google/wiki40b huggingface dataset:
Inga Vanaga

Biogrāfija

Izglītību ieguvusi Elejas vidusskolā (1996), Jelgavas Spīdolas ģimnāzijā (1998), Latvijas Lauksaimniecības universitātē (2002. gadā bakalaura grāds ekonomikā, 2005. gadā maģistra grāds socioloģijā), kopš 2009. gada studē Latvijas Universitātē. No 1999. līdz 2011. gadam bijusi sabiedriskās ēdināšanas uzņēmuma "Singas" īpašniece, no 2003. līdz 2005. gadam — kultūras nama "Līvbērze" (Līvbērzes pagasts) vadītāja. Bijusi lektore Latvijas Valsts administrācijas skolā. Kopš 2003. gada pasniedz lekcijas arī Latvijas Lauksaimniecības universitātes Sociālo zinātņu fakultātē, no 2005. līdz 2011. gadam I. Vanaga pildīja arī prodekādes mācību jautājumos amata pienākumus Sociālo zinātņu fakultātē.

Politiskā darbība

Politikā iesaistījusies pirms 2005. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanām, kad Jelgavas domes vēlēšanās nesekmīgi kandidēja no "Latvijas Ceļa" saraksta. Tāpat arī 2009. gada Jelgavas domes vēlēšanās netika ievēlēta, kandidējot no LPP/LC saraksta.
2011. gadā pievienojusies Zatlera Reformu partijai. No šīs partijas saraksta kandidēja 11. Saeimas ārkārtas vēlēšanās, kur arī tika ievēlēta Zemgales vēlēšanu apgabalā. Pēc ievēlēšanas Saeimā kļuva arī par Izglītības un zinātnes ministrijas parlamentāro sekretāri.
2013. gada nogalē pameta parlamentārā sekretāra amatu un izstājās no Reformu partijas Saeimas frakcijas. 2014. gada martā iestājās partijā "Reģionu alianse". 2014. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās un 12. Saeimas vēlēšanās kandidēja no Latvijas Reģionu apvienības saraksta, taču netika ievēlēta. No 2014. gada novembra līdz 2015. gada jūnijam strādāja par Latvijas Reģionu apvienības Saeimas frakcijas vecāko konsultantu. 
2015. gada martā ievēlēta Centrālajā vēlēšanu komisijā, bet rudenī izstājās no tās sastāva, jo kļuva par Latvijas Izglītības un zinātnes darbinieku arodbiedrības priekšsēdētāju.
Sojuz TMA-03M

Lidojuma gaita

Starts notika 2011. gada 21. decembrī 13:16:14 UTC ar nesējraķeti Sojuz-FG no Baikonuras kosmodroma 1. starta laukuma 5. palaišanas iekārtas.
Ar SKS kosmosa kuģis saslēdzās 23. decembrī 15:19:14 UTC pie Rassvet moduļa. Tuvošanās un saslēgšanās operācijas notika automātiskā režīmā.
2012. gada 1. jūlijā 04:47:43 UTC Sojuz TMA-03M atvienojās no stacijas. 07:19:14 UTC tika ieslēgti dzinēji bremzēšanas manevram. 08:14:34 UTC kosmosa kuģa nolaižamais aparāts nolaidās uz zemes 148 km uz dienvidaustrumiem no Žezkazghanas Kazahstānā. Lidojuma ilguma bija 192 dienas 18 stundas 58 minūtes 21 sekundi (ieskaitot koriģējošo sekundi).
Loģiskais elements

Loģiskais elements ir loģiskās shēmas pamatvienība, kas realizē kādu no elementārajām Būla funkcijām (UN, NE, VAI, UN-NE utt.).

