google/wiki40b huggingface dataset:
Baltijas ģenerālgubernatori

Baltijas ģenerālgubernatori (krievu: Генерал-губернатор Прибалтийского края) bija augstākie militārie pavēlnieki Krievijas impērijas Rīgas kara apgabalā un Vidzemes, Igaunijas un Kurzemes guberņu augstākie pārvaldnieki 18. un 19. gadsimtā.
Jaltas konference

Jaltas konference jeb Krimas konference notika 1945. gadā, laikā no 4. līdz 11. februārim Livādijas pilī, netālu no Jaltas, Krimā. Konferences dalībvalstis bija Padomju Savienība, Amerikas Savienotās Valstis un Apvienotā Karaliste — spēcīgākās un lielākās Otrā pasaules kara Sabiedroto valstis, kas sakāva Ass valstis. Jaltas konferencē Sabiedroto valstis pārstāvēja attiecīgo valstu vadītāji — VK(b)P pirmais sekretārs Josifs Staļins, ASV prezidents Franklins Rūzvelts un Apvienotās Karalistes premjerministrs Vinstons Čērčils. Šī bija otrā no trim kara laika konferencēm, kurās tikās "lielais trijnieks", 1943. gadā notika Teherānas konference, savukārt 1945. gada jūlijā — Potsdamas konference. Jaltas konferencē Vācija tika sadalīta četrās okupācijas zonās: Apvienotās Karalistes, Francijas, PSRS un ASV. Tāpat konferencē tika apskatīti vairāki citi jautājumi.
Baltijas valstu okupācijas jautājumā Staļins asi atbildējis Rūzveltam, ka Baltijas valstu pilsoņi esot nobalsojuši par  pievienošanos Padomju Savienībai, un tādēļ šis jautājums nav diskutējams.
Fotopalielinājums

Sižets

Filmas galvenais varonis Tomass (Deivids Hemmingss) ir modes fotogrāfs. Darbība notiek 20. gadsimta 60. gadu Londonā. Tomass no rīta ar nokavēšanos ierodas studijā uz savu ikdienas darbu. Viņš garlaikoti fotografē modeles, starp tām ir arī Veruška. Pabeidzis darbu ar modelēm, Tomass dodas uz parku pafotografēt, meklējot interesantus kadrus. Viņš pamana kādu pāri, sievieti un vīrieti, kas ir par kaut ko satraukti. Tas saista Tomasa mākslinieka uzmanību, viņš sāk viņus paslepus fotografēt, līdz sieviete (Vanesa Redgreiva) viņu pamana un pienāk klāt, lūdzot nefotografēt. Vēlāk sieviete uzmeklē Tomasu viņa fotostudijā un lūdz atdot filmiņu. Tomass viņu apmāna, atdodot citu filmiņu. Tomass ir ieinteresēts, kāpēc viņa fotoattēli sievietei ir tik svarīgi, tāpēc vēlāk viņš attīsta īsto filmiņu, palielinot katru kadru, līdz saprot, ka nejauši ir nofotografējis krūmos cilvēku ar ieroci un zālē guļošu upuri.
Lai gan jau ir nakts, viņš dodas uz parku, uzmeklē vietu, kur fotografējis, un tiešām atrod noslepkavoto. Bet šoreiz Tomass nav paņēmis līdzi savu fotoaparātu. Atgriežoties fotostudijā, Tomass ierauga, ka tur kāds ir bijis un visas fotogrāfijas ir pazudušas, izņemot vienu, kur nofotografēts nogalinātais, bet šis kadrs ir daudz reižu palielināts, un izšķirtspēja ir ļoti slikta.
Tomass dodas uz pilsētu, kur noris trokšņaina nakts dzīve. Vienu brīdi viņam liekas, ka pamanījis noslēpumaino sievieti no parka. Viņš, tai sekojot, iemaldās klubā, kur spēlē rokgrupa The Yardbirds. Ģitāras spēlē Džimijs Peidžs un Džefs Beks, dzied Kīts Relfs. Publika sastingusi klausās, līdz Džefs Beks saniknojas par troksni pastiprinātājā un sāk dauzīt savu ģitāru. Viņš nolauž tai grifu un iesviež to pūli, kurš pēkšņi atdzīvojas. Visi cenšas dabūt grifu, arī Tomass. Viņam tas izdodas, bet izkļuvis no kluba, viņš grifu izmet.
Vēlāk Tomass ieklīst ballītē, kur visi ir salietojušies apreibinošas vielas. Tomass tur satiek Verušku un savu aģentu Ronu (Pīters Boulss). Tomass neveiksmīgi cenšas pierunāt Ronu kopā doties uz parku pie noslepkavotā kā lieciniekiem. Beigās Tomass paliek ballītē, bet, kad no rīta viņš nokļūst parkā, līķa vairs nav. Vieta zālē ir tukša.
Tomass klīst apkārt, līdz apstājas vērot mīmu grupu. Divi no tiem aizrautīgi attēlo, ka spēlē tenisu, bet pārējie skatās. Tomass arī sāk sekot spēlei, lai gan mīmiem nav ne bumbiņas, ne rakešu. Pēkšņi neesošā bumbiņa nokrīt zālē Tomasa tuvumā. Visu skati pievēršas viņam, gaidot, ka viņš pasviedīs bumbiņu. Pēc samulsuma brīža, Tomass paceļ neesošo bumbiņu un sviež to mīmiem. Spēle var turpināties. Nu jau dzirdams arī atsitienu troksnis pa neesošo bumbiņu. Pēdējā kadrā Tomasa tēls pamazām izgaist, un kadrā redzama vairs tikai zāle.
Mēri

