google/wiki40b huggingface dataset:
.es

Vēsture

Pirms 2005. gada liberalizācijas salīdzinot ar citiem domēniem .es reģistrēšana bija dārga un neizdevīga. Otrā līmeņa domēnam bija jābūt derīgai Spānijas preču zīmei, precīzam uzņēmuma vai organizācijas nosaukumam, vai cilvēka vārdam un uzvārdam. Vispārīgus vārdus un vietu nosaukumus nebija iespējams reģistrēt. Minimālais domēna vārda garums — 3 simboli. Tomēr šim noteikumam bija izņēmumi, piemēram, hp.es (Hewlett-Packard Spain) un pp.es (People's Party (Tautas partija)). Ka alternatīvu daudzi Spānijas uzņēmumi reģistrēja savus domēnus zem .com, .org un .net domēniem.
Barbadosas administratīvais iedalījums

Barbadosas administratīvo iedalījumu veido 11 pagasti (angļu: parishes). Pēc platības lielākais Barbadosas pagasts ir Sentfilipa pagasts (60 km²), bet mazākais Sentdžozefa pagasts (26 km²). Visvairāk iedzīvotāju dzīvo Sentmišelas pagastā (88 529 iedzīvotāji), bet vismazāk Sentendrū pagastā (5 139 iedzīvotāji).
Hēsiods

Dzīve

Vienīgās vairāk vai mazāk drošās ziņas par Hēsioda dzīvi meklējamas viņa eposos, galvenokārt "Teogonijā". Hēsiods dzimis nelielā pilsētiņā Askrā Senās Grieķijas novadā Boētijā. Viņa tēvs dzimis Kimā (Mazāzijā), bijis tirgotājs, taču bankrotējis un apmeties uz dzīvi Askrā, kur kļuvis par zemkopi un apstrādājis zemi Helikona kalna pakājē. Askrā Hēsioda tēvs apprecējis Pikimēdi, viņiem bijuši divi bērni - Hēsiods un Perss. Eposā "Darbi un dienas" Hēsiods stāsta, ka pēc tēva nāves starp abiem brāļiem radušās domstarpības par mantojumu un tās tikušas risinātas tiesā. Uzvaru — pēc Hēsioda ieskatiem netaisnīgi — guvis Perss.
Jānis Višņa

Biogrāfija

Dzimis 1891. gada 28. augustā Nītaures pagastā.
1912. gadā iestājies Latvijas Sociāldemokrātiskajā strādnieku partijā (LSDSP). Pēc Latvijas Republikas pasludināšanas kļuvis par tās pagaidu parlamenta — Tautas padomes — locekli. Pēc tam ticis ievēlēts visos Latvijas parlamentos: Satversmes sapulcē (1920), 1. Saeimā (1922), 2. Saeimā (1925), 3. Saeimā (1928) un 4. Saeimā (1931). Pēc Ulmaņa apvērsuma 1934. gada maijā Saeimas darbība tika apturēta. Višņa kā viens no potenciālajiem jaunā režīma pretiniekiem tika apcietināts un nogādāts Liepājas koncentrācijas nometnē, kur pavadīja vairākus mēnešus. Kļuvis par nelegālās Latvijas Sociāldemokrātiskās strādnieku un zemnieku partijas (LSSZP) biedru.
Latvijas okupācijas apstākļos 1941. gada jūnijā izsūtīts uz Usoļjes labošanas darbu nometni (Usoļlagu). 1942. gada 17. maijā nošauts, visticamāk, Soļikamskas cietumā.
2015. gada 20. marta saules aptumsums

2015. gada 20. martā notika pilns saules aptumsums.
Aptumsuma magnitūda bija 1,045. Tā ilgākā fāze bija novērojama 2 minūšu 47 sekunžu attālumā no Fēru Salu krasta. Tas bija pēdējais pilnais saules aptumsums, kas novērojams Eiropā līdz 2026. gada 12. augusta aptumsumam.
Sava ceļa beigās Mēness ēna pacēlās no zemes virsas visumā Zemes ziemeļpolā. Tā kā 20. marts ir pavasara ekvinokcija, aptumsums notiek brīdī, kad saule pirmo reizi sešos mēnešos paceļas virs ziemeļpola.
Vienīgās apdzīvotās vietas, kur redzams pilns saules aptumsums un iespējama nokļūšana ar publiski pieejamu transportu, bija Fēru Salās un Svalbārā.

