkalnu ciemam, kuru savukārt 1966. gadā pārdēvēja par Snēpeles ciemu. 1977. gadā tam pievienoja nelielu daļu Raņķu ciema. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā pagastu kā administratīvu teritoriju pievienoja Kuldīgas novadam.

Apdzīvotās vietas

Pagasta centrs ir Snēpele, citas lielākās apdzīvotās vietas — Mazsālijas, Kundi un Viesalgciems.
Luišs Paulu Hilariu

Karjera

Savu karjeru Dodo sāka Horvātijas Pirmās līgas komandā NK Inter Zaprešić. 2010. gadā pievienojās Horvātijas vienam no spēcīgākajiem klubiem Zagrebas "Dinamo". Viņš tika izīrēts arī citai Horvātijas komandai NK Lokomotiva. 2011. gadā pievienojās Azerbaidžānas Premjerlīgas komandai Gabala FK. 2015. gada 4. oktobrī Dodo guva ātrākos vārtus Azerbaidžānas līgas vēsturē. 2016. gadā Dodo pievienojās Larisas AEL. Vēlāk pārstāvēja divas Brazīlijas zemāko līgu klubus. 2019. gadā pievienojās FK Liepāja komandai.
1995. gada Latvijas futbola Virslīgas sezona

Latvijas futbola Virslīgas 1995. gada sezona bija 21. Virslīgas sezona, kas sākās 1995. gada 16. aprīlī, bet noslēdzās 31. oktobrī. Par Latvijas čempioniem ceturto reizi pēc kārtas kļuva "Skonto", kas vicečempionus "Vilan-D" pārliecinoši apsteidza par 27 punktiem. Par labāko vārtu guvēju kļuva "skontietis" Vitālijs Astafjevs, kurš guva 19 vārtus. Turnīra izspēles sistēma, salīdzinot ar iepriekšējo gadu, bija mainījusies. 1. posmā 10 komandas aizvadīja 2 riņķu turnīru, bet 2. posmā 6 labākās sacentās par 1.-6. vietu, bet pārējās - par 7.-10. vietu. 2. posmā tika ņemti vērā arī 1. posma rezultāti. Šī bija pirmā Virslīgas sezona, kurā par uzvaru komandai sāka piešķirt 3 nevis 2 punktus.