google/wiki40b huggingface dataset:
Perekopa-Čongaras operācija

Priekšvēsture

Orlas-Kromu operācijas rezultātā 1919. gada novembrī tika sakauti ģenerāļa Deņikina komandētie Dienvidkrievijas bruņotie spēki (Вооружённые силы Юга России). 
Baltās armijas inženiertehniskās daļas 1919. gada beigās sāka būvēt vairākus varenus nocietinājumus Krimas pussalas ziemeļos — Turku valnī un Arbata strēlē. 
Turku valnim pāri izraka Perekopa grāvi ar trīskāršiem ierakumiem 11 km garumā un 20–25 km uz dienvidiem to tā arī otro — Išuņas aizsardzības līniju. Čongaras pozīcijās un Arbata strēlē izraka 5—6 ierakumu līnijas ar dzeloņstiepļu aizsprostiem. Lietuviešu pussalā izbūvēja tikai vienu ierakumu līniju.
1920. gada aprīlī Deņikins nodeva savas armijas komandēšanu Pjotram Vrangelim, bet pats caur Stambulu emigrēja uz Lielbritāniju.

Karadarbības norise

1920. gada naktī uz 7. novembrī Sarkanās armijas 6. armijas trieciengrupa pa ledu šķērsoja Sivašu un 8. novembrī ieņēma vājāk aizsargāto Lietuviešu pussalu. 51. strēlnieku divīzija frontāli sešos viļņos uzbruka Perekopa nocietinājumiem, kurus ieņēma tikai 9. novembrī ar papildus uzbrukumu no Lietuvas pussalas puses. 
10. novembrī 51. strēlnieku divīzija ieņēma Išuņas pozīciju 1, un 2. līniju, bet naktī Krievu armija sāka pretuzbrukumu. 11. novembra rītā  51. strēlnieku divīziju nomainīja latviešu strēlnieku divīzijas 1. un 3. brigādes, kurām izdevās pārvarēt pretinieka pretestību un pilnīgi ieņemt Išuņas aizsardzības līniju 12. novembrī.  
10. un 11. novembrī notika kaujas arī pie Junušiem un Karpovabalkas, kur ģenerāļa Barboviča korpusam uzbruka Mahno Ukrainas sacelšanās armija un 2. jātnieku armija.

Sekas

13. novembrī tika ieņemta Simferopole, 15. novembrī Sevastopole un Feodosija, 16. novembrī Kerča, 17. novembrī Jalta.
Sakautā Krievu armija un civiliedzīvotāji no Sevastopoles ostas evakuējās uz Stambulu un citam Melnās jūras ostām. Līdz ar to Eiropas teritorijā beidzās Krievijas pilsoņu karš.
Pēc karadarbības beigām Sarkanā armija aplenca līdz tam sabiedrotās Mahno armijas vienības, bet tām izdevās izlauzties no aplenkuma. Tomēr atpakaļceļā lielākā daļa no viņiem tika nogalināta.
Itālijas fašistu celtās pilsētas

Itālijas fašistu celtās pilsētas attiecas uz lauku pilsētiņu un pilsētciematu celtniecības programmu Itālijas karalistē un Itālijas koloniālajā impērijā, kas tika īstenota fašistiskās Itālijas laikā. Lai arī arhitektūras uzsvari gadu laikā nedaudz mainījās, jaunās pilsētiņas tika celtas vienkāršajā, fašismam raksturīgajā modernā racionālisma un neoklasicisma stilu sajaukumā, izmantojot līdzīgus plānošanas principus. Centrā atrodas fašistu partijas nams, municipalitāte un baznīca. Ēkām ir tikai daži stāvi, bet vertikālos akcentus iezīmē centrālo ēku torņi.

