google/wiki40b huggingface dataset:
Antarktikas vētrasputns

Izplatība

Antarktikas vētrasputns mājo Antarktīdas piekrastē, tuvējās salās un jūrās, bet visbiežāk to var novērot Rosa jūrā un Vedela jūrā. Retu reizi to var novērot Dienvidamerikas, Āfrikas un Austrālijas dienvidos. Ziemu Antarktikas vētrasputns pavada jūrā ledus krasta tuvumā, bet vasarā tas dodas uz kontinentu vai Antarktīdai tuvākajām salām, lai ligzdotu. Lielākā ligzdojošā kolonija novērota uz Svarthamarena nunataka Mīliga-Hofmaņa kalnu grēdā. Inkubācijas periods ilgst 40—48 dienas, jaunie putni izlido pēc nākamajām 45 dienām. Antarktikas vētrasputns barojas ar kriliem, zivīm un maziem kalmāriem. Parasti tie barojas peldot, bet tie arī ļoti labi nirst gan no ūdens virsmas, gan gaisa.

Izskats un īpašības

Pieaudzis Antarktikas vētrasputns ir balts ar tumši brūniem laukumiem. Brūna ir tā galva, mugura, rīkle un spārnu virspuse, izņemot lidspalvas. Knābis melns, bet kājas dzeltenas. Vēders, spārnu apakšpuse, lidspalvas un aste balta. Astes spalvu gali tumši brūni.
Antarktikas vētrasputns kopīgi ar sniega vētrasputnu, raibo vētrasputnu, dienvidu lielo vētrasputnu, ziemeļu lielo vētrasputnu, ķildi un dienvidu ķildi veido atsevišķu okeāna vētrasputnu grupu, kurai piemīt īpašības, kādas nav citiem vētrasputniem. To nāsu ejas ir izceltas no augšknābja kopējās formas, veidojot garas, ragainas, cauruļveida nāsu ejas. Pārējiem vētrasputniem nāsis atrodas augšknābja plaknē. Turklāt kā visiem vētrasputniem knābi veido 7—9 plātnītes. Viena no šīm plātnītēm izveido līko augšknābja galu, turklāt kuņģī izdalās īpaša eļļa, kas tiek lietota kā aizsardzības līdzeklis pret ienaidniekiem, kā arī kā barojoša, enerģiju dodoša barība gan mazuļiem, gan pašiem, ko lietot garos pārlidojumos. Visbeidzot virs nāsu ejām Antarktikas vētrasputnam atrodas sāls dziedzeri, kas palīdz putna ķermenim atbrīvoties no sāls, kuru tas bagātīgi uzņem ar jūras ūdeni.
2010. gada ziemas olimpiskās spēles (3. diena)

Vankūveras Olimpisko spēļu trešajā dienā (14. februārī) sacīkstes norisinājās 8 disciplīnās un tika izcīnīti 6 medaļu komplekti.
Calligra

Galddatori

Calligra komplekta galvenā platforma ir galddators ar Linux, FreeBSD, OS X un Windows, no kurām linux ir vislabāk atbalstītā operētājsistēma.
Uz galddatoriem, visas Calligra komplekta iespējas ir pieejamas pilnībā.

Viedtālruņi

Calligra Mobile ir versija viedtālruņa tipa ierīcēm. Tās galvenā funkcija ir dokumentu attēlošana ierīcēm ar Maemo sistēmu, vai tās pēctecim MeeGo. Tikai dažas vienkāršas rediģēšanas iespējas ir iespējamas. Šī versija piedāvā tikai Words, Sheets un Stage.
Projekts tika sākts 2009. gada vasarā un pirmo reizi prezentēts Akademy / Desktop Summit 2009 no KO GmbH puses kā vienkārša KOffice versija Maemo sistēmām. Vēlāk Nokia noalgoja KO, lai tie palīdzētu Nokia izveidot pilnvērtīgu mobilo versiju, tajā skaitā skārienjūtīgu, lietotājam draudzīgu interfeisu. To arī 2009. gada oktobrī Nokia prezentēja Maemo Konferencē. Pirmā  alfa versija bija pieejama jau 2010. Janvārī. Reizē ar Nokia N9 viedtālruņa ražošanu, Nokia izlaida arī pati savu Poppler ─ uz Calligra bāzētu offisa dokumentu attēlotāju ar GPL licenci.

