google/wiki40b huggingface dataset:
Hāpsalu pils

Vēsture

1228. gadā Rīgas arhibīskaps Alberts dibināja jaunu bīskapiju, kuras sastāvā ietilpa Lēnes apriņķis, Sāmsala un Hījumā, un iecēla par bīskapu Gotfrīdu, Daugavgrīvas cisterciešu klostera abatu. 1234. gadā pāvesta legāts Modenas Vilhelms atzīmēja bīskapijas robežas.
Pirmā Sāmsalas-Vīkas bīskapijas rezidence atradās Lihulas pilī, kas bija ar Zobenbrāļu ordeņa palīdzību uzcelti mūra nocietinājumi. Lai izvairītos no konfliktiem ar ietekmīgo ordeni, bīskaps pārcēla savu rezidenci uz Pērnavu, kuru pēc desmit gadiem nodedzināja lietuvieši. Jaunais bīskapijas centrs tika izvēlēts Hāpsalā, kur tika iesākta bīskapa pils un katedrāles būve. Pils celtniecība turpinājās trīs gadsimtus.

Pils

Pils celtniecība, paplašināšana un rekonstrukcija turpinājās vairākus gadsimtus, un šajā laikā ieroču attīstības rezultātā mainījās arī arhitektūra. Pils sasniedza savus galējos izmērus virs 30 000 kvadrātmetru platībā (sienu biezums no 1,2 līdz 1,8 metriem un maksimālais augstums virs 10 metriem) bīskapa Johana IV Kīvela valdīšanas laikā (1515—1527). Pils rietumu daļā atrodas 29 metrus augstais 13. gadsimta sākuma sargtornis, kas vēlāk tika izmantots kā zvanu tornis. Sienu augstums vēlāk tika palielināts līdz 15 metriem.
Iekšējās tranšejas un blindāžas, kas tika celtas artilērijai kā patvertnes no bombardēšanas, ir attiecināmas uz Livonijas karu (1558—1582), taču šī kara laikā cietoksnis tika būtiski bojāts. Mazā cietokšņa sienas un ārējie nocietinājumi bija daļēji sagrauti.
17. gadsimtā zviedri, kas tajā laikā pārvaldīja šo Igaunijas apgabalu, pili kā aizsargbūvi vairāk nelietoja. Ziemeļu kara gaitā 1710. gadā Igaunija nonāca Krievijas impērijas varā, un mūri pēc Pētera I pavēles tika noārdīti, pārvēršot pili drupās.
Saunas pagasts

Upes

Īvaise, Īvaisis, Zviergža.

Vēsture

Līdz 1920. gada agrārajai reformai tagadējā Saunas pagasta teritorijā atradās Jezupinavas jeb Jezufinovas muiža.
1975. gadā Preiļu rajonā izveidoja Saunas ciema padomi. Saunas ciemā apvienoja daļu no likvidētā Sondoru ciema un daļu Bindaru ciema teritorijas. 1977. gadā Saunas ciemam pievienoja likvidētā Bindaru ciema teritoriju. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Saunas pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Preiļu novadā.

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas ir Prīkuļi (pagasta centrs), Smeļteri, Lielie Anspoki, Ozoliņi, Skuteļi.
Dzintars Sodums

