google/wiki40b huggingface dataset:
Semjons Haņins

Biogrāfija

S. Haņins dzimis un uzaudzis Rīgā. Studējis krievu valodu un literatūru Tartu Universitātē Igaunijā. Beidzis Latvijas Universitātes Filoloģijas fakultāti (1994), ieguvis tur maģistra grādu (1997).
Dzejas publikācijas kopš 1997. gada. Kopš 1999. gada darbojas krievu dzejnieku tekstgrupā „Orbita”, veidojis almanahus "Orbīta" (kopš 2000), piedalījies dzejas lasījumos un performancēs dažādās valstīs.
Tulko latviešu dzejnieku dzeju krievu valodā. Viņa darbi publicēti Maskavā izdotajās krievu dzejas antoloģijās "Девять измерений" un "Освобождённый Улисс", kā arī "Orbītas" almanahos un dzejas izlasēs dažādās valodās. Izdevis divus bilingvālus dzejoļu krājumus krievu valodā un latviešu atdzejojumā "tikko" (2003) un "peldus" (2013). 2017. gadā izdota bilingvāla dzejas izlase ar jauniem dzejoļiem "Bet ne ar to", tā nominēta laikraksta "Diena" gada balvai kultūrā.
Viņa dzejas izlases iznākušas čehu valodā (2009) un ukraiņu valodā (2015).
2011. gadā iznāca viņa sastādītā antoloģija "Latviešu krievu dzeja", kurā apkopoti dažādu latviešu autoru krievu valodā sarakstītie dzejoļi.
Fall Weiss

Fall Weiss ("Baltais gadījums") bija Vācijas stratēģiskais plāns karam ar Poliju, izstrādāts pirms 1939. gada un sākts īstenot Polijas kampaņā 1939. gada 1. septembrī.
Tilpums

Tilpums ir kāda ģeometriska ķermeņa lielums, cik daudz trīsdimensiju telpas tas aizņem jeb telpas daļa, kas norobežota ar vismaz vienu noslēgtu virsmu. Viendimensiju telpas figūru (tādu kā līnijas) un plaknes figūru (piemēram, četrstūri) tilpums ir nulle. Tilpumu skaitliski izsaka tilpuma mērvienībās, piemēram, kubikmetros, litros utt.
Kungu iela (Rīga)

Vēsture

1439. gadā minēts Rīgas rātskunga vārdā sauktais Brdebekas ceļš. 1550. gadā iela nosaukta par Siļķu ielu, jo tur pārdeva siļķes, ar kurām nedrīkstēja tirgoties tirgus laukumā. 1802. gadā tā tika pārsaukta par Kungu ielu (vācu: Herrenstraße).
Pēc Latvijas padomju okupācijas 1941. gadā to pārdēvēja par Daugavas ielu (krievu: Даугавская улица), vācu okupācijas laikā 1942.—1944. gadā atkal par Kungu ielu, bet no 1944. gada — par Daugavas ielu. Savu nosaukumu Kungu iela atguva pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas 1991. gadā.
Diena (laikraksts)

Vēsture

Laikraksts "Diena" dibināts 1990. gadā kā LR Augstākās Padomes, tās Prezidija un Ministru Padomes izdevums, kura uzdevums bija publicēt  oficiālos dokumentus un izpaust jaunā vara viedokļi pretim padomju varai. Laikraksta izveide bija arī saistīta ar to, ka Latvijas Tautas frontes (LTF) laikraksts “Atmoda” sāka kritizēt vēlēšanās uzvarējušo LTF.