Latvijā

Saules aptumsums bija redzams arī Latvijas teritorijā. Rīgā aptumsums sākās (pēc Latvijas laika) plkst. 10.56, maksimālā fāze bija plkst. 12.05, bet beidzās aptumsums plkst. 13.14. Latvijas ziemeļrietumu daļā aptumsums sākās un beidzās līdz pat divām minūtēm ātrāk, bet dienvidaustrumu daļā – līdz pat divām minūtēm vēlāk. Maksimālā aptumsuma fāze Rīgā bija 0,77, Ventspilī – 0,80, bet Daugavpilī – 0,74. Aptumsuma novērošanu apgrūtināja mākoņainie laika apstākļi.

Ietekme

Eiropas Savienības saules enerģijas ražošanas jauda ir aptuveni 90 Gigavati. Šis apjoms varēja īslaicīgi samazināties par līdz pat 34 GW, ja debesis bija skaidras. Šī bija pirmā reize, kad aptumsumam bija ievērojama ietekme uz enerģijas sistēmu, un ražošanas sektors veica pielāgojumus, lai mazinātu šo ietekmi. Jaudas gradients (izmaiņas jaudā) varēja būt −400 MW/min un +700 MW/min. Tādas vietas kā Nīderlande, Beļģija un Dānija varēja būt aizklātas par 80%. Temperatūra varēja pazemināties par 3 °C un vēja jauda varēja samazināties, jo tā ātrums samazinās par 0,7 m/s.
Belpochta

Vēsture

Pirmā pasta pakalpojumu izmantošana Baltkrievijas teritorijā hronikās minēta 885. gadā.
Kijevas Krievzemē pastāvēja atsevišķs amats — prinča ziņnesis. Kurjeri piegādāja prinča rīkojumus dažādos valsts nostūros. Dažkārt ziņojumi tika sūtīti, pašam ziņnesim iemācoties tekstu no galvas.
1583. gadā izveidots pirmais Baltkrievijas pasta ceļš (Varšava—Bjalistoka—Grodņa—Viļņa), ieviešot arī pirmo pasta tarifu sistēmu. Maksu noteica sūtījuma veids un svars.
1793. gadā Baltkrievija kļuva par daļu no Krievijas Impērijas un pasts tika attīstīts kā daļa no Impērijas pasta dienesta. Tika izveidoti pasta rajoni, ieskaitot Minsku, Vitebsku un Mogiļevu.
Pirmā telegrāfa stacija Baltkrievijā tika aprīkota 1859. gadā Minskas un Babrujskas pasta nodaļā, savienojot tās ar telegrāfa līniju.
Regulāri pasta pārvadājumi pa dzelzceļu tika uzsākti 1871. gadā maršrutā Minska—Maskava, Minska—Rivne, Minska—Bresta, Minska—Lubava. Pasta vagoniem bija speciāli plaukti pasta šķirošanai un glabāšanai. Pieturās tika izvietotas pastkastes sūtījumu ievietošanai.
1914. gadā mūsdienu Baltkrievijas teritorijā bija 380 sakaru komersanti.
Pirms Otrā Pasaules kara Baltkrievijā darbojās 2300 pasta nodaļas. Tās visas kara laikā tika iznīcinātas un pasta darbība pilnībā tika atjaunota tikai 1948. gadā.

