google/wiki40b huggingface dataset:
Sifana Hasana

Karjera

Sākotnēji guvusi panākumus pusmaratonā un krosa skrējienos, drīz pievērsās vidējām distancēm stadionā. No 2013. gada guvusi panākumus starptautiskā līmenī.
2014. un 2018. gada Eiropas čempionātā uzvarēja, attiecīgi, 1500 m un 5000 m distancē. 2018. gada septembrī Kopenhāgenā uzstādīja Eiropas rekordu pusmaratonā (1.05:15). 2019. gada jūlijā S. Hasana laboja Svetlanai Masterkovai gandrīz 23 gadus piederējušo pasaules rekordu jūdzes skrējienā (4:12,33).
2019. gada Pasaules čempionātā Dohā S. Hasana kļuva par uzvarētāju 10 000 m distancē, kuru pirmo reizi karjerā sacensībās bija skrējusi tikai šajā sezonā.
Veine Vuori

Apbalvojumi

Apbalvots ar Lāčplēša Kara ordeni un Igaunijas Ērgļa krustu.
Šēnevalde

Vēsture

Dibināta ap 1200. gadu kā vācu un flāmu apmetne. 1474. gadā ieguvusi pilsētas tiesības. Pēc Otrā pasaules kara Šēnevalde atradās VDR sastāvā.
FIBA Eiropas gada labākā spēlētāja

FIBA Eiropas gada labākās spēlētājas balva (angļu: FIBA Europe Women Player of the Year Award) ir ikgadēja FIBA Europe pasniegta balva, kuru pasniedz Eiropas gada labākajai sieviešu basketbolistei. Balva tiek pasniegta kopš 2005. gada. Par pirmo tās ieguvēju kļuva krievu basketboliste Marija Stepanova.
Obligācija

Obligāciju emisijas organizētāja loma

Piesaistot investorus uzņēmuma obligāciju emisijai, liela nozīme ir vērtspapīru laidiena organizētājam. Tā funkcijās ietilpst: uzņēmuma padziļināta izpēte (due diligence), juridisko dokumentu, ieskaitot emisijas noteikumu vai prospektu, sagatavošana, prezentācijas investoriem, investoru piesaiste un sākotnējo norēķinu nodrošināšana.

Obligāciju struktūra un riska pakāpes

Korporatīvo obligāciju emisijas var būt ar dažādiem nodrošinājuma nosacījumiem un tās var emitēt kāds no grupas uzņēmumiem. Obligācijas var tikt nodrošinātas ar paša uzņēmuma vai cita uzņēmuma aktīviem, par tām var galvot trešās personas, tās var būt arī nenodrošinātas vai arī pakārtotas (subordinētas) pret citiem uzņēmuma kreditoriem. Arī šajā gadījumā organizators mēģina panākt kompromisu starp investoriem un uzņēmuma iespējām attiecībā uz nodrošinājumu.
Latvijas uzņēmumiem jau vairākus gadus ir pieejami finanšu līdzekļi, ko piedāvā obligāciju tirgus. Lai gan juridiski un tehniski aizņemšanās, emitējot obligācijas, atšķiras no bankas kredīta, profesionāla emisijas organizētāja iesaistīšana ļauj visu procesu padarīt vienkāršāku, ātrāku un saprotamāku uzņēmumam.
Tomēr pirms obligāciju emisijas uzņēmuma vadībai ir jāveic mājas darbs, lai investoru piesaistīšanas rezultātā uzņēmums saņemtu cerētos līdzekļus. Līdzekļu piesaiste, emitējot obligācijas, atkarībā no situācijās var aizņemt periodu no 1 līdz 6 mēnešiem.
Dziesmiņas, latviešu valodai pārtulkotas

Dziesmiņas, latviešu valodai pārtulkotas ir Jura Alunāna pirmais dzejoļu krājums, kas iznāca 1856. gadā. Tajā viņš iekļāva Horācija, Gētes, Šillera, Puškina, Ļermontova, Heines u.c. autoru uz latviešu valodu pārtulkotus darbus. Dzejoļu krājumā ievietots arī J. Alunāna oriģināldzejolis „Trioleta” jeb „Pavasara atnāciens” un apcerējums „Kāds vārds par latviešu valodu”. Tas tiek uzskatīts par pirmo mākslinieciski nozīmīgo dzejas apkopojumu latviešu valodā.
Georgs Otss

