google/wiki40b huggingface dataset:
Edvards Lēve

Biogrāfija

Piedzimis mūsdienu Čehijā, taču pārcēlies uz Angliju, kur kļuvis par veiksmīgu biznesmeni. 1830. gados uzņemts Britu pilsonībā. 1840. gadu beigās un 1850. gadu sākumā bijis pazīstams kā viens no vadošajiem Londonas šahistiem. 1847. gadā mačā uzvarējis Hovardu Stauntonu ar 5:2, kurā pretinieks devis priekšā bandinieku un divus gājienus. 1849. gadā bijis pārāks mačā pret Hjū Kenediju ar 7½:6½. 1849. gadā piedalījies Londonas šaha turnīrā pēz izslēgšanas sistēmas, kurā zaudējis 2. kārtā (turnīrā uzvarējis Henrijs Bakls). 1851. gadā zaudējis mačā Frederikam Dīkonam ar 2½:7½. 1851. gadā piedalījies pirmajā starptautiskajā šaha turnīrā Londonā, kurā pirmajā kārtā zaudējis Marmadjūkam Vaivilam ar 0:2 (turnīrā uzvarējis Ādolfs Andersens). Vēlākajos gados šaha turnīros piedalījies reti. Vienīgi 1858. gadā sev piederošajā Londonas viesnīcā Lowe's Hotel ticies mačā ar ASV šahistu un toreiz neoficiālo Pasaules šaha čempionu Polu Morfiju un cietis bezierunu sagrāvi ar 0:6.
Rēzeknes 3. vidusskola

Vēsture

Skolas ēka uzcelta 1923. gadā, un šeit atradās latviešu ģimnāzija,? kas pastāvēja līdz 1943. gadam. Otrā pasaules kara laikā, no 1943. līdz 1944. gadam, ēkā atradās vācu armijas hospitālis. 1944. gada Rēzeknes bombardēšanas laikā celtne tika sagrauta. Ēka tika atjaunota īsi pirms 1949./50. mācību gada sākuma, un darbu šeit uzsāka Rēzeknes septiņgadīgā skola ar krievu mācībvalodu. No 1955. gada, saskaņā ar Tautas izglītības nodaļas rīkojumu, septiņgadīgā skola tika pārveidota par Rēzeknes 3. vidusskolu. 1958. gadā notika pirmais skolas izlaidums. 1973. gadā tika pabeigta trīsstāvu piebūve, kurā tika izvietoti mācību kabineti un sporta zāle.

Cita svarīga informācija

Lai attīstītu skolēnu intereses un spējas pētīt Latvijas dabas un sociālo vidi, skolā tiek īstenota skolēnu zinātniski pētnieciskā darbība. Pirmā vidusskolas skolēnu zinātniskā konference notika 1998. gadā. Kopš 2011. gada pētnieciskajā darbībā iesaistījušies arī pamatskolas skolēni (7.-8. kl.). 2015./16. mācību gadā aizstāvēti 83 pētnieciskie darbi. Katru gadu skolēni veiksmīgi piedalās reģionālajā zinātniskajā konferencē: 2016.gadā viens skolēns ar savu darbu ieguva III vietu un viens - atzinību.
Skolā notiek tehniskās grafikas stundas. Katru gadu tiek īstenota 12. klašu skolēnu projektu aizstāvēšana. Skolas bērni piedalās dažāda līmeņa konkursos: Latvenergo, Ķengurs, “Pazīsti savu organismu” u.c. 
Vasaras brīvdienās skola organizē nometni "Dzīves skola", atsevišķi zēniem un meitenēm, kuras mērķis - sagatavot skolēnus pieaugušo cilvēku dzīvei.
Pauls Ašmanis