Planšetdatori

Calligra Active projekts tika sākts pēc Plasma Active iniciatīvas piedāvāt līdzīgu dokumentu attēlotāju kā uz Calligra Mobile bet tieši paredzētu planšetdatoriem. Līdzīgi kā Mobile versijai, piedāvātas tiek tikai Words, Sheets un Stage.
Coffice ir Calligra versija Android Operētājsistēmai. Tā tika izlaista Google Play store 2013. gada 24. martā.

Tehniskās detaļas

Calligra ir projektēta, lai strādātu uz KDE Platformas, lietojot Qt un KDE lietotņu bibliotēkas. Tomēr tā tiek izlaista neatkarīgi no KDE lietotņu izlases. Visas Calligra komponentes ir izlaists ar brīvās programmatūras licenci un lieto atvērtā dokumenta formātu kā savu natīvo kad vien ir tādas iespējas.
Calligra izstrādātāji plāno veidot kopēju infrastruktūru starp lietotnēm, lai mazinātu programmatūras caurumu veidošanos un uzlabotu lietošanas ērtumu. Tas tiek panākts ar tehnoloģijām kā Flake un Pigment. Flake piedāvā veidu kā apstrādāt formas, kuras satur tekstu, bildes, formulas (ar KFormula), diagrammas (ar KChart) vai citus objektus, savienojamā veidā ar visām lietotnēm. Calligra komanda vēlas veidot arī OpenDocument bibliotēku, kuru varētu lieto arī citas KDE lietotnes, tas atļaus izstrādātājiem viegli pievienot atbalstu OpenDocument failu lasīšanai un pasniegšanai uz savām lietotnēm. Uzdevumu automatizēšana un Calligra komplekta papildināšana ar dažādām funkcijām var tikt paveikta ar D-Bus palīdzību vai ar Python, Ruby un JavaScript skriptiem caur Kross skriptēšanas struktūru.
Norēķinu karte

Norēķinu jeb maksājumu karte ir viens no norēķinu veidiem. To izmantojot, var norēķināties par pirkumiem un dažādiem pakalpojumiem. Norēķinu kartes izgatavo no plastikāta, tām ir taisnstūrveida forma. Ir divu veidu norēķinu kartes — kredītkartes un debetkartes. Lietojot kredītkarti, banka aizdod klientam naudu. Klients to var izlietot, bet pēc tam nauda ir jāatmaksā ar procentiem. Lietojot debetkarti, cilvēks tērē tikai sev jau piederošu naudu. ISO 7810 standarts nosaka, ka kartei ir jābūt 85,60 × 53,98 mm lielai.
Jauna veida pakalpojums atsevišķās bankās dod iespēju individualizēt arī savas norēķinu kartes dizainu. To var paveikt, dodoties uz bankas filiāli vai aizpildot pasūtījumu elektroniski.
Gulta

Gulta ir mēbele, kas paredzēta gulēšanai un atpūtai; parasti konstrukcija, kas balstās uz četrām "kājām" un ar ieklātu vai iebūvētu matraci. Antīkajā pasaulē vairākus gadsimtus gulta tika uzskatīta par vissvarīgāko mēbeli un tā simbolizēja sociālo stāvokli. Senajās civilizācijās, izņemot Seno Ēģipti, gulta tika izmantota ne tikai gulēšanai, bet arī kā vieta, kur ieturēt maltīti.
Ir dažāda veida gultas, piemēram, divvietīgās gultas, saliekamās gultas, ūdensgultas, dīvāngultas un tā tālāk. Gultas funkcijas var pildīt arī dīvāni.
GSM-EFR