Mūsdienās

2013. gada beigās Baltkrievijā pastāvēja 6 reģionālās filiāles, 3499 pasta nodaļas, darbinieku skaits sasniedza 27,8 tūkstošus cilvēku.
Rūjienas luterāņu baznīca

Vēsture

Viena no vecākajām un lielākajām baznīcām Vidzemē ir celta gandrīz vienā laikā ar Rūjienas ordeņa pili no 1259. līdz 1263. gadam. Pārbūvēta 15. gadsimta vidū, vairākkārt postīta un atjaunota. 1560. gadā Krievijas cara Ivana IV karaspēks baznīcu nodedzināja, baznīca ilgi bijusi sagrauta, atjaunota 17. gadsimta vidū. Atkal nopostīta nākamajos karos 1686. gadā un 1704. gadā Ziemeļu kara laikā. Vēlāk būtiskākās pārbūves veiktas 1820. gadā (uzcelts jauns koka zvanu tornis), 1854. gadā, 1856. gadā un 1899. gadā, kad baznīca tiek paplašināta.
1974. gada ugunsgrēkā baznīca pilnībā izdegusi, konservācijas darbi uzsākti tikai 1987. gadā. 20. gadsimta 90. gados baznīca iekārtota kalpošanai. Nodegušā torņa vietā par ziedojumu un pašvaldības līdzekļiem 2017. gadā uzbūvēts jauns tornis.
Kārlis Gothards Elferfelds

Biogrāfija

Dzimis mācītāja Johana Kristofa Elferfelda ģimenē. Mācījies mājās. No 1774. līdz 1776. gadam studējis teoloģiju Getingenes universitātē, tāpat pievērsies dabas zinātnēm un filozofijai. Pēc atgriešanās Kurzemē no 1776. līdz 1778. gadam strādājis par mājskolotāju Lielaucē un no 1778. līdz 1780. gadam — Bojās. No 1780. līdz 1819. gadam bijis luterāņu mācītājs Apriķos, kopš 1783. gada — arī Sakā. 1818. gadā kļuvis par Grobiņas apriņķa prāvestu.
1804. gadā iznāca "Līksmības grāmata", kurā publicēti Elferfelda literārie darbi. Viņš ir sarakstījis lugu "Tā dzimšanas diena" (darbā propagandēta potēšana pret bakām), šī ir pirmā oriģinālluga latviešu valodā. Izdevumā publicējis vairākus tulkojumus, lokalizējumus un citus darbus. Bieži rakstījis publikācijas vācu presē, it īpaši žurnālā Wöchentliche Unterhaltungen, rakstījis arī par latviešu tautu. Iepazīstinājis sabiedrību ar Neredzīgo Indriķi. Nodarbojies arī ar vācu klasiskās filozofijas popularizēšanu.
Rakstos latviešu valodā parakstījies kā Elbervelts (Kahrli Gattart Elberwelt).
Ritvars Dižkačs

Biogrāfija

R. Dižkačs audzis Cēsīs, vēlāk kopā ar māti pārcēlies uz Salaspili. Mācījies Rīgas lietišķās mākslas vidusskolā. 1980. gadu vidū viņš pievērsās rokmūzikai, piedalījās vairāku grupu darbībā, pirmo no tām sauca "Depo". Kopā ar Aigaru Grāveru viņš izveidoja projektu "Asociāciju sektors", tā bija viena no pirmajām new wave grupām Latvijā. Šajā laikā viņš izdeva neregulāru pagrīdes mūzikas izdevumu "Stieple", kuru pavairoja paša spēkiem kopā ar domubiedru Edgaru Beināru.
1987. gada beigās viņš sāka jaunu muzikālu projektu, kas 1988. gada sākumā kļuva par stabilu grupu — kopā ar ģitāristu Svenu Himleru un bundzinieku Edgaru Beināru viņš radīja grupu "Aurora", bija tās dziedātājs un tekstu autors. Grupā kādu laiku piedalījās arī Tālis Timrots (ģitāra), vēlāk ģitārists bija Jānis Dubavs. Populārākās grupas dziesmas bija "Sadauzītais bundzinieks" un "Barjera". Tolaik oficiāli izdotu ierakstu grupai nebija, izņemot izlasē "Ienāc ausīs" (1990) iekļauto dziesmu "Grūtas dejas ritmā" un izlasē "Zilās govs izlasīte Nr. 2" (1992) iekļauto dziesmu "Fetišists". Dziesma "Bundzinieks" iekļauta izlasē "Jaunais vilnis. 80tie" (2001). Grupa piedzīvoja sastāva maiņas, dažiem dalībniekiem sākās problēmas ar narkotiku atkarību. 1992. gadā tika mainīts grupas nosaukums, jo izrādījās, ka Vācijā jau pastāv grupa ar identisku nosaukumu — tā tika pārdēvēta par "88 auroras", piedalījās "Mikrofona" aptaujā ar dziesmu "Mazliet saules", tā iekļauta arī kasetē "Mikrofons '92". Tomēr drīz tās darbība izbeidzās.
R. Dižkačs ir arī daudzu populāru grupas "Jumprava" dziesmu tekstu autors. Pirmā dziesma, kurai Grāvers izmantoja fragmentāros Dižkača lirikas pierakstus, bija "Lidmašīna". Vēlāk tapa vēl daudzas — "Vīrs ar suni", "Biedri", "Šeit lejā", "Lietus", "Pa vējam", "Zem diviem karogiem" u.c. Dziesma "Peldētājs" 1991. gadā uzvarēja "Mikrofona" aptaujā.
1992. gadā R. Dižkačs pārcēlās uz Kanādu, dzīvoja Oldsvilē, starp Hamiltonu un Toronto, un pelnīja naudu ar sienu apgleznošanu.
2014. gadā R. Dižkačs atjaunoja "Auroru", tā uzstājās Rīgas klubos un 2015. gada festivālā "Positivus". 2015. gada vasarā tika publiskots tikko ierakstītais singls "Mēs esam nulles", notika darbs pie grupas debijas albuma, kuru sākotnēji bija paredzēts izdot 2015. gada rudenī, taču projekts tika atlikts. "Aurora" ierakstīja dziesmu ar Aspazijas vārdiem "Tāltālu aiz laika", kas iekļauta izlasē "Pretējības" (2016).
2018. gada februārī tika izdots singls "Ko tu no manis gribi?", 1. maijā tam sekoja albums "Alma".
Silvija (karaliene)