Laikraksta privatizācija

1992. gadā pēc trimdas latviešu ierosinājuma Augstākā Padome nolēma laikrakstu privatizēt. Valdības vadītājs I. Godmanis sākotnēji pretojas šai idejai, rezultātā privatizēts tika “Dienas” vārds un daļa aktīvu, pārējais palika valdības laikrakstam “Latvijas Vēstnesis”.
Privatizācijā tika izvēlēts modelis, kurā Zviedrijas mediju koncernā "Bonnier" ietilpstošajai izdevniecībai "Expressen" piederētu 49%, bet Dienas darbiniekiem – 51% akciju. Par “Dienas” lielākiem akcionāriem ar 30,68 % no darbinieku akcijām kļuva S. Ēlerte, A. Ašeradens, P. Raudseps un Z. Drafens (katram – 7,67% akciju). 21% akciju nonāca citu Latvijas mazo akcionāru īpašumā.
Privatizācija notika par uzņēmuma nominālās cenas (1,9 miljoni Latvijas rubļu, vai 9500 lati) neskatoties uz lielu inflāciju un īsto aktīvu vērtējumu. Tas bija iemēsls dažiem strīdiem par privatizācijas likumību.

Privatizācijas tiesiskums

1993. gadā Valsts kontrole paziņoja, ka laikraksta “Diena” privatizācijā ir pieļauti pārkāpumi, jo akciju ieguvējs A. Ašeradens bija šī uzņēmuma direktors. Nekāda rīcība tam nesekoja.
1993. gadā pēc pašas AS “Diena” lūguma privatizācijas likumību pārbaudīja LR Ģenerālprokuratūra un nekādu pārkāpumu neatklāja.
1998. gadā bijušais “Dienas” žurnālists Dzintars Zaļūksnis prasīja atzīt “Dienas” privatizāciju par nelikumīgu, jo viņam tika likti šķēršļi vēlamā akciju skaita iegādei, bet dienu pirms dibināšanas sapulces tika mainīti dibināšanas dokumenti. Vēlāk Dz.Zaļūksnis savu prasību atsauca. 
2003. gadā KNAB uzsāka pārbaudi par "Dienas" privatizācijas likumību pēc Rīgas domes priekšsēdētāja padomnieka Guntara Kukula iesnieguma nedēļu pēc tam, kad laikraksts lūdza KNAB izvērtēt Rīgas mēra G. Bojāra iespējamo interešu konfliktu, nomājot zemi no G. Kukula. 
2006. gada maijā ar lūgumu izvērtēt “Dienas” privatizācijas likumību Ģenerālprokuratūrā vērsās Aivars Lembergs, kurš izteica pārmetumus par to, ka laikraksts ir pārdots tā redakcijas locekļiem un par zemu cenu.

Publikāciju apstrīdēšana

2002. gadā laikraksta izdevējs tika sodīts ar naudas sodu par 1998. gada rakstiem, kuros tika kritizēts toreizējs ekonomikas ministrs Laimonis Strujēvičs. 2007. gadā Eiropas Cilvēktiesību tiesa atzina spriedumu "Dienas" lietā par pretiesisku.

Par laikrakstu

"Diena" publicē rakstus par politiku, tautsaimniecību, kultūru, izglītību, sociālajiem jautājumiem, dažādus viedokļus un analīzes par sabiedriski politiskiem procesiem Latvijā un pasaulē. "Diena" lasāma arī internetā. Metiens 31 000 eksemplāri.
Laikrakstam ir arī vairāki pielikumi: Sporta Diena, Mini Diena, Skolas Diena, kultūras un izklaides izdevums KDi, Senioru Diena, televīzijas programma TV Diena un žurnāls Sestdiena.
Andreja Pumpura Rīgas 11. pamatskola