Latīnas provincē

Viens no fašisma redzamākajiem panākumiem bija Pontinas purvu nosusināšana un jaunu agropilsētiņu celtniecība mūsdienu Latīnas provincē. Lauksaimniecības centru veidošana turpināja iepriekš iesāktās "Kaujas par kviešiem" uzsvaru uz lauksaimniecības attīstību. 1932. gadā uzsāka Pontinas purvu nosusināšanas kampaņu, grāvju rakšanā un jaunu pilsētiņu celšanā iesaistot vismaz 50 000 strādnieku. Iepriekš gandrīz neapdzīvotajos un malārijas odu pilnajos purvos nodibinātas Litorija (tagad Latīna,1932), Pontīnija (1933), Sabaudija (1934), Aprīlija (1937), Pomēzija (1939). Pilsētiņas plānotas ne vairāk kā 3000 iedzīvotāju vajadzībām. Jauno pilsētiņu celtniecība arī kalpo kā piemērs nākotnē plānotajam un daļēji īstenotajam itāļu kolonistu vilnim uz Itālijas kolonijām Āfrikā, kur tie apmestos līdzīgi jaunbūvētās pilsētiņās.

Citur Itālijā

Fašisma gados jaunu pilsētiņu celšana notika visā Itālijā un tās kolonijās. Sardīnijā 1928. gadā tika nodibināta Musolīnija (tagad Arboreja) un 1938. gadā atklāta ogļraču pilsētiņa Karbonija. Kara aviācijas vajadzībām 1937. gadā atklāta Guidonija.
Pārapdrošināšana

Pārapdrošināšana ir cedēto risku pieņemšana no apdrošināšanas komersanta, pārapdrošināšanas komersanta vai privātā pensiju fonda.
Pārapdrošināšanas darbības uzsākšana un licencēšana ir noteikta Apdrošināšanas un pārapdrošināšanas likumā un Finanšu un kapitāla tirgus komisijas 06.01.2016. normatīvajos noteikumos Nr. 5 "Pārapdrošināšanas licenču izsniegšanas, atsevišķu pārapdrošināšanas sabiedrības darbību reglamentējošo atļauju saņemšanas, dokumentu saskaņošanas un informācijas sniegšanas normatīvie noteikumi".
Pārapdrošināšanas sabiedrība var uzsākt pārapdrošināšanu tikai pēc pārapdrošināšanas licences saņemšanas.
Lai saņemtu pārapdrošināšanas licenci, pārapdrošināšanas sabiedrībai vai nedalībvalsts pārapdrošinātājam ir jāiesniedz Finanšu un kapitāla tirgus komisijai iesniegums, kuram pievienota Apdrošināšanas un pārapdrošināšanas likumā un Komisijas 06.01.2016. normatīvos noteikumos "Pārapdrošināšanas licenču izsniegšanas, atsevišķu pārapdrošināšanas sabiedrības darbību reglamentējošo atļauju saņemšanas, dokumentu saskaņošanas un informācijas sniegšanas normatīvie noteikumi" noteiktā informācija un dokumenti.
Komisija iesniegumu par licences izsniegšanu izskata sešu mēnešu laikā pēc iesnieguma saņemšanas.
ASK/Ogre

Vēsture

Komanda tika izveidota 2003. gadā un jau tās pirmajā sezonā izcīnīja Latvijas čempionāta sudraba medaļas. Par komandas uzbrukuma līderi kļuva Aigars Razgals, savukārt komandas pamatvārtsargs bija Dmitrijs Žabotinskis. Austrumeiropas hokeja līgā ASK/Ogre izcīnīja devīto vietu. 2006. gadā komandai pievienojās pieredzējušais Aleksandrs Kerčs, kurš kļuva par komandas rezultatīvāko spēlētāju, par četriem punktiem pārspējot Razgalu. 2006.—07. gada sezonā Latvijas čempionāta regulāro sezonu komanda noslēdza pirmajā vietā, taču finālsērijā ASK/Ogre sērijā ar 2—4 zaudēja HK Rīga 2000 hokejistiem. Par skandālu izvērtās izšķirošā finālspēle, kurā pašā spēles nogalē ASK/Ogre uzsāka vairākus kautiņus. Pēc incidenta uz diviem gadiem tika diskvalificēts Andrejs Lavrenovs, gada diskvalifikāciju saņēma Aleksandrs Terjohins, savukārt komandai tika piespriests 1000 latu sods.
Arī turpmākajās divās sezonās komanda izcīnīja Latvijas čempionāta sudraba medaļas. 2008.—09. gada sezonā komanda spēlēja arī Baltkrievijas hokeja līgā. Pēc šīs sezonas komanda faktiski pārstāja eksistēt, tāpēc Latvijas čempionāta 2009.—10. gada sezonai, ņemot par pamatu ASK/Ogre fārmklubu, tika izveidota pilnīgi jauna komanda, kura sastāvēja no galvenokārt no Ogres spēlētājiem. Regulāro čempionātu komanda pabeidza pēdējā, sestajā vietā, un izslēgšanas spēlēs neiekļuva.

