google/wiki40b huggingface dataset:
Vārpa (sporta biedrība)

BSB "Vārpa" bija Latvijas PSR laikā dibināta brīvprātīgā sporta biedrība, kas 1995. gadā tika pārveidota par Lauku sporta biedrība "Vārpa".

Vēsture

Latvijas PSR Ministru padome 1949. gada 11. maijā pieņēma lēmumu „Par kolhozu brīvprātīgās sports biedrības ”Vārpa” organizēšanu”. Pirmā biedrības konference notika 1951. gada 26. aprīlī. 1959. gadā Valkas rajonā, izveidoja  vienotu sporta klubu ”Vārpā” pēc teritoriālā principa. 1960. gadā 17. maijā kompartijas centrālā komiteja  un LPSR Ministru padome pieņēma lēmumu „Par pasākumiem fiziskās kultūras un sporta tālākai attīstībai Latvijas PSR”. Lēmumā bija noteikts, ka jālikvidē rajonos esošās sporta organizācijas un visas funkcijas jānodod lauku sporta biedrībai ”Vārpa”. 1963. gadā “Vārpa” tika pakļauta Latvijas republikas arodbiedrību padomei. Sporta biedrība  uzsāka organizēt profesionālās, nozaru spartakiādes.
1981. gadā ”Vārpa” Centrālo padomi pārveidoja par republikas padomi un iekļāva Vissavienības lauku sporta biedrības ”Urožai” sistēmā. 1987. gada 23. aprīlī Rīgā notika ”Daugava”, ”Vārpa” un ”Lokomotīve” apvienotais kopīgais plēnums, kurā izveidoja vienu - Brīvprātīgo arodbiedrību fizkultūras un sporta biedrību ”Daugava”. 1989. gada 14. martā atjaunoja brīvprātīgo arodbiedrību un valsts kooperatīvo fizkultūras un sporta biedrību ”Vārpa”. 1995. gada 10. martā “Vārpa” konferencē nolēma veidot Latvijas Lauku sporta biedrība "Vārpa". Latvijas republikas Uzņēmumu reģistra ierakstīja ”Vārpu”  kā Sporta sabiedrisku organizāciju. Uzņēmuma reģistrs biedrību “Vārpa” likvidēja 2007. gada 17. oktobrī. Populārs pasākums “Vārpa” bija Lauku sporta spēles, tās notikušas 26 reizes, sākot no 1953. gada, pēdējo reizi 2000. gadā.

Sporta panākumi

Vera Zozuļa bija Leikpleisidas olimpisko spēļu čempione (1980), pasaules čempione (1978). 
Dainis Bremze un Aigars Kriķis, pasaules čempioni (1978).  
Ingrīda Amantova 3. vietā Olimpiskās spēlēs  Leikpleisidā. 
Mārtiņš Rubenis  2006. gada olimpisko spēļu Turīnā un 2014. gada Soču bronzas medaļnieks,  pasaules čempionāta sudraba (2003., 2004.gadā) un bronzas medaļa (2006) ieguvējs.
Juris Silovs sudraba medaļa olimpiskās spēlēs Minhenē (1972),  Monreālā (1976) bronzas medaļa. 
Inta Kļimoviča-Drēviņa bronzas medaļa olimpiskajās spēlēs Monreālā (1976). 
Māris Bružiks Eiropas čempions (1986). 
Jānis Bojārs PSRS čempions telpās (1981.-1983. un 1986.), Eiropas čempionātā sudraba medaļa (1982), Eiropas čempions telpās (1983.un 1984.gadā). 
Vineta Ikauniece (Plūksna) Eiropas kausu 4x400 m stafetē ieguvēja (1987), trīskārtēja PSRS vicečempione (1985.–1986.gadā). 
Edvīns Zāģeris, PSRS tautu spartakiādes čempions 400 m/b (1967).
Baiba Caune-Morzika, 2 reizes PSRS čempione (1968,1969), 2 reizes pasaules vicečempione (1968,1974). 
Emīlija Sonka (Putniņa) pasaules čempione (1964), 3 reizes  PSRS čempione (1963, 1964, 1968). 
Jānis Ciaguns  PSRS čempions slalomā (1973), PSRS Tautu spartakiādes čempions (1974), PSRS kausa ieguvējs (1978).
Braiens Renoldss