Skolas vēsture

1897. gada 19. maijā Rīgas pilsētas domes sēdē Rīgas Tautas skolu inspektors Fricis Brīvzemnieks pieprasīja atvērt jaunu skolu pie Jāņavārtiem. 1898. gadā pilsēta skolas būvei par 1200 rubļiem nopirka no Celma un Bēma firmas gruntsgabalu. 1898. gada septembrī atklāja skolas ēku, kurā līdz Pirmajam pasaules karam darbojās Jāņavārtu zēnu un meiteņu elementārskolas. Sākumā tajās bija četras klases un strādāja četri skolotāji.
No 1936. gada mācības notika jaunā skolas ēkā Maskavas ielā 209. 1937. gadā Rīgas dome pieņēma lēmumu 11. Rīgas pilsētas pamatskolu pārdēvēt Andreja Pumpura vārdā par Rīgas pilsētas Andreja Pumpura pamatskolu.
1937. gada 17. janvārī notika jaunās ēkas iesvētīšanas un vārda došanas svinības.  1938. gada 11. novembrī, Lāčplēša dienā, Andreja Pumpura biedrība dāvāja skolas karogu. 
Pēc Latvijas okupācijas Otrā pasaules kara laikā skolai atņēma Andreja Pumpura vārdu, taču sakrātie vēstures materiāli, bijušo skolotāju un audzēkņu atmiņas saglabājās. Šajā laikā tika noslēpts skolas karogs, bet, vecajiem skolotājiem aizejot mūžībā, tā atrašanās vietu vairs neizdevās noskaidrot.
Atmodas kustības laikā 1988. gadā skolotāji un vecāki kopā ar Latvijas Rakstnieku savienību panāca skolas nosaukuma atjaunošanu. 1988. gada 13. novembrī piestiprināja jaunu skolas plāksni ar Andreja Pumpura vārdu, bet 1998. gadā skolas 100 gadu jubilejā tika iesvētīts jaunais skolas karogs, kuru atjaunoja identiski pēc vecajām fotogrāfijām.
No 2005. līdz 2007. gadam pārbūves dēļ skola atradās Slāvu ielā 2.

Skolas ēka

Skolas ēkas arhitekts ir Jānis Rengarts, virs ieejas durvīm atradās Niklāva Strunkes vitrāža "Uz skolu". Ēkas sienā bija iekalts Andreja Pumpura bareljefs ar vārdiem "Vēl mūsu tautiešos varoņi rodas", kas izgatavots par bijušo audzēkņu saziedoto naudu un atklāts 1940. gada 6. maijā. 
Kāpņu telpu, zāles kroņlukturu un katedras ar Lāčplēša ciļņa griezumu metu autors bija mākslinieks Ansis Cīrulis.
Vecā skolas ēka tika nojaukta 2005. gada renovācijas darbu laikā, skolas jaunā korpusa pamatos ievietoja kapsulu ar vēstījumu nākamajām paaudzēm. 2007. gada vasarā celtniecības darbi tika pabeigti un Andreja Pumpura Rīgas 11. pamatskola atgriezās savās vēsturiskajās telpās Maskavas ielā 197.
Pižona klints

Apraksts

Neliela grēda ar vertikālām nogāzēm un salīdzinoši plakanu virsmu. Augstākā vieta ir Flatas salas pusē, kur tās augstums 102 metri.

Fauna

Baložu klintī ligzdo vairāku jūras putnu sugas — ķīļastes vētrasputns, sarkanastes tropu jūrasputns un baltastes tropu jūrasputns.
Saliņu apdzīvo arī divas ķirzaku sugas — Bodžera scinks un mazais nakts gekons.
Jorma Pāvilainens

Biogrāfija

Somijas jaunatnes izlases sastāvā 2 reizes (1983, 1985) piedalījies Pasaules jaunatnes U26 šaha komandu čempionātos. 1985. gadā bijis Somijas otrās izlases līderis Ziemeļu kausa izcīņā šahā. Vēlākajos gados regulāri piedalījies Somijas komandu čempionāta 1. līgā, spēlējot par Pori pilsētas komandu.
Vairāk pazīstams kā dažādu žanru šaha kompozīciju sastādītājs un risinātājs. Vairākkārt uzvarējis Somijas čempionātos šaha kompozīciju risināšanā: 1998., 2000., 2001., 2005., 2007., 2008., 2010. un 2011. gados. 1999. gadā saņēmis starptautiskā lielmeistara šaha kompozīciju risināšanā nosaukumu. 2001. gadā Nīderlandē uzvarējis Pasaules čempionātā šaha kompozīciju risināšanā individuālajā vērtējumā. 2003. gadā uzvarējis Beļģijas atklātajā čempionātā šaha kompozīciju risināšanā. 2006. gada Pasaules čempionātā šaha kompozīciju risināšanā izcīnījis otro vietu. Somijas šaha problēmu žurnāla Tehtäväniekka redaktors.
Zigfrīds Trenko

