google/wiki40b huggingface dataset:
Marienhauzenas pils

Marienhauzenas pils (vācu: Burg Marienhausen) jeb Viļakas viduslaiku pils (vācu: Burg Villack) bija viduslaiku mūra pils Viļakas ezera salā, kur kādreiz atradusies latgaļu koka ezerpils. Mūra pils celta 1509. gadā, nopostīta Lielā Ziemeļu kara laikā, līdz mūsdienām saglabājušās drupas.
Viļakas viduslaiku pils ir valsts nozīmes arheoloģijas piemineklis.

Vēsture

Uzskata, ka Viļakas ezerpils bija Purnavas jeb Pornavas (latīņu: Pornuwe) pilsnovada centrs. 1224. gadā pēc Atzeles dalīšanas Purnava, Bērzene, Abelene un Abrene tika Livonijas bīskapijai. 1293. gadā Rīgas arhibīskaps Johans Fehte savu Atzeles īpašumu katolizēšanai un aizsargāšanai pret Novgorodas kņazu iebrukumiem uz Viļakas ezera salas nodibināja klosteri, ko nodēvēja par "Marijas māju" (Marienhausen). 1509. gadā arhibīskaps Jaspers Linde uz salas uzcēla mūra ezerpili aizsardzībai pret Maskavijas karaspēka iebrukumiem. 1545. gadā kā pilskungs pieminēts Tenis Glāzenaps (Tönnies Glasenap).
Pēc sakāves Tirzas kaujā 1559. gadā arhibīskaps Vilhelms fon Brandenburgs Marienhauzenu ieķīlāja Polijas karalim Sigismundam II Augustam. 1560. gadā pilī ieradās poļu un lietuviešu garnizons un tā kļuva par pilsnovada pārvaldes centru. Iepretim pils salai izveidojās Viļakas senpilsēta.
1577. gadā Krievijas cars Ivans IV pili nopostīja, bet 1582. gadā Polijas karalis Stefans Batorijs lika pili atjaunot.
Poļu—zviedru kara laikā zviedru karaspēks pili ieņēma 1601. un 1625. gadā. 1629. gadā pils kļuva par Inflantijas vaivadijas Marienhauzenas stārastijas centru un administratora rezidenci. Pils kalpoja galvenokārt kā garnizona apmetne.
Lielā Ziemeļu kara laikā Marienhauzenas pils tika pilnīgi nopostīta.
Spīgana (stacija)

Vēsture

Spīganas pietura ierīkota 1934. gadā.
Denvera

Vēsture

Denvera ir dibināta 1858. gada novembrī Kanzasas teritorijas rietumos. Tā bija kalnrūpniecības pilsētiņa. Pilsētiņa tika nosaukta Kanzasas teritorijas gubernatora Džeimsa Viljama Denvera vārdā.
1861. gada 28. februārī tika dibināta Kolorādo teritorija. 1867. gadā Denvera kļuva par teritorijas administratīvo centru. 1876. gadā tika izveidots Kolorādo štats, ko pievienoja Amerikas Savienotajām Valstīm.
Līdz 1890. gadam iedzīvotāju skaits pilsētā bija pieaudzis līdz 106 tūkstošiem. 20. gadsimta sākumā Denverā sāka ražot Brass Era automašīnas. 1970. gadā Denvera pieteicās rīkot 1976. gada ziemas olimpiskās spēles un tā arī ieguva rīkotājpilsētas statusu, bet tās gala rezultātā pagaidām vienīgo reizi vēsturē tika pārceltas uz citu pilsētu — uz Insbruku.

Ģeogrāfija

Denvera atrodas starp Klinšu kalniem un Lielajiem līdzenumiem. Denveras centrs atrodas Sautplatas upes austrumu krastā. Pilsētas kopējā platība ir 401,3 km², no kuriem 4,1 km² jeb 1,03% ir ūdeņi. Denveras pilsēta un apgabals robežojas ar trim citiem apgabaliem: ar Adamsa apgabalu ziemeļos un austrumos, ar Arapaho apgabalu dienvidos un austrumos un ar Džefersona apgabalu rietumos.
Pilsētas augstums virs jūras līmeņa ir no 1540 līdz 1700 metriem.