Karjera

Braiens Renoldss savu karjeru uzsāka 1991. gadā, kad uzņēmumā MicroProse ieņēma vadošā programmētāja amatu, izstrādājot tādas piedzīvojumu spēles kā Rex Nebular (1992), Return of the Phantom (1993) un Dragonsphere (1993). Viņu vienmēr bija piesaistījušas stratēģijas, tāpēc, kad piedzīvojumu spēļu popularitāte kritās, sadarbībā ar Sidu Maijeru tapa Sid Meier's Colonization (1994).
Sid Meier's Colonization panākumi palīdzēja Braienam Renoldsam pakāpties augstāk un kļūt par veiksmīgās Civilization II (1996) galveno dizaineri. Civilization II datorspēļu nozarē Braiena vārdu padarīja atpazīstamu un viņš kļuva par Firaxis Games līdzdibinātāju. Šeit viņš deva savu ieguldījumu Sid Meier's Gettysburg (1997) izstrādē un radīja savu otro vislabāk pārdoto datorspēli Alpha Centauri (1998). 2000.gadā viņš pameta Firaxis Games un nodibināja savu kompāniju — Big Huge Games.
B.Renoldss ir Big Huge Games prezidents. Viņš nodarbojas ar datorspēļu koncepciju un prototipu izstrādi. Līdz šim lielākais viņa uzņēmuma panākums ir Rise of Nations (2003).
Kriss Midltons

Karjera

Augstskolu basketbolā pārstāvēja NCAA komandu Texas A&M.
Pēc trīs sezonām augstskolu basketbolā 2012. gada NBA draftā viņu Detroitas "Pistons" izraudzījās ar kopējo 39. numuru otrajā kārtā. "Pistons" sastāvā K. Midltons nospēlēja vienu sezonu, dodoties laukumā 27 spēlēs un aizvadot spēles arī D-Līgas klubā Fortveinas "Mad Ants".
2013. gada vasarā K. Midltons tika iesaistīts lielā maiņas darījumā, kur Brendons Dženingss tika aizmainīts uz "Pistons" pret Brendonu Naitu, K. Midltonu un Vjačeslavu Kravcovu. "Bucks" sastāvā jau pirmajā sezonā biežāk devās sākumsastāvā, nekā uz maiņu, ieņemot nozīmīgu lomu komandā. Šajā pašā gadā komandai pievienojās arī Janis Adetokunbo un "Bucks" pamazām kļuva par vienu no līgas līdervienībām, regulāri iekļūstot play-off spēlēs, kur līdz šim augstākais panākums ir Austrumu konferences fināls 2019. gadā.
Stefana—Bolcmaņa konstante

Stefana—Bolcmaņa konstante (σ) ir fundamentāla fizikāla konstante, kas ietilpst likumā, kurš nosaka absolūti melna ķermeņa integrālo emitētspēju. Nosaukta par godu fiziķiem Jozefam Stefanam un Ludvigam Bolcmaanim, kas atklājuši Stefana—Bolcmaņa likumu.
Ernests Dišlers