Biogrāfija

Dzimis kurpnieka ģimenē. Beidzis 22. vidusskolu (1949) un Latvijas Valsts universitātes Filoloģijas fakultātes žurnālistikas nodaļu (1953). Strādājis par literāro līdzstrādnieku Liepājas laikrakstā "Komunists" (1954—1955), par mežmateriālu krāvēju Cesvaines mežsaimniecībā (1955), literāro līdzstrādnieku laikrakstā "Sports" (1955—1957), skatuves strādnieku Dailes teātrī (1957), literāro līdzstrādnieku laikrakstā "Cīņa" (1958—1960), atbildīgā sekretāra vietnieku laikrakstā "Rīgas Balss" un literāro līdzstrādnieku žurnālā "Liesma" (1960—1961), kā arī žurnālā "Šahs" (1963—1972), nodaļas redaktoru žurnālā "Zinātne un Tehnika" (1972—1979 un 1990—1991), redaktoru žurnālā "Dadzis" (1979—1983), galvenā redaktora vietnieku krievu valodā iznākošajā žurnālā "Daugava" (1983—1988), atbildīgo sekretāru laikrakstā "Skolotāju avīze" (1988—1989), māksliniecisko redaktoru Sadzīves pakalpojumu ministrijas Informācijas un reklāmas aģentūrā un žurnāla "Serviss" galveno redaktoru (1989—1990). Bijis redaktors arī žurnālos "Šahs Baltijā" (1992—1994), "Latvian Correspondence Chess & Latvian Gambit" (1998—2001) un "Latvijas Šaha Vēstnesis" (2002—2006). Latvijas Žurnālistu savienības biedrs (1959). Bijis arī sporta komentētājs Latvijas televīzijā un radio.

Rakstnieks

Pirmā publikācija — stāsts "Divi soda metieni" žurnāla "Bērnība" 1961. gada 2. numurā. Rakstījis stāstus, humoreskas, ceļojumu aprakstus. Kopā ar Leonu Gvīnu (īstajā vārdā Leonīds Gurēvičs, dzimis 21.02.1941) sarakstījis romānus "Mainu dzīvokli..." (1978) un "Čūska zālājā" (1985). Savos darbos bieži pievērsies zinātniskās fantastikas žanram.
Sarakstījis biogrāfiskas grāmatas par basketbolistu Valdi Valteru — "Valters no VEF" (1982) un šahisti Mildu Lauberti — "Milda Lauberte — Latvijas pirmā šacha karaliene" (2011).

Tulkotājs

Bijis pazīstams kā tulkotājs. Pazīstamākie tulkojumi: S.Lema "Solāris" (1970, no poļu valodas) un M.Koļesņikova "Izvēles tiesības" (1973, no krievu valodas).
Tulkojis latviešu rakstnieku darbus krievu valodā: A.Kolberga "Ēna" (1986), M.Zariņa "Un miglā kūpēja rudzu lauks" (1987), A.Freimaņa, A.Jakubāna, A.Skaiļa un citu darbus.

Šahists

Bijis arī meistarkandidāts šahā. 1949. gadā PSRS jauniešu komandu čempionātā šahā pārstāvējis Latvijas komandu Rīgas pusfinālā pie 6. galdiņa.
 1953. gadā Viļņā pārstāvējis Latvijas komandu sporta biedrības "Spartak" komandu čempionātā šahā. 1979. un 1980. gadā uzvarējis Latvijas kultūras darbinieku šaha turnīrā, bet 1981. gadā bijis labākais Baltijas žurnālistu šaha turnīrā.
Bišu vasks

Bišu vasks ir dabīga medus bišu vaska dziedzeros veidojusies viela, kura pēc sastāva ir galvenokārt taukskābju esteru un dažādu garo ķēžu spirtu maisījums. Tīrā veidā balta. Bites šo vasku izmanto stropa šūnu veidošanā, tomēr cilvēki visbiežāk to izmanto sveču ražošanā.
Trīs zeltu klubs