Vadošie spēlētāji

Komandas rindās līderu funkcijas uzņēmās tādi spēlētāji kā Aigars Razgals, Toms Bluks, Aleksandrs Kerčs, Imants Legzda, Edijs Brahmanis. ASK/Ogre sastāvā īslaicīgi spēlēja arī NHL pieredzi guvušais Kaspars Astašenko, kā arī Jānis Sprukts, kurš NHL debitēja trīs sezonas pēc tam, kad spēlēja ASK/Ogre sastāvā.
Valensija (Spānija)

Vēsture

Pilsētu dibināja romieši 137.g. p.m.ē. esošas ibēriešu apmetnes vietā. Rietumromas impērijai bojāejot, pilsētu ieņēma vestgoti, pēc tam mauri.
1094. gadā pilsētu ieņēma Sids, bet jau 1102.gadā Almoravīdi to atkaroja. 1238.gadā pilsētu ieņēma Aragonas karalis Žome I (Jaume el Conqueridor) un nodibināja Valensijas karalisti.
XV un XVI gs. Valensija bija viena no svarīgākajām Vidusjūras pilsētām un valensiešu (kataloņu) kultūras centrs. 1478. gadā Valensijā iznāca pirmā bībele kataloņu valodā. Valensijā tika nodibināta pirmā tipogrāfija Ibērijas pussalā.
1492. gadā Valensijas baņķieri finansēja Kristofora Kolumba ceļojumu.
1609. gadā no pilsētas tika padzīti moriski.
Spānijas Mantojuma karā Valensija bija Hābsburgu pusē, un pēc to sakāves Almansas kaujā tika stipri ierobežotas Valensijas privilēģijas.
Kad Spānijas pilsoņu karā (1936—1939) nacionālisti apdraudēja Madridi, Valensija bija republikāniskās Spānijas galvaspilsēta (1936. gada 6.novembris — 1937. gada novembra beigas).
1957. gadā pilsēta piedzīvoja nopietnus Turjas upes plūdus. Tika nolemts upes gultni pārvietot uz pilsētas nomali. Vecās gultnes vietā tagad ir 7 km garš parks.
1982. gadā Valensijas reģionā tika izveidota sava atsevišķa federālā pārvalde.
1988. gadā Valensijā tika atklāts metro.
Pāvels Armands