Biogrāfija

Dzintars Sodums dzimis 1922. gadā Rīgā. Viņa tēvs, Andrejs Sodums, bija centrālās savienības “Konsums” darbinieks, vēlāk arī direktors un pēc padomju okupācijas tika izsūtīts (Sodums, viņa māte un māsa paglābās no izsūtīšanas, jo vecāki nesen bija šķīrušies). Dzintara Soduma māte Ella Soduma strādāja Zemnieku savienības laikraksta "Brīvā Zeme" redakcijā. 1936. gadā pabeidz Rīgas 23. pamatskolu. Par savu pirmo skolu Dz. Sodums raksta: „Labāko materiālu, ar ko dzīvot gadu desmitus, man ir devusi Rīgas 23. pamatskola Kronvalda bulvārī. Skolu vadīja Demokrātiskā Centra biedrs Sprīvulis, skolotāji bija no dažādām demokrātiskās Latvijas politiskajām partijām, bet vairākums ar sociāldemokrātisku un liberālu pārliecību." 1941. gadā Sodums beidza Rīgas pilsētas 1. ģimnāziju, kurā bija padziļināti apguvis antīko un angļu literatūru. 1942.—1943. gada ziemā studēja Latvijas Universitātes humanitārās fakultātes ievada kursa priekšmetus. 
Soduma dzimtu trīs okupācijas Latvijas teritorijā skar sevišķi smagi. Pirmajā padomju okupācijā 1941. gada 13. un 14. jūnijā tiek izvesti tēvs, tēva otrā sieva un viņu bērns, vēl zīdainis, tēvamāte un tēvabrālis. No mātes radiem jau 1940. gada jūlijā tiek apcietināts un vēlāk nošauts mātes brālis Ernests Brastiņš, padomijas pirmajā gadā čeka apcietina un nogalina arī Ernesta Brastiņa dēlu Austrumu, tiek izvests mātes svainis Fricis Ansons, kas vairs neatgriežas, jo gājis bojā.  
1943. gada aprīlī Sodumu iesauca Latviešu leģionā un nosūtīja uz Volhovas fronti, kur viņš strādājis par kara ziņotāju. 18 mēnešus Sodums bija kara žurnālists, rakstīja laikrakstam Tēvija. 1944. gada oktobrī Rīgā Sodums dezertēja, ziemu nelegālā stāvoklī pavadīja Kurzemē un 1945. gada 17. maijā ar laivu nokļuva Gotlandē (šis laiks attēlots biogrāfiskajā romānā "Taisām tiltu pār plašu jūru"). Zviedrijā vasaru nostrādājis kā laukstrādnieks, Sodums pārcēlās uz Stokholmu, kur strādāja kā mašīnburtlicis un korektors. 1946. gadā Sodums salaulājās ar Skaidrīti Kronbergu (Sk.Kronenberg bija Latvijas Mākslas akadēmijas studente). 1963. gadā viņš izceļoja uz Bostonu ASV, kur no 1963. gada decembra līdz 1973. gadam strādājis par burtlici un korektoru (izglītību papildinājis Amerikas tipogrāfijas arodbiedrības skolā Kolorado). ASV Sodumu ģimenē piedzimst divi dēli - Andris un Mārcis Sodumi. 
Pēc dzīvesbiedres Skaidrītes nāves Sodums 2006. gadā pārcēlās uz Latviju un dzīvoja rakstnieces un viņa daiļrades popularizētājas Noras Ikstenas mājās Ikšķilē. Dzintars Sodums miris 2008. gada 18. maijā un apbedīts Ikšķiles kapos.

Darbi

Kopotos rakstus 7 sējumos (2001-2008) publicējis apgāds "Atēna".
Aioras

Izskats

Aioras ir mazi vai vidēji lieli dziedātājputni. Ķermeņa garums 10—15,5 cm. Tēviņi ir nedaudz lielāki par mātītēm. 
Apspalvojumam koši zaļš vai dzeltens. Spārni melni vai tumši pelēki ar baltām svītrām. Raksturīgs dzimumu dimorfisms, tēviņi košāki nekā mātītes. Kājas tievas, knābji proporcionāli gari. Tēviņu pavasara dziesmas cilvēka ausij patīkamas un muzikālas.

Uzvedība

Aioras ir nometnieki, mājo akāciju mežos un krūmājos, krūmos gar lauksaimniecības zemēm un dārzos. Uzturas lapotnes vaiņagos un ļoti reti nolaižas uz zemes. Barojas ar dažādiem augļiem, ogas ieskaitot, kukaiņiem un zirnekļiem. Barību meklē kokos. Kopumā aioras ir zemieņu putni, lai arī sastopamas kalnu pakājēs. 
Ligzdai raksturīga kompakta, kausveida forma. Dējumā 2—3 gaišas olas ar rozīgiem raibumiem. Inkubācijas periods ilgst apmēram 14 dienas. Perē un par mazuļiem rūpējas abi vecāki. Naktī perē mātīte, dienā tēviņš.
Bāžciems