Biogrāfija

Pauls Ašmanis piedzima 1881. gada 5. maijā Kokneses pagastā, ieguvis augstāko izglītību. Mācījies Rīgas Komercskolā, studējis komerczinības Rīgas Politehniskajā institūtā un Cīrihes Universitātē.
No 1907. līdz 1914. gadam bija laikraksta «Dzimtenes Vēstnesis» līdzstrādnieks. No 1918. līdz 1920. gadam strādāja laikraksta «Jaunākās Ziņas» redakcijā. Darbojies arī «Nacionālās apvienības» laikrakstā «Latvis». No 1919. līdz 1920. gadam Ašmanis bija Latvijas Republikas Ārlietu ministrijas Informācijas departamenta direktors, bija ārlietu ministra pienākumu izpildītājs Zigfrīda Annas Meierovica prombūtnes laikā. Vadīja Ārlietu ministrijas laikrakstu Bulletin.
1920. gadā ievēlēts Latvijas Satversmes sapulcē, pārstāvēja Bezpartijisko grupu. Amatā bija līdz 1922. gadam. Bezpartijisko grupas pārstāvji, to skaitā Ašmanis, izveidoja partiju «Bezpartejiskais nacionālais centrs». Partija vēlāk bija zināma ar nosaukumu «Nacionālais centrs», vēlāk — «Nacionālā apvienība». Ašmanis ir darbojies partijas valdē.
Otrā pasaules kara laikā devās trimdā uz Vāciju. Miris 1952. gada 13. oktobrī Fareles veco ļaužu pansionātā Vācijā.
Mihaels Albasīni

Profesionālā karjera

Albasīni karjeru uzsāka 2003. gadā Phonak komandā, bet 2005. gada sākumā pārcēlās uz Liquigas-Bianchi, bet 2009. gadā pievienojās Team Columbia-High Road. Kopš 2012. gada Albasīni pārstāv Austrālijas profesionālo komandu GreenEDGE.
2012. gadā Albasīni guva panākumus UCI World Tour līmeņa sacensībās Volta a Catalunya. Sešu posmu sacensībās nebija iekļauti individuālie braucieni un Albasīni pārņēma vadību jau pirmajā posmā, pārspējot Antonī Delaplasu no Saur-Sojasun komandas un iegūstot 42 sekunžu vadību kopvērtējumā. Nākamajā posmā pēc dienas kalnos viņš bija vadošo aptuveni 20 braucēju grupā kuri līdz finišam aizbrauca Bredlija Viginsa aizvējā un finiša sprintā pārspēja sāncenšus, gūstot otro uzvaru pēc kārtas. Viņam izdevās saglabāt pārsvaru nākamajos paugurainajos posmos, uzvarot kopvērtējumā ar 1 minūtes un 30 sekunžu pārsvaru pār Samuelu Sančesu no Euskaltel-Euskadi komandas.
2015. gadā Albasīni ieguva trešo vietu La Flèche Wallonne sacensībās aiz Alehandro Valverdes un Žiljēna Alafilipa. Vēlāk viņš uzvarēja Tour de Romandie otrajā posmā, uzvarot sprintā no 49 braucēju grupas, kas bija izveidojusies pēc Col de la Vue des Alpes kāpuma un nobrauciena. Panākumu viņš atkārtoja nākamajā dienā, par virāku velosipēdu tiesu pārspējot Žiljēnu Alafilipu. Viņam nācās izstāties no Tour de France pēc piektā posma kritienā salauztas rokas dēļ.
Apģērbs

Apģērbs ir izstrādājums vai izstrādājumu kopums, kura mērķis ir apsegt cilvēka ķermeņa daļas. Ir dažāda veida apģērbi, kuru funkcijas atšķiras. Piemēram, bikses nodrošina kāju nosegšanu, krekls - ķermeņa augšdaļas nosegšanu, galvassegas - galvas nosegšanu utt.
Pjotrs Dubiņins

Biogrāfija

Dzimis Varšavā. Sākoties 1. pasaules karam, ģimene pārcēlusies Ņižņijnovgorodu. Strādājis celtniecībā. Bijis Lielā Tēvijas kara dalībnieks. Kaujās pie Kēnigsbergas smagi ievainots. Pēc kara dzīvojis Gorkijā. Bijis Gorkijas Automobiļu rūpnīcas šaha sekcijas vadītājs.
Vairākkārt piedalījies KPFSR un PSRS šaha čempionātos. Bijis daudzkārtējs Gorkijas pilsētas čempions. No 20. gadsimta piecdesmito gadu vidus sekmīgi piedalījies korespondencšaha sacensībās. 3. PSRS čempionātā dalījis pirmo vietu ar Borisenko, 2. un 4. PSRS čempionātā ieguvis sudraba medaļu. 4., 6. un 8. korespondencšaha olimpiādes uzvarētājs PSRS komandas sastāvā.
No 1925. gada publicējis vairākas šaha kompozīcijas, galvenokārt etīdes.
Johans Heinrihs Baumanis