Sports

Nacionālajā basketbola asociācijā Denveru pārstāv Denveras "Nuggets", Nacionālajā hokeja līgā to pārstāv Kolorādo "Avalanche", bet Nacionālajā futbola līgā — Denveras "Broncos". Augstākajā beisbola līgā spēlē Kolorādo "Rockies".
Franči

Vēsture

Franči kā nācijas un Francijas kā valsts vēsturiskā izveidošanās aizsākās vēl agrīnos viduslaikos. Saskaņā ar 843. gadā starp karolingu radiniekiem noslēgto Verdenas līgumu, franku valsts tika sadalīta. Tās rietumu daļa tika vienam no Kārļa Lielā mazdēliem (viņa dēla Luija Dievbijīgā dēliem) — Kārlim Plikgalvim. Tas arī bija mūsdienu franču nācijas un Francijas vēsturiskais valsts pirmsākums.
Valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Baldones novadā

Šajā lapā apkopoti valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Baldones novadā.
 Kultūras pieminekļu karte
Šis saraksts tiek veidots no Vikidatiem, to periodiski atjaunina bots.
Oksīdi

Oksīdi ir elementu binārie savienojumi ar skābekli. Gandrīz visi ķīmiskie elementi spēj veidot oksīdus.
Pršerova

Vēsture

Netālu no pilsētas atrastas Kromaņonas cilvēka atliekas. Rakstos pirmoreiz minēta 1133. gadā. Ilgus gadsimtus pilsēta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā, tās vāciskais nosaukums bija Prērava (vācu: Prerau). No 1918. gada — Čehoslovākijas sastāvā. Pamatojoties uz Beneša dekrētiem, pēc Otra pasaules kara pilsētas vācu iedzīvotāji tika padzīti. Padzīšanas laikā 1945. gada jūnijā pie pilsētas tika nogalināti 265 dažāda vecuma un dzimuma vācu iedzīvotāji. Kopš 1993. gada — Čehijas sastāvā.

Cilvēki

Pršerova ir poļu biologa Rūdolfa Veigla (Rudolf Weigl, 1883—1957) dzimtā pilsēta.
17. gadsimtā Pršerovā gāja skolā, bet vēlāk strādāja par skolotāju Jans Komenskis (Jan Komenský, 1592—1670).
Čārlzs Henrijs Stenlijs

Biogrāfija

Bērnību un jaunību pavadījis Anglijā. 1839. gadā uzvarējis mačā Hovardu Stauntonu ar 3½:2½ (+3, −2, =1). No 1840. gada dzīvojis ASV, kur kļuvis par vienu no vadošajiem šahistiem. Trijos mačos pieveicis Džonu Viljamu Šultenu: 11:5 un 11:9 (1844), 15:13 (1845). 1845. gada decembrī Ņūorleānas kafejnīcā Sazerac Coffee House nospēlējis maču ar Ežēnu Ruso, kurš tiek uzskatīts par pirmo neoficiālo maču par ASV šaha čempiona titulu. Mačs ritējis līdz viena spēlētāja 15 uzvarām, uzvarētājs saņēmis visu balvu fondu — 1000 ASV dolāru. Stenlijs uzvarēja maču (+15, -8, =8). Ticis uzskatīts par ASV šaha čempionu līdz 1857. gada 1. ASV šaha kongresam, kurā uzvarēja Pols Morfijs, bet Stenlijs izstājās jau pirmajā kārtā pēc zaudējuma Teodoram Lihtenheinam ar 2:3. 1850. gadā nospēlējis neizšķirti maču ar Johanu Leventālu — 3:3, bet 1852. gadā arī mačs ar Pjēru Sentamānu nav noskaidrojis uzvarētāju — 4:4. 1868. gadā zaudējis nelielu maču Džordžam Makenzijam ar 1:2.
Bijis pazīstams kā ASV šaha dzīves organizētājs un šaha žurnālists. Izveidojis pirmās šaha nodaļas ASV laikrakstos The Spirit of the Times (1845), Albion (1848), kā arī 1846. gadā bijis viens no šaha žurnāla American Chess Magazine dibinātājiem. Izdevis vairākus šaha partiju krājumus, tajā skaitā 1859. gadā savācis Pola Morfija partijas.
Kipras administratīvais iedalījums