Vēsture

Kurzemes hercogu Slokas muižai piederošais Bāžciems jeb Bāžnieki (vācu: Bahseneck) izveidojās pie Slokas miestiņa robežas, ko iezīmēja Vecslocenes upe ar dzirnavām. Poļu-zviedru kara laikā šeit 1605.-1608. gadā zviedri uzcēla nocietinājumus. Kurzemes saimnieciskā uzplaukuma periodā hercogs Jēkabs vēlējās izveidot ar Rīgu konkurējošu eksporta ostu Slokā, kur tika izveidotas stikla fabrikas un vara ceplis. Viņš pavēlēja izbūvēt kanālu, kas savienotu Slokas ostu pie Lielupes ar Baltijas jūru pa tagadējo Vecslocenes upīti un Slokas ezeru.
1783. gadā Slokas muižu kopā ar Slokas novadu atdalīja no Kurzemes un Zemgales hercogistes un pievienoja Krievijas impērijai. 1795. gada ciemā bija 159 iedzīvotāji - 82 vīrieši un 77 sievietes.
1925. gadā ciemu pievienoja Slokas pilsētai. Sloku kopā ar Bāžciemu 1959. gadā iekļāva Jūrmalas pilsētas sastāvā.
Jimmy Kimmel Live!

Ļaunie tvīti

2012. gada martā, par godu virtuālās saziņas un mikroblogošanas tiešsaistes sociālā tīmekļa vietnes Twitter sešu gadu jubilejai, Jimmy Kimmel Live! izveidoja segmentu, ko nosauca par „Ļaunie tvīti” (Mean Tweets) kopā ar slavenībām — tur iekļaujot Villu Ferelu, Kristenu Bellu, Annu Farisu, Ketiju Grifinu u.c. slavenības, kas skaļi nolasīja īstus tvītus, ko Twitter lietotāji veltījuši viņiem, tajā laikā skanot grupas R.E.M. izpildītajai dziesmai Everyboby Hurts . Šis segments kļuva izteikti populārs, līdz 2015. gada aprīlim video koplietošanas tiešsaistes sociālajā tīmekļa vietnē YouTube iegūstot vairāk nekā 38 miljonus skatījumu.
Pēc tam papildus ir iznākuši vēl vairāki ļauno tvītu izlaidumi, piesaistot tādas slavenības kā Džūlija Robertsa, Toms Henkss, Ādams Sendlers, Britnija Spīrsa, Sofija Vergara, Mets Deimons un Bills Marijs.
Tvīti, kas segmentam izvēlēti nemainīgi ir apvainojoši, vulgāri vai rupji, bieži vien tēmējot uz slavenības fizisko izskatu vai talanta trūkumu. Vairumā gadījumu pēc tvīta nolasīšanas slavenībai tiek dota iespēja īsi atbildēt uz ļauno tvītu. Šovs arī ir veidojis vairākus kategorizētus „Ļauno tvītu” izlaidumus, piemēram, speciālo NBA, NFL, koledžu futbola un mūzikas izlaidumus. 2015. gada martā ASV prezidents Baraks Obama piedalījās speciālizlaidumā „President Obama edition”, kura laikā viņš nolasīja tvītus, kas parodē viņa džinsus un vaino viņu par augstajām alus cenām. Obamas speciālizlaidums vienas dienas laikā piesaistīja vairāk nekā 10 miljonus skatījumu.
8. Saeima