Biogrāfija

Dzimis 1902. gada 23. aprīlī Puškinā tekstilrūpnieka Nikolaja Armanda un viņa sievas Renē, dzimušas Derbenvilas (d’Herbenville) ģimenē. Viņa mātesmāsa bija Ļeņina līdzgaitniece Inese Armanda (dzimusi Derbenvila).
Piedalījās Krievijas pilsoņu karā.
1928. gada beidza Borisa Čaikovska kino kursus Maskavā. Pēc kursu beigšanas sāka strādāt par režisora asistentu, pēc tam par režisoru kara filmu kinostudijā "Gosvojenkino" (Госвоенкино), kur kopā ar Mihailu Verneru uzņēma filmu "СЭП" (Сборная экспериментальная программа, 1929). Pēc tam strādāja Armēnijas filmu studijā "Armenkino" (1931—1933), kur uzņēma filmu "Aruts" ("Trīsdesmit dienas", "Trīs procenti"), tad Ļeņingradas filmu studijā "Ļenfiļm" (1935—42), kur bija vārdu un mūzikas autors dziesmai "Mākoņi pār pilsētu sacēlās" (Тучи над городом встали) Sergeja Jutkeviča filmā "Cilvēks ar šauteni" (1938), ko pirmo reizi dziedāja Marks Berness. Bija dziesmu tekstu autors Odesas filmu studijas filmā "Tankkuģis Derbenta" (1941).
Pēc Ziemas kara beigām 1940. gada aprīlī Hibīnos sāka uzņemt kara filmu "Poļitruks Kolivanovs" (Политрук Колыванов) ar Borisu Bļinovu galvenajā lomā. Filmu tā arī nepabeidza, jo PSKP Centrālās komitejas propagandas un agitācijas valde tās scenāriju atzina par nekvalitatīvu.
Pēc Otrā pasaules kara 1945. gadā iestājās Komunistiskajā partijā, pārcēlās uz dzīvi Latvijā.
Kopš 1954. gada strādāja Rīgas Kinostudijā, kur uzņēma filmu "Salna pavasarī" (1955). Vēlāk uzņēma kara filmas, kas veltītas latviešu strēlniekiem: "Kā gulbji balti padebeši iet" un "Latviešu strēlnieka stāsts".
Miris 1964. gada 16. augustā Rīgā. Apbedīts Rīgas Meža kapos.
Loģika

Loģika (grieķu: λογική, logiké — ‘pareizi domāt’) ir zinātne par intelektuālās izziņas formām, metodem un to savstarpējām likumsakarībām. Būtībā loģika ir zinātne par domāšanu, kura nodarbojas ar domāšanas veidu un likumu pētīšanu. Loģika ļauj pamatot savu viedokli un nenonākt pretrunās pašam ar sevi. Viens no loģikas svarīgākajiem uzdevumiem ir iemācīt apzināti izmantot loģikas likumus un domāšanas formas. Tā ļauj izprast jēdzienus un izdarīt spriedumus un secinājumus.
Loģiskie spriedumi un elementi ir atrodami visās zinātņu nozarēs.

Filozofiskā loģika

Filozofiskā loģika ir akcentēta uz loģikas filozofiskajiem aspektiem. Tajā tiek apskatīti tādi jautājumi kā, piemēram, vai patiesība ir absolūta, vai tā tomēr ir atkarīga no prāta un uztveres.

Loģikas vēsture

Tiek uzskatīts, ka loģika radās pirms aptuveni trīs tūkstošiem gadu. Līdz ar to tā ir viena no senākajām zinātnēm. Lielā mērā loģika ir bijusi saistīta ar filozofiju. Līdz 19. gadsimtam loģika bija filozofijas sastāvdaļa. Tikai 20. gadsimtā tā kļuva par patstāvīgu zinātni. Loģika kļuva ne tikai par zinātni, bet arī kļuva par izziņas, darbības un komunikācijas organonu.
Starp sengrieķu filozofiem, kas lika pamatus antīkās pasaules loģikai, bija Pitagors, Zēnons Elejietis, megarieši, īpaši Eubulīds, Sokrats un Platons. Liels devums Rietumu pasaules loģikas attīstībā bija arī vēlāk dzīvojošajam sengrieķu filozofam Aristotelim.
Genādijs Kuzmins