Trīs zeltu klubs (angļu: Triple Gold Club) ir neoficiāls klubs vai termins, ar kuru apzīmē hokejistus, kas izcīnījuši Olimpisko zelta medaļu, kļuvuši par Pasaules čempioniem, kā arī izcīnījuši Stenlija kausu - trīs balvas, kuras IIHF atzīst par pašām nozīmīgākajām hokeja balvām.
Rādijs

Atrašanās dabā un iegūšana

Lielās radioaktivitātes dēļ rādijs dabā tikpat kā nav sastopams. Rādijs ir urāna radioaktīvās sabrukšanas produkts, tāpēc ļoti niecīgos daudzumos atrodams urāna rūdās. Visi rādija izotopi ir radioaktīvi. Rādiju RaCl₂ veidā iegūst no urāna rūdām vai elektrolīzes procesā.
Stabilākā rādija izotopa ²²⁶Ra pussabrukšanas periods ir 1602 gadi. Rādija emitētā starojuma dēļ tā temperatūra vienmēr ir par 1,5 grādiem augstāka nekā apkārtnē valdošā. Rādija savienojumi ir sastopami reti un gandrīz tikai urāna rūdās. Rādijs ir miljons reizes radioaktīvāks par tādas pašas masas urānu.

Fizikālās īpašības

Rādijs ir balts, spīdīgs un mīksts metāls. Tas ir smagākais no sārmzemju metāliem. Tas izstaro dažāda veida (alfa, bēta un gamma) radioaktīvos starojumus.

Izmantošana

Radioaktivitātes dēļ galvenais rādija pielietojums ir radioaktīvā starojuma avotos. Rādijs ir pirmais ķīmiskais elements, kura radioaktīvās īpašības sāka izmantot medicīnā ļaundabīgo audzēju apstarošanai. Mūsdienās rādija lietošana ir ierobežota, jo to sekmīgi aizvieto mākslīgie radioaktīvie izotopi, piemēram, ⁶⁰Co, ¹³⁷Cs, kuri ir ievērojami lētāki par rādiju.
Rādiju senāk izmantoja luminiscējošajās pašspīdošajās krāsās — pulksteņos vai mērinstrumentu skalās, līdz pārāk daudz šo rūpnīcu strādnieki gāja bojā no tā. Daži vecie pulksteņi vēl joprojām ir radioaktīvi un tādi būs vēl tūkstošiem gadu.
19. un 20. gadsimtu mijā rādijs bija populāra piedeva tādos produktos kā zobu pastas, roku krēmi, jo tam piedēvēja dziedinošas spējas. Rādija hlorīdu pievienoja ēdieniem garšas uzlabošanai un kā konservantu, bet drīz vien šādus produktus aizliedza.
Rādijs kopā ar beriliju kalpo kā neitronu avots fizikas eksperimentiem.

Ķīmiskās īpašības

Rādijs ir radioaktīvs metāls, kuru dažreiz pieskaita pie sārmzemju metāliem. Tas savienojumos var būt tikai divvērtīgs. Tas ir stiprs reducētājs. Rādija savienojumi liesmu krāso tumši sarkanā krāsā.
Ķīmiskās īpašības ir līdzīgas bārijam. Agresīvi reaģē ar gaisu — rodoties rādija nitrīdam (Ra₃N₂), rādijs kļūst melns (virsējā kārta pārveidojas par rādija nitrīdu). Reaģē agresīvi ar ūdeni, rodoties rādija hidroksīdam, kā arī ar skābēm, hloru un sēru. Rādijs ir gaistošāks par bāriju.
Cesvaines pils

Cesvaines pils (vācu: Schloss Seßwegen) ir neorenesanses stilā celta muižas pils Cesvainē. Pēc vācu arhitekta Hansa Grīzebaha projekta uzbūvēta laika posmā no 1890. līdz 1897. gadam blakus Cesvaines viduslaiku pils drupām kā muižas īpašnieka Ādolfa Gerharda fon Vulfa dzīvojamā māja. Pils ir izcils eklektisma paraugs, kurā sajaukušies gotikas, renesanses, romānikas un jūgendstila elementi.
2002. gada 5. decembrī pils daļēji nodega un pašlaik notiek pils atjaunošanas darbi.
Kongo beznagu ūdrs