Darbība

2002. gada 5. novembrī par Saeimas priekšsēdētāju tika ievēlēta Ingrīda Ūdre (ZZS), bet par viņas biedriem: Jānis Straume (TB/LNNK) un Ēriks Jēkabsons (LPP). Par Saeimas sekretāru ievēlēja Jāni Reiru (JL), bet viņa biedrs bija Aleksandrs Bartaševičs (PCTVL, vēlāk TSP).
2004. gada 18. martā Jēkabsonu amatā nomainīja Andris Ārgalis (TP). Ārgalis amatu pameta 2005. gada 17. februārī, bet 24. februārī viņa vietā iecēla Vinetu Muižnieci (TP). Jēakbsonam nomainot Ārgali priekšsēdētājas biedra krēslā, Jāņa Reira kā Saeimas sekretāra vietā nāca Jānis Šmits (LPP). Muižniecei kļūstot par priekšsēdētājas biedri, Ingūna Rībena (JL) nomainīja A. Bartaševiču sekretāra biedra amatā. 8. Saeimā darbojās 17 pastāvīgās komisijas, 13 apakškomisijas un 1 izmeklēšanas komisija.
8. Saeimas laikā iesniegti 1934 likumprojekti, pieņemti 1272 likumi. Nozīmīgākie no tiem ir Biedrību un nodibinājumu likums, Valsts un pašvaldības īpašuma privatizācijas un privatizācijas sertifikātu izmantošanas pabeigšanas likums, Kriminālprocesa likums. Saistībā ar iestāšanos Eiropas Savienībā notika likumu un atsevišķu likumu normu saskaņošana ar Eiropas Savienības tiesību aktiem.
275. latviešu kārtības dienesta bataljons

Izveidošana

275. latviešu kārtības dienesta bataljonu izveidoja divreiz — pirmo reizi 1942. gada 16. oktobrī Rīgā no 266. Rēzeknes bataljona kaujas spējīgajiem vīriem to saformēja kapteinis Fridrihs Kuģinieks, taču faktiski bataljons bija vienas rotas sastāvā, tajā bija 4 virsnieki, 14 instruktori un 148 kareivji. Nekādās operācijās 275. bataljons nepiedalījās un jau 7. decembrī to ieskaitīja 276. Kuldīgas bataljonā.
Otrreiz 275. kārtības dienesta bataljonu izveidoja kapteinis Aleksandrs Zaļais 1943. gada 25. janvārī no 279. Cēsu policijas bataljona 3. rotas personālsastāva, ar 5 virsniekiem, 35 instruktoriem un 160 kareivjiem, taču jau februārī tas tika ieskaitīts jaunizveidotajā 2. latviešu brigādē.
Carry Out

Mūzikas video

Mūzikas video singlam "Carry Out" tika uzfilmēts 2009. gada decembrī, un tiks izdots 2010. gada janvārī.
Mārtins Luters Kings

Biogrāfija

Mārtins Luters Kings dzimis Atlantā, Džordžijas štatā. Viņa vecvecāki bija melnādainie vergi, tēvs — mācītājs, māte — mācītāja meita.
1948. gadā Mārtins Luters Kings pabeidza Morhausas koledžu un iestājās teoloģijas seminārā Pensilvānijas štatā. 1948. gada februārī viņš tika ordinēts par mācītāju. 1955. gadā M. L. Kings ieguva filozofijas doktora grādu Bostonas Universitātē. 1954. gadā, izturējis konkursu, kļuva par Deksteras baptistu draudzes mācītāju Montgomeri pilsētā, Alabamas štatā. Dienvidos viņš atgriezās ar jauno sievu Koretu, kura bija pārtikuša melnā lauksaimnieka meita no Alabamas.
1955. gadā Mārtins Luters Kings kļuva slavens ASV kā viens no Montgomeri autobusu boikota līderiem. Boikots noslēdzās ar Mongomeri segregācijas likuma atcelšanu 1956. gada nogalē.
1964. gadā prezidents Lindons B. Džonsons pieņēma Pilsoņu tiesību likumu, kas liedza diskrimināciju sabiedriskās iestādēs un meklējot darbu.
1965. gada martā Kings bija viens no demonstrāciju par vēlēšanu tiesību piešķiršanu afroamerikāņiem organizētājiem no Selmas uz Montgomeri.
1965. gada augustā tika pieņemts Balsstiesību likums, kurš pirmoreiz ļāva afroamerikāņiem piedalīties federālajās vēlēšanās.
1968. gada 4. aprīlī, kad M. L. Kings viesojās Memfisā, Tenesī štatā, lai organizētu palīdzību streikotājiem atkritumu savācējiem, viņu nošāva uz viesnīcas balkona. Valdība pasludināja 7. aprīli par valsts sērām. Pēc divām dienām Kingu apglabāja Atlantā blakus Ebinezeras baptistu baznīcai, kurā viņš bija kalpojis kopā ar savu tēvu. Aiz zārka gāja 150 tūkstoši cilvēku, to vidū bija astoņdesmit senatori un kongresmeņi, ASV prezidents, kandidāti uz prezidenta posteni, ministri. Televīzijā šīs bēres noskatījās 120 miljoni cilvēku.
Kings zināja, ka viņa dzīve jebkuru brīdi var pārtrūkt. Divus mēnešus pirms savas nāves kādā no saviem sprediķiem viņš runāja par to, kādus vārdus gribētu dzirdēt pie sava kapa: "...sakiet, ka es biju bundzinieks. Sakiet, ka es biju taisnības bundzinieks. Sakiet, ka es biju miera bundzinieks. Bet viss pārējais nav svarīgi. Pēc manis nepaliks nauda. Pēc manis nepaliks greznas, skaistas lietas. Bet es gribu atstāt pēc sevis dzīvi, kas ziedota mērķim...".
Kinga slavenākā runa ir I Have a Dream, teikta 1963. gada 28. augustā Vašingtonā t.s. marša uz Vašingtonu laikā.
Martina Lutera Kinga idejiskās ietekmes bija Jēzus Kristus, Abrahams Linkolns, Mohandass Karamčands Gandijs, Henrijs Deivids Toro, Ļevs Tolstojs.
1974. gadā tika nogalināta arī Kinga māte Alberta Viljamsa Kinga. Viņu nošāva brīdī, kad viņa baznīcā spēlēja ērģeles. To izdarīja kāds melnādains 23 gadus vecs jaunietis, kurš uzskatīja, ka kristieši ir melnādaino ienaidnieki, it īpaši melnādainie baznīcas pārstāvji.
Grodņa