Vēsture

Ciems veidojies ap Mēru muižu. Līdz 1939. gadam Mēra pagasta centrs. Latvijas PSR laikā ciems attīstījās kā kolhoza "Draudzība" centrs.

Cilvēki

Mēru muižā dzimis mākslinieks Rūdolfs Pērle (1875 — 1917).
Heinrihs Šēls

Dzīvesgājums

Heinrihs Šēls ir dzimis 1829. gada 17. maijā Hamburgā, no 1847. līdz 1851. gadam viņš studēja Sanktpēterburgas Mākslas akadēmijā, pēc kuras beigšanas viņš kļuva par arhitektūras profesora Ludviga Bonšteta palīgu.
1853. gadā Šēls vadīja Lielās ģildes ēkas (arhitekts K. Beine) jaunbūvi, no 1860. līdz 1862. gadam kopā ar F. Hesu arhitekta L. Bonšteta projektētā Rīgas Pirmā (vācu) teātra (tagad Nacionālās operas) būvdarbus. 
Arhitekta H. Šēla pirmais patstāvīgais projekts bija ārsta Bērensa nams Basteja bulvārī 16 (1860) eklektisma stilā.
1862. gadā H. Šēls kļuva par Pēterburgas Mākslas akadēmijas akadēmiķi. Šajā laikā pēc viņa projektiem cēla Reimersas acu klīniku tagadējā Raiņa bulvārī 7 (1863), dzīvojamo ēku Basteja bulvārī 14 (1865), savu savrupmāju K. Valdemāra ielā 11a (1873) un daudzus īres namus. 
19. gs. 80. gados arhitekta daiļrade vairāk saistījās ar visdažādākajām sabiedriskajām ēkām. Pēc viņa projektiem pārbūvēja Rīgas dzelzceļa staciju (1884 – 1885) un Svētā Mārtiņa baznīcu (1887, celta 1851. gadā pēc J. D. Felsko projekta), uzcēla vācu baptistu baznīcu Vīlandes ielā 9 un Biržas bankas namu Pils ielā 23 (1887), vairākas ēkas toreizējā Sarkankalna vājprātīgo iestādē Duntes ielā 12/22 (1888) u.c. būves. 
19. gs. beigās H. Šēls cēla dzīvojamās ēkas Rīgā un Ventspilī, Biržu un Ķemeru luterāņu baznīcas, pareizticīgo baznīcas Igaunijas dienviddaļā, restaurēja vairākas telpas Jelgavas pilī. 1899. gadā pēc viņa projekta celtas Krievijas elektrotehniskās sabiedrības „Union” pārvaldes un fabrikas galvenā montāžas ceha ēkas Brīvības gatvē 214.
Viņa būvfirma „Šēls un Šefels” bija starp jūgendstila pionieriem Rīgā.
Miris 1909. gada 13. aprīlī, apglabāts Rīgas Lielajos kapos.