Dzīvesgājums

Dzimusi kā Silvija Renāte Zommerlata (Silvia Renate Sommerlath) 1943. gada 23. decembrī Heidelbergā uzņēmēja Valtera Zommerlata un viņa sievas Alises, dzimušas Soarešas di Toledu (Soares de Toledo), četru bērnu ģimenē kā vienīgā māsa.  
Pēc Vācijas kapitulācijas Otrā pasaules karā 1945. gadā kopā ar vecākiem devās uz Sanpaulu Brazīlijā, kur dzīvoja līdz 1957. gadam, pēc tam atgriezās Rietumvācijā. Silvija pabeidza ģimnāziju Diseldorfā 1963. gadā un 1960. gadu beigās beidza studijas Minhenē un kļuva par tulku ar specialitāti spāņu valodā. Pirmā darba vieta bija Argentīnas konsulāts Minhenē. 
1971. gadā viņa sāka strādāt Minhenes 1972. gada Vasaras Olimpisko spēļu organizācijas komitejā, Olimpisko spēļu laikā Silvija iepazinās ar  Zviedrijas kroņprinci Kārli Gustavu. No 1973. gada bija protokola vadītāja Insbrukas 1976. gada ziemas olimpisko spēļu organizācijas komitejā. 
Viņas laulību ceremoniju ar karali Kārli XVI Gustavu 1976. gada 19. jūnijā vadīja arhibīskaps Ulofs Sundbī 1200 promenenšu priekšā. 
1977. gada 14. jūlijā karaliskajai ģimenei piedzima kroņprincese Viktorija, 1979. gada 13. maijā princis Kārlis Filips, kurš sakarā ar konstitucionālajām izmaiņām zaudēja pirmā troņmantinieka tiesības uz troni, 1982. gada 10. jūnijā princese Madeleine.