Vēsture

Grodņa radās kā Senās Krievzemes neliels cietoksnis pie jātvingu apdzīvotajām teritorijām.
Rakstos pirmoreiz pieminēta 1127. gadā Pagājušo laiku vēsturē kā Gorodena (krievu: Городен). 12. gadsimtā tā bija Grodņas kņazistes centrs un līdztekus Navahrudakai viena no svarīgākajām Melnās Krievzemes pilsētām.
Ap 1250. gadu Grodņu ieņēma lietuvieši un iekļāva Lietuvas lielkņazistē. 1389. gadā lielkņazs atļāva pilsētā izveidot ebreju kopienu, bet 1441. gadā tā ieguva Magdeburgas tiesības. 1569. gadā Grodņa iekļāvās apvienotajā Žečpospoļitā.
Kā svarīga Žečpospoļitas pilsēta šeit vairākkārt notika valsts Seimi, bet 1793. gadā pēdējais Seims valsts vēsturē. Trešās Polijas dalīšanas rezultātā Grodņa nonāca Krievijas sastāvā, bet 25. novembrī pēdējais Žečpospoļitas monarhs Staņislavs Poņatovskis Grodņas Jaunajā pilī atteicās no troņa. Grodņa kļuva par Krievijas impērijas guberņas centru.
Pirmā pasaules kara laikā Grodņu ieņēma vācu karaspēks, bet pēc Brestļitovskas miera to paturēja vācieši. Īsu laiku Grodņa bija Baltkrievijas Tautas republikas valdības rezidence.
Poļu-boļševiku kara laikā pilsētas apkārtnē notika Nemunas kauja, bet pēc Rīgas miera līguma, tā tika iekļauta Polijā.
Polijas sastāvā Grodņa bija liels Polijas armijas militārais centrs, bet 42% no iedzīvotājiem bija ebreji. Tika slēgtas visas baltkrievu skolas.
Otrā pasaules kara laikā 1939. gadā Grodņa bija viena no nedaudzajām vietām, kur Polijas armija pretojās iebrūkošajam PSRS karaspēkam Grodņas kaujā.
Kopš 1945. gada Grodņa bija Baltkrievijas PSR apgabala centrs, bet kopš 1991. gada — neatkarīgās Baltkrievijas sastāvā.
Mūsdienās Grodņa ir Baltkrievijas katoļu un valsts poļu minoritātes centrs.
Es esmu latvietis