Kipras administratīvo iedalījumu veido 6 eparhijas (grieķu: επαρχίες, turku: ilçe). Eparhijas sīkāk iedalās 610 pašvaldībās. Kopš 1983. gada daļu no Kipras ir anaktējusi Turcija. Anaktētajā teritorijā ir izveidota pašpasludināta Ziemeļkipra valsts.
Lāčplēsis (rokopera)

Sižets

Lielvārds sūta Lāčplēsi un Kangaru uz Burtniekiem mācīties. Ceļā viņi nolemj pārnakšņot Aizkrauklē, tur viņi tiek nošķirti viens no otra un Kangars nonāk velnu gūstā. Velni spīdzina Kangaru, bet, kad spīdzināšana nesniedz iecerētos rezultātus, parādās Līkcepure, nosauc velnu rīcību par kļūdainu un pieglaimojas Kangaram, piebilzdams, ka Kangars daudz sasniegtu, ja Lāčplēsis nestāvētu ceļā. 
Lāčplēsi pa to laiku divas raganas ir iemetušas Daugavā, to ir redzējusi Staburadze, kas nogādā Lāčplēsi savā pilī. Staburadzes pilī Lāčplēsis uzzina, ka ir piedzīvojis savu pirmo nāvi, bet ir dzīvs, kamēr atceras. Pēcāk Lāčplēsis, turpinot ceļu, sastop Koknesi. 
Burtniekos Lāčplēsis sastop Laimdotu, kuras iedvesmots uzceļ grimušo pili. Lāčplēsis ar Laimdotu saderinās, taču Kangars nolaupa Laimdotu un samelo Lāčplēsim, ka viņa aizbēgusi ar Koknesi. 
Izmisušais Lāčplēsis dodas pie Ziemeļmeitas, kura viņam paziņo, ka šī ir viņa otrā nāve, bet viņš ir dzīvs, ja vien tic. Pēc tam Lāčplēsis grib atgriezties pie savas tautas, taču viņa ceļu aizšķērso trīs jodi, Lāčplēsis viņus uzveic, bet deviņgalvainais jods izlūdzas žēlastību, izstāstot, ka līdzās esošie akmeņi patiesībā ir noburti cilvēki. 
Lāčplēsis, atradis Laimdotu, atgriežas par šausmām krustnešiem un velniem, kuriem jau gandrīz izdevies paverdzināt tautu. Dīterihs, krustnešu vadonis, pavēl meklēt "Kangaru latviešu tautā", Līkcepure mēģina uzpirkt Koknesi, kurš atsakās, norādot, ka ir Lāčplēša draugs. Laimdota un Lāčplēsis nosvin kāzas, un Lāčplēsis ar sabiedrotajiem dodas cīņā. Kangars nodod Lāčplēsi, izstāstot ienaidniekiem, ka Lāčplēša spēks ir ausīs. Kad Lāčplēsim izdevies sakaut krustnešus, notiek miera sarunas ar sacensībām, kurās Lāčplēsim jācīnās ar Melno bruņinieku. Melnais bruņinieks nocērt Lāčplēša ausis, taču viņam vēl neizdodas uzveikt Lāčplēsi.
Paranormāla parādība

Paranormālas parādības ir notikumi, kas galvenokārt sevī ietver lietas, kurām no masu kultūras un folkloras viedokļa neeksistē zinātnisks izskaidrojums (spoki un poltergeisti, astroloģija un numeroloģija, ekstrasensu pārdabiskas spējas, "lidojošie šķīvīši", levitācija, telepātija, psihokinēze jeb telekinēze u.tml.). Šī iemesla dēļ paranormālās parādības biežāk tiek atspoguļotas nevis zinātniskajā literatūrā, bet gan masu kultūrā un folklorā.