Pazīstamākie projekti

Lielākā daļa no H. Šēla projektiem bija klasiskās renesanses stilā, izņemot neogotisko namu Raiņa bulvārī 13 un bizantiešu arhitektūras stilā ieturēto bijušo Pareizticīgo semināra ēku Kronvalda bulvārī 9. Vēlā eklektisma stilā ar krāšņi apdarinātām fasādēm un bagātu apjomu plastiku celta „Union” pārvaldes ēka Brīvības gatvē 214.
Uzsitējs

Uzsitējs - belznis

Termins „uzsitējs” var nebūt visiem zināms, bet ir ļoti nozīmīgs faktors konstrukcijā. Uzsitējs ir analoģisks belznim: abi uzsit pa kapseli un notiek šāviens, bet katram ir savs veids, kā to izdarīt. Ja mēs, piemēram, izmantojam sistēmu 1911, pa belzni tiek uzsists ar gaili, kas ir apgādāts ar atsperes dzinējspēku. Te nav tieša savienojuma starp belzni un gaili, vai citu šaušanas mehānisma sastāvdaļu. Kad gailis uzsit pa belzni, tas tiek dzīts uz priekšu, pretēji belžņa atsperes saspringšanai.
Uzsitēji strādā savādāk. Uzsitējs tiek vilkts atpakaļ pretēji atsperes saspringšanai un turēts tur līdz tas tiek atbrīvots, lai mestos uz priekšu un uzsistu pa kapseli. Tie tiek izmantoti pistolēs jau no 20.gs sākuma un vēl pirms tam aizslēga darbības šautenēs. Bet kad mēs mēģinām piešķirt vienkāršas definīcijas, tās ne vienmēr labi der. Trīs termini: vienas darbības, divu darbību un tikai divu darbību tiek izmantotas, lai definētu, kā pistoles tiek izšautas. Tie ir arī liels iemesls neskaidrībām. Ar uzsitēju šaujamie mehānismi nedaudz sarežģī lietas, un lai gan tiek mēģināts tās saskaņot ar tām pašām definīcijām, tās ne vienmēr der.

Drošība

Daži cilvēki ir deklamējuši, ka ar uzsitēju izšautie mehānismi ir nedroši, jo cilvēks skrien apkārt ar uzvilktu vienas darbības šauteni. Tomēr, šķiet, te izlaista informācija par visām centr-šaušanas šautenēm un shotgun tipa ieročiem, kuriem ir darbības, kuras atbilst, diezgan precīzi, vienas darbības definīcijai. Daudzi no tiem ir arī ar uzsitēju izšaujami. Jāņem vērā, ka aizslēga darbības šautenēs belznis būtībā ir uzsitējs. Cilvēki parasti rīkojas ar shotgun tipa ieročiem un šautenēm, kurām ir iestādīta drošība. Kā tad ar uzsitēju izšaujama pistole var būt vairāk vai mazāk droša nekā aizslēga darbības šautene vai pump shotgun tipa ierocis ar ieslēgtu drošību?
Kusas pagasts

Vēsture

Dibināts pēc muižu pagastu likvidēšanas sakarā ar 1866. gada pagastu pašvaldību likuma pieņemšanu. 1945. gada 1. augustā pagastā izveidoja Kusas ciema padomi. Ciema padomi likvidēja 1947. gada 18. novembrī, bet atjaunoja līdz ar pagasta likvidēšanu 1949. gada 31. decembrī, ciemu iekļaujot Madonas rajonā. Mūsdienās Kusas pagasta teritorija iekļauta Madonas novada Aronas pagastā.
1905. gada revolūcijas laikā pagasta darbības centrs bija "Vecā pagastmāja", tur 1904. gadā nodibināts revolucionārs orgāns — Rīcības padome, kas darbojās arī 1905. gadā, kad pie mājas ticis piekārts sarkanais karogs. Pagastā bijusi ratu un ragavu rūpnīca, ūdensdzirnavas, pienotava, nespējnieku patversme.
Juris Simanovičs