Biogrāfija

Georgs Ots piedzima Igaunijas operdziedātāja, tenora Karla Ots (1882—1961) ģimenē. Jau 10–12 gadu vecumā Georgs zēnu kora sastāvā piedalījās operas izrādēs. 1938. gadā Ots absolvēja franču liceju. Ots nodarbojās arī ar sportu, 1939. gadā kļuva par Igaunijas čempionu peldēšanā 1500 m distancē, bet 1940. gadā – 4x200 m stafetē peldēšanā brīvā stilā. Pabeidza kara skolu Tallinā virsnieka pakāpē. 1940. gadā iestājās Tallinas tehniskajā institūtā, gadu studēju arhitektūru. 1941. gadā Ots tika mobilizēts Sarkanajā armijā, nosūtot uz Ļeņingradu ar kuģi. 18. augustā netālu no Gotlandes kuģī trāpīja vāciešu bumba. Ots uzņēma mīnu traleris. Tālāk no Ļeņingradas viņu nosūtīja pa dzelzceļu. 1942. gada janvārī viņu norīkoja uz karaspēka daļu par prettanku vada komandieri. Pēc tam Ots uzaicināja darboties Igaunijas kultūras centrā, kas bija nodibināts Jaroslavļā.

Dziedātāja un aktiera karjera

Vēlāk Ots atgriezās Tallinā. 1944. gadā sāka dziedāt korī Igaunijas nacionālā teātrī Tallinā, debitēja arī kā solists. 1951. gadā pabeidza Tallinas konservatoriju. Ots kļuva par vienu no iemīļotākajiem igauņu operdziedātājiem, dziedāja nozīmīgas lomas gan Tallinā, gan citos operteātros, tai skaitā arī Maskavas Lielajā teātrī. Ots dziedāja sešās valodās, kuras viņš arī brīvi pārvaldīja – igauņu, krievu, somu, vācu, itāļu un franču valodā.
Lielu popularitāti ieguva arī Ots kinolomas. Ots atveidojis galveno lomu Imres Kalmana operetes "Cirka princese" ekranizācijā filmā "Misters Ikss" (Мистер Икс, 1958). Ots izpildījis Dēmona lomu pēc Mihaila Ļermontova darba motīviem veidotās Antona Rubinšteina operas ekranizācijā TV filmā "Dēmons" (Демон, 1960). Pēc Jāna Krosa vēsturiskā romāna veidotajā Igaunijas TV filmā Kolme katku vahel (1970) Ots atveidojis Baltazara Rusova lomu.

Dzīves beigas un piemiņa

1972. gadā Ots tika diagnosticēts smadzeņu audzējs. Viņam veica 8 operācijas, tomēr viņš vēl turpināja strādāt. Ots nomira 1975. gadā 55 gadu vecumā.
1975. gadā Ots vārdā nosaukta Tallinas mūzikas skola.
1980. gadā tika uzbūvēts un Tallinas ostā pierakstīts kuģis, kam tika dots vārds "Georgs Ots".
Par godu Ots nosaukta 1977. gadā atklātā mazā planēta 3738 Ots.
2007. gadā igauņu režisors Pēteris Simms uzņēmis biogrāfisku filmu par Ots dzīvi "Georgs".
Barjeras līcis

Barjeras līcis (norvēģu: Barrierevika, angļu: Barrier Bay) ir atvērts līcis Antarktīdas piekrastē, ko veido Rietumu šelfa ledāja rietumu gals un Ingridas Kristensenas krasts. Pirmā to aprakstīja un nokartēja norvēģu antarktiskā ekspedīcija (1936-1937) Larsa Kristensena vadībā un nosauca pēc tam piekļautā šelfa ledāja, ko tajā laikā dēvēja par ledus barjeru.
Izraels Šifmans