Universālu elementu kopas

No loģiskajiem elementiem UN, VAI un NE var izveidot jebkuru loģisko shēmu. Loģisko elementu kopu ar šādu īpašību sauc par universālu. Izmantojot de Morgana likumus, no kopas {UN, VAI, NE} var izslēgt vai nu UN vai VAI elementu, un tā joprojām būs universāla. Ja ir pieejami papildus nuļļu un vieninieku avoti, tad jebkuru no trim minētajiem elementiem var simulēt ar elementa UN-NE palīdzību. Tas nozīmē, ka jebkuru shēmu var izveidot, izmantojot tikai UN-NE elementus, līdz ar to UN-NE viens pats veido universālu elementu kopu.
Strītbols

Vēsture

Šīs spēles dzimtene ir Amerika. Eiropā, arī Latvijā, to ieviesa firma Adidas. Parasti strītbola turnīri notiek plaši zināmās vietās, piemēram, Parīzē strītbola grozi tiek uzstādīti Elizejas laukos. Līdz 1993. gadam vislielākais dalībnieku skaits - 260 komandas - piedalījās Berlīnes turnīrā. Taču 1993. gadā 29 Rīgā sarīkotais pirmais ielu basketbola turnīrs sapulcēja līdz šim nepārspētu dalībnieku rekordskaitli - uz 20 laukumiem spēlēja 650 komandas.

Strītbola galvenie noteikumi

1. Uz laukuma spēlē 6 dalībnieki, trīs no katras komandas (katrā komandā var būt pieteikti 4 spēlētāji).

2. Spēles tiesnesis pirms spēles izlozē komandu, kura sāks spēli.

3. Tiesnesis spēles gaitā neiejaucas, izņemot konfliktsituācijās, kurās viņam pieder noteicošais vārds.

4. Spēle notiek līdz 21 punktiem vai 8 minūtēm atkarībā no tā, kas sasniegts pirmais.

5. Neizšķirta gadījumā uzvar komanda, kura, spēli sākot, bijusi aizsardzībā.

6. Spēle sākās no laukuma vidus atzīmes.

7. Trīs sekunžu zonas nav.

8. Minūšu pārtraukumi netiek doti.

9. Spēlētāju maiņa notiek spēles gaitā.

10. Pēc iemesta groza bumba pāriet otras komandas rīcībā.

11. Strīdus bumba visos spēles gadījumos tiek atdota komandai, kura atrodas aizsardzībā.

12. Pēc noteikumu pārkāpuma bumba spēlē tiek ievadīta no galalīnijas vai sāna līnijas.

13. Ja bumbu iegūst komanda, kas atrodas aizsardzībā, tā jāizspēlē laukā no soda laukuma.

14. Par katru iemesto grozu komanda saņem 1 punktu, izņemot gadījumu, ja metiens tiek izpildīts no 6,25 metru atzīmes - tad komandai tiek piešķirti 2 punkti.

15. Pēc visiem pēdējiem soda metieniem notiek cīņa par bumbu. Uzbrūkošā komanda drīkst atlecošo bumbu mest grozā, bet komandai, kas atrodas aizsardzībā, tā vispirms jāizspēlē ārpus soda laukuma.

16. Ar nolūku izdarītie pārkāpumi tiek sodīti ar 2 soda metieniem, bet, ja izpelnās personīgo piezīmi, tad pretinieku komanda izpilda vienu soda metienu.

17. Visus pārkāpumus nosaka paši spēlētāji - komanda, kas attiecīgajā brīdī ir uzbrucēja lomā. Bet, ja pārkāpums tiek novērtēts nepareizi, iejaucas tiesnesis un uzbrūkošā komanda saņem sodu - komanda, kas atrodas aizsardzībā, izpilda 2 soda metienus.
Strītbolu spēlē uz viena groza un spēlētāju vecumam nav ierobežojumu.
Viktors Hausmanis

Biogrāfija

1954. gadā absolvējis Liepājas Pedagoģisko institūtu. No 1957. līdz 1992. gadam strādājis Latvijas Zinātņu akadēmijas Valodas un literatūras institūtā; kopš 1992. gada viņa darbavieta ir Latvijas Universitātes Literatūras, folkloras un mākslas institūts. No 1973. līdz 1984. gadam bija institūta direktora vietnieks, no 1983. līdz 1999. gadam — direktors, no 1999. līdz 2013. gadam — Literatūras vēstures nodaļas vadītājs. No 1989. līdz 2001. gadam vadījis Latvijas Zinātņu akadēmijas Humanitāro un sociālo zinātņu nodaļu.
Pētījis Raini un latviešu dramaturģiju. Vairāku Raiņa Kopoto rakstu sastādītājs un komentētājs, par to 1987. gadā saņēmis Latvijas PSR Valsts prēmiju. Publicējis rakstus par latviešu teātri un dramaturģiju, izrāžu recenzijas. Ir arī autors vairākām grāmatām par Raini un teātri.
1959. gadā kļuvis par Latvijas Teātra darbinieku savienības biedru, 1965. gadā — Latvijas Rakstnieku savienības biedru. 1981. gadā saņēmis Latvijas PSR Nopelniem bagātā kultūras darbinieka goda nosaukumu, 1996. gadā — Plūdoņa balvu. 2007. gadā saņēmis Latvijas Zinātņu akadēmijas Lielo medaļu.
Johans II fon Fehte