Šaha karjera

1971. gadā uzvarējis Vissavienības jauno meistaru turnīrā. PSRS komandas sastāvā bijis gan pasaules studentu komandu čempionāta uzvarētājs (1966—1968, 1971), gan Eiropas čempions (1973) un Ukrainas komandas sastāvā PSRS tautu spartakiādes čempions.
Vairāku PSRS individuālo čempionātu dalībnieks (labākais rezultāts 1973. gadā 2.—6. vieta). Piedalījies sešos pasaules čempionāta zonālos turnīros un divos starpzonālos turnīros: 1973. gadā Ļeņingradā 7. vieta, 1979. gadā Rīgā 8.—10. vieta.
Trīs reizes kļuvis par Ukrainas vīriešu čempionātā uzvarētāju.
Labākie rezultāti citos starptautiskos turnīros: Hastingsa (1973/1974) — 1.—4. vieta; Redžo nell'Emīlija (1976/1977) — 1. vieta; Kladovo (1980) — 1.—2. vieta; Bengalūru (1988) — 1. vieta; Dortmunde (1981) — 1.—3. vieta; Tallina (1985) — 2. vieta; Taškenta (1987) — 2. vieta.
1984. gadā bijis M. Čeburdanidzes treneris viņas mača ar I. Levitinu laikā un 2001. gadā R. Ponomarjova treneris FIDE pasaules čempionātā Maskavā.
Robs Skaderi

Spēlētāja karjera

Pēc četrām NCAA pavadītām sezonām un Bostonas koledžas pabeigšanas, Skaderi uzsāka savu profesionālā spēlētāja karjeru, 2001.—02. sezonu aizvadot Amerikas hokeja līgas kluba Skrentonas "Penguins" sastāvā. 2003.—04. sezona Skaderi debitēja arī NHL, aizvadot savas pirmās 13 spēles Pitsburgas "Penguins" rindās. 2005.—06. sezonā Skaderi jau bija nostiprinājies Pitsburgas kluba rindās, AHL aizvadot vien 13 spēles. 2008.—09. sezonā Skaderi izcīnīja Stenlija kausu.
Skaderi līgums ar "Penguins" beidzās, un 2009. gada vasarā Robs pievienojās Losandželosas "Kings" vienībai, tās rindās spēlējot līdz 2013. gadam un 2012. gadā jau otro reizi savā karjerā izcīnot Stenlija kausu, taču 2013. gada vasarā aizsargs atgriezās Pitsburgas "Penguins" sastāvā. 2015.—16. gada sezonas gaitā vispirms tika aizmainīts uz Čikāgas "Blackhawks", taču pēc 17 tās rindās aizvadītām spēlēm nonāca Losandželosas "Kings" sastāvā.
14/88

14/88 (arī 1488 vai 14 88) ir kodēts sveiciens, lozungs, ko lielākoties izmanto neonacisti, White Power piekritēji un citi labējie radikāļi.
Skaitlis 14 ir saistīts ar 14 vārdus garo Deivida Leina frāzi: We must secure the existence of our people and a future for White children ("Mums ir pienākums nosargāt mūsu tautas eksistenci un nākotni baltiem bērniem")
Skaitlis 88 ir kodēts sveiciens Heil Hitler!. Abi cipari tiek kodēti pēc latīņu alfabēta, kur burts H ir astotais pēc kārtas. Tikpat ir arī "baušļu" Deivida Leina esejā 14/88.
Tumšie viduslaiki

Tumšo viduslaiku jeb tumšā laikmeta apzīmējumu ieviesa Frančesko Petrarka XIV gadsimtā, salīdzinot "tumšos" kristietības uzplaukuma gadsimtus Eiropā ar pirms tiem bijušajiem, viņaprāt, "gaišajiem" antīkajiem laikiem. Sākotnēji termins apzīmēja rakstīto avotu deficītu par šo periodu. Vēlāk Rietumeiropas apgaismotāji 18. gadsimtā, lai apzīmētu laiku pirms apgaismības laikmeta, kurš pēc viņu domām bijis "tumšs", jo kultūra atradās Baznīcas pārraudzībā, savukārt sabiedrību pārvaldīja aristokrātija. 19. gadsimtā šo apzīmējumu pārņēma vēstures literatūra, apzīmējot laikmetu, kas Eiropā iestājās pēc Rietumromas impērijas krišanas. Plaši šo apzīmējumu lietoja 18. gadsimta angļu vēsturnieks Edvards Gibons savā darbā "Romas Impērijas pagrimums un krišana". Šodienas historiogrāfija šādu terminu noraida tā politnekorektuma dēļ.
Carl Gustaf

Munīcija

Ir iespējams lietot vairākus granātu veidus - dūmu granāta 469B, apgaismošanas granāta 545, kumulatīvā granāta HEAT 751 ar diviem kaujas lādiņiem un uzspridzinātājiem (nosegtu bruņu caursitei), granāta HEDP 502 sienu un bruņu caursitei apdzīvotās vietās; šķembu granāta
HE 441B ar distances darbības uzspridzinātāju (sprādzienam trajektorijā) un likvidatoru atsitiena brīdī, kumulatīvā granāta HEAT 551.