Darbība

Galvenais karalienes uzdevums ir sekot karalim kā ārvalstu vizītēs, tā arī oficiālās vizītēs savā zemē.
Bez iepriekš minētā īpaši karaliene interesējas par garīgi slimiem bērniem un bērniem ar invaliditāti.Viņa ir priekšsēdētāja Karaļpāra kāzu fondā, kas atbalsta sporta problēmjautājumu izpēti un invalīdu sportu, kā arī vadītāja Karalienes Silvijas Jubilejas fondā, kas atbalsta invalīdu un bērnu problēmjautājumu izpēti un finansiāli palīdz to risināšanā. Karaliene ir viena no fonda "World Childhood Foundation" dibinātājām, kas darbojas, lai uzlabotu bērnu stāvokli pasaulē, ka arī ir viena no goda loceklēm starptautiskā biedrībā "Mentor Foundation" , kuras mērķis ir cīņa pret narkotikām. Pateicoties karalienes iniciatīvai, Stokholmā tika izveidota sabiedriska organizācija "Silvijas nams", kurā izglīto darbiniekus, kuru darbība saistīta ar garīgi atpalikušiem cilvēkiem. Pašlaik karalienes viens no starptautiski sabiedriskajiem darbiem ir cīņa pret bērnu un pusaudžu seksuālu izmantošanu.
Karaspēka grupa "Ziemeļi" (Vērmahts)

Karaspēka grupa „Ziemeļi” (vācu: Heeresgruppe Nord) jeb Armiju grupa "Ziemeļi" (krievu: Группа армий «Север») bija Trešā Reiha bruņoto spēku (Vērmahta) sakopojums Otrā pasaules kara laikā, ko izveidoja 1939. gada 2. septembrī un 1945. gada 25. janvārī pārdēvēja par Karaspēka grupu „Kurzeme” (Heeresgruppe Kurland). Savukārt bijušo Karaspēka grupu „Vidus” (Heeresgruppe Mitte) pārdēvēja par Karaspēka grupu „Ziemeļi”.
Nacionālās hokeja līgas Visu zvaigžņu spēle

Nacionālās hokeja līgas Visu zvaigžņu spēle (angļu: National Hockey League All-Star Game; franču: Match des Étoiles de la Ligue Nationale de Hockey) ir ikgadēja hokeja spēle, kas tiek aizvadīta Nacionālās hokeja līgas (NHL) regulārās sezonas vidū, kurā parasti viena pret otru sacenšas no līgas labākajiem spēlētājiem sastādītas izlases. Visu zvaigžņu spēles attīstības gaitā ir mainījies spēles formāts, kopš 2010.—2011. gada sezonas iepriekš izvēlēti komandu kapteiņi draftē spēlētājus, kuri ir saņēmuši lielāko fanu un NHL Hockey Operations Department balsu skaitu.
Pirmā NHL Visu zvaigžņu spēle notika 1947. gada 12. oktobrī Toronto, Kanādā. Tajā piedalījās spēlēs organizētāja Toronto "Maple Leafs" komanda un no pārējām komandām sastādītā zvaigžņu izlase. Visvairāk reižu Visu zvaigžņu spēlē ir piedalījies Gordijs Hovs (23 reizes), 19 reizes tajā piedalījies Rejs Burks. Visvairāk rezultativitātes punktu Visu zvaigžņu spēlēs ir guvis Veins Greckis (25 punkti — 13 vārti un 12 rezultatīvas piespēles), 23 punktus (13 vārti un 10 rezultatīvas piespēles) ir guvis Mario Lemjē.
IBM PC

IBM PC (Personal Computer) ir kompānijas IBM preču zīme un personālo datoru arhitektūra. Pirmais modelis IBM 5150 tika ieviests 1981. gada augustā. Šī arhitektūra kļuva tik populāra, ka daudzas citas kompānijas sāka klonēt IBM PC datorus un tā radās termins IBM PC savietojams dators.
Resursu rezervēšanas protokols

Resursu rezervēšanas protokols jeb RSVP (angļu: Resource Reservation Protocol) ir transporta slāņa protokols, kas nodrošina augstas kvalitātes pakalpojumus, izmantojot tīkla Internet kanālus, lai rezervētu resursus no integrētiem pakalpojumiem internetā ātrai to pārraidei. RSVP var izmantot gan ar datoru, kas nodrošina informatīvos pakalpojumus citiem tīkla datoriem, gan maršrutētāju, lai pieprasītu vai sniegtu noteiktu līmeņu kvalitātes pakalpojumus (QoS) datu straumēm vai datu plūsmām.
RSVP pats par sevi nav maršrutēšanas protokols un tā sākotnējais mērķis bija savstarpēji sadarboties ar pašreizējiem un nākotnes maršrutēšanas protokoliem.
Dagijs Hamiltons