Zinātniskā kritika

Zinātnieki norāda, ka sabiedrības vidū ticība paranormālajām parādībām mūsdienās joprojām ir salīdzinoši augstā līmenī, kur daļa vainas par šādu situāciju būtu jāuzņemas medijiem un izklaides industrijai, kuru pasniegtā informācija caur televīziju un cita veida informatīvajiem avotiem bieži vien paranormālo parādību zinātnisko analīzi neatspoguļo pietiekamā stadijā. Ne velti zinātnieki uzsver, ka tiem cilvēkiem, kuriem ir samērā viegli noticēt paranormālo parādību eksistencei, īstajā dzīvē ir salīdzinoši grūti atšķirt fantāziju no realitātes. Šī iemesla dēļ cilvēkiem, kas pārlieku paļaujas uz paranormālo parādību autentiskumu, var būt samērā vāji attīstīta kritiskā un analītiskā domāšana.
Lūks Šenns

Spēlētāja karjera

2008. gada NHL draftā viņu "Maple Leafs" izraudzījās ar kopējo 5. kārtas numuru. Pirms karjeras NHL viņš trīs sezonas spēlēja WHL klubā Kelowna Rockets. Debijas sezonā NHL (2008—2009) L. Šenns tika iekļauts līgas simboliskajā debitantu izlasē. "Maple Leafs" rindās Šenns ātri kļuva par vienu no komandas vadošajiem aizsargiem.
2012. gada vasarā "Maple Leafs" aizmainīja Šennu uz Filadelfijas "Flyers". Tās sastāvā viņš aizvadīja nākamās četras sezonas, līdz 2015.—16. gada sezonas vidū tika aizmainīts uz Losandželosas "Kings". 2016. gada vasarā noslēdza līgumu ar Arizonas "Coyotes", taču divus gadus vēlāk pievienojās Anahaimas "Ducks".
L. Šenns Kanādas junioru izlases sastāvā ir izcīnījis zelta medaļu 2008. gada Pasaules junioru čempionātā, kā arī pieaugušo izlases sastāvā izcīnīja sudraba medaļu 2008. gada Pasaules čempionātā.
Vilhelms fon Firkss

Biogrāfija

Dzimis 1870. gada 14. augustā Retingenes muižā Kauņas guberņā (tagad Ritine, Mažeiķu rajonā, Lietuvā). No 1884. līdz 1891. gadam mācījies Jelgavas ģimnāzijā. No 1891. līdz 1892. gadam Narvā dienējis dragūnu pulkā. 1892. gadā devies studēt uz Freiburgas Universitāti, 1897. gadā ieguvis kalnu inženiera diplomu. 1898. gadā kļuva par svina, antimona un sudraba raktuves vadītāju Serbijā. 1901. gadā pārcēlies uz Spāniju, kur kļuva par svina, sudraba un dzelzs raktuvju vadītāju. No 1903. līdz 1917. gadam bija platīna un zelta raktuvju vadītājs Urālos. Pēc Oktobra revolūcijas atgriezies Latvijā.
Darbojies politikā kā vācbaltiešu pārstāvis. Darbojies Baltiešu-vācu Nacionālajā komitejā. Bijis Vācbaltu tautas partijas vadītājs. Ticis ievēlēts visos Latvijas Republikas parlamentos: Satversmes sapulcē (1920), 1. Saeimā (1922), 2. Saeimā (1925), 3. Saeimā (1928) un 4. Saeimā (1931). Kopā ar citu vācbaltu partiju deputātiem veidojis vienotu frakciju.
1933. gada oktobrī veselības problēmu dēļ atteicies no Saeimas deputāta mandāta. Viņu parlamentā nomainīja Kārlis Kellers. Miris 1933. gada 10. decembrī. Apglabāts 16. decembrī Vārves pagasta Pasiekstes kapos.
Papes ezers