Kaujas pieredze

Carl Gustav sava garā mūža laikā ir pabijis daudzos karstajos punktos, tostarp Afganistānā, Irākā, Sīrijā un Folklendu salās. Folklendu karā britu karavīrs pat pielietoja Carl Gustav kā ieroci pret ienaidnieku kuģi. Parasti gan šis ierocis tiek lietots īpaši nocietināta pretinieka punkta uzspridzināšanai no droša attāluma, kā arī kaujas lauka apgaismošanai sliktas redzamības gadījumā.
Jānis Mileika (1930—2005)

Biogrāfija

Šahu sācis spēlēt 18 gadu vecumā. Meistarkandidāta normu izpildījis 1952. gadā, bet meistara normu - 1964. gadā. 1957. gadā uzvarējis Rīgas šaha čempionātā. Šo panākumu atkārtojis arī 1965. gadā. Trīspadsmit reizes piedalījies Latvijas šaha čempionātu finālos. Sporta biedrības "Daugava" šaha čempionātos dalījis 2.-4. vietu 1969. gadā un 5.-6. vietu 1964. gadā. 1961. gadā pārstāvējis Latvijas šaha izlasi starptautiskajā komandu turnīrā Rīgā pret Lietuvas un Vācijas Demokrātiskās republikas komandām. Piedalījies arī Latvijas šahistu mačos pret Igauniju 1960. gadā un Lietuvu 1967. gadā, kurā uzvarējis nākamo lielmeistaru Aļģimantu Butnori. PSRS komandu kausā trīs reizes bijis "Daugavas" komandas sastāvā (1964, 1966, 1968). 1975. gadā Latvijas PSR komandu čempionāta uzvarētājs komandas "Baltika" sastāvā. Šajā turnīrā uzrādījis arī labāko rezultātu pie 3. galdiņa. 1984. gada Latvijas PSR komandu čempionātā izcīnījis bronzas medaļas komandas "Komutators" sastāvā. Pēdējo reizi piedalījis Latvijas komandu čempionātā 1997. gadā, kad bijis komandas "Senioru klubs" līderis.
Beidzis Latvijas Valsts universitāti. Darba gaitas sācis Rīgas dīzeļu rūpnīcā, pēc profesijas bijis ekonomists. 1970. gados lielās pamatdarba noslodzes dēļ Jāņa Mileikas rezultāti šaha turnīros piedzīvojuši lejupslīdi, tomēr līdz pat mūža beigām viņš nezaudējis interesi par šahu. Beidzamos dzīves gadus pavadījis noslēgti un vientuļi.
2011. gada Pasaules čempionāts hokejā — F grupa

2011. gada Pasaules čempionāta hokejā spēles F grupā norisinājās no 5. līdz 9. maijam. Grupas komandas spēles aizvadīja Steel Aréna, Košicē.
Ugāle

Vēsture

Vēstures avotos Ugāle (Ugalen) pirmo reizi minēta 1253. gadā Kursas zemes Vanemas sadalīšanas līgumā. Nosaukums, iespējams, cēlies no lībiešu valodas ugal un nozīmē „vieta, kur šalc“. Ugāles pilskalns bijis kuršu kiligundas centrs.
1561. gadā izveidota Ugāles muiža (Ugahlen) kā Kurzemes bīskapijas Zlēku muižas īpašums. 1562. gadā Ugāle nokļuva Bēru dzimtas īpašumā un Johans fon Bērs izveido patstāvīgu muižu.
Apdzīvota vieta sākusi veidoties pēc 1901. gadā izbūvētās Krustpils-Jelgavas-Ventspils dzelzceļa līnijas atklāšanas. Padomju laikā bija kolhoza „Uzvara“ centrs, darbojās vairāki uzņēmumi, tai skaitā MRS un 1984. gadā atklātā drenu cauruļu rūpnīca (slēgta 1996. gadā).
Kolonāde