Šaha kompozīcija

Septiņu gadu vecumā iemācījies spēlēt šahu. Ar šaha kompozīciju aizrāvies no 1924. gada. Piecu gadu laikā publicējis 190 uzdevumus, galvenokārt divvilčus. Ieguvis 80 atzinības, tai skaitā 46 godalgas, no tām 22 pirmās. Ātri izvirzījās par vienu no pasaules vadošiem problēmistiem. Pēc 1928. gada konkursu rezultātiem bija otras (pēc A. Mari, apsteidzot L. Kubbelu, S. Levmanu, G. Nītveltu un K. Mensfīldu, bet 1929. — pirmais. FIDE albumā 1914—1944 publicēti 15 viņa divvilči (vairāk bija tikai Mensfīldam un L. Lošinskim). Viņa vārdā par "Šifmana tēmu" nosaukta viena no šaha kompozīcijas tēmām divvilčos.
No 1928. līdz 1930. gadam Šifmana bijis šaha žurnāla Revista Română de Şah divvilču nodaļas redaktors.
Ceplis (filma)

Sižets

1920. gadu Rīga. Uzņēmīgais Edgars Ceplis izveido akciju sabiedrību, lai no Latvijas māla ražotu ķieģeļus eksportam. Cerot uz peļņu, viņa projektā iesaistās daudzi. Drīz izrādās, ka māls ķieģeļu ražošanai nav derīgs, jo tā sastāvs ir nekvalitatīvs. Kamēr neviens to nav uzzinājis, Ceplis savērpj intrigu, pārdod akcijas un par akciju sabiedrības vadītāju kļūst Nagaiņa znots Sausais.
Kodekss

Vēsture

Senajā Romā pierakstiem un neformāliem rakstiem tika izmantotas daudzkārt lietojamas vaska plāksnes un rakstāmie irbulīši.
Divos antīkos poliptihos, kas tika atrasti Herkulānas pilsētā, ir novērotas rakstu pamatņu savienojumu saites, kas varētu būt priekšteces vēlākam kodeksa tipa grāmatu iesiešanas veidam. Jūlijs Cēzars, iespējams, bijis pirmais no romiešiem, kas deva priekšroku iesietām lapām, ne tīstokļiem, vēl laikā, kad papiruss bija populārākais materiāls uz kā rakstīt.
Mūsu ēras 1.gs. Romas impērijā sāka plaši izmantot salocīta pergamenta piezīmju grāmatu, latīņu valodā dēvētu par pugillares membranei. Šo terminu lietoja dzejnieks Martiāls, aprakstot literatūras dāvanas, ar kurām romieši apdāvinājuši viens otru festivālu laikā. Pētnieks T.C. Skīts norāda, kas visticamāk tās bijušas kodeksa formātā, izgudrotas Romā un ātri izplatījušās Tuvajos Austrumos. Agrīnās papirusa vai pergamenta kodeksa tipa grāmatiņas plaši tika izmantotas personīgām piezīmēm, piemēram saglabājot nosūtīto vēstuļu kopijas. Pergamenta piezīmju grāmatu lapas bieži nomazgāja vai notīrija atkārtotai lietošanai, līdz ar ko šādā veidā pierakstīti teksti tika uzskatīti par neformāliem un nepaliekošiem.
Ir liecības, ka 2. gadsimta sākumā papirusa lapu kodeksi bija iecienītākais rakstu formāts agrīnajiem kristiešiem. Herkulānas bibliotekā Papirusu villā, kas tika aprakta 79. gadā Vezuva izvirduma laikā, visi antīkās Grieķu literatūras teksti saglabājušies ruļļos (skatīt Herkulānas papirusi), bet Nag Hammādi bibliotēkā, kas tika apslēpta ap 390. gadu, visi teksti ir kodeksa formātā.
Senākie saglabājušies kodeksa formas manuskripti atrasti Ēģiptē un visbiežāk datēti ar 1. gs. beigām vai 2. gs. sākumu. Tā ir manuskriptu grupa, kas ietver Rilandas bibliotēkas papirusu P52 ar Jāņa evaņģēlija teksta fragmentu
Rietumeiropas kultūrā kodeksa formas grāmatas pakāpeniski nomainīja rakstu tīstokļus. Starp 4. gs., kad kodekss kļuva plaši izplatīts un 8.gs. Karolingu renesansi, daudzi darbi, kas netika pārrakstīti no tīstokļiem tika pazaudēti. Kodeksiem bija ievērojamas priekšrocības — tie deva iespēju viegli atvērt nepieciešamo rakstu vietu, lapas varēja aprakstīt no abām pusēm, cietie grāmatu vāki pasargāja lapas un atviegloja pārvietošanu.
Mezoamerikas laika kodeksiem bija līdzīga forma kā Eiropā, bet no vīģeskoka mizas vai augu šķiedrām veidotās lapas bija salocītas garā strēmelē.
Austrumāzijā tīstokļu tradīcija saglabājās daudz ilgāk kā Vidusjūras reģionā. Starpposmā pastāvēja locītie un vienā sānā savienotie raksti, kā arī grāmatas ar lapām, kas aprakstītas tikai no vienas puses.Judaismā joprojām saglabā Toras ruļļus ceremoniālai lietošanai.
Fraternitas Baltica