Ezera raksturojums

Ezers atrodas 6 km uz rietumiem no Rucavas, Papes zemienē, ar vidējo ūdens līmeni +0,1 m absolūtajās atzīmēs virs Baltijas jūras līmeņa. No Baltijas jūras to atdala 1—2 km plata kāpu josla ar augstumu 4—7 m virs jūras līmeņa. Tas ir publiskais ezers.
Ezera kopējā izdalītā platība ir 3728 ha, spoguļlaukums ir 1205 ha. Ezera garums 8,3 km, ezera vidējais platums 2,8 km, krasta līnijas garums 40,4 km. Ezers ir ļoti sekls, vidējais dziļums 0,5 m, lielākais dziļums ap 2 m (pēc citiem datiem 1,1 m). Dziļākās ezera vietas ir ezera austrumu daļā pret Kalnišķiem un Brušvītiem. Vēl ezera dziļums, lielāks par 1 m, ir pie Līgupes ietekas. Ezera dibens pārsvarā līdzens, ar līdz 5 m biezu dūņu slāni.
Ilgstoši pūšot rietumu vējiem, ievērojama ietekme ezera ūdens apmaiņā ir jūras ūdeņiem, kas Baltijas jūrā nav ļoti sāļi, tomēr, regulāri ieplūstot ezerā, veido īpatnējo lagūnas tipa ezeriem raksturīgo bioloģisko daudzveidību.
Caurtekošs ezers, lai gan pēc Līgupes — Paurupes apvadkanāla izveidošanas no 1966. gada līdz 90. gadu vidum tika mākslīgi samazināta notece caur ezeru un līdz ar to ūdens apmaiņa ezerā. Kopējais ezera aizaugums ap 90%, virsūdens aizaugums ap 80%. Aizaugumu veido galvenokārt niedres, meldri, grīšļi, lēpes, glīvenes.
Ezera krasti pārsvarā zemi, smilšaini, rietumu un ziemeļrietumu krastā kūdraini, austrumu un dienvidrietumu malā smilšaini, bet ziemeļu galā akmeņaini. Apkārtne līdzena, uz dienvidiem un rietumiem arī tālāk zema, purvaina.
Ezera kopējais tilpums pie spoguļlaukuma 1205 ha ir 6,02 milj. m³, lietderīgais tilpums 0,1 milj. m³.
Papes ezers ir līčains lagūnas tipa ezers ar ļoti izrobotu krasta līniju, daudz pussalu, kas mainās, ezeram mainot ūdens līmeni. Atkarībā no ūdens līmeņa pussalas pārveidojas par salām un otrādi (5-12 salas).

Ūdensaugu flora

Papes ezera ūdensaugu flora ir samērā nabadzīga. Izplatītākās ūdensaugu sugas ir ķemmveida glīvene Potamogeton pectinatus, baltā ūdensroze un sniegbaltā ūdensroze Nymphaea alba, N. candida. Bagātīgas audzes te veido dižā aslape Cladium mariscus.
Papes ezerā, tāpat kā Liepājas ezerā, lielas audzes veido sūna — parastā dižsirpe Scorpidium scorpioides.
Python

Vēsture

Jaunu programmēšanas valodu 1991. gadā radīja Gvido van Rosums (Guido van Rossum), kad viņš strādāja CWI institūtā Nīderlandē. Tajā laikā viņš strādāja ar operētājsistēmu Amoeba, un bija nepieciešama valoda, kas būtu līdzīga ABC programmēšanas valodai, bet ar vieglu piekļuvi sistēmas funkcijām. 1989. gada beigās Gvido sāka projektēt valodu, kurai būtu paplašināšanas iespējas. Tā kā Rosumam bija pieredze ar Modula-2+, tad viņš jaunajā valodā sintaksi un pārtraukumu semantiku pielietoja no valodas Modula-3.
Pēc Gvido van Rosuma ieceres jaunās valodas nosaukumam bija jābūt īsam, unikālam un nedaudz noslēpumainam. Viņš to nosauca par Python, kas bija aizgūts no BBC televīzijas komēdiju seriāla Monty Python, kas Gvido ļoti patika. Par godu Monty Python aktierim Ērikam Aidlam nosaukta arī Python integrētā izstrādes vide IDLE.
Python izstrādes laikā Gvido van Rosums nomainīja vairākas darbavietas.
Sermuļi

Izplatība

Sermuļu ģints dzīvnieki ir sastopami visā pasaulē, izņemot Antarktīdu, Austrāliju un kontinentiem tuvumā esošās salas. Latvijā dzīvo 3 sermuļu ģints sugas: meža sesks, sermulis un zebiekste. Kādreiz Latvijā dzīvoja vēl ceturtā suga Eiropas ūdele, kas pie mums nav redzēta kopš 1994. gada. Latvijas zīdītāju sarakstos kā piederīga sermuļu ģintij kļūdaini tiek pieminēta Amerikas ūdele (Neovison vison), kas tikai pēdējos gados ir izdalīta Amerikas ūdeļu ģintī (Neovison).