Spēlētāja karjera

2009.—10. gada sezonā Hamiltons sāka spēlēt OHL klubā Niagāras "IceDogs". 2011.—12. gada sezonu Hamiltons noslēdza kā visas OHL rezultatīvākais aizsargs. 2012.—13. gada NHL sezonas lokauta laikā turpināja spēlēt "IceDogs" rindās, taču sākoties NHL sezonai aizsargs izcīnīja vietu Bostonas "Bruins" sastāvā, tās rindās aizvadot 42 spēles. Nākamajā sezonā Hamiltons "Bruins" sastāvā jau bija nostiprinājies.
2015. gada vasarā tika aizmainīts uz Kalgari "Flames", savukārt 2018. gada vasarā tika aizmainīts no "Flames" uz Karolīnas "Hurricanes".
Kanādas hokeja izlases sastāvā spēlējis 2012. un 2013. gada Pasaules čempionātos junioriem, 2012. gadā kopā ar izlasi izcīnot bronzas medaļas.
16. armija (Vērmahts)

Kaujas ceļš

1940. gada maijā un septembrī 16. armija piedalījās Kaujā par Franciju.
No 1941. gada 22. jūnija piedalījās Otrā pasaules kara Austrumu frontē. Piedalījās kaujās Lietuvā un pie Daugavpils. 1942.-1943. gados piedalījās kaujās pie Demjanskas un Holmas. 1944. gadā piedalījās kaujās pie Narvas, vēlāk kaujās Rīgas apkārtnē. No 1944. gada novembra līdz kara beigām karoja Kurzemes cietoksnī.
16. armija beidza karadarbību 1945. gada 8. maijā, pēc Vācijas kapitulācijas.
Lacio

Administratīvais iedalījums

Administratīvi sīkāk Lacio dalās četrās provincēs un vienā metropoles pilsētā. Šīs četras provinces ir Froziones, Latīnas, Rieti un Viterbo provincē, bet vienīgā metropoles pilsēta ir Romas metropoles pilsēta. Vēl sīkāk Lacio dalās 378 komūnās.
Universal Music Group

Vēsture

Kompānija "Universal Music" agrāk bija viens vesels ar "Universal Pictures". Šīs kompānijas grupas izveide ir cieši saistīta ar Decca Records tīklu formēšanu 1934. gadā. 1962. gadā šo tīklu iegādājās korporācija MCA Inc.. Mūsdienās pastāvošā organizācija "UMG" tika noformēta 1998. gadā, kad tās dibinātājs "Seagram" (šī lielā korporācija tagad ir "Vivendi SA" sastāvā) iegādājās pazīstamo skaņu ierakstu studiju "PolyGram", kuru 1945. gadā dibināja kompānija "Philips". Nosaukums Universal Music Group pirmo reizi tika piešķirts kompānijai divus gadus agrāk, kad tika pārsaukts "MCA Music Entertainment Group".
Kopš 2004. gadā "Vivendi Universal Entertainment" (kas pieder "Vivendi SA") iegādājās šo kompāniju no NBC (kas pieder General Electric), Universal Music Group un Universal Pictures ir atsevišķas komercdarbības uzņēmumi.
2006. gada februārī, konglomerāts "Vivendi SA" kļuva par vienīgo Universal Music Group īpašnieku, nopērkot 20 % akciju no līdzīpašnieka Matsushita (Panasonic Corporation).
2007. gada 25. maijā "Vivendi SA" pabeidza "BMG Music Publishing" pirkumu par 2,19 miljardiem $, pēc iegūtā atbalsta no Eiropas savienības.
Zābakotā sviestbeka

Augšanas apstākļi

Priežu mikorizas sēne. Aug priežu mežos, smilšainās augsnēs vai sūnās, klimata mērenajā joslā augšanas laiks no augusta līdz oktobrim.

Barības vērtība

Ēdama bez iepriekšējas novārīšanas.