Biogrāfija

J. Simanovičs dzimis un audzis Rīgā. Mūziķa karjeru sācis 2002. gadā, kad uzzinājis par izdevniecību "Tornis", taču vispirms spēlējis grupā "Paralēle". 2002. gadā izveidojis grupu "Bērnības milicija", kurā ir galvenais vokālists un spēlē ģitāru. No 2007. līdz 2009. gadam spēlējis bungas grupā "Mazie smirdīgie kociņi". Jau pirms 2008. gada J. Simanovičs sāka mājas apstākļos rakstīt soloalbumu , kurš sākotnēji bija paredzēts kā kopīgs ieraksts ar Simonu Krastu no grupas "Mazie smirdīgie kociņi". Tomēr, lai arī materiāls pārsvarā bijis gatavs 2009. gadā, albums Riperogrāfija iznāca tikai 2012. gada 5. maijā. Laikaposmā no 2014. gada līdz 2015. gada nogalei Rīgā un Bigo tapis otrais soloalbums Kā samierināties ar savu nenozīmību, kas veidots līdzīgi kā "Riperogrāfija", dziesmās visus instrumentus ierakstot pašam. Atšķīrībā no pirmā albuma šis izdots arī taustāmā formātā kā kompaktdisks un skaņuplate. 
Paralēli strādājis arī pie mūzikas teātra izrādēm – Martas Elīnas Martinsones “Asins Kāzas” (2015. gads) LKA Teātra mājā "Zirgu pasts" un kompānijas “Agulla de Marear” izrādei “Tal y como vinimos” (2015. gada pavasarī, Bigo). 2016. gadā bijis mūzikas autors Lienes Lindes īsfilmai "Septiņas neveikla seksa reizes".
Jaunķemeru ceļš

Satiksme

Pa Jaunķemeru ceļu kursē 5. autobusu maršruts un 6. autobusu maršruts.
Leonīds Breikšs

Dzīvesgājums

Dzimis 1908. gada 8. aprīlī Maskavas guberņas Volokolamskas apriņķa Jeļizarovas muižas pārvaldnieka piecu bērnu ģimenē. Kristīts evaņģēliski luteriskajā draudzē. 1913. gada vasaru Leonīda māte ar bērniem pavadīja savu vecāku mājās Vecpiebalgas „Pakalniešos”, tad atgriezās Krievijas pilsētā Serpuhovā. Sākoties Pirmajam pasaules karam, viņi 1914. gadā pārcēlās uz Maskavu. 
1920. gadā Breikšu ģimene pārcēlās uz dzīvi Latvijā. Pirmos dzejoļus Leonīds uzrakstīja 1921. gadā, bet 1922. gada 29. decembrī laikrakstā „Kurzemnieks” tika iespiests viņa pirmais dzejolis „Ziemassvētku vakarā”. Viņš mēģināja publicēt Jeseņina dzejoļu izlasi, bet pietrūka līdzekļu. Līdz 1927. gadam mācījās Rīgas 1. pilsētas ģimnāzijā, kur par latviešu valodas un literatūras skolotāju strādāja Vilis Plūdons. 1928. gadā Breikšs iestājās Latvijas Universitātes juridiskajā nodaļā, bet studijas nepabeidza. 1929. gada rudens semestrī tika uzņemts studentu korporācijā Fraternitas Lataviensis.
No 1930. gada viņš strādāja laikrakstā „Latvis” un Iekšlietu ministrijas preses un biedrības nodaļā, no 1936. gada bija žurnāla „Skolas dzīve” atbildīgais redaktors. 
No 1937. līdz 1940. gadam Leonīds Breikšs darbojās Sabiedrisko lietu ministrijas ideoloģisko rakstu nodaļā par redaktoru.
Pēc Latvijas okupācijas Leonīdu Breikšu 1941. gada 17. aprīlī apcietināja un deportēja uz PSRS, kur jūlijā kopā ar aptuveni 900 apsūdzētajiem Latvijas pilsoņiem ieslodzīja Astrahaņas izmeklēšanas cietumā. 1942. gada vasarā, pārvedot uz citu ieslodzījuma vietu, viņš smagi saslima un mira. Viņa nāves vieta un datums nav zināmi.
Brents Bērnss