GSM-EFR jeb Enhanced Full Rate jeb GSM 06.60 ir runas kodēšanas standarts, kas izstrādāts, lai uzlabotu sliktas kvalitātes GSM Full Rate kodeku. Darbojoties ar ātrumu 12,2 kbit/s, tas nodrošina labu kvalitāti bez blakustrokšņiem un fona trokšņiem.
Enhanced Full Rate algoritmus izstrādāja Somijas uzņēmums Nokia un Serbrūkas universitāte Kanādā. 1995. gadā Eiropas telesakaru standartu institūts ETSI apstiprināja Enhanced Full Rate par GSM un ciparsignālu procesoru (DCS) rūpniecisko kodeka standartu. Tas ir definēts ETSI ETS 300 726 (GSM 06.60). Enhanced Full Rate tika arī izvēlēts par standartu ASV sistēmai GSM 1900.
EFR iztveršanas ātrums ir 8000 nolases sekundē, kas nodrošina kodēto bitu straumi 12,2 kbit/s. Šī kodēšanas shēma nosaukta par Algebraic Code Excited Linear Prediction Coder (ACELP). EFR algoritma veiktie aprēķini ir sarežģīti, kas mobilajām ierīcēm var palielināt elektroenerģijas patēriņu par 5 %, salīdzinot ar "veco" FR.
Marija Muzičuka

Personīgā dzīve

Marijas vecākā māsā Anna arī ir pazīstama šahiste, kurai ir FIDE starptautiskā lielmeistara tituls (GM).
RSA šifrēšanas algoritms

Darbība

RSA algoritmam ir 3 funkcijas: atslēgu ģenerēšana, šifrēšana un atšifrēšana. Procesus, kur šifrē ar privāto atslēgu un atšifrē ar publisko atslēgu, parasti sauc par parakstīšanu un paraksta pārbaudi. Atslēgas ir saistītu skaitļu kopas.
Pēdējā lapa

Sižets

Kādā trūcīgā mājā dzīvo cilvēki, kuri cīnās par sevi un savu eksistenci. Tomēr šie cilvēki, neskatoties uz grūtībās, pie nepieciešamības palīdz viens otram, nezaudējot arī savus sapņus.
Elizabete I

Biogrāfija

Elizabete piedzima Plasentijas pilī, Griničā, Anglijā. Tēvs - Anglijas karalis Henrijs VIII Tjudors. Māte - galmadāma, marķīze Anna Boleina. Pēc kristībām Elizabetei piešķīra Velsas princeses titulu. 1536. gadā Annu Boleinu par valsts nodevību un laulības pārkāpšanu pēc karaļa pavēles sodīja ar nāvi, laulību anulēja, bet Elizabeti pasludināja par ārlaulībā dzimušu.
Kad Elizabetei bija četri gadi, par viņas skolotāju kļuva galmadāma Katrīne Čampernovne (Katherine Champernowne), ar kuru viņai bija labas attiecības visa mūža garumā. Elizabete prata lasīt un runāt sešās valodās: savā dzimtajā angļu valodā, kā arī franču, itāļu, spāņu, grieķu un latīņu.
Par Anglijas karalieni Elizabete kļuva 1558. gadā, 25 gadu vecumā, pēc savas pusmāsas karalienes Marijas I nāves. Tika kronēta 1559. gada 15. janvārī Vestminsteras abatijā kā Elizabete I Tjudora. Viņu kronēja Karalistes bīskaps Ovens Odžtorps (Owen Oglethorpe).
Sarunvalodā Elizabeti I dēvējuši arī par Karalieni Jaunavu (Virgin Queen) un Good Quenn Bess, jo viņa tā arī neapprecējās. Par galveno iemeslu tomēr tiek uzskatīts, ka viņa nevēlējās laulību problēmas. Piemēram, politika kļūtu sarežģīta un Angliju ietekmētu citas valstis. Tāpēc viņa atteicās precēt Spānijas karali Filipu II. Tomēr viņai bija daudzi mīļākie.