Dzīvesgājums

Dzimis Fehtē pie Oldenburgas, Ziemeļvācijā. Pēc pārcelšanās uz Livoniju kļuva par Rīgas doma prāvestu. 1269. gadā nonāca konfliktā ar Livonijas ordeni, kas viņu turēja gūstā Siguldas pilī. 1278. gadā Rīgas arhibīskaps Johans I fon Lūne viņu iecēla par Ermlandes bīskapu Prūsijā, tomēr pāvests pēc Vācu ordeņa protesta viņu neapstiprināja amatā.1286. gadā, pretēji Rīgas domkapitula vēlēšanām, pāvests viņu apstiprināja par Rigas arhibīskapu. 1292. gadā viņš nonāca konfliktā ar saviem vasaļiem, kas viņu sagūstīja Kokneses pilī, tomēr šoreiz viņu atbrīvoja Livonijas ordeņa brāļi. 
1293. gadā viņš Atzeles zemē uz ezera salas (tagad- Viļaka) uzcēla nocietinātu klosteri un nosauca to par Marienhauzu ("Marijas māju"). Miris Livonijā pēc 1294. gada 5. februāra.

Dokumenti

Rusova hronika:
"Bruno, 20. Vācu ordeņa mestris, sāka valdīt 1296.g. Viņa laikā izcēlās liels kaŗš starp ordeni un trešo Rīgas virsbiskapu Jāni Fechti un visu kapiteli. Minētais biskaps un visa biskapija sabiedrojās ar leišiem un citiem nekristīgiem pret Vācu ordeni un ataicināja viņus savā zemē. Mestris Bruno ar ordeņbrāļiem bija spiests arī rīkoties uz kaŗu. Abi kaŗaspēki satikās pie Turaidas. Biskapa kaŗaspēks kopā ar nekristīgiem leišiem uzvarēja, Kaujā krita mestris Bruno un 60 ordeņbrāļu. Biskapa ļaudis un Rīgas pilsoņi tapa ļoti pārdroši un aplenca ordeņa pili Ādažus, bet tika atsisti. Šeit galu dabūja ap 400 rīdzinieku: daudzus nosita un daudzi noslīka. Tas bija 1298.gadā".
Rīgas Svētās Trīsvienības katedrāle

Katedrāles vēsture

1901. gadā tika pārveidota par klosteri sieviešu kopiena, kura tika dibināta 1891. gadā kā meiteņu un padzīvojušo sieviešu patversme. Jau pēc gada tiek uzsākta dievnama celtniecība, kurai 75 tūkstošus rubļu no valsts kases izdalīja ķeizars Nikolajs II, bet pārējie līdzekļi tika savākti klostera pirmās igumenes Sergijas (laicīgā kārtā Katrīnas Mansurovas) pūlēm. Katedrāle celta no 1902. līdz 1907. gadam pēc Konstantīna Pēkšēna un Aleksandra Vanaga projekta.
1910. gadā zem katedrāles esošajā kriptā apglabāts kņazs Boriss Mansurovs. 1912. gadā kriptā iekārto nelielu Dievmātes Aizmigšanas baznīcu. 1914. gada tajā tika apbedīta Marija Mansurova.
Sakarā ar Kristus Piedzimšanas katedrāles slēgšanu virsgana (arhiereja) sēdeklis 1961. gadā tiek pārcelts uz Svētās Trijādības katedrāli. Šis dievnams netika slēgts ne Latvijas neatkarības pirmajos gados, nedz arī padomju laikā. Laikā, kad Kristus Piedzimšanas katedrāle bija slēgta, Svētās Trīsvienības katedrāle bija pareizticīgo galvenā svētvieta Rīgā.