Izplatība

Kongo beznagu ūdrs ir sastopams Kongo Republikā, Kongo Demokrātiskajā Republikā, Kamerūnā un Gabonā, kā arī iespējams tas dzīvo Angolā, Burundi, Centrālāfrikas Republikā, Ekvatoriālajā Gvinejā, Ruandā un Ugandā. Tam patīk subtropu un tropu mitrie meži, purvi un palieņu pļavas, tas apmetas saldūdens dīķu, upju un avotu krastos, to var redzēt gan pie saldūdens gan sāļezeriem, jūras krastā un upju sazarotajās grīvās.

Izskats un īpašības

Kongo beznagu ūdrs ir līdzīgs Kāpas beznagu ūdrim (Āfrikas beznagu ūdra nominālpasugai). Tā ķermenis ir slaids, garš un cilindrveidīgs. Tam ir īsas, spēcīgas kājas; priekšķepas ir īsākas par pakaļkājām. Atšķirībā no Kāpas beznagu ūdra tā priekšķepām nav pelplēves, bet pakaļkājām tikai līdz pusei no pirkstu garuma. Dažādi informācijas avoti sniedz dažādu informāciju par Kongo beznagu ūdra nagiem. Lioncrusher's Domain (angliski) raksta, ka tam uz visām ķepām ir nelieli nadziņi, bet IUCN Otter Specialist Group (angliski) raksta, ka priekšķepām nagu nav, bet pakaļkājām nelieli nagi ir uz trīs vidējiem pirkstiem. Kongo beznagu ūdram ir 5 pirksti, no kuriem neviens nav īkšķis. Atšķirībā no Kāpas beznagu ūdra zobi ir nedaudz savādāki, tie ir mazāki un asāki, vairāk piemēroti gaļas ēšanai. Arī galva ir smalkāk veidota, slaidāka, un kakls mazāk muskuļots.
Kongo beznagu ūdrs tāpat kā Kāpas beznagu ūdrs ir liela auguma, tā kopējais ķermeņa garums ir apmēram 1,5 m, svars gandrīz 20 kg.
Kažoks atšķirībā no Kāpas beznagu ūdra ir plānāks un ar īsāku apmatojumu. Krāsa tumši brūna ar kontrastaini gaišu pavēderi, krūtīm, pakakli un purna daļu. Uz galvas starp acīm un nāsīm tam ir melns apmatojums, kas ierāmēts ar baltu matojumu. Tā kā Kongo beznagu ūdra kažoks ir plānāks, tā ūsas ir mazāk attīstītas, priekšķepām nav peldplēves, zinātnieki uzskata, ka tas vairāk laika pavada uz sauszemes nekā ūdenī, salīdzinot ar citiem ūdriem. Tā zobi biologiem liek domāt, ka ūdri pamatā barojas ar sauszemes bezmugurkaulniekiem, kā sliekām, olām un vardēm, lai gan tāpat kā citi ūdri medī krabjus un vēžveidīgos.
Par Kongo beznagu ūdra vairošanos un uzvedību nekas daudz nav zināms. Ir pieņemts, ka šie ūdri uzvedas līdzīgi Kāpas beznagu ūdriem.
Aleksandrs Rjazancevs