Izskats

Sermuļi un zebiekstes ir aktīvi plēsēji, to ķermeņi ir gari, slaidi ar īsām kājām, kas ļauj tiem ielīst grauzēju alās un medīt tos zem zemes.
Sermuļu sugu izmēri ir diezgan atšķirīgi. Tēviņi visām sugām ir lielāki par mātītēm. Mazākā sermuļu ģintī, kā arī visā caunu dzimtā ir zebiekste, kuras mātītes ķermeņa garums var būt 11 cm, un svars 30 g, bet viens no lielākajiem sermuļu ģintī ir meža sesks, kura ķermenis tēviņam var sasniegt 46 cm garumu, un svars 1,7 kg. Astes sermuļiem un zebiekstiem ir salīdzinoši garas, galvas forma saplacināta ar trīstūrveida purniņu.
Šīs ģints dzīvnieku kažoki visbiežāk ir brūni vai sarkanbrūni ar gaišu pavēderi. Dažām sugām ziemas laikā uzaug pilnīgi balti kažoki, piemēram, sermulim, kuram melns ziemā ir tikai pats astes gals.

Barība

Kā maziem plēsējiem sermuļiem un zebiekstēm ir gudru un atjautīgu mednieku slava. Tie medī mazus dzīvniekus: grauzējus, zaķus, trušus, putnus, no ligzdām izēd olas. Reizēm no zemnieku sētām aiznes kādu vistu vai trusi.
Kosova

Nosaukums

Kosovas nosaukums cēlies no serbu valodas vārda (serbu: kos — 'melnais strazds') — melno strazdu lauks. Serbi par Kosovu sauc tikai Kosovas austrumu daļu, bet rietumu daļu sauc par Metoksiju (grieķu: μετοχή (metoxi) — 'baznīcas zeme').

Juridiskais statuss

Juridiski tā ir viena no divām autonomajām teritorijām Serbijā. Saskaņā ar starptautiskajām tiesībām un valstu suverenitātes tiesībām tā ir Serbijas daļa, tomēr faktiski kopš 1999. gada tā bija ANO protektorāts, ko pārvaldīja Apvienoto Nāciju pagaidu pārvaldes misija Kosovā (UNMIK) un Pašpārvaldes pagaidu iestādes (Provisional Institutions of Self-Government), bet drošību nodrošināja NATO KFOR spēki. 2008. gada 17. februārī Kosovas valdība pasludināja neatkarību, bet Serbijas valdība paziņoja, ka neatkarības deklarēšana ir nelikumīga. Rezultātā Kosovas starptautiskā atzīšana izraisīja ilgas politiskās debates un 2018. gada februārī to diplomātiski atzinušas 113 no 193 ANO dalībvalstīm.

Ekonomika

Kosovas ekonomika lielā mērā ir atkarīga no ārzemēs dzīvojošo iedzīvotāju investīcijām un atbalsta, 2014. gadā šie emigrantu naudas pārvedumi veidoja 16,1% no IKP.
Autosports Latvijā

Autosports Latvijā ir viens no populārākajiem sporta veidiem. Tiek rīkoti vairāki vietējie autosporta čempionāti, piemēram, Latvijas Rallija čempionāts. Sadarbībā ar citām valstīm tiek rīkots NEZ salonautomobiļu čempionāts un Formula Baltic sacīkstes.
Pašlaik neviens latvietis nav kļuvis par pasaules čempionu nevienā no autosporta disciplīnām. Gan Andis, gan Māris Neikšāns ir braukuši Somijas rallijā, kas tika rīkots Pasaules rallija čempionāta ietvaros, tomēr nevienā citā posmā latvieši nav piedalījušies. Atklāto riteņu sacīkstēs pašlaik tuvu Formula 1 ir gan Haralds Šlēgelmilhs, kas jau ir braucis Āzijas GP2 (Formula 1 satelītsērija) sacensībās, gan Karlīne Štāla, kas piedalījās Vācijas F3. Reinis Nitišs un Jānis Baumanis piedalās FIA pasaules rallijkrosa čempionātā (FIA World Rally Championship).
Starptautiskajā autosportā panākumus ir guvuši "Riga RRT" rallijreidu komandas pārstāvji, kas ar Andra Dambja projektētajiem OSCar spēkratiem slavenajā Dakaras rallijā ir spējuši tikt labāko trīsdesmitniekā. Komanda ir izcīnījusi pjedestālus citos rallijreidos.
SELL spēles