Arhitektūra un iekšējā apdare

Dievnams ir celts krievu-bizantiešu stilā kā krusta plāna centrālbūve, piecu kupolu kompozīcijā. Sākotnējā interjerā un fasāžu dekoratīvajā apdarē — jūgendstila ietekme. Smalks kokgrebuma apzeltītais ikonostass sākotnēji atradās Liepājas katedrālē, pēc tam 1939. gadā pārvietots uz Rīgas Kristus Piedzimšanas katedrāli, bet pēc tās slēgšanas – uz Svētās Trijādības katedrāli. Arī XX gadsimta sākuma unikālie bronzas svečturi, kas stāv pie ikonostasa, ir atvesti no Liepājas (tāpat kā ikonostass, savulaik ķeizara dāvinājums).
Dinamiskā atmiņas iedalīšana

Fiksēta izmēra reģionu stratēģijas

Šāda veida stratēģijas neizšķir granulas un reģionus un pamatā tiek lietotas mazās sistēmās. Tās piešķir vienam failam vienlaicīgi vienu granulu. 
Pirmā-atrastā stratēģija piešķir granulu no brīvo granulu saraksta augšgala, vai arī pirmo nulles bitu no tabulas.
Labākās-izvēles stratēģija piešķir tuvāko granulu (atbilstoši galviņas novietojumam) attiecībā pret pēdējo piešķirto granulu, izvēloties no iespējamajiem brīvajiem variantiem.

Mainīga izmēra reģionu stratēģijas

Šāda veida stratēģijas piešķir reģionus, kas komponēti no secīgām granulām atbilstoši pieprasītajam atmiņas apjomam. Failsistēmas kodols saņem pieprasījumus par atmiņas pieprasīšanu un atbrīvošanu. Pieprasītās atmiņas apjoms ir dažāda izmēra. Ja nepārtraukta atmiņa nav pieejama, tad failam izdalītā atmiņa var tikt sadalīta vairākos reģionos.
Tuvākās-izvēles stratēģija pievieno divus secīgus brīvus reģionus. Kad tiek saņemts pieprasījums pēc nepieciešamās atmiņas brīvo reģionu saraksts tiek pārskatīts, meklējot brīvus reģionus pieprasītajā izmērā. Ja tādu reģionu neizdodas atrast, pirmais reģions ar lielāko izmēru, tiek sadalīts divos reģionos — viens pieprasītās atmiņas izmērā, un otrs atlikušajā izmērā un tiek pievienots brīvo reģionu sarakstā.

Kaimiņa (buddy) stratēģija

Kaimiņa stratēģija piedāvā iespēju piešķirt reģionus, kas sastāv no 1, 2, 4, 8, .. 2ⁿ granulām. Katram no šiem reģioniem tiek uzturēts savs saraksts. Ja tiek saņemt pieprasījums par nepieciešamu atmiņu izmērā 2ⁱ, tad pieprasījums var tikt apmierināts, piešķirot atmiņu no atbilstošā 2ⁱ saraksta, vai arī no saraksta, kas atbilst 2ⁱ⁺¹, kurš tiek sadalīts divās daļās. Ja netiek atrasta atmiņa 2ⁱ⁺¹ sarakstā, tad algoritms meklē 2ⁱ⁺², resp. rekursīvi ar noteiktu rekursijas dziļumu. Kad atmiņa atbrīvojas, tad divi blakus stāvoši kaimiņi ar izmēru 2ⁱ, tiek apvienoti vienā ar izmēru 2ⁱ⁺¹.
SOR Libchavy