Vēsture

Dibināta 1865. gadā pie Rīgas politehnikuma kā Fraternitas Polytechnici Baltici. 1867. gadā kopā ar citiem politehnikuma studentiem izveidoja Vispārējo politehniķu konventu (APC), kas regulēja visu studentu dzīvi RPI.
1869. gadā iekšējo nesaskaņu dēļ, no Fraternitas Baltica izstājās vairāki biedri, kas nodibināja korporāciju Concordia.
1871. gadā piedalījās Rīgas šaržēto konventa dibināšanā (C!C!).
Pirmā pasaules kara gados, RPI evakuējoties uz Maskavu, uz laiku pārtrauca darbību. 1918. gadā Fraternitas Baltica atjaunoja darbību Rīgā, pie vācu okupācijas iestāžu izveidotās Baltijas Tehniskās augstskolas. Latvijas brīvības cīņu sākumā, 1918. gada decembrī korporācija pieņēma lēmumu, ka visiem aktīvajiem biedriem jāiestājas vācbaltu militārajās vienībās (Landesvērā).
1920. gadā reģistrēta pie Latvijas universitātes un uzņemta Latvijas studentu korporāciju Prezidiju Konventā. (P!K!). No tā gan, protestējot pret dažādiem lēmumiem, vairākas reizes īslaicīgi izstājās.
1930. gadu sākumā, kopā ar pārējām baltvācu korporācijām, demonstratīvi izstājās no P!K!, protestējot pret lēmumu turpmāk P!K! sēdēs lietot tikai latviešu valodu.
1932. gadā, ar LU padomes lēmumu, slēgta kā korporācija. Turpināja pastāvēt kā biedrība, saglabājot korporācijas nosaukumu un iekšējo organizāciju.
1938. gadā, samazinoties biedru skaitam un aktivitātei, pieņēma lēmumu par aktīvās darbības pārtraukšanu.
Galīgi likvidējās 1939. gadā, visiem biedriem izceļojot uz Vāciju.
1959. gadā Vācijā esošie Fraternitas Baltica filistri, kopā ar citu vācbaltu korporāciju filistriem piedalījās studentu korporācijas Curonia Goettingensis dibināšanā, kuru vēlāk deklarēja par oficiālo Baltijas korporāciju tradīciju turpinātāju.

Biedri

19. gs. beigās Fraternitas Baltica no internacionālas kļuva par vācbaltiešu korporāciju. Vairāki biedri krita Latvijas Neatkarības kara laikā, cīnoties Baltijas landesvērā.
Pazīstamākie biedri: arhitekti Heincs Pīrangs, Oskars Bārs, Bernhards Bīlenšteins, Gerhards fon Tīzenhausens, Vācbaltiešu tautas apvienības prezidents Ērihs Mindels.
37. šaha olimpiāde

37. šaha olimpiāde notika no 2006. gada 20. maija līdz 4. jūnijam Itālijas pilsētā Turīnā.