SELL spēles (igauņu: SELLi mängud, lietuviešu: SELL studentų žaidynės, somu: SELL-kisat) ir starptautiskas studentu sporta spēles, ko secīgi rīko Igaunijas, Latvijas, Lietuvas un Somijas valstu studentu organizācijas.

Nosaukums

Spēļu nosaukums ir atvasināts no četru dalībvalstu nosaukumu pirmajiem burtiem (Suomi, Eesti, Latvija, Lietuva). Otro SELL spēļu nosaukums Rīgā 1924. gadā bija Baltijas valstu studentu olimpiāde, jo tolaik ar jēdzienu Baltijas valstis apzīmēja Somiju, Igauniju, Latviju un Lietuvu.

Vēsture

1923. gada 11. aprīlī četru Baltijas valstu studentu organizācijas parakstīja plašu sadarbības līgumu, kas ietvēra arī kopīgu sporta spēļu rīkošanu. Par SELL studentu spēļu pirmssākumu uzskata 1923. gadā Tartu notikušās studentu sporta sacensības. 1924. gadā Rīgā norisinājās II Baltijas valstu studentu olimpiāde. 1929. gadā Rīgā notika pirmās SELL sacensības ziemas sporta veidos, bet 1937. gadā Rīgā notika pirmais SELL šaha turnīrs. 1938. gada SELL spēlēs Kauņā pirmo reizi tika iekļauts basketbols. Par spīti Ziemas karam 1940. gada 2. — 3. martā Otepē pēdējo reizi notika SELL ziemas spēles, pēc Baltijas valstu okupācijas šīs spēles pārtrauca rīkot.
1997. gadā Tartu tikās studentu organizāciju pārstāvji no Somijas, Igaunijas, Latvijas un Lietuvas un parakstīja deklarāciju par SELL spēļu atjaunošanu. 1998. gada maijā notika Tartu studentu spēles, ko uzskata par pirmajām atjaunotajām SELL studentu spēlēm.
Roberts Hībners