Vēsture

1970. gados vairākas lauksaimniecības tehnikas darbnīcas Libhavos tika apvienotas vienā organizācijā. Līdz 1990. gadam tur ražoja un remontēja lauksaimniecības tehniku: barības vagonus, skābbarības pļāvējus, siena ārdītājus, kalnu mazos traktorus un daudzas citas mašīnas.
1991. gadā Libhavu lauksaimniecības tehnikas uzņēmums tika privatizēts. 1991. gada 6. decembrī Komercreģistrā tika reģistrēta jauna sabiedrība ar ierobežotu atbildību SOR Libchavy spol. s r.o..
Rūpnīca pārorientēja ražošanu uz celtniecībā izmantojamajām sastatnēm un pārvietojamiem vagoniņiem.
Uzņēmuma vadība nolēma izstrādāt 7,5 metrus garu autobusu, kam virsbūve un šasija tiktu konstruēta pašu uzņēmumā, bet dzinēju un transmisiju iegādātos no pasaulē pazīstamiem ražotājiem. Autobusu ražošanu sāka vadīt bijušais Karosa Vysoké Mýto direktors.
Projektēšanas darbi sākās 1992. gada beigās, un līdz 1993. gada beigām tika izgatavots pirmais prototips ar Perkins dzinēju un Voith pārnesumkārbu. Pirmais autobuss tika pārdots 1994. gadā Kadaņai.
2005. gada 23. augustā Slovākijas J&T Finance Group pārstāvošais uzņēmums BAULIGA a. S ieguva 92 % SOR Libchavy kapitāldaļu. 2008. gadā Bauliga daļa uzņēmumā pakāpeniski pieauga līdz 99,8 %. 2010. gada 10. februārī Bauliga kļuva par SOR Libchavy vienīgo īpašnieku.
2009. gadā J&T Finance Group (netieši, ar Bauliga) Čehijā izveidoja enerģētikas un rūpniecības pārvaldītājsabiedrību Energetický a průmyslový holding (EPH); drīz tā īpašnieku lokā iekļuva Nīderlandes PPF, kā arī J&T vadītājs Danjels Kršetīnskis (Daniel Křetínský).
2011. gadā no EPH atsevišķā grupā EP Industries tika atdalīti rūpniecības nozares uzņēmumi (to skaitā arī SOR Libchavy).

SOR Libchavy Latvijā

SOR autobusi Latvijā tiek izmantoti Daugavpils, Jēkabpils, Ogres un Rēzeknes pašvaldībā.
2016. gadā SIA "Rēzeknes satiksme" par 3,9 miljoniem eiro iegādājās 25 autobusus no SOR Libchavy.
2018. gadā SIA "Jēkabpils autobusu parks" noslēdza līgumu par septiņu ar saspiesto dabasgāzi darbināmu SOR autobusu iegādi; 2919. gada 1. jūnijā šie autobusi sāka kursēt Jēkabpils ielās.
Garlapu rasene

Raksturojums

Garlapu rasenei ir raksturīgas rozetē izvietotas lapas, kuras aug slīpi ārā no zemes (vai retāk — stāvus) sasniedzot 5—20 cm augstumu. Lapas plātne ir iegarena (aptuveni 1—4 cm garumā, 0,2—0,5 cm platumā). Lapas virspusei ir sarkanīga nokrāsa, un, kā tas ir raksturīgs rasenēm, tā ir klāta ar gariem sarkanīgiem dziedzermatiņiem, kuru galos ir lipīga šķidruma lāse (līdzīga rasas pilienam), kura tiek izmantota, lai ķertu kukaiņus. Lapas apakšpuse zaļa un kaila. Ap lapas kātu var būt pavedienveida pielapes. Augam ir vāja sakņu sistēma, kura sniedzas tikai dažus centimetrus zem zemes, un saknes galvenokārt veic ūdens absorbcijas funkciju.
Ziedēšanas periods ir jūnijā un jūlijā. Tad auga rozetes centrā var parādīties līdz pat diviem ziednešiem, kuru galotnē veidojas skraja ziedkopa ar sīkiem ziediem. Tiem ir 5 baltas vainaglapas un 5 zaļas kauslapas. Garlapu rasenes auglis ir gluda olveida pogaļa.
Līdzīga ir ieapaļā rasene (Drosera x obovata), kas ir apaļlapu rasenes (Drosera rotundifolia) un garlapu rasenes krustojums. Tai ir atšķirīgas formas lapas un salīdzinoši zemāks ziednesis.