Dzīvesgājums

Dzimis 1880. gada 22. februārī Lielsatiķu pagastā (tagad Gaiķu pagasts) "Lejaslaucinieku" māju saimnieka Ērmaņa Dišlera ģimenē. Mācījās Gaiķu pagasta skolā un Tukuma pilsētas skolā. Strādāja par tautskolotāju Kurzemē un Aizkaukāzā (1898), nokārtoja abitūrijas eksamenus Narvas ģimnāzijā (1904). Studēja Pēterpils Elektrotehniskajā institūtā, ko beidza 1911. gadā, strādāja par institūta asistentu un privātdocentu līdz 1918. gadam. Krievijas pilsoņu kara laikā bija Omskas tehniskās vidusskolas skolotājs un inženieris Omskas dzelzceļa virsvaldē (1919-1920). Pēc Latvijas brīvības cīņu noslēguma atgriezās dzimtenē, 1921. gadā kļuva par Latvijas Augstskolas elektroķīmiskās tehnoloģijas docentu, tad vecāko docentu (1921-1939). No 1928. gada vasaras pavadīja Bilstiņu muižā pie Pērses ietekas Daugavā. Sakarā ar agrāro reformu šīs muižas zeme tika piedāvāta privātai apbūvei Latvijas Universitātes pasniedzējiem, t.sk. Ernestam Dišleram un viņa brālim Kārlim Dišleram, tiesību zinātņu fakultātes dekānam. 1939. gadā viņu ievēlēja par LU ārkārtas profesoru, 1940. gadā par profesoru, vācu okupācijas laikā atkal bija ārkārtas profesors (1941-1944).
Pēc Otrā pasaules kara bija LVU profesors (1944-1948), Neorganiskās ķīmijas tehnoloģijas katedras vadītājs (1944–1952). 1947. gadā no Sibīrijas izsūtījuma uz Latviju atbēga viņa brālis Kārlis Dišlers, kuru apcietināja un 1950. gadā atkal deportēja. 1948. gadā profesoru Ernestu Dišleru pazemināja par docentu un 1952. gadā atbrīvoja no darba sakarā ar aiziešanu pensijā. Miris 1966. gada 20. martā Rīgā, apglabāts Rīgas Meža kapos.
Alabastrs

Alabastrs ir smalkgraudains minerāla — ģipša paveids. Senos laikos terminu "alabastrs" attiecināja arī uz cita minerāla — kalcīta smalgraudainu paveidu.
Kalcīta alabastrs ir cietāks par ģipša alabastru, tas reaģē ar sālsskābi.

Kalcīta alabastrs

Sākotnēji terminu "alabastrs" attiecināja tikai uz cēlas krāsas smalkgraudainu kalcīta paveidu. Šādu kalcīta alabastru ieguva Ēģiptē, Alabastronā, no kurienes arī cēlies šī materiāla nosaukums. Nereti gan uzskata, ka tieši Alabastrona ieguvusi savu nosaukumu no šī materiāla un vārda "alabastrs" cilme meklējama arābu valodā. No alabastra izgatavoja ļoti pieprasītas mazas parfīma pudelītes un vāzes ziedēm. Taču no alabastra izgatavoja arī lielākus priekšmetus. No viena alabastra gabala izgatavots puscaurspīdīgs sarkofāgs apskatāms Soāna muzejā Londonā — tas atrasts faraona Seti I kapenēs pie Tēbām.
Plānās kārtās griezts kalcīta alabastrs ir pietiekami caurspīdīgs, lai to izmantotu kā logu stiklu. Šādu pielietojumu tas guvis viduslaiku baznīcās, jo īpaši Itālijā, taču tas izmantots arī mūsdienu arhitektūrā, piemēram 2002. gadā uzceltajā Mūsu Eņģeļu dievmātes baznīcā Losandželosā.
Kalcīta alabastru iegūst Ēģiptē — pie Suecas un Asjūtas. Daudzi seni alabastra karjeri atrodas pie Tellelamarnas. Alžīrā alabastru ieguva Orānas provincē. Meksikā netālu no Pueblas Lapedrarā atrod skaistu iezaļganu kalcīta alabastru. Kalcīta alabastru iegūst arī ASV — Arizonā, Jūtā, Kalifornijā, Kolorādo, Virdžīnijā.