Dzīvesgājums

Dzimis 1753. gadā Jelgavā luterāņu mācītāja un Kurzemes un Zemgales hercogistu superintendenta Jukuma Baumaņa (1712–1759) un viņa sievas Šarlotes,  dzimušas Štafenhāgenas, ģimenē. No 1773. līdz 1776. gadam viņš studēja teoloģiju Erfurtes universitātē, līdztekus mācījās gleznošanu pie animālista Jēkaba Samuela Beka. 
Pēc atgriešanās dzimtenē uzrakstījis dažas ludziņas latviešu valodā.
1790. gadā viņu uzņēma Pēterburgas Zinātņu akadēmijā.
Uzgleznojis vairāk nekā 1700 eļļas gleznu, kuru tematika pamatā aptver medību ainas un dzīvniekus, no tām saglabājušās tikai 43. Baumanis bija kaislīgs mednieks, savu mednieku stāstu dēļ pazīstams kā "Kurzemes Minhauzens". 
Mūža nogalē dzīvojis Mazjumpravas muižā, miris 1832. gadā, apglabāts Katlakalna baznīcas kapos.
Hojersverda

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1268. gadā. 1423. gadā ieguva pilsētas tiesības. Septiņgadu kara laikā pie pilsētas notika Hojerverdas kauja, kura prūši sakāva austriešu karaspēku. Pirms tam būdama Saksijas sastāvā, Hojerverda kopš 1815. gada ietilpa Prūsijā. Postīta Otrā pasaules kara laikā. VDR laikā pilsēta kļuva par rūpniecības centru. Tuvumā tika izveidots liels brūnogļu ieguves uzņēmums. Pilsētā ražoja monitorus VDR datoriem Robotron. Pēc Vācijas pavienošanas daudzi uzņēmumi bankrotēja. 1991. gada 17./23. septembrī pilsēta notika pret ārvalstu iebraucējiem (no Vjetnamas, Mozambikas) vērsti nemieri.

Ekonomika

Pilsētā atrodas Aldi Nord loģistikas centrs.

Kultūra

Hojerverdā atrodas Konrāda Cūzes datortehnikas muzejs.

Cilvēki

Hojersverda ir futbolista Tonija Jančkes (Tony Jantschke, 1990) un okultista Rūdolfa fon Zēbotendorfa (Rudolf von Sebottendorf, 1875-1945?) dzimtā pilsēta. Pilsētā uzaudzis poļu nacionālais varonis, ģenerālis Jans Henriks Dombrovskis (Jan Henryk Dąbrowski, 1755-1818). No 1923. līdz 1928. gadam vietējā skolā mācījās datorzinātnieks Konrāds Cūze (Konrad Zuse, 1910-1995).
Melvila raga lapastes gekons

Izskats

Gekona garums ir aptuveni 20 cm. Gaidot medījumu, tas spēj apbrīnojami saplūst ar apkārtējo vidi. Uz šo ķirzakas īpašību norāda arī sugas latīniskais nosaukums eximius - ‘neparasts, izmeklēts’.

Dzīvesvieta

Melvila raga lapastes gekonu atklāja Jorkas raga pussalas kalnainā tropu mežā. Dienu tas pavada, slēpjoties starp akmeņiem. Kā lielākā gekonu daļa, kļūst aktīvs naktīs, medījot virs akmeņiem un kokos.