Izplatība

Garlapu rasene ir viena no visizplatītākajām raseņu dzimtas pārstāvēm pasaulē. Augs ir galvenokārt izplatīts ziemeļu reģionos, bet ir sastopams arī vairāk uz dienvidiem, piemēram, Japānā, Eiropas dienvidos, Havaju salā Kauai un Kalifornijā. Havaju salās augošās garlapu rasenes ir mazākas nekā citur un tām nav ziemas miera perioda, bet tās var ziedēt cauru gadu.
Latvijā garlapu rasene ir sastopama visā teritorijā, bet salīdzinoši retāk nekā apaļlapu rasene. Tā ir sastopama dažāda lieluma purvos un purvainos ezeru krastos.
Nord Stream

Gāzes cauruļvads Nord Stream jeb "Ziemeļu straume" (vācu: Nord-Stream-Pipeline, krievu: Северный поток) ir 1220 kilometru garš zemūdens cauruļvads, kas pa Baltijas jūras dibenu savieno Viborgas ostu Krievijā ar Greifsvaldes ostu Vācijā.
Zemūdens cauruļvads šķērso Krievijas, Somijas, Zviedrijas, Dānijas un Vācijas teritoriālos ūdeņos, apejot Baltijas valstu un Polijas teritoriju.
Cauruļvadu apkalpo uzņēmums Nord Stream AG, kurš pieder Krievijas uzņēmumam Gazprom (51 %), Vācijas Wintershall (15,5 %) un E.ON Ruhrgas (15,5 %), Nīderlandes Gasunie (9 %) un Francijas GDF Suez (9 %). Cauruļvada būve izmaksājusi 7,4 miljardus eiro.
Plānots, ka caur "Nord Stream" gadā pārsūknēs 55 miljardus kubikmetru gāzes (11% no Eiropā patērētā dabasgāzes apjoma) no Jamalas Ņencu autonomā apvidus un Barenca jūras atradnēm.
Gāzes pārsūknēšana pa cauruļvadu "Nord Stream" sākta 2011. gada 6. septembrī un tās uzsākšanas ceremonijā piedalījās Krievijas premjerministrs Vladimirs Putins un bijušais Vācijas kanclers Gerhards Šrēders, kuri 2005. gadā parakstīja sākotnējo vienošanos par šī gāzes vada izbūvi.
Ždjāra pie Sāzavas

Vēsture

Pilsēta rakstos pirmoreiz minēta 1252. gadā. Ilgu laiku apdzīvotā vieta atradās Habsburgu impērijas sastāvā. No 1919. gada — Čehoslovākijā. Īpaši strauji pilsēta attīstījās pēc Otrā pasaules kara, kad šeit tika uzbūvēta liels metalurģijas-mašīnbūves uzņēmums ŽĎAS, kas strādā arī mūsdienās . Kopš 1993. gada — Čehijā.

Ekonomika

Pie pilsētas atrodas metalurģijas-mašīnbūves uzņēmums ŽĎAS.
Anna Feita

Karjera

A. Feita kļuva par 2006. gada Pasaules junioru čempioni (supergigantā un kombinācijā), tikpat zelta medaļas ieguva arī 2008. gada čempionātā (kombinācijā un milzu slalomā). Kopā Pasaules junioru čempionātos ieguvusi 7 medaļas, kas padara viņu par vienu no medaļām bagātākajām sportistēm šo sacensību vēsturē.
Pasaules kausā debitējusi 2006. gada 11. novembrī. 2009. gadā pirmo reizi iekļuva šo sacensību posma triju labāko skaitā (supergigantā). Pirmo uzvaru guvusi 2011. gada 28. decembrī, kad savās mājās Austrijā uzvarēja milzu slalomā. Kopā uzvarējusi septiņos kausa posmos. Sportistes veiksmīgākā sezona bija 2013.—2014. gada sezona, kad kopvērtējumā tika izcīnīta uzvara. Vēl 2012.—2013. gada sezonā kopvērtējumā tika ieņemta trešā vieta, milzu slaloma ieskaitē bijusi otrā. Pasaules kausu viņa ieguva arī 2014.—2015. gada sezonā.
Piedalījusies 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs, kur viņas augstākais sasniegums bija kombinācijā un supergigantā izcīnītā 16. vieta. Startējusi vairākos Pasaules čempionātos, kuros izcīnījusi trīs zelta (2011. gadā Garmišā-Partenkirhenē superkombinācijā, 2015. gadā Bīverkrīkā supergigantā un milzu slalomā), divas sudraba un vienu bronzas medaļu.
2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs A. Feita izcīnīja zeltu supergiganta distancē un sudraba medaļu milzu slalomā.
Atzīta par 2013., 2014. un 2015. gada Austrijas gada labāko sportisti.
Viņa startēs arī 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs. Tajās viņa būs Austrijas delegācijas karognesēja spēļu atklāšanas ceremonijā.
Sātanisms