Kolonāde (franču: colonnade) — arhitektūrā kolonnu rinda vai vairākas rindas, kas apvienotas ar horizontālu pārsedzi. Kolonādes var būt pielietotas portiku vai galeriju veidā, kas piekļaujas ēkai, kas apvieno tā tās nošķirtos apjomus un vizuāli savieno ēku ar blakus esošās sētas vai laukuma telpu (piemēram, Svētā Pētera laukuma kolonāde Vatikānā), kā arī ar apkārtējo dabu. Kolonāde var būt arī patstāvīga būve.
Izmantojot kolonādes ēku iekšpusē, ar tām nodala lielas zāles un izmanto, lai sadalītu un vienlaicīgi apvienotu parādes interjera atsevišķās daļas. Kolonādes var arī būt kā atsevišķas ēkas. No vienas puses slēgtas kolonādes sauc par stojām. Kā vienu no pazīstamām šāda veida celtnēm varētu minēt Kanta kapu pie Kēnigsbergas katedrāles, kuru kādreiz sauca "stoa Kantiana".
Bolsēnas ezers

Vēsture

Izveidojies pirms aptuveni 370 000 gadiem, iebrūkot Vulsīni vulkāniskā kompleksa kalderai. Romiešu vēsturnieki piemin, ka Vulsīni bijis aktīvs vēl 104. gadā p.m.ē., taču kopš tā laika šis vulkāns ir snaudošs. Abas salas ezera dienvidu daļā radušās no vulkāna izvirdumiem, kas notikuši jau pēc kalderas iebrukuma. Ezera nosaukums ir pārveidots romiešu Lacus Volsinii. Šis nosaukums savukārt cēlies no etrusku vietvārda Velzna, kā sauca pēdējo romiešu neieņemto etrusku pilsētu. 264. gadā p.m.ē. pilsētu ieņēma, tās iedzīvotājus izsūtīja un pilsētu iznīcināja tik pilnīgi, ka tās atrašanās vieta vairs nav zināma.
Vienu trešo daļu ezera baznīcai dāvinājusi Orvjeto Alberiči ģimene. Par šo dāvanu Alberiči ģimene trīs reizes gadā no Orvjeto bīskapa saņem 5,5 kg labākās ezerā noķertās zivis.
1990. gados tika pieņemti stingri ierobežojumi ezera krastu apbūvēšanai, savukārt pieeja ezeram gandrīz visur ir brīva.

Bisentīna

Bisentīnas salas (Bisentina) platība ir 17 ha, lielākā ezera sala. Interesants tūrisma objekts, pieejama ar prāmi. Uz salas aug pirmatnējs mūžzaļu ozolu mežs, taču šeit ir arī iekopti skaisti dārzi un parki, arhitektūras un kultūrvēstures pieminekļi. Uz salas atrodas vairākas vērtīgas baznīcas, templis, 5. gadsimta kapela un Malta dei Papi — mūža cietums zaimošanā apvainotiem garīdzniekiem, kas sastāv no mazas, gandrīz tumšas alas, kuru izgaismo tikai šaura ieeja 20 metrus augstāk. 9. gadsimtā sala kalpoja kā vietējo iedzīvotāju patvērums no saracēņiem.