Iekšpolitika

1559. gadā Elizabete I izsludināja t.s. Iecietības aktu, kas, lai novērstu pilsoņu karu starp katoļiem un protestantiem, apturēja oficiālās katoļu vajāšanas, atļāva tiem savās baznīcās ievērot savus rituālus, svinēt misi.
1562.gadā Elizabete saslima ar bakām. Tas satrauca parlamentu, jo viņas iespējamās nāves gadījumā bija pārāk daudz pretendentu uz Anglijas troni (Henrija VIII testamentā kā oficiāli pretendenti noteikti erchercogi Frederiks un Karls Habsburgi, Zviedrijas kroņprincis Eriks, kā Marijas I vīrs - arī Spānijas karalis Filips II u.c. asinsradniecības ziņā tuvi Eiropas augstmaņi). Karaliene tā arī nenosauca sava troņa mantinieku, kas radīja lielas iekšpolitiskas problēmas, jo Tjudoru dinastijas varas leģitimitāte tika apšaubīta.

Ārpolitika

Ārpolitikā karaliene praktiski nejaucās, atstājot to Parlamenta un padomnieku ziņā.
Viņas priekšteču laikā izveidotā spēcīga jūras flote šajā laikā padarīja Anglijas karalisti par jūras lielvalsti. Jauns ārpolitikā bija tas, ka karaliene personīgi atbalstīja pirātus, kas uzbruka citu valstu, tai skaitā Spānijas kuģiem Atlantijas okeānā. Tas, kā arī Skotijas karalienes Marijas nogalināšana izraisīja karu starp Eiropas katoļu valstīm un Anglijas karalisti. Izšķirošs notikums bija Spānijas "Neuzvaramās armādas" bojāeja vētrā pie Skotijas un Īrijas krastiem Ziemeļjūrā, pēc kuras Anglijas karalistes flote kļuva par "jūru valdnieci".
1568. gadā Anglijā patvērumu meklēja dumpinieku sakautā kaimiņvalsts Skotijas karaliene Marija I (Mary I Stuart of Scotland). Elizabete I izmantoja situāciju, lai iejauktos Skotijas karalistes iekšlietās, vispirms ieceļot sev paklausīgu karali, bet pēc tam apsūdzot to sazvērestībā ar nolūku gāzt Elizabeti no troņa, (1587. gadā Skotijas karalieni Mariju I Londonā sodīja ar nāvi).
Rūdolfs Lapiņš

Biogrāfija

Rūdolfs Lapiņš piedzima 1898. gada 24. augustā Lēdurgas pagastā. Ieguva pamatskolas izglītību un strādāja par kurpnieku. Karojis 6. Tukuma latviešu strēlnieku pulka sastāvā, Latvijā atgriezies 1921. gadā.
1928. gadā kļuva par Latvijas Komunistiskās partijas biedru. 1931. gadā no Strādnieku un zemnieku partijas saraksta kandidējis 4. Saeimas vēlēšanās. Sākotnēji nav ticis ievēlēts, bet pēc vairāku partijas biedru demisijas ieguva mandātu.
Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā kļuva par nedemokrātiski ievēlētās Tautas Saeimas deputātu.
Miris 1969. gada 30. jūnijā.
Čārlzs Vilkss

Biogrāfija

Vilkss dzimis Ņujorkā 1798. gadā bijušā Londonas mēra pēcnācēju ģimenē. Māte nomira, kad Vilkss bija 3 gadus vecs. Čārlzu uzaudzināja viņa tante Elīzabete Anna Setona (Elizabeth Ann Seton; pirmā dzimusī amerikāniete, kas tikusi kanonizēta katoļu baznīcas svēto kārtā). Kad Setona kļuva par atraitni ar pieciem bērniem, Vilkss tika nosūtīts mācīties uz internātskolu, kuru pabeidzis iestājās Kolumbijas koledžā (vēlākā Kolumbijas Universitāte). 1818. gadā Vilkss kā kursants iestājās ASV kara flotē un 1826. gadā kļuva par leitnantu. 1833. gadā pēc viņa Narragansetas līča apsekošanas darbiem Vilkss kļuva par flotes Karšu un instrumentu departamenta vadītāju, no kā viņa vadībā vēlāk attīstījās Kara flotes observatorija un Hidrogrāfijas dienests.