Sātanisms rietumu kultūrā ir reliģiska tradīcija, kas vairākās formās pieņēmis Sātanu kā pārdabisku būtni, baznīcas varas un Dieva ienaidnieku, arī jūdaistu, kristiešu un islamistu kanona pretinieku. Sātanisms ticis saistīts ar ķecerību un okultismu. Sātanisti godina vai pielūdz Sātanu.

Raksturojums un vēsture

Sātans ir dēmons, ļaunuma un Dieva ienaidnieka simbols, kas kristīgā mitoloģijā ticis saistīts ar Luciferu, Antikristu, pūķi un velnu. Sātans aprakstīts un gleznots kā Dieva pretinieks, kritušais eņģelis, kas padzīts no debesīm.
Demonizētais seno ēģiptiešu dievs Sets, šumeriešu un mūsdienu arābu Šaitans ( شيطان‎ ) arī ebreju ( שָׂטָן ha-satan) ir pieminēts etimoloģiskos aprakstos par Sātanu. Feniķiešu dievs Bāls, kuru arī senie ebreji pielūdza Samarijā, saistīts ar sātana tēlu ebreju un kristiešu svētajos rakstos. Bībelē Bāls nereti lietots kā sugas vārds, kas apzīmē vietējās kanaāniešu dievības, arī svešus dievus un elku dievus.

Sātanisms un okultisms Francijā

Francijā sātanisms ticis saistīts ar ķecerību, gnosticismu un okultismu, kā arī iepīts vērienīgos politiskos un sabiedriskos skandālos. Tiek rakstīts, ka 1672. gadā pareģe Vuasina (La Voisin, īstā vārdā Catherine Deshayes) rīkoja melno mesu  kopā ar garīdznieku Giborgu (Guibourg), ar nolūku likt Luijam XIV, Saules karalim, atkal pievērst uzmanību bijušajai mīļākajai, (Marquise de Montespan). Rituālā ticis upurēts zīdainis.
1839. gadā Jūdžīns Vintrass (Eugene Vintras (1807-1875)) dibinājis Karmela baznīcu un viņam piebiedrojās okultists un katoļu priesteris Bulēns (Joseph-Antoine Boullan (1824-1893)). Bulēns ticis apvainots sātanismā un 1848. gadā Karmela baznīcu nosodījis pāvests. 1851. gadā Vintrassu apsūdzēja paša sekotāji par melno mesu noturēšanu un citām darbībām.
Bulēna piekritēju grupā esot pievienojies dzejnieks, okultists un rožkrustietis, Stanislass Degita (Marquis Stanislaus de Guaita (1861-1897)) Abi esot nodarbojušies ar melno maģiju. Kad 1893. gada 3. janvārī Bulēns ar sirdstrieku nomira, rakstnieks Huijsmans (Joris Karl Huysmans) apvainoja Degitu - esot ar maģiju nonāvējis. Degita esot rakstnieku izaicinājis uz divkauju.
Romānā La-Bas (1891) Huijsmans iekļāva melnās mesas aprakstu, kuru viņš esot novērojis Parīzē, kādas sātanistu sektas ceremonijas izpildes laikā. Melnā mesa esot sātanistu rituāls, kurā tiek ķecerīgi parodēta katoļu baznīcas mesa.
Šeins Doens