Šahista karjera

Ar šahu sācis aizrauties 9 gadu vecumā. Drīzumā iekļauts Ķelnes šaha kluba izlasē, bet 1963. gadā debitējis Rietumvācijas junioru čempionātā. 1965. gadā piedalījies Pasaules junioru čempionātā, bet 1967. gadā dalījis 1.-2. vietu savas valsts šaha čempionātā.
1969. gadā guvis pirmo panākumu starptautiskajos turnīros, dalot 2.-3. vietu Eiropas zonas turnīrā Atēnās un iekļūstot starpzonu turnīrā Palma de Maļorkā (Spānija). Tur Hībners dalīja 2.-4. vietu un iekļuva pretendentu mačos. 1970. gadā pretendentu ceturdaļfināla mačā Seviljā viņš zaudēja Tigranam Petrosjanam ar 3:4. Mača pirmās sešas partijas beidzās neizšķirti, bet zaudējums 7. partijā tā iespaidoja Hībneru, ka viņš nolemj neturpināt cīņu. Nākamajos Pasaules čempiona nosaukuma izcīņas starpzonu turnīros Hībners vairs nespēlēja tik veiksmīgi - 1973. gadā Ļeņingradā viņš palika 5. vietā, bet 1976. gadā Bīlē (Šveice) nācās samierināties ar 7. vietu.
Visveiksmīgākie Hībnera karjerā izrādījās 1979. un 1980. gads. Sākumā viņš uzvarēja zonas turnīrā Lucernā, pēc tam izcīnīja 3. vietu starpzonu turnīrā Riodežaneiro, kas ļāva atkal piedalīties pretendentu mačos. 1980. gada pretendentu mačos viņš pēc kārtas uzveica divus ungāru šahistus: ceturdaļfinālā Andrāšu Adorjānu ar 5½:4½, bet pusfinālā Lajošu Portišu ar 6½:4½. Tomēr finālā Hībners atkal nespēja savaldīt savus nervus un uzdeva maču pret Viktoru Korčnoju, kad bija cietis sāpīgus zaudējumus divās pēdējās partijās - 3½:4½.
Kā iepriekšējā cikla finālists Hībners piedalījās arī 1983. gada pretendentu mačos. Viņam šoreiz izdevās atspēlēties un izlīdzināt rezultātu (7:7) mačā pret Vasiliju Smislovu, taču pēc FIDE lēmuma mača uzvarētājs neizšķirta gadījumā bija jānoskaidro ar izlozes palīdzību. Izlozē laime uzsmaidīja Smislovam, un Hībneram pretendentu cikls bija beidzies.
Vēlākajos gados daudz laika veltījis Senās Ēģiptes kultūras izpētei. Jau 1976. gadā ieguvis doktora grādu Ķelnes universitātē un ir viens no Vācijas atzītākajiem speciālistiem papiroloģijā. Hībners ir publicējis arī pētījumus literatūrzinātnē par Kafkas un Selindžera daiļradi.
Tikai 1990. gadā Hībners nopietnāk atgriezās šahā un starpzonu turnīrā Manilā izcīnīja 7. vietu, kas garantēja piedalīšanos pretendentu mačos. 1991. gadā viņam bija jāspēlē ar Janu Timmanu, kurš izrādījās pārāks ar 4½:2½.
Vairākkārt pārstāvējis dažādas Vācijas izlases starptautiskajos šaha komandu turnīros. Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 11 reizes (1968, 1972, 1978, 1982-1984, 1990-2000) un komandas sastāvā izcīnījis sudraba medaļu (2000), kā arī 2 individuālās zelta medaļas (1972, 1990). Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījies 5 reizes (1965, 1989, 1997-2001) un komandas sastāvā izcīnījis 3 bronzas medaļas (1989, 1999, 2001), kā arī individuālo bronzas medaļu (1965). Pasaules studentu komandu šaha čempionātos piedalījies 4 reizes (1968-1969, 1972-1974) un komandas sastāvā izcīnījis sudraba (1968) un bronzas (1972) medaļas, kā arī individuālo zelta medaļu (1968).
Ulvis Alberts

Profesionālā darbība

Pēc radio televīzijas bakalaura grāda iegūšanas Vašingtonas universitātē Sietlā Ulvis Alberts tur sāka fotografēt tādus mūziķus, kā Bobs Dilans un Džimijs Hendrikss. 1973. gadā pārcēlās uz dzīvi Losandželosā, lai strādātu Holivudā. Bieži fotografējis augsta līmeņa pokera sacensības.
Sandis Zolmanis

Spēlētāja karjera

2011. gadā Zolmanis devās uz Zviedriju, kur nākamās divas sezonas aizvadīja dažādos junioru un zemāko līgu klubos. No 2013. līdz 2015. gadam spēlēja USHL un NAHL komandās ASV, taču tad pievienojās HK Zemgale rindām. Jau savu pirmo sezonu komandas sastāvā Zolmanis noslēdza kā tās rezultatīvākais spēlētājs. 2016. gada jūlijā pievienojās HK Kurbads rindām, kopā ar komandu nākamajā sezonā izcīnot Latvijas čempiona titulu. 2017.—18. gada sezonas pirmajā pusē spēlēja Kurbada pirmajā maiņā kopā ar Jāni Spruktu un Martinu Lavrovu, sezonas izskaņā kopā ar komandu kļūstot jau par divkārtēju Latvijas čempionu.
2018. gada maija vidū noslēdza viena gada līgumu ar Francijas hokeja līgas klubu Mulhouse HC. Pēc gada atgriezās HK Kurbads rindās.
Latvijas hokeja izlases sastāvā debitēja 2017. gada 9. novembra pārbaudes spēlē pret Baltkrieviju.