Ģipša alabastrs

Mūsdienās termins "alabastrs" apzīmē smalkgraudainu, cēlas krāsas ģipsi. Arī šo materiālu izmantoja jau senatnē, piemēram, Sīrijā 4 g.t. pmē., Mezopotāmijā
3 g.t. pmē.
Ģipša alabastru atrod arī Anglijā, kur tas izmantots jau 15. gadsimtā altāru un svētbilžu izgatavošanā. Nozīmīgas alabastra atradnes atrodas Itālijā, Toskānā, kur to nereti iegūst pazemē izvietotās raktuvēs (Volterras rajons). Visizmalcinātākais alabastrs tiek atrasts Kastelinā (Castellina) un tas jau viduslaikos tika sūtīts izcilākajiem Florences meistariem skulptūru izgatavošanai.
Mūsdienās alabastru joprojām izmanto greznu baznīcas piederumu izgatavošanā, kā arī namu kāpņu telpu noformēšanā — kāpņu margu un dažādu rotājumu izgatavošanai. Alabastrs ir mīksts un no tā viegli izgatavot krāšņus rotājumus. Tai pat laikā tas šķīst ūdenī un to nevar izmantot rotājumiem, kas paredzēti ārtelpām.
Lai samazinātu alabastra caurspīdīgumu un tādējādi to padarītu līdzīgu marmoram, no alabastra izgatavotus izstrādājumus iemērc ūdenī un ļoti uzmanīgi karsē līdz temperatūrai, kas tuvu vārīšanās punktam. Ja šī procedūra netiek veikta pietiekami uzmanīgi, izstrādājums kļūst līdzīgs krītam. Veiksmīgi karsēti paraugi ir nedaudz cietāki par ģipsi un atgādina marmoru, tos dēvē par marmo di Castellina.
Alabastru var arī iekrāsot, to karsējot pigmentētā šķīdumā. Šādā veidā var veiksmīgi izgatavot koraļļa atdarinājumus.
Texas hold 'em

Texas hold 'em ir viens no populārākajiem pokera veidiem.

Spēles norise

Uzsākot spēli, katram spēlētājam tiek izdalītas 2 kārtis. Spēlētāji pa kreisi no dalītāja (dealer) liek obligātās likmes (blinds) un tad seko pirmā solīšanas kārta. Pirmajam vārds ir spēlētājam pa kreisi no big bling. Lai turpinātu spēli, spēlētājiem ir jāvienojas par likmi, kas ir vienāda vismaz ar minimālo spēles/līmeņa likmi - big blind. Spēlētāji, kas nevēlas piedalīties izspēlē, var nomest kārtis. Kad pirmā solīšanas kārta ir beigusies un, ja spēlē piedalās vismaz 2 spēlētāji, galdā tiek izliktas 3 kārtis (flop). Tad seko otrā solīšanas kārta, kuru uzsāk pirmais spēlētājs pa kreisi no dalītāja, kurš vēl piedalās spēlē. Ja pēc solīšanas kārtas beigām spēlē piedalās vismaz 2 spēlētāji, tad galdā tiek izlikta ceturtā kārts (turn), un sākās trešā solīšanas kārta. Ja pēc solīšanas kārtas beigām spēlē piedalās vismaz 2 spēlētāji, tad galdā tiek izlikta piektā un pēdējā kārts (river), un sākās ceturtā solīšanas kārta. Ja solīšanas kārtas beigās spēlē piedalās vismaz 2 spēlētāji, tad uzvarētāju noskaidro, salīdzinot roku stiprumu. Pirmais savas kārtis parāda spēlētājs, kurš pirmais veica likmi, kurai cits/-i spēlētāji piekrita. Spēlētājs ar stiprāko kombināciju tiek atzīts par uzvarētāju un savāc bankā esošos žetonus.

Texas Hold'em No Limit

No limit nozīmē, ka spēlētāju likmju apmērs nav ierobežots un katrā no solīšanas kārtām spēlētājs drīkst solīt visus žetonus, kas ir tā rīcībā. Texas Hold'em noteikumi paredz, ka katram spēlētājam tiek izdalītas 2 kārtis (hold cards) ar seju uz leju, un spēles gaitā galdā tiek izliktas vēl 5 kārtis (kopējās kārtis — angļu: community cards) — vispirms uz galda tiek izliktas 3 kārtis jeb flops, tad ceturtā kārts (turn) un piektā kārts (river). Spēlētājiem ir mērķis izveidot spēcīgāko iespējamo kombināciju no jebkurām piecām kārtīm, kas tam ir pieejamas - izdalītās 2 kārtis un 5 kārtis galdā.
Jelgavas 4. vidusskola