Spēlētāja karjera

Savu profesionālā spēlētāja karjeru Rjazancevs uzsāka 1996.—97. sezonā, kad aizvadīja 20 spēles Krievijas Superlīgas kluba Maskavas "Spartak". Nākamo sezonu aizsargs iesāka "Spartak" otrajā sastāvā, sezonas vidū pārceļoties uz QMJHL. Pēc sezonas beigām NHL draftā Rjazancevu izvēlējās Kolorādo "Avalanche" vienība.
1998.—99. sezonā Aleksandrs turpināja spēlēt QMJHL, divas spēles aizvadot arī AHL kluba Heršijas "Bears" rindās. Ziemeļamerikā Rjazancevs aizvadīja vēl nākamās četras sezonas, taču līdz debijai NHL tā arī nenonāca, 2003. gada vasarā atgriežoties Krievijā, pievienojoties Jaroslavļas "Lokomotiv" rindām.
"Lokomotiv" sastāvā Rjazancevs aizvadīja nākamās divas sezonas, taču 2005.—06. sezonu aizvadīja Maskavas "Dinamo" vienībā. Pēc tam līdz pat 2008.—09. sezonas ievadam Rjazancevs spēlēja Sanktpēterburgas "SKA" rindās, taču tad pievienojās Omskas "Avangard". 2010.—11. sezonas nogalē Rjazancevs tika aizmainīts uz Ufas "Salavat Julajev" vienību, tās sastāvā izcīnot Gagarina kausu.
2011.—12. gada sezonu hokejists aizvadīja Čeļabinskas "Traktor"sastāvā. 2012. gada vasarā noslēdza divu gadu līgumu ar Čerepovecas "Severstal", taču 2013. gada jūnijā tika aizmainīts uz Maskavas "Spartak" vienību.
Krievijas izlases rindās spēlējis 2005. gada Pasaules čempionātā, tajā izcīnot bronzas medaļas, kā arī divos Pasaules čempionātos junioriem.
Manša

Klimats

Atklāta jūrā no trim pusēm, un ar vairāk nekā 300 kilometru garu krasta līniju, Lamanšā ir izteikts piejūras klimats ar siltām ziemām, ar vidējo janvāra temperatūru- 4 ° C līdz 7 ° C, ar neregulārām salnām, vasaras ar vidējo temperatūru augustā, ap 17 ° C. Lamanšā reģistrē ievērojamu nokrišņu daudzumu (120-160 dienas gadā nokrišņi virs 1 mm), taču to līmenis ir ļoti dažāds, no 700 mm krastā, līdz 1300 mm dienvidos, bieži līņā.
4. trolejbusu maršruts (Rīga)

Vēsture

Kopš 2011. gada 7. februāra vairs nepastāv 4. trolejbusu maršruta maršruts ar mainītu virzienu "Šmerlis - Riepnieku iela", tas ir ticis pagarināts līdz 2. trolejbusu parkam.
Virziens Šmerlis - Riepnieku iela: trolejbusi no Šmerļa līdz Centrāltirgum kursēja pamata maršrutā, tālāk tie turpināja kursēt pa Gogoļa ielu, nogriezās uz Turgeņeva ielu un Riepnieku ielu. Šajā virzienā pēdējā pietura tāpat kā pamata maršrutā bija "Centrāltirgus".
M šūna

M šūnas ir šūnas, kuras atrodas zarnu Peijera plāksnītēs, kā arī ar bronhiem saistītajos limfoīdajos audos (bronchus-associated lymphoid tissue — BALT). To galvenā funkcija ir mikroorganismu un daļiņu transports cauri epitēlija barjerai līdz imūnajām šūnām, tādējādi stimulējot gļotādas imunitāti. Atsevišķos gadījumos M šūnas var būt kā ieejas vārti dažādām baktērijām, piemēram, Shigella flexneri, Salmonella typhimurium, un Yersinia pseudotuberculosis.

Struktūra un funkcijas

M šūnas atšķiras no enterocītiem, jo tām virsmas mikrobārkstiņu vietā ir mikrokrokas (no tā arī nosaukums). Gļotādā šīs šūnas ir mazāk sastopamas. Tās nepiedalās sekrēcijā un to glikokalikss ir plānāks, lai atvieglotu caur to antigēnu transportēšanu. Tās ir unikālas, jo satver antigēnus no zarnu dobuma puses ar endocitozes vai fagocitozes palīdzību un ar transcitozes palīdzību aizgādā līdz dendrītiskajām (antigēnprezentējošas šūnas) un limfocītiem. Šīs imūnās šūnas tālāk migrē uz limfmezgliem, kur var tālāk tikt veidota imūnā atbilde.
Eds Belfūrs