ASV izpētes ekspedīcija

1936. gadā ASV kongress pieņēma lēmumu par speciālas ekspedīcijas organizēšanu Dienvidu okeāna izpētei. Ekspedīcijas galvenais mērķis bija pārbaudīt apšaubāmu salu un sēkļu atrašanās vietas, kā arī jaunu salu un zemju atklāšana.
Ekspedīciju uzdeva vadīt Čārlzam Vilksam un tajā iekļāva dabaszinātniekus, botāniķus, mineralogus, taksidermistus, māksliniekus un filologus. Ekspedīcija sastāvēja no 6 kuģiem: Vincennes (780 t kravnesība), Peacock (650 t), brigas Porpoise (230 t), kravas kuģis Relief (476 t) un divi šoneri Sea Gull (110 t) un Flying Fish (96 t).
Ekspedīcija devās ceļā 1838. gada 18. augustā. Tā apmeklēja Madeiru, Riodežaneiro, Ugunszemi, Čīles un Peru piekrasti. Tālāk maršruts gāja uz Tuamotu, Samoa un Jaundienvidvelsu. 1939. gada decembrī Vilkss devās uz Dienvidu okeānu un drīzumā ziņoja par "Antarktīdas kontinenta dienvidos no Belenija salām" atklāšanu. Sakarā ar pretrunām dažādu Vilksa ekspedīcijas kuģu žurnālos un aizdomām par vēlākiem labojumiem tajos, nav skaidrības, kontinentu atklāja Vilksa vai vienlaikus ar to kuģojušā Dimona d'Irvila ekspedīcija. Šis Antarktīdas piekrastes rajons vēlāk tika nosaukts par Vilksa Zemi.
1840. gadā ekspedīcija apmeklēja Fidži un Havaju salas, pētīja ASV rietumu krastu. Ekspedīcija, veicot pilnu ceļojumu apkārt pasaulei, atgriezās Ņujorkā 1842. gadā. Ekspedīcija kopumā veica 87000 jūdzes, zaudēja divus kuģus un 28 cilvēku dzīvības.
Pēc atgriešanās Vilkss stājās tiesas priekšā pēc vairākām apsūdzībām: kuģa zaudēšana, regulāra iejaukšanās pakļauto virsnieku kompetencē, pārmērīga jūrnieku sodīšana. Vilkss tika attaisnots visās apsūdzībās izņemot par pārmērīgo jūrnieku sodīšanu un uz neilgu laiku tika pazemināts amatā.
Pēc ekspedīcijas materiāliem tika izdots 5 sējumu apraksts un atlants, kā arī ekspedīcijas zinātniskais ziņojums (20 sējumi un 11 atlanti). pats Vilkss bija autors diviem sējumiem: "Meteoroloģija" (XI) un "Hidrogrāfija" (XIII).
Portlandcements

Portlandcements ir hidrauliska saistviela. Tas ir pelēks pulveris. Portlandcements ir nozīmīgākais cementa paveids. To galvenokārt lieto betona izgatavošanai.
Kārlis Karlsons