Vēsture

Skola dibināta Otrā pasaules kara laikā 1945. gada 11. janvārī Pārlielupē kā Jelgavas 2. septiņgadīgā skola. Sākotnēji tā atradās trijās dzīvojamās mājās un pirmajā izlaidumā bija tikai 13 meitenes un 4 zēni. 1953. gada decembrī padomju varas iestādes likvidēja Jelgavas 2. septiņgadīgās skolas audzēkņu pretpadomju organizāciju, kurā izgatavoja ap 100 pretpadomju lapiņu.
1960. gadā tika pieņemts lēmums par jaunas vidusskolas veidošanu, kurā līdztekus jāmācās gan latviešu, gan krievu valodas klasēm. Jelgavas 4. vidusskolas ēku Akmeņu ielā 1 atklāja 1964. gada 1. septembrī.
1966./67. mācību gadā skolā mācījās 1183 skolēni un strādāja 73 skolotāji, bet 1971./72. mācību gadā skolā mācījās 1283 skolēni un strādāja 76 skolotāji. No 1977./78. mācību gada notika mūzikas novirziena attīstīšana.
1982./83. mācību gadā aizsākās Skolotāju dienas svinēšana ar pašu vidusskolēnu vadītām stundām un kopīgu ballēšanos. 1986. gadā skolas dramatiskais kolektīvs kļuva par skolēnu Tautas teātri. 1994./1995. mācību gadā vidusskolā uzņēma pirmo uzņēmējdarbības klasi. 1999./2000. mācību gadā tika apstiprinātas trīs mācību programmas — humanitārā, vispārizglītojošā un uzņēmējdarbības.
2011./2012. mācību gadā skolā mācījās 917 skolēni un strādāja 85 skolotāji.
Jelgavas 4.vidusskolā darbojas pūtēju orķestris "Rota", zēnu koris "Spīguņi", meiteņu kori "Spīgmeitiņas", "Spīgo studija", "Spīgo" un vīru vokālais ansamblis "Kārkli pelēkie zied".
Žaunas

Žaunas ir elpošanas orgāni, kas ir raksturīgi vairumam ūdenī dzīvojošajiem organismiem, kas elpo ūdenī izšķīdušo skābekli un izdala oglekļa dioksīdu. Daļa žaunu (piemēram, krabjiem) ir pielāgotas arī elpošanai uz sauszemes, ja tās tiek uzturētas pietiekami mitras. Žaunu mikroskopiskā struktūra liecina, ka tām ir liels virsmas laukums. Tas uzlabo gāzu apmaiņu vidē (ūdenī), kur skābeklis ir salīdzinoši mazā daudzumā.
Mugurkaulnieku žaunas attīstās rīkles sienās, blakus žaunu šķēlumiem. Lielākajai daļai dzīvnieku asinsrites cirkulācija žaunās notiek pretēji ūdens plūsmai, lai pastiprinātu gāzu apmaiņu. Kad zivis elpo, tās regulāri ieņem caur muti ūdeni un savelkot abas rīkles puses, dzen ūdeni gar žaunām virzienā uz ārpusi.
Frauenšteina

Vēsture

Pilsēta attīstījusies ap 1272. gadā celto Frauenšteinas pili.

Cilvēki

Frauenšteina ir mūzikas instrumentu meistara Gotfrīda Zilbermaņa (Gottfried Silbermann, 1683-1753) un vieglatlēta Tomasa Šenlēbes (Thomas Schönlebe, 1965) dzimtā pilsēta.
Rūdolfs Fēlikss Bauers