Spēlētāja karjera

Karjeras ievadā Bērnss spēlēja kā uzbrucējs. 2003.—04. gada sezonā uzsāka profesionāļa karjeru, debitējot NHL kluba Minesotas "Wild" rindās. Tieši šajā laikā Bērnss uzsāka spēlēt kā aizsargs. 2005.—06. gada sezonā hokejists kļuva jau par "Wild" pamatsastāva spēlētāju. 2007.—08. gada sezonas vidū pagarināja līgumu ar "Wild" uz vēl četriem gadiem.
2011. gada NHL drafta laikā tika aizmainīts uz Sanhosē "Sharks" rindām. 2014.—15. gada sezonu noslēdza ar 60 rezultativitātes punktiem, tādējādi kļūdams par rezultatīvāko "Sharks" aizsargu un ceturto rezultatīvāko spēlētāju. 2016.—17. gada sezonā Bērnss bija visas NHL rezultatīvākais aizsargs, sezonas noslēgumā iegūstot Džeimsa Norisa balvu un tiekot iekļauts NHL simboliskajā izlasē. 2019. gadā otro reizi tika iekļauts līgas simboliskajā izlasē.
Matjē Kornete

Biogrāfija

No 1999. līdz 2005. gadam vairākkārt pārstāvējis Franciju Pasaules un Eiropas jauniešu šaha čempionātos. 2000. gadā pārstāvējis Franciju Pasaules komandu šaha olimpiādē vecuma grupā līdz 16 gadiem. 2001. gadā kļuvis par Francijas jauniešu čempionu šahā vecuma grupā līdz 16 gadiem, 2003. gadā atkārtojis šo panākumu vecuma grupā līdz 18 gadiem, bet 2005. gadā uzvarējis arī vecuma grupā līdz 20 gadiem. 
Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts, tajā skaitā uzvarējis vai dalījis pirmo vietu Budapeštā (2006), Kannās (2007), Miluzā (2008), Kanādas atklātajā šaha čempionātā (2008), Kreonā (2012).
2009. gadā pārstāvējis Franciju Eiropas komandu šaha čempionātā.
2016. gadā uzvarējis Francijas vīriešu šaha čempionātā.
Par panākumiem turnīros FIDE 2008. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Personīgā dzīve

Precējies ar Lietuvas šaha lielmeistari Deimanti Kornetu.
Mars Climate Orbiter

Mars Climate Orbiter aparāta uzdevums bija pētīt Marsa klimatiskos apstākļus no orbītas. Aparāts startēja 1998. gada 11. decembrī un Marsu sasniedza 1999. gada 23. septmebrī. NASA kontroles centrs saņēma informāciju, ka aparāts uzsācis bremzēšanas manevru, taču 10 minūtes vēlāk pēc bremzēšanas manevra, kad aparātam būtu jau jābut orbītā ap Marsu , signāli vairs netika saņemti un sakari ar aparātu pazuda. Vēlāk, izmeklējot avārijas iemeslus, atklājās, ka navigācijas dators dažus datus saņēma angļu impēriskajā, nevis metriskajā mērvienibu sistēmā un šī iemesla dēļ aparāts uzsāka bremzēšanu tikai 57 kilometru augstumā virs Marsa (nevis 150 kilometru augstumā, kā plānots) šajā augstumā Marsa atmosfēra jau bija pietiekoši bieza, lai izraisītu berzi ar aparātu un to iznīcinātu. Mērvienību sistēmas jūklis bija radies programmatūras kļūdas dēļ. Aparāta rotācijas dzinēja vadības programma uz Zemes darbojās ar mārciņām (impēriskā mērvienība), bet paša aparāta dzinēji - ar ņūtoniem (metriskā mērvienība). Šī nesakritības dēļ aparāts palēnām novirzījās no kursa un orbītā iegāja daudz zemāk nekā plānots.
24. marts

24. marts ir gada 83. diena pēc Gregora kalendāra (84. diena garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 282 dienas.
Tīģeru zelts

Sižets

Filmā tiek parādīts sapnis par iziešanu no cilvēka bezatbildības labirinta.
Vārtājas aplenkums (1259)