Vispārīgs apskats

Olimpiādē piedalījās 148 vīriešu (ieskaitot Itālijas "B" un "C") un 103 sieviešu (ieskaitot Itālijas "B") komandas. Spēles reglaments: Šveices sistēma, 13 kārtas. Apdomas laiks: katram spēlētājam 90 minūtes līdz partijas beigām ar 30 sekunžu pieskaitījumu katram partijā izdarītajam gājienam sākot ar pirmo.
Ieņemtās vietas noteica: 1) iegūtie punkti (P); 2) Buholca punkti (BP); 3) komandas punkti (KP).
Olimpiādes galvenais tiesnesis bija FIDE starptautiskais tiesnesis Gērts Geisens (Nīderlande).

Nonas Gaprindašvili balva

Nonas Gaprindašvili vārdā nosaukto balvu ieguva Ķīna, kurai bija visaugstākie rādītāji abu tās komandu (vīriešu un sieviešu) vērtējumā.
Bauskas plūdi (1928)

Bauskas plūdi, kas notika 1928. gadā, bija vieni no postošakajiem plūdiem Bauskas vēsturē. Smago vasaras lietavu izraisītā Mēmeles līmeņa celšanās 20. jūnijā aizrāva sev līdzi pa upi pludinātos baļķus, appludināja upei tuvākās Bauskas vecpilsētas ielas un sagrāva daļu no Mēmeles tilta.   
1928. lietainā vasara izraisīja plūdus daudzviet Latvijā un Igaunijas dienvidos. Šajos gados notika aktīva mežā izcirsto baļķu pludināšana pa upēm uz kokzāģētavām Bauskā, Jelgavā un Rīgā. Jau jūnija sākumā pie Mēmeles tilta bija izveidojies bistami liels baļķu sanesums. Taču lielie plūdi sākās pāris nedēļas vēlāk, kad Mēmeles ūdeņu spiediens pārrāva baļķu nosprostojumus kādus četrus kilometrus pirms Bauskas, un straumes nestie baļķi sablīvējās pie Mēmeles tilta. Lietavu dēļ 20. un 21. jūnijā Mēmelē bija dubultojies ūdens daudzums. Milzīgais baļķu aizsprosts aizdambēja upi un pacēla ūdens līmeni par 6 metriem virs normas, appludinot daudzas pilsētas ielas.
Pārplūdusī upe rāva sev līdzi slikti nostiprinātos baļķu plostus, kas sablīvējās pie Mēmeles tilta, veidojot koka aizsprostu. Upmalas ēkas un ieliņas applūda. Piektdien, 22. jūnijā 4.00 no rīta straumes nestie baļķi izlauza ap 10 metrus garu tilta posmu. Ūdens un baļķi daļēji sagrāva vairākas ēkas. Upes ūdens izrāva sev ceļu gar upes krastu vecpilsētas pusē, aizskalojot un daļēji sagraujot upmalas šķūnīšus, ebreju sinagogu un dažas citas ēkas. 
Visvairāk plūdos cietušas vācietim Štēbenam piedrošās Lejas dzirnavas, kam nodarītie zaudējumi sasnieguši 8 miljonus rubļu, bet Teodora Lodiņa alus darītavai nodarīti zaudējumi par 300 000 rubļiem.

Plūdu sekas

Sākot ar 23. jūnija vakaru ūdens krities jau par 3 metriem, atstājot aiz sevis baļķu sanesumus. Baļķu aizvākšanu sāka organizēt Bauskas pašvaldība, piesaistot šiem darbiem 350 strādniekus. 
Pilsētas dāmas, notāra Jura Varenā kundzes, Latvijas Sarkanā Krusta Bauskas nodaļas priekšnieces vadībā izveidoja palīdzības komiteju, kas izmantoja Sarkanā Krusta piešķirtos līdzekļu, lai plūdos cietušajiem pāris nedēļas izdalītu pārtiku – zupu, maizi, sviestu, gaļu, zivis, cukuru u.c. Pirmajās dienās palīdzību saņēmuši 300 cilvēki, katram dienā piešķirta palīdzība 64. santīmu apmērā. 
Sagrautais tilts nozīmēja, ka Bauskai vairs nebija sauszemes satiksmes ar 16 no apriņķa 20 pagastiem. Apstājās tirdzniecība tirgū un samazinājās rūpniecības apjomi. Jau dažas nedēļas vēlāk zirgu satiksmei tika atklāts plosta tilts, bet gājējiem tika uzbūvēta koka laipa.