Dzīvesgājums

Dzimis 1667. gadā Ziemeļfrīzijas pilsētā Hūzumā, kā algotnis dienējis Mēklenburgas-Štrēlicas hercogistes, vēlāk Prūsijas hercogistes armijā, atlaists par duelēšanos. Sākoties Lielajam Ziemeļu karam, pēc sakšu armijas neveiksmīgā uzbrukuma Rīgai 1700. gada augustā pieteicās Zviedrijas armijā. Viņš tika nosūtīts aizstāvēt Narvas cietoksni, bet jau 1700. gada septembrī dezertēja un pārbēga krievu pusē. Baueru esot pratinājis pats Krievijas cars Pēteris, kuram viņš atzinies, ka viņš esot zviedru armijā iesūtīts sakšu spiegs.
1701. gada augustā viņam uzticēja komandēt Krievijas armijas algotņu dragūnu pulku, kas atkārtoti postīja Vidzemes teritoriju. 1702. gada 18. jūlijā kaujā pie Omuļu muižas sakāva zviedru ģenerāļa Volmāra fon Šlipenbaha komandēto Zviedru Vidzemes karaspēka vienību. 1702. gadā piedalījās Alūksnes cietokšņa aplenkumā, pēc 10 dienu aplenkuma cietoksnis padevās un Bauera, pēc tam B. Šeremetjeva gūstā nokļuva arī Bībeles tulkotājs prāvests Ernsts Gliks un viņa audžumeita Marta Skavronska, kas 1703. gadā kļuva par cara Pētera mīļāko. Pulkvedis Bauers 1703. gadā piedalījās Ingermanlandes cietokšņa Nīenas ieņemšanā, bet 1704. gadā Tērbatas un Narvas cietokšņu ieņemšanā.
Tika paaugstināts par Krievijas armijas ģenerālmajoru un 1705. gada 12. jūlijā komandēja trīs pulku uzbrukumu Jelgavas cietoksnim, bet pēc tam cieta sakāvi 16. jūlija Mūrmuižas kaujā. Pēc zviedru armijas atkāpšanās viņu iecēla par Kurzemes kara gubernatoru. Šajā amatā viņš bija līdz 1706. gada aprīlim, kad krievu armija atkāpās uz Polijas-Lietuvas kopvalsti, kur viņa komandētie dragūnu pulki piedalījās 1706. gada oktobra Kališas kaujā pret zviedriem. Viņa vadībā krievu dragūni vairākkārt uzbruka zviedru ģenerāļa Ādams Lēvenhaupta Baltijas provincēs mobilizētās armijas korpusam, kas gar Daugavas un Dņepras upēm devās palīgā Kārļa XII komandētajiem zviedru armijas galvenajiem spēkiem un sakāva tos kaujā pie Ļesnajas un kaujā pie Poltavas.
Piedalījās ilgstošajā Rīgas aplenkumā, pēc Vidzemes kapitulācijas tika nosūtīts karot uz Pomerāniju un Dāniju, tad uz Ukrainu, kur 1717. gadā miris.
Twango

Vēsture

Uzņēmumu Twango 2004. gadā dibināja pieci Microsoft bijušie darbinieki. Vietne twango.com publiski pieejama kopš 2006. gada oktobra.
2007. gada jūlijā Twango nopirka Somijas mobilo telefonu ražotājs Nokia par 96,8 miljoniem USD. Neilgi pēc iegādes Twango tika iekļauts jaunizveidotajā zīmolā Ovi un bija viens no pirmajies tā elementiem.
2008. gada februārī Twango pakalpojums tika pārdēvēts par Share on Ovi, vēlāk — Ovi Share.
2012. gada maijā Ovi Share pakalpojums tika slēgts.
Jaunzemi (Ilzenes pagasts)

Vēsture

Apdzīvotā vieta izveidota padomju laikos netālu no Čonku muižas ciema kā kolhoza «Ilzene» un Ilzenes ciema centrs. Dominē kompakta daudzdzīvokļu un «Līvānu» tipa māju apbūve.
Trijstūra acs

Reprezentācija

Iespējamas dažādas metodes, lai uzglabātu un apstrādātu trīstūru tīklus datora atmiņā.
Izmantojot OpenGL un DirectX API, ir divi galvenie veidi kā trīstūru tīklus padotu uz grafikas aparatūru: trīstūru sloknes un indeksu masīvi.

Trīstūru sloknes (Triangle strip)

Katrs trijstūris data vienu pilnu malu ar vienu kaimiņu un citu malu ar citu kaimiņu. Cits veids ir trijstūru "fan", kur kopa ar saistītiem trijstūriem dala vienu centrālo virsotni. Ar šīm metodēm virsotņu apstrāde notiek efektīvi, jo ir nepieciešams tikai apstrādāt n+2 virsotnes, lai uzzīmētu n trijstūrus.
Trijstūru sloknes ir efektīgas, tomer trūkums ir tas, ka var nebūt īsti skaidrs kā pārvērst patvaļīgu trijstūru tīklu trijstūru sloknēs.