Sižets

Filmā stāstīts par latviešu emigrantiem, kuri kara rezultātā izkaisīti pa visu pasauli. Viņi ir uzņēmīgi, neatlaidīgi un darbīgi, kas palīdzējis svešumā gan izsisties, gan saglabāt latvietību.
Pēteris Oliņš

Dzīvesgājums

Dzimis 1890. gada 3. aprīlī Bauņu pagastā Utikās zemnieka ģimenē. Mācījās Bauņu pagasta skolā un Valmieras pilsētas skolā, kā eksterns nokārtoja ģimnāzijas gala pārbaudījumus un studēja filozofiju Petrogradas Universitātē (1910-1914). 
Pēc Pirmā pasaules kara sākuma viņu mobilizēja Krievijas impērijas armijā, nonācis vācu gūstā. 1918. gada decembrī viņš atgriezās Latvijā un virsleitnanta pakāpē sāka dienestu Latvijas armijas štābā, no 15. decembra valsts kancelejā.
Bermontiādes laikā 1919. gada 15. oktobrī viņu iecēla par Latvijas armijas štāba sakaru virsnieku ar Antantes valstu misijām. 
1919. gada 16. novembrī viņu iecēla par Latvijas sūtniecības Varšavā 1. sekretāru, bet 1920. gada 1. oktobrī par sūtniecības padomnieku. 
No 1922. gada 1. februāra viņš bija Latvijas Republikas Ārlietu ministrijas Rietumu nodaļas vadītājs.
1922. gadā viņš atsāka filozofijas studijas Latvijas Universitātē, līdztekus no 1923. gada 1. aprīļa bija Latvijas sūtniecības 2. sekretārs Londonā, no 16. oktobra Ārlietu ministrijas Rietumu nodaļas sekretārs, no 6. novembra Rietumu nodaļas vadītājs. 1925. gada 21. maijā viņu iecēla par Latvijas sūtniecības padomnieku Vašingtonā.
1926. gadā viņš LU aizstāvēja filozofijas maģistra, bet 1927. gadā Amerikas Universitātē Vašingtonā ieguva Dr. phil. grādu.
No 1927. gada 5. novembra atkārtoti Ārlietu ministrijas Rietumu nodaļas vadītājs, no 1929. gada 15. janvāra Latvijas sūtniecības padomnieks Maskavā, no 1930. gada 20. marta Ārlietu ministrijas Austrumu nodaļas vadītājs. 1933. gada 1. martā Oliņu iecēla par Latvijas ģenerālkonsulu Riodežaneiro.
Pēc Ulmaņa apvērsuma viņš atgriezās Latvijā un no 1934. gada 24. jūlija bija Latvijas Republikas Finanču ministrijas tirdzniecības un rūpniecības departamenta direktors. 1935. gada 3. februārī Oliņu no jauna iecēla par Latvijas ģenerālkonsulu Riodežaneiro, bet 1935. gada 1. aprīlī par Latvijas lietvedi Argentīnā un Brazīlijā ar sēdekli Buenosairesā.
Pēc Latvijas okupācijas 1940. gada 23. jūlijā Pēteris Oliņš iesniedza protestu pret Latvijas okupāciju un Kirhenšteina valdība viņu atlaida no amata. Tā kā Argentīnas un Brazīlijas valdības Latvijas inkorporāciju Padomju Savienībā oficiāli neatzina, tad viņš turpināja savu diplomātisko darbību Buenosairesā līdz 1946. gada novembrim, kad Argentīnas valdība slēdza Baltijas valstu sūtniecības. 1946. gada decembrī sūtnis Oliņš pārcēlās uz Riodežaneiro, kur vadīja sūtniecību pilnvarotā lietveža pakāpē. Kad arī Brazīlijas valdība PSRS spiediena ietekmē 1961. gada martā paziņoja par oficiālo attiecību pārtraukšanu ar Baltijas valstu sūtniecībām, P. Oliņš saglabāja tiesības kārtot savas valsts pilsoņu lietas. 
Miris 1962. gada 27. augustā Riodežaneiro, apglabāts Svētā Jāņa Kristītāja kapsētā.
Vangažu ģerbonis