Informācija internetā

Zudusī Latvija
Vilhelms Bergmanis

Dzīvesgājums

Vilhelms Bergmanis dzimis 1875. gada 10./22.(j.s.) decembrī Laidzes pagasta mājās "Pēčas" Indriķa un Mariannas Bergmaņu ģimenē kā trešais bērns. Brāļi Jānis un Eduards Bergmaņi, māsa Bille Madlēna Bergmane (prec. Kazimira).
Dzīvojis Talsos K. Mīlenbaha ielā 17.
1895. gadā beidzis Irlavas skolotāju semināru. 1895.-1896.g. strādājis par skolotāju Talsu draudzes skolā.
Ap 1900.-1905. gadu  aktīvi piedalījies Talsu sabiedriskajā dzīvē. Īpašu ievērību izpelnījies darbojoties Talsu Sadraudzīgajā biedrībā kā režisors.
20. gadsimta sākumā rakstījis humoristiskus aprakstus grāmatu tirgotāja J. Lindes (pseid. Lindulis, 1870-1942) gadskārtējā “Talsu kalendārā”, parakstoties kā V. Rocežnieks. 1903. gadā režisējis A. Niedras (1871-1942) lugu "Zeme", kas izsaukusi nepatiku no Laidzes barona Edvīna Hāna puses. 1905. gada nogalē vai 1906. gada janvārī  arestēts par piedalīšanos 1905. gada revolucionārajos notikumos. Tiesāts Jelgavas kara tiesā un attaisnots. Pēc 1905. gada revolūcijas strādājis Džūkstē un Valmierā.
1906. gadā sarakstījis drāmu "Negaisa stāsts", parakstot ar pseidonīmu Wlbds, kas 1907. gadā izrādīta teātros. 1909. gadā uzrakstījis drāmu "Kalna gaiss", par ko saņēmis Rīgas Latviešu biedrības Literatūras fonda atzinības balvu. 1912. gadā režisējis R. Blaumaņa 1905. gadā sarakstīto lugu "Ugunī". 1913. gadā sarakstījis drāmu "Aklie".
1919. gadā Vilhelms Bergmanis ticis izsūtīts uz Krieviju, bet 1920. gadā atgriezies Latvijā. No 1921. līdz 1935. gadam strādājis par skolotāju Talsu apriņķa pamatskolā.
Pēc Otrā pasaules kara ēka, kurā V. Bergmanis dzīvojis, tika nacionalizēta, skolotājs pārcēlies pavadīt mūža nogali Rindzeles invalīdu namā. Pensijas gados sarakstījis vairākus manuskriptus, kurus pats iznīcinājis. Brāļa dēlam Andrejam Bergmanim nodevis visas savas autortiesības.
Vilhelms Bergmanis miris 1960. gada 20. decembrī, apbedīts Talsu Antiņu kapsētā 1960. gada 27. decembrī.
Green Novice

Vēsture

Grupas pirmsākumi meklējami 2000. gadā Preiļos. Sākotnēji tas bija skolas vokāli instrumentāls ansamblis, bet vēlāk radās arī grupas pašreizējais nosaukums. Pa šo laiku mainījās gan grupas sastāvs, gan spēlētās mūzikas žanrs. Par oficiālo grupas dibināšanas gadu uzskata 2005. gadu, bet kopš 2007. gada grupai ir nemainīgs sastāvs. 2014. gada grupa izdeva savu latgaliski sarakstīto debijas albumu Padebeši, kura prezentācijas koncerts notika 8. martā Preiļu kultūras namā, piedaloties arī tādām Latgales grupām kā Bez PVN, Dabasu Durovys, Rikši, kā arī Kroma kolna bruoliste. 2015. gadā kategorijās „Labākais roka vai metāla mūzikas albums” un „Labākā debija” albums bija nominēts Latvijas Mūzikas ierakstu 2014. gada balvai „Zelta mikrofons”.
Grenoble École de Management