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Belfūrs uzsāka 1988.—89. gada sezonā, kad debitēja NHL kluba Čikāgas "Blackhawks" sastāvā, kluba rindās laukumā izejot 23 spēlēs. Nākamo sezonu Eds pavadīja uz komandas soliņa, laukumā izejot vien deviņās izslēgšanas kārtas spēlēs. Jau 1990.—91. gada sezonā Belfūrs kļuva par komandas pamatvārtsargu, sezonas beigās iegūstot gan Kaldera, gan arī Vezinas balvu.
1991.—92. gada sezonā Belfūrs kopā ar komandu sasniedza Stenlija kausa finālu, kurā gan piekāpās Pitsburgas "Penguins" vienībai. Viņa treneris Čikāgā bija leģendārais Vladislavs Tretjaks. "Blackhawks" sastāvā Belfūrs spēlēja līdz pat 1996.—97. gada sezonai, kad tika aizmainīts uz Sanhosē "Sharks" vienību. Tiesa, jau nākamajā vasarā hokejists pievienojās Dalasas "Stars" rindām.
Gan 1997.—98., gan arī 1998.—99. gada sezonā "Stars" uzvarēja NHL regulārās sezonas turnīrā, taču vien 1998.—99. gada sezonā klubam kopā ar Belfūru izdevās izcīnīt Stenlija kausu. 
2002. gada vasarā Belfūrs pievienojās Toronto "Maple Leafs", tās sastāvā aizvadot nākamās trīs sezonas. 2004.—05. gada sezonas NHL lokauta laikā Belfūrs nespēlēja. 2006.—07. gada sezonu hokejists aizvadīja Floridas "Panthers" rindās, taču tad pārcēlās uz Eiropu, lai nākamo sezonu aizvadītu Zviedrijas Elitsērijas kluba Leksands IF sastāvā.
Kanādas hokeja izlases rindās spēlējis 2002. gada olimpiskajās spēlēs, kopā ar izlasi izcīnot zelta medaļas. Tiesa, pats Belfūrs nevienā spēlē laukumā nedevās.
Rodsters

Rodsters (angļu: roadster) ir atvērta tipa virsbūves vieglajiem automobiļiem. Rodsteri ir ar divām sēdvietām aprīkoti sporta automobiļi bez vai ar atsevišķi uzstādāmu cieto jumtu.
Automobilis ar atvērta tipa virsbūvi un bez sānu stikliem tiek kvalificēts kā spaiders, bet automobilis ar atvērta vai daļēji atvērta tipa virsbūvi un vairāk nekā divām sēdvietām tiek kvalificēts kā kabriolets.
Mūsdienu autoražotāju tirgū termins rodsters tiek izmantots kā tirgus segments, kas nesakrīt ar klasiska rodstera raksturojumu. Šo terminu bieži izmanto kā komerciālo nosaukumu divdurvju divvietīgajiem kabrioletiem.
Repelenti

Repelenti (no latīņu: repellens — 'atbaidošs', 'atgrūdošs') ir dabīgas vai ķīmiski sintezētas vielas, ko izmanto galvenokārt asinssūcēju divspārņu un ērču atbaidīšanai no cilvēkiem un mājdzīvniekiem. Repelenti var būt kā augu vai dzīvnieku dabasvielas (piemēram, vaivariņi un purvmirtes), tā arī sintētiskas vielas un preparāti (piemēram, naftalīns vai dimetilftalāts). Sintētiskās vielas mēdz būt efektīvākas un darbojas ilgāk. Tos gatavo šķīdumu, aerosolu, emulsiju un ziežu veidā. Repelentu iedarbība ir īslaicīga. Repelentu ražošanā plaši izmanto dimetilftalātu, dibutilftalātu, dietiltoluamīdu, kā arī spirtus, aldehīdus un ēteriskās eļļas. Repelenti var pasargāt cilvēku no inficēšanās ar Laimas slimību, malāriju, buboņu mēri u. c. slimībām.
Repelenti, atšķirībā no insekticīdiem, kukaiņus nenogalina, bet tikai atbaida.