Biogrāfija

Kārlis Karlsons piedzima 1907. gada 30. janvārī Rīgā kalēja ģimenē. Pirmā pasaules kara laikā ar vecākiem devies uz laukiem. Mācības uzsācis Alojas pamatskolā, bet pēc kara un atgriešanās Rīgā mācījās Rīgas pilsētas 4. vidusskolā (tagad — Rīgas Angļu ģimnāzija). Pēc tās beigšanas 1925. gadā iestājies Latvijas Universitātes Ķīmijas fakultātē, paralēli studijām strādājis Rīgas Centrālajā slimokasē. Pēc universitātes absolvēšanas 1936. gadā kļuva par laborantu. Piedalījās kristālu elementāršūnu precīzu parametru izstrādē rentgenogrāfijā. Šī darba rezultāti atspoguļoti sešās publikācijās. 1937. gadā Kārlis Karlsons kļuva par akciju sabiedrības "C. Ch. Schmidt" Brocēnu cementa fabrikas galveno inženieri un laboratorijas vadītāju.
Pēc padomju okupācijas 1940. gadā Kārlis Karlsons kļuva par marionešu valdības finanšu ministru, kā arī piedalījās nedemokrātiskajās Tautas Saeimas vēlēšanās, kur tika ievēlēts no "Darba tautas bloka" Kurzemes saraksta. 21. jūlijā Latvija tika inkorporēta PSRS, tika izveidota Latvijas PSR. Kā LPSR finanšu tautas komisārs kopā ar premjerministru Augustu Kirhenšteinu 27. jūlijā parakstīja rīkojumu par 804 uzņēmumu nacionalizāciju. 27. augustā notika izmaiņas valdības sastāvā, kā rezultātā par jauno finanšu tautas komisāru kļuva Arnolds Tabaks, bet Karlsons kļuva par Latvijas PSR Tautas komisāru padomes vietējās rūpniecības tautas komisāru. Viņa pārraudzībā bija 54 uzņēmumi, no kuriem 50 bija nacionalizēti. Kārlis Karlsons zaudēja amatu valdībā 1941. gadā.
Viņš kļuva par Latvijas Valsts universitātes Ķīmijas fakultātes docentu javu saistvielu tehnoloģijā. 1941. gada jūnijā, sākoties PSRS karam ar Vāciju, evakuējās uz Krieviju. Tā paša gada 15. decembrī viņš bija Sarkanās armijas Latviešu gvardē, piedalījās kaujās pie Starajas Rusas un citur. 1944. gada aprīlī Karlsonu gvardes leitnanta pakāpē demobilizēja. Viņš kļuva par Būvmateriālu ražošanas un celtniecības pārvaldes priekšnieku. Pēc Vācijas kapitulācijas 1945. gadā devies uz Kurzemi, kur atjaunojis būvmateriālu uzņēmumu darbību. 
No 1945. līdz 1946. gadam Kārlis Karlsons bija Cementa tresta pārvaldnieks. 1946. gadā, pēc Latvijas PSR Zinātņu akadēmijas dibināšanas, viņš pārgāja uz tikko izveidoto Ķīmijas institūtu par jaunāko zinātnisko līdzstrādnieku. Institūtā viņš strādāja visu savu atlikušo mūžu. No 1953. līdz 1958. gadam viņš bija Silikātu laboratorijas vadītājs, bet 1958. gadā kļuva par Ķīmijas institūta direktora vietnieku zinātniskajā darbā. Miris 1962. gada 25. janvārī no sirds slimības.
Lielais dzintars (filma)

Sižets

Jaunatnes estrādes ansamblis lidojumam nelabvēlīgu laika apstākļu dēļ nevar laikus ierasties uz dziesmu konkursu Rīgā. Pirmā vieta netiek piešķirta nevienam un par uzvaru pārliecinātie mūziķi dara visu iespējamo, lai savāktu uz atkārtotu noklausīšanos jau daļēji aizbraukušos žūrijas locekļus.
Meklējumus sarežģī ansambļa solistes Maigas greizsirdība pret konkursa žūrijas sekretāri Žermēnu Pavlovnu, kura viņas līgavainim Arvīdam un pārējam ansamblim palīdz atrast savus kolēģus. Sadaloties divās grupās, viņi paspēj pabūt Siguldā, balles deju konkursā un zvejnieku svētkos kādā jūrmalas kolhozā.
Svens Andrigeto

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Andrigeto uzsāka 2010.—11. gada sezonā, kuru aizvadīja NLB klubā GC Küsnacht Lions. Vasarā hokejists pārcēlās uz Ziemeļameriku, nākamās divas sezonas aizvadot QMJHL. 2013. gada NHL draftā uzbrucēju izvēlējās Monreālas "Canadiens", un Andrigeto pēc tam noslēdza līgumu ar klubu. 2013.—14. gada sezonu viņš aizvadīja AHL komandā Hamiltonas "Bulldogs", taču 2014.—15. gada sezonā 12 spēles aizvadīja arī NHL. 2015.—16. gada sezonā "Canadiens" rindās hokejists aizvadīja jau 44 spēles, tajās atzīmējoties ar 17 rezultativitātes punktiem.
2017. gada 1. martā tika aizmainīts uz Kolorādo "Avalanche".
Atbalss iela (Jūrmala)