Grenoble École de Management (GEM) ir Eiropas biznesa augstskola ar vairākām universitātes pilsētiņām, kas atrodas Francijā: Grenoblē un Parīzē. GEM dibināta 1984. gadā.
The Financial Times 2015. gadā skolu Eiropas biznesa skolu vidū ierindoja divdesmitajā vietā.
Skolas programmas ir trīskārši akreditētas — atbilstoši starptautiskajiem AMBA, EQUIS un AACSB standartiem. Skolas absolventu vidū ir ievērojami uzņēmēji un politiķi.
Fēlikss fon Meijendorfs

Dzīves gājums

Cēlies no Meijendorfu dzimtas. Dzimis Jelgavā 1834. gada 24. janvārī Krievijas armijas virsnieka Kazimira fon Meijendorfa (1794—1854) ģimenē. Viņa vectēvs kavalērijas ģenerālis Kazimirs fon Meijendorfs (1749—1813) bija Mazstraupes pilsmuižas īpašnieks, Rīgas vietniecības pārvaldnieks (1795-1797) un Somijas guberņas kara gubernators (1803—1807).
Mācījās Pēterburgas vācu Sv. Pētera skolā. Pēc tās beigšanas iestājās Krievijas impērijas diplomātiskajā dienestā, bija vēstniecības sekretārs Berlīnē, no 1858. gada Štutgartē, no 1862. gada Romā. 1866. gada Jaungada pieņemšanas laikā sastrīdējās ar Romas pāvestu Piju IX par Romas katoļu baznīcas stāvokli Polijā un tika izraidīts no Romas.
No 1867. gada Krievijas impērijas vēstnieks Veimārā, no 1870. gada Karlsrūē. Miris Štutgartē 1871. gada 4. janvārī.
Jānis Jankovskis

Dzīvesgājums

Dzimis 1876. gada 7. februārī Panevēžas apriņķa Poislīces muižas zemnieka Jāņa Jankovska ģimenē. Mācījās Jelgavas ģimnāzijā un Rīgas ģimnāzijā (1897). Studēja medicīnu Kijevas (1897) un Berlīnes universitātēs (1899–1902). Pēc diploma iegūšanas bija ordinators Pēterburgas kara medicīnas akadēmijas Dzemdētāju un sieviešu slimību klīnikā (1902–1903), pēc tam Berlīnes universitātes Iekšējo slimību klīnikā. Krievijas-Japānas karā bija ķirurgs Sarkanā krusta Liepājas nodaļas virsnieku lazaretē Harbinā (1904–1905).
Pēc atgriešanās dzimtenē bija Rīgas pilsētas 1. slimnīcas virsārsta Ādolfa fon Bergmaņa asistents (1906), vecākā ārsta palīgs (1912). Tērbatas Universitātē aizstāvēja dr. med. disertāciju "Par šautiem un durtiem vēdera orgānu ievainojumiem" (1910). Pirmā pasaules kara laikā Jānis Jankovskis izveidoja (1915) un vadīja Latviešu strēlnieku bataljonu apvienoto lazareti. Pēc Brestļitovskas miera līguma noslēgšanas 1918. gadā strādāja par Rīgas pilsētas 1. pilsētas slimnīcas II. ķirurģiskās nodaļas vecāko ārstu. Latvijas brīvības cīņu laikā 1918. gada 20. novembrī J. Jankovskis nodibināja Latvijas Sarkanā Krusta organizāciju, bija Sarkanā Krusta slimnīcas galvenais ārsts. Latvijas-Vācijas miera sarunu delegācijas loceklis Berlīnē (1920). Pateicoties viņa iniciatīvai, 1921. gadā Rīgā tika nodibināta žēlsirdīgo māsu skola (vēlākā Sarkanā Krusta medicīnas koledža), 1922. gadā kaulu tuberkulozes sanatorija Krimuldas pilī.
Latvijas Universitātes Medicīnas fakultātes docents un Hospitālās ķirurģijas klīnikas vadītājs (1920), profesors (1924). Miris 1925. gada 6. decembrī Rīgā. Apbedīts Meža kapos, kur 1927. gadā uzstādīts viņa kapa piemineklis (tēlnieks Kārlis Jansons).
Partizānske