Indeksu masīvi

Izmantojot indeksu masīvus, tīkls tiek uzglabāts ar diviem atsevišķiem masīviem. Viens masīvs satur virsotņu pozīcijas, otrs masīvs satur katra trijstūra stūru pozīcijas. Grafikas sistēma apstrādā vispirms virsotnes un pēc tam veido trijstūrus. OpenGL šo atbalsta ar glDrawElements().
Izmantojot šo metodi, patvaļīgs skaits trijstūru ar kopēju skaitu patvaļīgu virsotņu var tikt uzglabātas, manipulētas un padotas uz grafikas API bez jebkādām starp apstrādēm.
Mordvija

Vēsture

Pēc 1241. gada Mordovijas teritorija atradās Zelta Ordas, pēc 1438. gada Kazaņas hanistes, pēc 1552. gada Krievijas caristes sastāvā.
Krievijas valdība kopš 18. gadsimta vidus veicināja mordviešu pievēršanu pareizticībai un nometināja krievus un citu tautību ieceļotājus. 1928. gada 16. jūlijā Krievijas PFSR sastāvā no agrāko Ņižņijnovgorodas, Penzas un Simbirskas guberņu mordviešu apdzīvotajiem apriņķiem izveidoja Mordviešu autonomo apvidu, ko 1930. gada 10. janvārī pārveidoja par Mordviešu Autonomo apgabalu, bet 1934. gada 20. decembrī — par Mordvijas APSR. Tajā atradās GULAGa nometnes, kurā bija ieslodzīti arī latviešu disidenti.
Johans Volfgangs Debereiners

Biogrāfija

Johans Volfgangs Debereiners dzimis Bavārijas pilsētā Hofā ormaņu ģimenē. Debereineram nebija iespējas iegūt vidējo izglītību, līdz ar to viņš nodarbojās ar pašizglītošanos un spēja nodot eksāmenus uz aptiekāra palīgu. Lai iegūtu tiesības pārvaldīt aptieku, no 1800. līdz 1803. gadam viņš studēja dabaszinātnes Strasbūrā. Atgriežoties Vācijā, Debereiners iztikas līdzekļu trūkuma dēļ, kā arī tehniskā aprīkojuma nepietiekamības dēļ nespēja piepildīt savus plānus. Viņa mēģinājumi organizēt ķīmisko vielu ražošanu un pārdošanu, kā arī ķīmiķu-tehnologu mācību iestādes izveide, cieta neveiksmi. Tomēr daudzās Debereinera publikācijas par dažādu ķīmisko vielu iegūšanas uzlabošanām, tika atzītas speciālistu vidū, un 1810. gadā ar Johana Volfganga Gētes palīdzību viņš tika lūgts strādāt Jēnas universitātē par pasniedzēju.

Zinātniskā darbība

1821. gadā viņš ieguva etiķskābi, oksidējot etilspirtu un izmantojot platīnu kā katalizatoru. 1823. gadā Debereiners paziņoja par ūdeņraža strūklas aizdegšanos, kas vērsta uz poraino platīnu. Šie darbi ļoti ātri ieguva atzinību starp vadošajiem ķīmiķiem, kopā ar Hamfriju Deiviju viņš lika pamatus katalītiskajai ķīmijai ar saviem darbiem par heterogēno katalīzi. Pamatojoties uz katalītiskām reakcijām, tika uzkonstruēta ierīce, ko nodēvēja par  «Debereinera lampu».
Debereineram izdevās saskatīt pirmās likumsakarības elementu īpašībām. Viņš pamanīja, ka, saliekot kopā trīs elementus ar līdzīgām ķīmiskajām īpašībām augošā secībā pēc to atommasām, atommasa otrajam (vidējam) elementam būs aptuveni vienāda ar pirmā un trešā elementa vidējo aritmētisko atommasu. 1817. gadā Debereiners uzstādīja šādu likumsakarību pirmajai triādei (sārmzemju metāliem): kalcijam, stroncijam un bārijam. 1829. gadā, pēc tam, kad Jenss Jākobs Bercēliuss apstiprināja viņa teoriju, Debereiners centās iegūt līdzīgu likumsakarību arī ar citiem elementiem, piedāvājot vēl divas triādes (litijs, nātrijs, kālijs kā arī sērs, selēns, telūrs). Savas klasifikācijas pamatā bez atommasām viņš saskatīja saikni starp elementu un to savienojumu ķīmiskajām īpašībām, fizikālajām īpašībām.
Debereinera darbiem elementu sistematizācijā sākotnēji nepievērsa pārāk lielu uzmanību, un 1840. gadā Leopolds Gmelins, izvēršot elementu sarakstu, parādīja, ka to klasifikācija pēc ķīmiskajām īpašībām ir daudz sarežģītāka, nekā to sadalīšana pēc triādēm. Tomēr Debereinera triāžu likums lika pamatu elementu sistematizācijai, kā rezultātā tika izveidots periodiskais likums.
Valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Babītes novadā