1259. gada Vārtājas aplenkums notika 1259. gada beigās, kad žemaiši no jauna devās laupīšanas karagājienā uz Kurzemi. Livonijas ordeņa mestrs Burhards fon Hornhūzens Rīgā sapulcināja lielu karaspēku, kurā piedalījās arī Rīgas arhibīskapa un ordeņa fogtu karadraudzes, kā arī ordeņa vasaļi - kristītie līvu, letu un igauņu karavīri. Kristiešu karaspēks devās uz Kuldīgas pili, kur tiem piebiedrojās arī kurši un zemgaļi.
Ordeņa izlūki ziņoja, ka lietuvieši redzēti pie Klaipēdas, tādēļ kristiešu karaspēks devās uz dienvidiem no Kuldīgas, līdz sasniedza Vārtājas pilskalnu (tagadējā Grobiņas novadā). Tur pils priekšā tika izveidota kara telšu nometne. Naktī mestrs sadalīja karaspēku divās daļās, no kuriem vieniem bija jāsargā apmetne, bet otriem jāiet izlūkos.
Lietuviešu izlūki savukārt pētīja ordeņa karaspēka atstātās pēdas un ziņoja savam ķēniņam, ka no Daugavas krastiem ieradies liels karaspēks. Lietuvieši savā apspriedē nolēma bez kaujas atkāpties un nakts tumsā kļuva nesasniedzami iespējamai vajāšanai. Ordeņa brāļi deva padomu mestram pastiprināt Kurzemes pilīs ordeņa garnizonus un doties atpakaļ uz Rīgu.
The Elder Scrolls III: Morrowind

Tēls

Spēles sākumā spēlētāja tēls, pēc atbrīvošanas no cietuma, ar kuģi tiek nogādāts Vvardenfellā. Pirms spēlētāja tēls tiek oficiāli atbrīvots, citi tēli viņu izjautā, tādejādi spēlētājs var izvēlēties sava tēla vārdu, dzimumu, rasi, zodiaka zīmi un klasi. Rase, zodiaka zīme un klase ietekmē spēlētāja tēla prasmes, spējas un īpašības. Spēlētāja tēla prasmes, piemēram, dažādas cīņas prasmes, var uzlabot vai nu tās pielietojot vai arī par samaksu trenējoties pie spēlē sastopamajiem treneriem. Īpašības, tādas kā veiklība, spēks, izturība utml., uzlabojas ar katru spēlētāja tēla sasniegto līmeni un ietekmē, piemēra, spēlētāja tēla veselību, uzlabo spēlētāja prasmes utml.
Spēlētāja prasmes dalās trijās grupās — nozīmīgajās un nenozīmīgajās, kuras nosaka tēla rase un klase, un pārējās prasmēs ko spēlētāja tēls apguvis spēles gaitā. Attīstot sava tēla nozīmīgās un nenozīmīgās prasmes, spēlētājs iegūst augstāku līmeni. Iegūstot jaunu līmeni spēlētājs var izvēlēties trīs īpašības, kuras uzlabot.

Sižets

Tāpat kā citās The Elder Scrolls sērijas spēlēs, spēlētājs var brīvi izvēlēties, ko darīt un spēles pamatuzdevuma izpilde nav obligāta. Lai šī brīvība būtu saistoša, spēlē ir dažādi grupējumi — ģildes, releģiskas organizācijas un aristokrātu apvienības, kā arī dažādi uzdevumi. Pildot pamatuzdevumu atklājās, ka spēlētājs ir senlaiku varoņa Nerevara reinkarnācija. Sākotnēji spēlētājam jāpalīdz Impērijas aģentam ievākt informāciju par vietējajiem kultiem, tādejādi noskaidrojas, ka spēlētāja tēls atbilst pareģojumā par Nerevara reinkarnāciju minētajām pazīmēm. Pēc tam spēlētājam ir jāsaņem vietējo dunmeru grupējumu atbalsts, lai apstiprinātos, ka viņš ir Nerevara reinkarnācija. Kad spēlētājs ir ieguvis vietējo atbalstu, viņam jātiekas ar dievu Viveku, kurš viņam iedod ieročus, lai sakautu citu dievību — Dagot Urul, kurš cer sagrābt varu Morrovindā.

The Elder Scrolls III: Tribunal

The Elder Scrolls III: Tribunal darbība norisinās Mournholdas pilsētā, kas neatrodas Vvardenfellā, tāpēc spēlētāja tēlam uz to ir jāteleportējas. Papildinājuma sižets saistīts ar vietējajām dievībām. Papildinājums uzlaboja spēles žurnālu, ļaujot vieglāk pārskatīt uzdevumus, kuri sākotnēji tika kārtoti hronoloģiskā kārtībā.