Līdzīgās sugas

Grūti atšķirama no Suillus salmonicolor, ar kuru galvenā redzamā atšķirība ir tās gļotainākā cepurīte, oranžais mīkstums cepurītē un dažādās priežu sugās, ar kurām tās veido mikorizu. Abas daudzi mikologi ilgi atzina par vienu sugu. Abas ir ēdamas sēnes.
Slaidkāji

Kopīgās īpašības

Slaidkāji ir liela auguma, īpatnēja izskata grauzēji, kas atgādina gan trusi, gan ķenguru.  Tiem ir ļoti garas un spēcīgas pakaļkājas, gara, pūkaina aste un garas ausis. Pārvietojas, lecot uz pakaļkājām un līdzsvaru turot ar asti, līdzīgi kā ķenguri. Lēni pārvietojoties, izmanto visas četras kājas.
Priekškājas īsas ar 5 pirkstiem ar asiem, gariem, līkiem nagiem, kas piemēroti zemes rakšanai. Pakaļkājām 4 pirksti, no tiem otrais pirksts daudz garāks kā pārējie. Pakaļkāju nagi visiem pirkstiem plati, nodrošinot lēcienam spēcīgu atspērienu. Tie atgādina nelielus zirga nagus. Galva īsa, bet plata, acis un nāsis lielas, kakls muskuļains. Vibrisi jeb taustes mati un skropstas garas. Zobi kā grauzējiem aug visu mūžu. Kažoka matojums ļoti mīksts, smalks un plāns (bez pavilnas). Krāsa mugurpusē sārti brūna vai pelēkbrūna, apakšpusē brūngani balta, kuplā aste ar melnu galu.
Abas sugas apmēram vienādi lielas. Ķermeņa garums (bez astes) 27—42 cm, astes garums 30—47 cm, svars līdz 4 kg.

Uzvedība

Slaidkāji galvenokārt uzturas savannā ar smilšainām augsnēm, kuras viegli rakt. Aktīvi nakts laikā, gaišajā diennakts laikā slēpjoties un atpūšoties pašraktās alās, kas veidotas kā sarežģīta tuneļu sistēma ar vairākām izejām. Rokot alu, garās ausis noslēdzas, neļaujot smiltīm iekļūt auss kanālos. Katrā alu labirintā mājo pa vienam īpatnim vai mātīte ar saviem mazuļiem. Slaidkāju alu sistēmas var atrasties samērā tuvu viena otrai, tādēļ barošanās laikā tos var novērot nelielās grupās. Slaidkāji ir augēdāji. Barojas ar zālaugiem, graudiem, sēklām, augļiem, ogām, saknēm un augu sīpoliem.
Pols Hendersons

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Hendersons sāka 1962.—63. gada sezonā NHL kluba Detroitas "Red Wings" sastāvā. "Red Wings" sastāvā Hendersons divreiz sasniedza Stenlija kausa finālu, abas reizes gan tajā piedzīvojot zaudējumu. 1967.—68. gada sezonas vidū uzbrucējs tika aizmainīts uz Toronto "Maple Leafs" vienību, tās sastāvā jau drīz kļūstot par vienu no komandas līderiem.
1974. gadā hokejists uzsāka spēlēt WHA, pievienojoties tās klubam Toronto "Toros", taču vēlāk vairākas sezonas aizvadot arī Birmingemas "Bulls" sastāvā. 1979.—80. gada sezonu hokejists iesāka NHL vienībā Atlantas "Flames", taču pēc 1980.—81. gada sezonas, ko atkal aizvadīja "Bulls" rindās, Hendersons noslēdza profesionālo karjeru.
Kanādas izlases rindās Hendersons bija viens no rezultatīvākajiem 1972. gada supersērijas dalībniekiem. Spēlēja arī 1974. gada supersērijā.
Verners Tepfers