Šajā lapā apkopoti valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Babītes novadā.
 Kultūras pieminekļu karte
Šis saraksts tiek veidots no Vikidatiem, to periodiski atjaunina bots.
Meizakila (stacija)

Vēsture

Meizakilas stacija atklāta 1897. gadā, kad pirms gada pabeigtajai šaursliežu līnijai Valka—Rūjiena—Pērnava pieslēdza atzaru uz Viljandi. 1923. gadā no posma Meizakila—Pērnava starpstacijas Rīseljas uzbūvēts atzars, ko vēlāk pagarināja līdz Ainažiem, līdz ar to bija iespējama šaursliežu dzelzceļa satiksme no Meizakilas līdz pat Valmierai un Smiltenei. 1972. gadā tika likvidēts posms Pērnava—Rīselja, līdz ar to no Meizakilas vairs nebija satiksmes uz Pērnavu. Pēc gada nojauca arī atzaru uz Viljandi, bet 1975. gadā no Meizakilas aizgāja pēdējais šaursliežu vilciens maršrutā Meizakila—Valmiera. Pēc dažiem gadiem stacijā atkal tika atjaunota dzelzceļa satiksme, bet nu jau platsliežu variantā. 1981. gadā šeit sāka kursēt vilciens Rīga—Tallina (pastāvēja līdz 1992. gadam). No 1922. gada līdz 1996. gadam Meizakila bija galastacija vietējiem pasažieru vilcieniem, pēc tam nelielā pasažieru skaita dēļ pasažieru satiksme Meizakilā tika pārtraukta.  2000. gadā tika slēgta arī kravas satiksme. 2007. gadā līnija Pērnava—Meizakila tika izslēgta no Igaunijas dzelzceļa līniju saraksta, bet nākamajā gadā sliedes demontēja. Tika saglabāts tikai neliels sliežu posms pie stacijas un pasažieru vagons uz tām kā piemineklis bijušajam dzelzceļam.
Žuža Makai

Biogrāfija

Piedzimusi ungāru ārsta daudzbērnu ģimenē Rumānijā. Šahu iemācījusies spēlēt 12 gadu vecumā, tomēr ātri guvusi pirmos panākumus. 1959. gadā uzvarējusi Rumānijas jauniešu šaha čempionātā, bet 1960. gadā piecpadsmit gadu vecumā pirmo reizi debitējusi Rumānijas sieviešu šaha čempionātā. Vēlākajos gados Rumānijas sieviešu šaha čempionātos izcīnījusi 5 medaļas: 3 sudraba (1966, 1974, 1976) un 2 bronzas (1972, 1975). No 1972. līdz 1976. gadam piecas reizes uzvarējusi Rumānijas komandu šaha čempionātos Timišoaras komandas Timisoara Medicine sastāvā. Par panākumiem turnīros FIDE 1970. gadā Makai piešķīra starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu.
1977. gadā pārcēlusies uz dzīvi Ungārijā un tajā pašā gadā izcīnījusi bronzas medaļu Ungārijas sieviešu šaha čempionātā. 1980. gadā kļuvusi par Ungārijas sieviešu šaha čempionāta uzvarētāju.
Pārstāvējusi Rumānijas un Ungārijas komandas Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījusies 2 reizes (1969, 1978). Rumānijas izlases sastāvā 1969. gadā individuālajā vērtējumā izcīnījusi sudraba medaļu, bet 1978. gadā izcīnījusi sudraba medaļu komandu vērtējumā Ungārijas izlases sastāvā.