Vēsture

Pilsēta radusies 1938. – 1939. gadā pie kompānijas Bata apavu rūpnīcas, un kompānijas vārdā tika nosaukta par Batjovaniem (slovāku: Baťovany). Par godu 1944. gada Slovākijas Nacionālā sacelšanās norisei, 1949. gadā pilsēta tika pārsaukta par Partizānski. No 1993. gada - Slovākijas sastāvā. Pēc neveiksmīgas privatizācijas apavu ražošana pilsētā ir sarukusi.

Cilvēki

Pēc etniskā sastāva vairums pilsētas iedzīvotāju ir slovāki (97,71 %). Pēc reliģiskās piederības - katoļi (73,88 %), nereliģiozi (18,07 %).
Kārlis Bļodnieks

Biogrāfija

Dzimis Tukumā zemnieku ģimenē. Pirmās skolas gaitas uzsācis Tukuma elementārskolā. Pēc tam mācības turpinājis Sanktpēterburgā, kur sākumā pabeidza reālskolu, bet pēc tam turpat iestājās Politehniskajā institūtā, kur studēja Tautsaimniecības un ekonomikas nodaļā. 1915. gadā absolvēja to specializējoties jautājumos, kas skar dzelzceļu. Pirmā darba vieta bija Maskavas - Vindavas - Ribinskas dzelzceļš, kur viņš bija dzelzceļa praktikants. Pēc tam bija stacijas priekšnieks, ekspluatācijas priekšnieks un ekspluatācijas revidents. Pleskavas — Bologoje līnijas nodaļas priekšnieka vecākais palīgs un ekspluatācijas nodaļas priekšnieks. 
1918. gada vasarā atgriezās dzimtenē, kur iesaistījās valsts darbā uzreiz pēc Latvijas proklamēšanas. Sākumā viņam bija oficiāli jāpārņem dzelzceļa līnijas Latvijā pēc vāciešu aiziešanas, tomēr to iztraucēja lielinieku uzbrukums Latvijai, kurš lika Latvijas Pagaidu valdībai doties uz Liepāju. 1919. gada pavasarī bija nosūtīts komandējumā uz Somiju, lai iepazītos ar turienes dzelzceļa saimniecību. Reālu darbību varēja uzsākt pēc Latvijas pagaidu valdības atgriešanās Rīgā, 1919. gada jūlijā. 3. augustā iecelts par Latvijas dzelzceļu ekspluatācijas direktoru. Darbojies pie Latvijas dzelzceļa organizatoriskajiem un atjaunošanas darbiem. 1921. gadā iecelts par dzelzceļu galveno direktoru. Šos pienākumus viņš veica līdz 1924. gada martam, kad tika iecelts par Latvijas Komercbankas direktoru. 1931. gadā pēc pēkšņās dzelzceļa galvenā direktora nāves tika aicināts atkal strādāt šajā amatā. Kārlis Bļodnieks šim piedāvājumam piekrita un šo amatu ieņēma līdz 1940. gadam, kad notikās Latvijas okupācija. 1937. gadā iecelts par Dzelzceļu aizsargu pulka štāba rotas komandieris, bet no 1939. gada bija Tehniskā bataljona komandieris. Kopš 1939. gada Latvijas Universitātes goda doktors. Apbalvots ar Triju Zvaigžņu ordeni (III šķiras) un Lietuvas Ģedimina ordeni.
Neilgi pēc padomju varas nostiprināšanās Latvijā tika atlaists no sava amata. Turpmāk dzīvoja kopā ar ģimeni Lielupē. 1941. gada 14. jūnijā kopā ar ģimeni tika apcietināts un bez tiesas sprieduma izsūtīts uz Vorkutu, bet vēlāk uz Novaja Zemļa cinka raktuvēm. 1942. gada 2. maijā tika notiesāts par kontrrevolucionāru darbību. 1942. gada 9. jūnijā tika nošauts. Ģimene, sieva un dēls, vēlāk atgriezās Latvijā no izsūtījuma.