Heraldiskais apraksts

Ģerboņa vairogs vertikāli sadalīts uz pusēm. Labajā pusē uz sudraba fona attēlota zaļa priede uz zaļas pamatnes, tā simbolizē daudzos mežus, kas ir apkārt pilsētai, kuros pārsvarā aug priedes. Kreisajā pusē zilu fonu uz pusēm dala horizontāla zelta josla. Zilā krāsa simbolizē ūdeņus, bet zelts — saules spēku.
Aeriks Sanderss

Biogrāfija

Liaka posmā no 2001. līdz 2004. gadam spēlēja NCAA turnīrā, kur pārstāvēja Sandjego universitātes basketbola komandu. Pirmajā sezonā viņš bija rezervista lomā, taču nākamās divas sezonas bija pamatsastāva spēlētājs. Vairākkārt ir piedalījies NBA Vasaras nometnēs: 2004. gadā Čikāgas "Bulls", 2004. un 2005. gadā Memfisas "Grizzlies". Pēc karjeras NCAA sāka spēlēt dažādos Eiropas klubos. 2004. gadā spēlēja Turcijas līgas Izmiras "Tuborg" sastāvā. Taču jau 2005. gadā parakstīja līgumu ar Telavivas "Hapoel", kas spēlē Izraēlas Premjerlīgā, taču neaizvadīja nevienu spēli un oktobrī devās uz Spānijas basketbola līgas klubu Helvas "Ciudad", kur bija stabils pamatpiecinieka spēlētājs. Taču 2006.—2007. gada sezonu viņš iesāka Francijas ProA līgas klubu Strasbūras IG, kur arī bija pamatsastāva spēlētājs, paralēli nacionālajam čempionātam startēja arī ULEB kausa izcīņā, kur sasniedza ceturtdaļfināla stadiju. 2007. gadā parakstīja līgumu ar LBL klubu Rīgas ASK. ASK sastāvā spēlēja LBL, Baltijas basketbola līgas un ULEB kausa izcīņas turnīros. Pēc sezonas Latvijā A. Sanderss spēlēja Turcijas TLB līgas kluba Petkimas "Aliaga" sastāvā, kur gan aizvadīja tikai divas spēles. 2008. gada novembrī pārvācās uz Franciju, kur spēlē vēl joprojām. Vispirms viņš 1 sezonu pavadīja Burgoņas "JDA Dijon" klubā, taču kopš 2009. gada decembra spēlē Rūnas SPO sastāvā.
Spīdums (mineraloģija)

Spīdums ir materiāla virsmas spēja atstarot gaismu - šo īpašību nosaka tas, ka virsma ir pietiekami gluda un tās nelīdzenumi ir mazāki nekā redzamās gaismas viļņa garums. Kopumā gludi materiāli labāk atstaro gaismu, kamēr negludi materiāli šķiet matēti. Labāks spīdums ir raksturīgs tādiem materiāliem, kā metāliem un minerāliem to kristāliskajās formās.

Spīduma veidi

Mineraloģijā virsmas spīdums ir viena no plaši izmantotām minerālu noteikšanas metodēm. Minerāla virsmas spīdumu iedala noteiktos veidos - katram minerālam parasti piemīt tikai viens noteikts spīduma veids. Izdala šādus virsmas spīduma veidus:
Brahma

Brahma jeb Brahmā (sanskrits: ब्रह्मा (brahmā) — 'pamats', 'balsts') hindu mitoloģijā ir augstākā dievība un Visuma radītājs. Ar diviem citiem dieviem — Višnu, kas simbolizē uzturēšanas spēku, un Šivu, kas ir iznīcības spēks, veido trimūrti.
Parasti Brahmu attēlo sarkanā krasā ar četrām bārdainām sejām, kuru acis ir līdzīgas lotosa ziediem, četriem ķermeņiem un astoņām rokām, kurās ir četras vēdas, zizlis, trauks ar Gangas ūdeni, upurkarote un dažkārt arī lotosa zieds, pērļu kaklarota un loks. Tā simbols un pavadonis ir mistiskā zoss, kas ar domu ātrumu spēj pārvietoties Visumā.
Riks Perijs