Biogrāfija

Dzimis Iecavas aptiekā provizora Krišjāņa Tepfera un Marijas Hermīnes (dzimušas Valteres) ģimenē. Savas pirmās skolas gaitas uzsāka Karlhofas privātskolā Jelgavā, pabeidza Jelgavas ģimnāziju. 1916. gadā absolvēja Maskavas universitātes Juridisko fakultāti.
Pirmā pasaules kara laikā 1916. gada decembrī tika iesaukts Krievijas impērijas armijā. Nosūtīts uz Aleksandra karaskolu, kuru pabeidza 1917. gada martā iegūstot praporščika pakāpi. Sākotnēji dienēja 95. rezerves kājnieku pulkā, bet no 18. jūlija latviešu strēlnieku rezerves kājnieku pulkā. 1918. gada februārī Tērbatā, kur bija dislocēts pulks, atvaļināts no dienesta, Vācijas okupācijas laikā līdz martam atradās vācu gūstā. Pēc atbrīvošanas atgriezās dzimtajā Iecavā, kur no maija strādāja par pagasta rakstvedi, bet no septembra bija vācu valodas skolotājs Rīgā.
1918. gada 20. decembrī kopā ar jaunāko brāli Jāni Tepferu iestājās Latvijas Pagaidu valdības bruņotajos spēkos. Dienestā ieskaitīts kā leitnants Atsevišķajā studentu rotā. 1919. gada 13. februārī tika iecelts par Kara tiesas sekretāru, no 15. līdz 27. februārim piedalījās cīņās pret Sarkano armiju Atsevišķās studentu rotas sastāvā, kā ierindas karavīrs. 
1919. gada jūnijā tika iecelts par Kara tiesas prokurora palīgu. No 8. līdz 27. oktobrim Studentu rotas sastāvā cīnījās par Rīgu pret bermontiešiem. 10. oktobrī, kad bermontiešu bruņuvilciens centās šķērsot Jauno dzelzstiltu, zem stipras artilērijas uguns Verners Tepfers izgrieza tiltu un neļāva bruņuvilcienam tikt pāri šim tiltam. Par piedalīšanos Rīgas aizstāvēšanā Bermontiādes laikā un iepriekšminēto tilta izgriešanu vēlāk tika apbalvots ar Lāčplēša Kara ordeni. Decembrī kļuva par Kara tiesas prokuroru, paaugstināts par virsleitnantu.
1920. gada decembrī paaugstināts par kapteini. 1921. gadā tika iecelts par virsprokurora palīgu, bet no 1922. gada viņš bija Kara tiesu pārvaldes priekšnieks. Šo amatu viņš pildīja līdz 1933. gadam. Reizē bija kara virsprokurors (kopš 1924. gada). 1925. gadā paaugstināts par pulkvedi-leitnantu, bet 1927. gadā par pulkvedi. 
1930. gadā apprecējās ar Jāņa Čakstes meitu Aldonu Paulu Karolīnu Čaksti. No 1934. līdz 1940. gada jūlijam bija Kara muzeja padomes priekšsēdētājs. Latvju-zviedru un Latvju-itāļu tuvināšanās biedrību priekšsēdētājs. 1937. gadā paaugstināts par ģenerāli. 1939. gadā iecelts par Kara ministrijas Tieslietu dienesta priekšnieku. Tiesnešu biedrības padomes loceklis, studentu vienības Austrums vecbiedrs.
1940. gada oktobrī tika atvaļināts. Vācu okupācijas laikā no 1941. līdz 1944. gadam bija Pieminekļu valdes priekšnieks. No 1943. līdz 1946. gadam darbojās Latvijas Centrālajā Padomē. Kopš 1944. gada jūlija bija tās priekšsēdētājs (līdz 1946. gadam). 1944. gadā devies uz Zviedriju, 1. novembrī, nogādājot lielāko daļu informācijas, kuru LCP bija savākusi par stāvokli vāciešu okupētajā Latvijā. Viņš apmetās uz dzīvi Stokholmā. Sadarbojies ar ASV un Lielbritānijas specdienestiem sakarā ar viņu interesi par situāciju Latvijā un pretošanās kustības izveidošanu.  Miris 1958. gadā, 65 gadu vecumā, Stokholmā.
Armiju grupa "Dienvidi"

Operācija "Barbarosa"

1941. gada 22. jūnijā, kad Vācija veica savu iebrukumu Padomju Savienībā, armiju grupas "Dienvidi" militārās vienības galvenokārt bija izvietotas divās lielās grupās, kuras savā starpā šķīra teju 330 km gara frontes līnija — Polijas dienviddaļā (1. tanku armija, 6. armija un 17. armija) un Rumānijas ziemeļaustrumos (11. armija, Rumānijas 3. un 4. armija).