Martāna

Martānas sala (Martana) reiz kalpoja kā kristiešu relikviju glabātuve barbaru iebrukumu laikā. Tagad sala ir privātīpašums un parastiem tūristiem nepieejama.
Paralēlskaldnis

Paralēlskaldnis ir heksaedra paveids, kuram ir sešas skaldnes, kas ir pa pāriem paralēlas. Paralēlskaldni var uzskatīt arī par paralelograma prizmu. Izplatītākie ir taisnstūra paralēlskaldņi, kuru skaldnes ir taisnstūri, kas savstarpēji krustojoties veido taisnus leņķus. Taisnstūra paralēlskaldnim, tāpat kā kubam, ir 6 skaldnes, 12 šķautnes un 8 virsotnes.
Brovari

Vēsture

Vēstures avotos pirmoreiz minēta 1630. gadā. 1966. gadā bijusi neliela apdzīvotā vieta ar 46 zemnieku un 68 kazaku saimniecībām. Kazaki nodarbojušies lielākoties ar alus darīšanu, no kā cēlies pilsētas nosaukums: ukraiņu: бровар — ‘aldaris’. 1933. gadā Brovaros uzbūvēta lidosta, kas līdz 1941. gadam, kad to sabombardēja Luftwaffe, bija galvenā Kijevas lidosta.
Ofēlija (pavadonis)

Atklāšana un nosaukums

Pavadonis tika atklāts 1986. gada 20. janvārī, Voyager programmas darbiniekam R.Terilam izpētot starpplanētu zondes „Voyager 2” attēlus. Tam tika piešķirts pagaidu apzīmējums S/1986 U8. Starptautiskā Astronomijas savienība pavadonim vēlāk piešķīra nosaukumu Ofēlija. Ofēlija ir tēls Viljama Šekspīra lugā „Hamlets”, Polonija meita, Hamleta mīļākā.

Orbīta un fizikālie parametri

Ofēlija ir neliels pavadonis. Tā diametrs ir apmēram 42,8 ± 8 km. Pavadonis pēc atklāšanas 1986. gadā vairs nebija novērots līdz pat 1997. gadam, kad to atkal ieraudzīja Habla kosmiskā teleskopa attēlos. Ofēlija ir mazizpētīts pavadonis. „Voyager 2” attēlos tas izskatās kā garens objekts, kura ass vērsta uz Urānu.
Ofēlija darbojas kā pavadonis-gans attiecībā pret Urāna ε gredzenu. Paisuma spēku iedarbībā Ofēlijas orbīta pakāpeniski samazinās.
Ēderana

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1286. gadā. Pilsēta attīstījās kā tekstilrūpniecības centrs.

Cilvēki

Edērana ir poļu mākslinieka Igora Mitoraja (Igor Mitoraj, 1944) dzimtā pilsēta.
2001. gada Latvijas futbola Virslīgas sezona

Latvijas futbola Virslīgas 2001. gada sezona bija 27. Virslīgas sezona, kas sākās 2001. gada aprīlī, bet noslēdzās novembrī. Par Latvijas čempioniem desmito reizi pēc kārtas kļuva "Skonto", kas tikai pēdējā kārtā par 1 punktu apsteidza vicečempionus "Ventspili". Šī bija sīvākā cīņa par čempionu titulu kopš 1992. gada. Par labākajiem vārtu guvējiem kļuva Mihails Miholaps un Aleksandrs Katasonovs, katrs gūstot pa 23 vārtiem.
Vulgāta

Vulgāta (latīņu: Vulgata versio — 'vispārpieņemtā versija') ir Bībeles tulkojums latīņu valodā, ko veica Svētais Hieronīms (4. gadsimta beigas — 5. gadsimta sākums). 
Tulkojums tika veikts no grieķu valodas un ivrita, lai aizstātu vecāku Bībeles tulkojumu, kas pazīstams kā Vetus Latina, jo šis senākais variants bija iztulkots agrīnajā latīņu valodā. Sākot ar 7. gadsimtu tas kļuva par populārāko Bībeles latīnisko variantu. Tridentas ekumēniskais koncils (1545—1563) atzina, ka Vulgāta ir Dieva iedvesmots darbs, un turpmāk tā kļuva par katoļu oficiālo Bībeli. Vēlāk ar baznīcas ziņu Vulgāta vairākkārt tika labota, papildināta. Mūsdienās pamatā tiek lietota jau Nova Vulgata.