Biogrāfija

Kā teksasietis piektajā paaudzē dzimis fermeru ģimenē, kas dzīvoja štata rietumdaļā. 1968. gadā Perijs pabeidza vidusskolu un iestājās Teksasas A&M universitātē, kuru viņš absolvēja 1972. gadā, iegūstot bakalaura grādu bioloģijā. Universitātē darbojās militārajā kadetu korpusā. Pēc studijām Perijs iestājās ASV armijā, kur dienēja Gaisa spēkos, pildot pienākumus ASV, Tuvajos Austrumos un Eiropā. 1977. gadā demobilizējies kā kapteinis. Pēc dienesta strādājies vecāku fermā.
1984. gadā Periju kā Demokrātu partijas kandidātu ievēlēja Teksas štata Pārstāvju palātā. 1989. gadā iestājies Republikāņu partijā. No 1991. līdz 1998. gadam vadījis štata Lauksaimniecības departamentu. Līdz ar Džordža Buša uzvaru Teksasas gubernatora vēlēšanās Perijs kļuva par viceprezidentu, kas viņam ļāva 2001. gadā ieņemt gubernatora krēslu, jo Džordžs Bušs bija kļuvis par ASV prezidentu. 2002., 2006. un 2010. gadā pārvēlēts šajā amatā.
2011. gada 13. augustā Perijs paziņoja, ka būs Republikāņu partijas kandidāts 2012. gada ASV prezidenta vēlēšanās. Taču 2012. gada 19. janvārī viņš savu kandidatūru atsauca.
Dzelzceļa līnija Krustpils—Rēzekne II

Dzelzceļa līnija Krustpils—Rēzekne II ir dzelzceļa līnija Latvijā, kas savieno Jēkabpils pilsētu ar Rēzeknes pilsētu. Līnija ir 95 km gara, tajā ir viens sliežu ceļš. Pa līniju kursē 2 pasažieru vilcienu Rīga—Zilupe pāri dienā (1990. gados kursēja 3 pāri dienā) + brīvdienās 1 pāris maršrutā Rīga—Rēzekne II, kā arī apvienotais starptautiskais vilciens maršrutā Rīga—Maskava/Rīga—Sanktpēterburga. Pēc 2013./2014. gada grafika līnijā kursē 28 kravas vilcienu pāri diennaktī.
Dzelzceļa līnija tika atklāta 1901. gadā, reizē ar posmu Krustpils—Zilupe, kas bija daļa no toreizējās privātās dzelzceļa līnijas Ventspils—Maskava.
Džuhou

Džuhou (诸侯, zhūhóu) ir mantojams feodāls valdījums un reizē arī augstākās aristokrātijas tituls Džou dinastijas laikā (XI gs. vidus - 256. g. p.m.ē.) Senajā Ķīna. Burtiski nozīmē "visi hou". Haņ dinastijas laikā (206. g. p.m.ē. - 220. g.m.ē.) tituls "džuhou" un analogs teritorijas nosaukums parādās jau kā anahronisms, līdz izzuda pavisam.
Vēstures literatūrā vispārpieņemta un adekvāta tulkojuma latviešu valodā nav. Atkarībā no konteksta var pie šīs kārtas piederīgos var apzīmēt kā "galminieks", "kņazs/grāfs", "valdnieks vasalis" u.tml.
Viļņi

Mehāniskie viļņi

Mehāniskos viļņus rada elastības spēki. Šie spēki veido saiti starp atsevišķām ķermeņa daļām. Piemēram, uz ūdens virsmas viļņi rodas smaguma spēka un virsmas spraiguma spēka iedarbībā.
Mehānisko viļņu kustības galvenās īpatnības vislabāk ir saskatāmas viļņiem, kuri veidojas uz ūdens virsmas. Viļņi veļas uz priekšu ar ieapaļiem vāliem. Attālumi starp vāliem ir aptuveni vienādi. Taču, ja ūdenī iemet kādu vieglu priekšmetu, tad vilnis to nenes uz priekšu. Šis priekšmets sāk svārstīties uz augšu un uz leju, palikdami gandrīz uz vietas.
Vilnim izplatoties, pārvietojas nevis viela, bet gan svārstībā esošās vides noteiktais stāvoklis.