Atklāšana

Ekspedīciju 2013. gada martā uz mazpētīto Austrālijas ziemeļaustrumu reģionu finansēja Nacionālā ģeogrāfijas biedrība. Šajā "zaudētajā pasaulē" ir atklātas vēl vairākas potenciāli jaunas, zinātnei agrāk nezināmas sugas.
Fedčenko šļūdonis

Ģeogrāfija

Šļūdonis sākas no cirka 6280 metru augstumā Jazguloma grēdas ziemeļaustrumos, ko ieskauj Neatkarības smailes (6940 m), Parīzes Komūnas smailes (6350 m) un 26 Baku komisāru smailes (6848 m) ziemeļu nogāzes. Plūst ziemeļu virzienā 77 km garumā gar Zinātņu Akadēmijas grēdas austrumu nogāzi. Uzņem 45 mazākus ledājus, lielāki no kuriem ir Augstais Tanimass, Zinātņu Akadēmijas ledājs, Jeļenas Rozmirovičas ledājs, Kašalajaks, Bivačnijs (kreisās puses), Vitkovska ledājs un Naļivkina ledājs (labās puses).
Ledāja virsmas slīpums ir ap 1,5—2,5°, plūsmas ātrums līdz 66,8 centimetriem diennaktī. Augšējā firna daļā ātrums ir ap 216 metriem gadā, vidējā daļā — 252 metri gadā, pie ledāja mēles — 126 metri gadā. Lielākais ledus biezums vidusdaļā ir ap 1000 metru; kopējais tilpums — 144 km³ (355 Rāznas ezeru tilpums).
Ledāja mēle atrodas 2900 metru augstumā un no tās sākas Seldarjas upīte, kas tālāk ietek Muksu Amudarjas baseinā.

Vēsture

Šļūdoņa lejasdaļu 1878. gadā atklāja entomologs un ģeogrāfs Vasīlijs Ošaņins (Василий Ошанин), bet vidusdaļu un augšdaļu — Pamira ekspedīcija 1928. gadā. Ošaņins ledāju nosauca par godu Aizalaja grēdas un Ļeņina smailes atklājējam, biologam un ceļotājam Aleksejam Fedčenko, kurš 1873. gadā gāja bojā Alpos.
Fedčenko šļūdoņa vidusdaļā uz klinšu izvirzījum 4169 m augstumā pie Kašalajaka pietekas kopš 1933. gada darbojas hidrometeoroloģiskā stacija. Starptautuskā ģeofizikas gada ietvaros (1957—1959) šļūdoņa augšdaļā 4900 m augstumā darbojā glacioloģiskā stacija «Vitkovska ledājs».
Personvārds

Personvārds ir antroponīms, ko lieto kādas personas apzīmēšanai. To veido viens vai vairāki vārdi, kam parasti seko uzvārds. Atsevišķos gadījumos sastopami dubultuzvārdi, kuru daļas savieno ar defisi. Citās kultūrās tiek lietotas atšķirīgas personvārdu veidošanas sistēmas, kas var neiekļaut uzvārdu, bet var ietvert tēvvārdu, krustvecāku vārdus vai citas personvārda sastāvdaļas. Citvalodu personvārdus latviešu valodā atveido atbilstoši to izrunai oriģinālvalodā un iekļauj latviešu valodas gramatiskajā sistēmā.

Vēsture

Senajos laikos vadīja ticība personvārda ietekmei uz cilvēka raksturu un likteni, ko latīniski formulēja kā nomen est omen ('vārds ir zīme'). Piemēram, Senajā Indijā zēniem tika dots vārds Vīrabāhu ('daudzvīru spēks'), Dēvadatta ('Dieva dotais'), savukārt sengrieķu vārds Hērodots nozīmē 'Hēras dots', bet Sofokls — 'gudrībā slavens', Aleksandrs  — 'ļaužu aizstāvis'. Līdzīgi arī vēl joprojām plaši lietoto seno ģermāņu vārdiem bija sava nozīme, piemēram, Frīdrihs — 'miera valdnieks', Hermanis — 'karavīrs'. 
Šādi radušie arī senākie latvieši personvārdi, piemēram, Tālivaldis, Visvaldis un Varidots. 
Mūsdienās Eiropas tautu personvārdiem ir pa daļai starptautisks raksturs, jo dažādu valodu personvārdu sistēmās ir ienākuši vārdi no senajām grieķu, latīņu, ebreju, ģermāņu un slāvu valodām. Vairāki personvārdi iemūžinājuši seno valdnieku vārdus, piemēram Antons
(Antonijs), Artūrs, Cēzars, Dāvids, Kārlis.
Ūdens