Spēlētāja karjera

1995. gada NHL draftā viņu izvēlējās Vinipegas "Jets" ar kopējo septīto drafta numuru. 1996. gada vasarā "Jets" franšīze tika pārcelta uz Fīniksu, komandai tiekot pārdēvētai par Fīniksas "Coyotes". Doena rezultativitāte ievērojami pieauga 1999.—2000. gada sezonā, kad viņš atzīmējās ar 51 rezultativitātes punktu un bija otrs komandas rezultatīvākais spēlētājs aiz Džeremija Rēnika. 2003.—04. gada sezonā uzsāka pildīt "Coyotes" kapteiņa pienākumus un pirmo reizi karjerā sezonu noslēdza kā komandas rezultatīvākais spēlētājs.
2007.—08. gada sezonu Doens noslēdza ar 78 rezultativitātes punktiem, kas bija uzbrucēja rezultatīvākā NHL sezona. 2014.—15. gada sezonā kļuva par "Jets" un "Coyotes" franšīzes visu laiku rezultatīvāko spēlētāju. 2017. gada jūnijā "Coyotes" vadība paziņoja, ka līgumu ar uzbrucēju nepagarinās. Divus mēnešus vēlāk Doens paziņoja par karjeras beigšanu.
Kopā ar Kanādas izlasi ir divreiz uzvarējis Pasaules čempionātos (2003, 2007) un trīsreiz izcīnījis sudraba medaļu (2005, 2008, 2009).
Glodenes

Izskats

Lai arī glodenes vizuāli atgādina čūskas, tomēr tās ir ķirzakas, kurām nav kāju. No čūskām tās atšķir vairākas iezīmes: tām ir acu plakstiņi (tādu nav čūskām), tām ir neliels ausu atvērums (tādu nav čūskām) un to mēle ir ar robiņu galā, nevis šķelta kā čūskai. Glodenes aug līdz 40—50 cm garumam un sver līdz 100 g. Mātītes ir nedaudz lielākas nekā tēviņi. Gandrīz puse no ķermeņa garuma ir aste, bet vizuāli tā neatdalās no ķermeņa kopējās formas.
Glodenes kopumā ir pelēkbrūnas: mātītēm zvīņām ir metālisks vara spīdums un divas sānu garensvītras, bet tēviņiem elektrozili punktiņi, kas redzami tikai vairošanās sezonas laikā. Glodenēm ir gropēti zobi, kas tām ļauj cieši saķert noskatītos upurus.

Kopīgās īpašības

Glodenes pārvietojas samērā lēni, tadēļ tās var viegli noķert. Līdzīgi kā citas ķirzakas, glodenes, saķertas aiz astes, to var nomest. Aste ataug, bet ne pilnībā. Glodeņu galvenie ienaidnieki ir putni, āpši, eži, lapsas un kaķi. 
Glodenes barojas ar mīkstiem bezmugurkaulniekiem, piemēram, kailgliemežiem, tauriņiem (bez matiem) un citiem mīkstiem kukaiņiem, zirnekļiem un sliekām. No gliemežiem glodenes izvairās, izņemot no ļoti jauniem, kamēr to mājas ir salīdzinoši trauslas un viegli sakožamas. Glodenes ir oldzīvdzemdētājas (olas attīstās mātes ķermenī un piedzimst dzīvi mazuļi). Mazuļi piedzimstot ir apmēram 4 cm gari, uz ķermeņa raksturīgas zeltainas svītras.
1983. gada Latvijas čempionāta šahā 1. līga

1983. gada Latvijas šaha čempionāta 1. līga - Latvijas PSR 40. šaha čempionāta vīriešiem 1. līga.

Turnīra gaita

Trešais 1. līgas turnīrs notika no 1. līdz 24. februārim 1983. gadā Rīgā. Salīdzinot ar iepriekšējo turnīru tā dalībnieku skaits bija samazināts līdz 14 dalībniekiem, bet Latvijas PSR čempionāta finālā iekļuva 1.-6. vietas ieguvēji. Turnīrs noritēja saspringtā cīņā, un nevienam no dalībniekiem neizdevās izvairīties no zaudējumiem. Savu pārākumu apliecināja daudzkārtējais Latvijas šaha čempions Jānis Klovāns, kas izcīnīja uzvaru kopvērtējumā. Otrajā vietā palika nākamais lielmeistars Igors Ļucko, kas no uzvarētāja atpalika par puspunktu. Trešo un ceturto vietu dalīja Vlads Šuļmans un Oļegs Krivonosovs, bet pēdējās ceļazīmes uz finālu ieguva Guntars Antoms un Valērijs Žuravļovs.