The Elder Scrolls III: Bloodmoon

The Elder Scrolls III: Bloodmoon pievieno spēlei mežiem klāto Solstheimas salu, kas atrodas uz ziemeļrietumiem no Vvardenfellas. Bloodmoon parādās vilkači un infekcija, kas par vilkati var padarīt arī spēlētāja tēlu.
Zilupes rajons

Izveide

Pēc 1949. gada 31. decembra administratīvi teritoriālās reformas Ludzas apriņķis tika likvidēts un tā teritorija iekļauta Dagdas, Kārsavas, Ludzas un Zilupes rajonos. No 1952. gada 7. aprīļa līdz 1953. gada 21. aprīlim Zilupes rajons ietilpa Daugavpils apgabalā.

Likvidācija

1959. gadā Zilupes rajonu pievienoja Ludzas rajonam.
Jānis Straume (komponists)

Dzīvesgājums

Dzimis 1861. gada 28. septembrī Druvienas pagasta Ķempos saimnieka ģimenē. Mācījās Druvienas pagastskolā un Tirzas draudzes skolā. Muzikālo izglītību ieguva pie Ernesta Vīgnera. Viņa pirmā publikācija bija dzejolis "Labu nakt!" laikrakstā "Mājas Viesis" (1877), sacerēja stāstus un lugas "Vagars" un "Zaņķis". Sastādīja latviešu dzejas antoloģiju "Dzejas rota".
Komponēja daudz kora dziesmu, kļuva pazīstams III Vispārīgajos latviešu Dziedāšanas svētkos ar kompozīciju "Pa upes viļņiem straujajiem". Sastādījis kora dziesmu krājumu "Dziesmu pagalms" un "Mūzikas rakstu krājumu", krājumus "Mūsu mūzikas mākslinieki" un "Rokas grāmata kora dziedātājiem". Kopā ar E. Prūsi sastādīja krājumu "Brīvības dziesmas".
Publicēja materiālus par J. Cimzi, J. Bētiņu, A. Jurjānu un J. Vītolu. Žurnāla "Mūzikas nedēļa" redaktors.
Miris 1929. gada 19. septembrī Rīgā, apbedīts Meža kapos.
Vitālijs Čehovers

Biogrāfija

Pirms Otrā Pasaules kara bijis viens no spēcīgākajiem Ļeņingradas šahistiem. 1937. gadā kopā ar Dmitriju Rovneru un Aleksandru Tolušu dalījis pirmo vietu pilsētas šaha čempionātā, bet 1949. gadā atkārtoti kļuvis par šī turnīra uzvarētāju. 1936. gadā kopā ar Vsevolodu Rauzeru uzvarējis PSRS jauno šaha meistaru turnīrā. Šajā pašā gadā dalījis pirmo vietu arī PSRS arodbiedrību šaha čempionātā. 1944. gadā uzvarējis Uzbekistānas atklātājā šaha čempionātā. Piecas reizes piedalījies PSRS šaha čempionātu finālos. Augstākās vietas izcīnījis 1935. gadā, kad dalījis 5.-8. vietu, un 1939. gadā, kad dalījis 4.-5. vietu. FIDE Čehoveram 1950. gadā kā vienam no pirmajiem piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu.
Aizrāvies arī ar šaha kompozīciju. 1956. gadā kļuvis par starptautisko arbitru šaha kompozīcijā, bet 1961. gadā par starptautisko meistaru arī šaha kompozīcijā. Publicējis arī rakstus un grāmatas par šahu.
Devis nozīmīgu ieguldījumu šaha atklātņu teorijā. Čehovera vārdā ir nosaukts variants sicīliešu aizsardzībā: 1. e4 c5 2. Zf3 d6 3. d4 cxd4 4. Dxd4.
Pēc pamatprofesijas bijis pianists.
Mencveidīgās

Izplatība

Tās sastopamas jūrās visā pasaulē un lielākā daļa mājo vēsos vai mēreni silto sūdeņos. Tropu ūdeņu sugas parasti uzturas lielā dziļumā. Tikai viena suga mājo saldūdens tilpēs — vēdzele (Lota lota), lai gan dažas sugas mēdz iepeldēt un ir sastopamas upju grīvās.