Ūdens izplatība un izmantošana

Ūdens klāj aptuveni 71% no Zemes virsmas. No kopējā ūdens daudzuma Zemes garozā gandrīz puse atrodas ķīmiski saistītā veidā iežos (kristālhidrātu ūdens) un tādēļ nav pieejams lietošanai. No pieejamā ūdens daudzuma 2,1% veido sniegi un ledāji, bet 97,3% - pasaules jūras un okeāni. Pārējais ir Zemes atmosfēras tvaiku, pazemes ūdeņu, ezeru un upju saldūdens krājumi.
Lai uzturētu dzīvību, cilvēkam dienā jāizdzer apmēram 1-2 l ūdens, neskaitot to, ko viņš uzņem ar ēdienu. Cilvēkiem, kuri cieš badu, ir nepieciešams krietni lielāks ūdens daudzums.
Saldūdens trūkums ir pati nopietnākā problēma, ar kuru saduras cilvēce. Vairāk nekā miljards cilvēku dzīvo neapmierinošos sanitāros apstākļos, kur nav pieejams kvalitatīvs dzeramais ūdens. Nekvalitatīvs ūdens ir cēlonis daudzām epidēmijām.
Nesalīdzināmi vairāk ūdens ir vajadzīgs pārtikas produktu audzēšanai un pārstrādei. Pasaulē uz vienu iedzīvotāju, kopumā ņemot, tiek izlietots ap 900 l ūdens dienā. Lielā pasaules daļā tik daudz ūdens nemaz nav pieejams, un tā trūkums ir nopietns šķērslis attīstībai.
Pasaulē kopumā mājsaimniecību, mājdzīvnieku, rekreācijas un ražošanas vajadzībām patērē 565 km³ ūdens gadā. Ar pārtikas ražošanu saistītā apūdeņošana prasa vēl 3300 km³. Kopā ņemot, tas ir apmēram 4000 km³ ūdens gadā, kas atbilst 44% no aktīvajā apritē esošā ūdens daudzuma.
Smago ūdeni veido D₂O molekulas, kuru dabīgais saturs parastajā ūdenī ir 0,5·10⁻⁷.

Ūdens epidemioloģiskā nozīme

Netīrs dzeramais ūdens var būt iemesls cilvēku masveida saslimšanai. Pārsvarā tas izpaužas kā zarnu infekcijas, ko var izraisīt vīrusi (HAV), baktērijas (vēdertīfs, paratīfs AB, holēra, dizentērija), parazīti (lamblijas, askarīdas, ankilostomas), zoonozes (leptospiroze, tularēmija, bruceloze u.c.). Dabiskos apstākļos bakteriālo piesārņojumu atšķaida lielas ūdens masas un infekciozos aģentus iznīcina ūdens saprofīti. Ja piesārņojums ir ilgstošs, var veidoties t.s. ūdens epidēmijas, kas raksturojas ar to, ka pēkšņi saslimst liels skaits cilvēku, kuri lietojuši ūdeni no viena un tā paša avota. Infekcijas avoti mēdz būt neattīrītu notekūdeņu iepludināšana vietās, kur tiek ņemts dzeramais ūdens, kuģu balasta ūdeņi, grauzēju u.c. piesārņotāju piekļuve dzeramajam ūdenim (piemēram. leptospiroze – ar grauzēju urīnu).
Brugadas sindroms

Brugadas sindroms ir ģenētiska saslimšana, kurai raksturīga anormāla elektrokardiogramma un palielināts risks pēkšņai kardiālai nāvei. Tā ir nosaukta pēc spāņu kardiologiem Pedro Brugadas un Jozepa Brugadas. Tas ir visbiežākais pēkšņas nāves iemesls jauniem vīriešiem Taizemē un Laosā bez iepriekš zināmām sirds saslimšanām.

Etioloģija

Aptuveni 20% Brugadas sindromu gadījumu ir atrasta saistība ar mutācijām gēnā, kas kodē nātrija jonu kanālu kardiomicītu šūnu membrānās. Tāds gēns, piemēram, ir SCN5A, kas atrodas 3. hromosomas īsajā plecā (3p21). Funkcijas zuduma mutācija izraisa labās sirds sienas repolarizācijas traucējumus, kas var novest pie kambaru tahikardijas un/vai fibrilācijas, kas bieži rezultējas nāvē.