Objekti

Atbalss ielā 1 atrodas kempings “Nemo”.
Frančesko Mozers

Citi sasniegumi

Mozers uzvarēja 1977. gada Pasaules čempionātā Sankristobalā, Venecuēlā, apsteidzot Vācijas pārstāvi Dītrihu Tūravu un savu tautieti Franko Bitosi. Mozers divreiz ieguvis arī sudraba medaļu — 1976. gadā aiz Beļģijas pārstāja Fredija Mārtensa un 1978. gadā aiz Nīderlandes sportista Gerija Knetemana.
1984. gada 19. janvārī Mehiko Mozers pēc ilgas fiziskas gatavošanās un treniņiem pārspēja plaši zināmo 1972. gadā Edija Merksa uzstādīto stundas rekordu. Mozers nobrauca 50,808 kilometrus, izmantojot radikāli mainītu un aerodinamiski pielāgotu velosipēdu (ar guļstūri un pilniem disku ratiem), kurš bija krietni sarežģītāks par parasto treka velosipēdu, kuru Merkss izmantoja 1972. gadā. Tā rezultātā 1997. gadā UCI aizliedza stundas rekordu uzstādīšanu, izmantojot velosipēdus ar tehnoloģiskiem jauninājumiem, salīdzinot ar 1972. gadā izmantoto. Saskaņā ar jaunajiem noteikumiem, Merksa 1972. gada rekords netika pārspēts līdz 2000. gadam. Mozers savu velosipēdu pārdeva izsolē, ienākumus ziedojot UNICEF. 1999. gadā viņš atzinās asins dopinga izmantošanā rekorda pārspēšanai. Tajā viņam palīdzēja sporta ārsts Frančesko Konkoni, bet tobrīd šis dopinga veids nebija aizliegts. 1984. gada rekords noturējās vairāk kā deviņus gadus un Mozera mēģinājums atvēra durvis aerodinamiskajām tehnoloģijām riteņbraukšanā. Mozers profesionālo karjeru beidza 1987. gadā.
Jese Joensū

Karjera

2006. gada NHL draftā Joensū 2. kārtā ar 60.numuru izvēlējās Ņujorkas "Islanders". Karjeru ir sācis Somijas hokeja līgas klubā Pori "Ässät". Vēlāk četrus gadus pārsvarā spēlējis AHL klubā Bridžportas "Sound Tigers". 2013. gadā pievienojās Edmontonas "Oilers". Nospēlējis divas sezonas, Joensū pievienojās Šveices hokeja līgas klubam SC Bern. Kopš 2015. gada spēlē Helsinku "Jokerit".
Somijas hokeja izlases sastāvā ir piedalījies 2012. gada Pasaules čempionātā.
Žoelintons

Karjera

Savu karjeru Žoelintons sāka Brazīlijas A sērijas komandā Sport Club do Recife. 2015. gadā viņš pievienojās Vācijas Bundeslīgas komandai TSG 1899 Hoffenheim. Savā pirmajā sezonā Žoelintons aizvadīja tikai vienu spēli. 2016. gadā Žoelintons uz diviem gadiem tika izīrēts uz Austrijas Bundeslīgas komandu Vīnes "Rapid". 2019. gadā pievienojās Newcastle United.
Aizsargu Nopelnu krusts

Aizsargu Nopelnu krusts bija Latvijas aizsargu organizācijas augstākā goda zīme no 1927. līdz 1940. gadam. To piešķīra par varonību, vai izcilu darbību aizsargu organizēšanā un apmācībā.
Goda zīme "Aizsargu Nopelnu krusts" tika nodibināta 1927. gadā. Mērķis bija godināt tos cilvēkus, kas veikuši pašaizliedzīgu darbu valsts iekšējā miera un kārtības uzturēšanā. Goda zīmi piešķiršanu izlēma aizsargu valde, kura sastāvēja no aizsargu priekšnieka un pa vienam vēlētam aizsargu priekšstāvim no Latvijas novadiem. Piešķiršanu bija jāakceptē Iekšlietu ministram. Ar Aizsargu Nopelnu krustu varēja apbalvot arī valsts amatpersonas, karavīrus un ārzemniekus. 
Goda zīme bija: balts, emaljēts krusts ar zelta malām, kurš bija uz ozollapu vainaga fona. Vidū rombs ar sarkanu fonu, kurā roka, kas satvērusi zobenu. Lenta sarkan—balt—zelta krāsās. Goda zīme bija jānēsā svētkos un svinīgos pasākumos. Izskata autors bija mākslinieks Kasparons. 
Reizē ar šo goda zīmi tika nodibināta arī Aizsargu medaļa Par uzcītību.
Tika pasniegts līdz 1939. gada 20. martam.
Uzvārds

Uzvārds (meitas uzvārds — sievietes uzvārds pirms laulībām) ir personvārds, kas norāda uz cilvēka piederību noteiktai ģimenei, dzimtai. Kopā ar vārdu individualizē personu.