Baltijas jūrā un Latvijā

Baltijas jūrā pie Latvijas krastiem sastopamas 3 mencveidīgo zivju sugas: Atlantijas menca (Gadus morhua), jūrasvēdzele (Enchelyopus cimbrius) un vēdzele. Vēdzele sastopama arī vairākumā upju un daudzos ezeros. Reti ieceļotāji Baltijas jūrā ir merlangs (Merlangius merlangus), pikša (Melanogrammus aeglefinus), pollaks (Pollachius pollachius) un saida (Pollachius virens).

Kopīgās īpašības

Mencveidīgajām zivīm vēdera spuras (ja tādas ir) atrodas ķermeņa priekšgalā, apmēram zem rīkles, zem krūšu spurām vai tām priekšā. Tikai dažos gadījumos vēdera spuras ir aiz krūšu spurām — pātagastu dzimtas (Macrouridae) zivīm. Kopumā spurām nav asi stari. Lielākai daļai sugu ir garas muguras un anālās spuras. Zvīņas cikloīdas, reti ar zobiņiem maliņā. Peldpūslis ir bez pneimatiskā kanāla, bet melnajām menciņām (Melanonidae) peldpūšļa nav vispār.
Ķermeņa lielums atkarībā no sugas var būt ļoti dažāds. Mazākās ir menciņas (Bregmacerotidae), kuru mazākie pieaugušie īpatņi nepārsniedz 7 cm lielumu, bet lielākā ir Atlantijas menca, kas var sasniegt 2 m garumu.

Sistemātikas diskusijas

Līdz ar jaunākajiem ģenētiskajiem atklājumiem zivju sistemātikā ieviestas ievērojamas izmaiņas. Saskaņā ar 2016. gada sistemātiku mencveidīgo kārtā ir 15 dzimtas. Vairākas kādreizējās apakšdzimtas un ģintis ieguvušas dzimtas statusu. Bet vēdzeļu dzimta ir likvidēta un dzimtas ģintis pievienotas mencu dzimtai. Šajā rakstā vēdzeļu dzimta saglabāta kā atsevišķs taksons, tā kā vairāki autoratīvi avoti vēdzeļu dzimtu joprojām izdala kā atsevišķu vienību.
Henriks Sēdins

Spēlētāja karjera

Profesionālā hokejista karjeru Henriks uzsāka 1997. gadā, pievienojoties Zviedrijas Elitsērijas klubam MoDo Hockey, kurā spēlēja līdz pat 2000. gadam, kad nonāca "Canucks" rindās. 1999. gadā, kopā ar Danielu, ieguva Zelta ripu, kas tiek pasniegta Zviedrijas labākajam hokejistam, kurš spēlē Zviedrijas hokeja līgā.
Vankūveras klubs Henriku draftēja 1999. gadā, izvēloties viņu ar kopējo 3. numuru. 2004./05. sezonas NHL lokauta laikā Henriks spēlēja savā "dzimtajā" klubā - MoDo Hockey. 2005.—06. sezonā abi Sēdini spēlēja vienā uzbrucēju trijniekā kopā ar Ansonu Kārteru, un bija sezonas rezultatīvākā maiņa komandā. 2010. gadā bija līgas rezultatīvākais spēlētājs un kā NHL vērtīgākais spēlētājs ieguva Harta balvu. Nākamo sezonu Sēdins uzsāka jau kā komandas kapteinis. "Canucks" sasniedza Stenlija kausa izcīņas finālsēriju. 2018. gada aprīlī kopā ar dvīņu brāli Danielu paziņoja par karjeras beigšanu. Jūnijā kopā ar dvīņu brāli saņēma Kinga Klensija balvu.
Zviedrijas hokeja izlases sastāvā Henriks spēlējis 2006. gada Turīnas Olimpiskajās spēlēs, kļūstot par Olimpisko čempionu. Bija iekļauts arī 2014. gada Olimpisko spēļu turnīra izlases sastāvā, taču traumas dēļ uz to nedevās. Junioru vecumā spēlējis 1999. un 2000. gada Pasaules čempionātos U-20 jauniešiem.