Diagnostika

Ir pieejami ģenētiskie testi, kas apstiprina Brugadas sindromu.
15. septembris

15. septembris ir gada 258. diena (259. garajā gadā) pēc Gregora kalendāra. Līdz gada beigām ir atlikušas 107 dienas.
Lielā Piektdiena (filma)

Sižets

Pročidas salā ir pienākusi Lielā Piektdiena. Jau rītausmā sākas tradicionālais gājiens, kuru jau kopš 1588. gada rīko Tirkīza Brālība.
Natālija Ščerba

Biogrāfija

Natālijai Ščerbai no agras bērnības paticis lasīt un zīmēt. Profesionāli nodarbojusies ar ušu.
Pēc skolas beigšanas iestājās Kijevas nacionālajā tehnoloģiju un dizaina universitātē. Pēc ceturtā kursa beigšanas mācības pārtrauca un sāka strādāt modes ateljē.
Viņas pirmā publikācija — fantastisks stāsts "Dibenā" (На дне, 2005). 2008. gadā tika izdots Natālijas Ščerbas pirmais romāns "Būt par raganu" (Быть ведьмой), kurš vēlāk saņēma dažādas prēmijas. Vēlākajos gados iznākuši arī dažādi citi rakstnieces darbi.
Ovišu bāka

Bākas apraksts

Akmeņu mūra tornis (diametrs 11,5 m), kura iekšpusē ir otrs tornis (diametrs 3,5 m). Torņa augstums (bez laternas) 29,6 m, laternas augstums (bez vēja rādītāja, bet kopā ar pamatni) 6 m. Laterna (diametrs 3,5 m) izgatavota Sotera firmā Francijā. Laterna ir labi saglabājusies arī līdz mūsdienām. Bākā bija uzstādīts arī tās pašas firmas gaismas aparāts ar starmetēju lēcām, ko darbināja pulksteņa mehānisms, bet šo mehānismu 1915. gadā aizveda uz Krieviju. Vācu okupācijas iestādes uzstādīja jaunu gaismas iekārtu ar acetilēna degli, ko izmantoja līdz 1961. gadam. Uguns augstums ir 38,1 m vjl.
Jēkabs Jansons

Biogrāfija

Jēkabs Jansons piedzima 1884. gada 28. oktobrī Smiltenes pagasta «Vecčakstēs». 1908. gadā pabeidza Pleskavas Mērniecības skolu. 1909. gadā iestājās Maskavas Lauksaimniecības institūtā, Pirmā pasaules kara dēļ bija spiests pārtraukt studijas. 1914. gadā mobilizēts kā rezerves virsnieks. Maskavā iesāktās studijas pabeidza Latvijā pēc Rīgas Politehniskā institūta programmas. Pēc augstskolas pabeigšanas Jansons strādāja par mērnieku.
1920. gadā ievēlēts Latvijas Satversmes sapulcē, pārstāvēja Latviešu zemnieku savienību. Amatā bija līdz 1922. gadam. 1928. gadā kandidēja 3. Saeimas vēlēšanās no Latvijas Jaunsaimnieku un sīkgruntnieku partijas saraksta.
Krūmu šaurmutvaržu apakšdzimta

Kopīgās īpašības

Krūmu šaurmutvaržu apakšdzimtas vardes kopumā ir neliela auguma. Lielāko sugu (Bulindžera zemesvardes (Callulops robustus), Fakfakas zemesvardes (Callulops valvifer),  Dorija zemesvardes (Callulops doriae) un Jaungvinejas krūmvardes (Asterophrys turpicola)) pārstāvji pārsniedz 65 mm garumu. Toties Jaungvinejas mikrovardīšu ģints (Paedophryne) vardītes ir loti maziņas, no tām mazākā ir Amau vardīte (Paedophryne amauensis), kuras ķermeņa garums ir 7—8 mm. Arī pārējo sugu vardītes šajā ģintī nav daudz lielākas, pārsniedzot Amau vardīti tikai par dažiem milimetriem.
Oto Kristofers fon der Hovens