Rašanās

Pirmie uzvārdi tiek saistīti ar valdnieku un dižciltīgo dzimtām. Vēlākajos laikos līdz ar atteikšanos no dzimtbūšanas, iedzīvotāju skaita pieaugumu, iedzīvotāju mobilitātes palielināšanos un citiem faktoriem uzvārdi izplatījās un nostiprinājās arī citos sabiedrības slāņos.
Rietumu pasaulē lielākoties uzvārds seko aiz personas vārda. Izņēmums ir, piemēram, ungāri, sāmi, kas liek vārdus apgrieztā secībā, respektīvi, pirmo nosauc uzvārdu un pēc tam vārdu. Ķīnā, Korejā, Japānā un daudzās citās Austrumāzijas valstīs arī lieto apgrieztu secību. Tomēr arī šajos gadījumos pastāv izņēmumi — ungāri komunikācijā ar eiropiešiem parasti lieto vārdu atbilstoši rietumu tradīcijām. Arī japāņi, romanizējot savu vārdu, maina uzvārdu ar vārdu vietām.
Uzvārdu rašanās ir dažāda. Daļa uzvārdu ir radušies no izcelsmes — pēc tēva vārda, pēc piederības noteiktam klanam, ciltij. Tāpat uzvārdu pamatā nereti ir bijusi nodarbošanās, arods vai dzīves vietas nosaukums (māju, ciema utt). Uzvārda izcelsme var būt arī norāde uz kādām cilvēka individuālajām, fiziskajām īpašībām, kā arī iesaukas. Pastāv arī citi varianti, kā arī sistēmas, kur faktiski nav nostiprināta uzvārda, jo tas mainās atkarībā no vecāku vārdiem, piemēram, tāda sistēma pastāv islandiešiem. Uzvārda locīšana atbilstoši tā nēsātāja dzimtei ir retāk sastopama parādība. Tā rīkojas, piemēram, krievi, grieķi, lietuvieši un arī latvieši.

Biežākie uzvārdi Latvijā

2015. gadā Pilsonības un migrācijas lietu pārvalde publiskoja apkopojumu par izplatītākajiem uzvārdiem Latvijā:
Podoļska

Klimats

Podoļskas klimats ir mēreni kontinentāls, ar samērā maigu ziemu un siltu, mitru vasaru. Bieža Atlantijas okeāna ciklonu esamība ir iemesls lielam mākoņu daudzumam. Janvāra vidējā temperatūra ir -10,6 °C, bet jūlija ir +17,4 °C. Bezsala periods ilgst 130 dienas. Gada nokrišņu daudzums var mainīties no 390 līdz 850 mm, tomēr vidēji tas ir 550 mm. Visvairāk nokrišņu izkrīt vasarā.

Sports

2000. gadā pilsētā tika uzcelta Podoļskas Sporta pils. Tajā pašlaik bāzējas Kontinentālās hokeja līgas (KHL) klubs Podoļskas "Vitjaz". Līdz 2006. gadam pilsētā bāzēta bija arī Balašihas "HK MVD".
Vācbaltu partiju padome

Vācbaltu partiju padome (vācu: Ausschuß der Deutschbaltischen Parteien, saīsināti — ADP) bija Latvijas vācbaltiešu politisko partiju apvienība. Padomes sarakstā parlamenta vēlēšanās kandidēja visu Latvijas vācbaltu partiju kandidāti. Vācbaltu partiju padomes deputāti parlamentā veidoja vienotu frakciju ar nosaukumu "Latvijas Vācu baltiešu partija".