Dzīvesgājums

Dzimis Kurzemes muižnieku fon der Hovenu ģimenē. Tēvs - Polijas kornets Georgs Henrihs fon der Hovens, māte - Doroteja Elizabete, dzimusi fon Šillinga. No 1718. gada studēja Kēnigsbergā, no 1721. gada - Hallē. 
No 1729. līdz 1734. gadam bija Zemgales baznīcu vizitors (Kirchenvisitator), no 1730. gada - Landbotenmarschall, bet no 1732. gada - Landesbevollmächtigter. No 1734. līdz 1742. gadam bija Bauskas kapteinis (Hauptmann), bet no 1742. līdz 1746.gadam - Oberhauptmann Kuldīgā. No 1746. līdz 1748. gadam ieņēma landmaršala (Landmarschall) amatu, no 1748. līdz 1758. gadam - virspilskunga (Oberburggraf) amatu. No 1758. līdz 1759. gadam bija kanclers, No 1759. līdz 1763. gadam - landhofmeisters (Landhofmeister). 1763. gadā pretojās Ernsta Johana Bīrona atjaunošanai Kurzemes hercoga amatā, tāpēc tika atcelts no amata. 1767. gadā amatā tika atjaunots. 1765. un 1767. gadā pārstāvēja Kurzemi Varšavā.
Johans I fon Lūne

Dzīvesgājums

Johans I fon Lūne dzimis Līneburgas apvidū Ziemeļvācijā. Bijis prezbiteris un domkapitula loceklis Rīgas arhibīskapa Alberta Zauerbēra valdīšanas laikā. 1273. gadā domkapituls viņu izvēlēja par Rīgas arhibīskapu, tomēr Vācu ordenis un pāvesta kūrija izteica šaubas par viņa kompetenci. Tomēr Romas pāvests viņu apstiprināja amatā. Pēc diviem gadiem viņš atjaunoja Livonijas tirgotāju privilēģijas. 1279. gadā Johans Rīgas franciskāņu klosterī veda sarunas ar zemgaļu ķēniņa Nameiša pārstāvjiem, kas tajā laikā karoja ar Livonijas ordeni. Miris 1284. gadā Livonijā.

Dokumenti

Rusova Livonijas hronika:
"Tūliņ pēc mestŗa Otona nāves, 1274. gadā, kad cīņa vēl turpinājās, par mestri uzmetās Andrējs. Viņš noveda kaŗu ar leišiem un zemgaļiem līdz galam. Bet tajā pašā gadā kopā ar 20 ordeņbrāļiem viņš tapa nokauts no leišiem. Šinī laikā par virsbiskapu Rīgā bija Jānis Līnens".
Gettysburg: Armored Warfare

Spēles motīvs

Cilvēks, kurš dzīvo 2060. gadā atgriežas atpakaļ Amerikas pilsoņu karā, ņemot līdzi savus nākotnes ieročus, kurus iedod Amerikas Valstu Konfederācijas militārajiem spēkiem, cerot izmainīt nākotni.
10. jūnijs

10. jūnijs ir gada 161. diena pēc Gregora kalendāra (162. garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 204 dienas.
Padone

Vēsture

Padone tika atklāta 1930. gadā, neilgi pēc līnijas Jelgava—Liepāja atklāšanas. Padonē līdz 2001. gadam apstājās dīzeļvilciens Rīga—Liepāja. Kopš 2001. gada šis pieturas punkts ir neizmantots. Pieturai bija arī sava ēka, taču tā ir nojaukta. Pasažieru dīzeļvilcieni nepietur kopš 2001. gada 15. jūnija.
Skvalēns

Atrašanās dabā

Skvalēns dabā lielākos daudzumos sastopams dažu zivju, piemēram, haizivju aknās, arī daudzos augos un raugā. Tā kā skvalēns ir daudz vieglāks par ūdeni, tas palīdz haizivīm peldēt, jo tām nav peldpūšļa.

Skvalēnu var atrast visos augstākajos organismos, tai skaitā cilvēka organismā, jo tas ir steroīdu, piemēram, holesterīna bioķīmiskais priekštecis.

Iegūšana

Skvalēnu iespējams ķīmiski sintezēt no farnezola, taču vieglāk to iegūt no dabā sastopamām izejvielām.
Džuzepe Tomazi di Lampedūza

Dzīves gājums

Dzimis 1896. gada 23. decembrī Palermo Džulio Marijas Tomazi un viņa sievas Beatričes Mastrodžovanni Taskas Filandžeri ģimenē. Tomazi bija viena no ietekmīgākajām Sicīlijas aristokrātu dzimtām. Bērnību pavadīja savas vecāsmātes muižā Santa Margherita Bélice pie Palermo. 1914. gadā pabeidza Garibaldi liceju Palermo un imatrikulējās Romas universitātes tieslietu fakultātē, tomēr studijas neuzsāka sakarā ar iesaukšanu armijā Pirmā pasaules kara dēļ.
Kā artilērists piedalījās karadarbībā Balkānos, 1917. gadā krita Austroungārijas armijas gūstā, 1918. gadā izbēga un atgriezās dzimtenē.
Studēja Dženovas universitātē, kuru nepabeidza. 1925. gadā iestājās darbā Itālijas vēstniecībā Londonā, kur iepazinās ar vācbaltiešu psihoanalītiķi Aleksandru Alisi fon Volfu, kuras tēva barona Borisa fon Volfa atraitne bija apprecējusies ar viņa tēvoci Pjetro Tomazi. 1926. un 1927. gadā publicēja literatūrkritiskus rakstus.
1927. un 1931. gadā Džuzepe Tomazi apciemoja Aleksandru Alisi fon Volfu Stāmerienas muižā, bet 1932. gada 24. augustā viņi salaulājās Rīgas Vissvētās Dievmātes Pasludināšanas baznīcā. 1933. gadā viņa jaunā sieva atgriezās Latvijā, bet Džuzepe Tomazi pārvarā dzīvoja savas mātes namā Palazzo Lampedusa Palermo. 1934. gadā pēc tēva nāves viņš mantoja Lampedūzas prinča titulu.
1954. gadā uzrakstīja romānu Il Gattopardo, bet nespēja atrast izdevēju.
1956. gadā viņš adoptēja muzikologu Džoakīno Lancu (Gioacchino Lanza). Miris 1957. gada 23. jūlijā in Romā, apglabāts Palermo kapsētā Cimitero dei Cappuccini.
Pēc Lampedūzas nāves 1958. gadā iznāca romāns "Gepards", kas drīz vien ieguva pasaules slavu. 1963. gadā itāļu režisors Lukīno Viskonti uzņēma filmu "Gepards".
Hēfaists

Hēfaists sengrieķu mitoloģijā bija uguns un kalēja amata dievs. Zeva un Hēras dēls. Viņš bija neglīts un klibs, taču izcils sava aroda meistars. Par viņa sievu kļuva skaistā Afrodīte.
Mākslā viņu attēlo kā spēcīgu, parasti bārdainu kalēju pusmūža gados, kas rokā satvēris āmuru vai knaibles.
Ilga Kļaviņa

Šahistes karjera

1957. gadā Ilga Kļaviņa jau 16 gadu vecumā uzvarēja Rīgas šaha čempionātā sievietēm. 1958. gadā viņa pārstāvēja Latvijas izlasi PSRS 5. komandu čempionātā šahā Viļņā pie meiteņu galdiņa (kā Dzenīte) (+1, =4, -3). 1962. gadā Latvijas Zinātņu akadēmijas šaha komandas sastāvā kļuva par 3. Latvijas PSR komandu čempionāta uzvarētāju. 1968. gadā viņa sasniedza savu lielāko panākumu, dalot 1. vietu kopā ar Sarmu Sedlenieci Latvijas šaha čempionātā sievietēm, taču zaudējot papildmaču cīņā par čempiones nosaukumu — 1,5:3,5. Vēl trīs reizes Ilga Kļaviņa izcīnīja bronzas medaļas Latvijas šaha čempionātā sievietēm: 1958., 1970. un 1971. gadā.
Arī vēlākajos gados Ilga Kļaviņa turpina aktīvi piedalīties šaha sacensībās. 2008. gadā viņa uzvarēja Vidzemes šaha čempionātā sievietēm bet 2011. gadā spēlēja Latvijas Augstākās līgas komandu sacensībās šahā.

Personīgā dzīve

Beigusi Rīgas Politehnisko institūtu (tagad Rīgas Tehnisko universitāti) kā tehnologinženieris. Bija precējusies ar Latvijas šaha meistaru Jāni Kļaviņu (1933—2008).