google/wiki40b huggingface dataset:
Klāvs — Mārtiņa dēls

Sižets

Pēc dienesta armijā Klāvs Vīksna atgriežas savā kolhozā, kuru pēckara gados izveidoja viņa tēvs Mārtiņš. Klāvs strādā par traktoristu un laiku pa laikam strīdas gan ar līgavu, kura sapņo par pilsētnieces dzīvi, gan brāli, izteiktu karjeristu, gan ar visiem pārējiem, kuri trāpās pa ceļam.
Strīds pēc strīda, kamēr Klāvs sāk neierasties darbā, un tiek pārcelts uz laukstrādnieku brigādi. Aizskartais Klāvs dodas uz pilsētu, bet, kad atgriežas mājās, lai apbedītu māti, paliek tur uz dzīvi.
Šiītu islāms

Šiītu islāms (arābu: الشيعة‎, aš-šīʿa — ‘(Alī) sekotāji’), arī šiisms, ir otrs lielākais islāma novirziens pēc sekotāju skaita aiz sunnītu islāma. Tāpat kā citi islāma virzieni, arī šiisms balstās uz Korānu, bet atšķirībā no sunnītiem, kas savu valdnieku (halīfu) ievēl, šiīti uzskata, ka reliģiskajam līderim ir jābūt kādam no Muhameda pēctečiem. Par pirmo šiītu līderi (imāmu) kļuva Muhameda znots Alī Ibn Abū Tālibs.
Sākotnēji šiīti bija politisks grupējums, kas atbalstīja ceturtā kalifa Alī Ibn Abū Tāliba un vēlāk arī viņa pēcnācēju varu. Pamazām tas attīstījās par reliģisku kustību, kuru neietekmēja lielākais islāma virziens — sunnītu islāms. Šajā laikā radās vairākas sektas, kas atbalstīja šiītu islāmu. Sefevīdu valstī 16. gadsimtā šiītu islāms kļuva par valsts oficiālo reliģiju. Mūsdienās šiītu islāms galvenokārt izplatīts tieši šīs valsts pēctecē Irānā.
Bahāisms

Uzskati

Bahai ticības mācību un doktrīnas kodolu veido trīs pamatprincipi: Dieva vienotība, reliģijas vienotība un cilvēces vienotība. Šajos postulātos sakņojas pārliecība, ka Dievs periodiski atklāj savu gribu caur dievišķiem vēstnešiem, kuru uzdevums ir pārveidot cilvēces raksturu un palīdzēt tiem, kas atsaucas šiem vēstnešiem, pilnveidot morālās un garīgās īpašības. Tādējādi tiek uzskatīts, ka reliģija ir sakārtota, vienota un progresējoša no laikmeta uz laikmetu.

Dievs

Bahai ticības svētajos rakstos ir aprakstīts viens, personisks, nesasniedzams, viszinošs, visu redzošs, mūžīgs un visvarens Dievs, kurš radījis pilnīgi visu, kas eksistē visumā. Tiek uzskatīts, ka Dievs un visums ir mūžīgi — bez sākuma un beigām. Neraugoties uz to, ka Dievs nav tieši sasniedzams, Viņš pārrauga savu radību, un Viņam ir griba un mērķis, ko Viņš pauž caur saviem vēstnešiem, kurus sauc par Dieva Izpausmēm.
Bahai ticības mācības vēsta, ka Dievs ir pārāk dižs, lai cilvēki spētu Viņu pilnībā izprast vai patstāvīgi izveidot par Viņu pilnīgu un precīzu priekšstatu. Tāpēc cilvēku izpratni par Dievu veido Viņa Izpausmju nestās atklāsmes.
Bahai reliģijā, runājot par Dievu, ļoti bieži tiek izmantoti tituli un piesauktas Viņa īpašības (piemēram, Visvarenais, Vismīlošais), kā arī būtisks uzsvars tiek likts uz monoteismu, ka Dievs ir viens un Viņam nav līdzīgu būtņu. Bahai ticības mācības vēsta, ka īpašības, kas tiek piedēvētas Dievam, tiek izmantotas, lai aprakstītu dievišķo cilvēkiem saprotamos vārdos un lai palīdzētu tiem, pielūdzot Dievu, koncentrēties pašiem uz savām īpašībām, tādējādi izkopjot savas spējas garīgās pilnveidošanās ceļā. Saskaņā ar Bahai ticības mācībām cilvēku sūtība ir iemācīties pazīt un mīlēt Dievu ar tādām metodēm kā lūgšanas, pārdomas un kalpošana cilvēcei.

Etimoloģija

Vārds "Bahai" tiek lietots kā apzīmētājs attiecībā uz Bahai (bahājiešu) ticību un nozīmē arī Bahāullāha sekotājus. Tas ir atvasināts no arābu vārda "Baha" ("Bahá") un nozīmē "slava", "diženums". Senāk lietoja terminu "bahājisms" (Bahá'ísm), bet tagad vispārpieņemtais šīs reliģijas nosaukums ir Bahai ticība. Ticības pārtāvji parasti tiek saukti par "bahājiešiem".
253 Matilde

Fiziskie parametri

Matildei ir neregulāra forma, virsma tumša ar ļoti zemu albedo. Virsmu klāj oglekļa hondrītu meteorītiem līdzīgi materiāli, kuros dominē silikātu minerāli. Asteroīdam ir neparasti ilgs rotācijas periods, ap savu asi tas apgriežas reizi 17,4 dienās.
Asteroīda virsmu izrobojuši daudzi krāteri. Starptautiskā Astronomijas savienība noteikusi, ka Matildes krāteri (zināmi 23 krāteri) ir jādēvē ogļu ieguves vietu vārdos.  Lielākais ir Karū krāteris (diametrs 33,4 km), nodēvēts pēc Karū ogļu baseina, Dienvidāfrikā. Otrs lielākais ir Išikari krāteris (diametrs 29,3 km),, nodēvēts lielākā Japānas ogļu lauka vārdā. Lielākos Matildes krāterus varētu būt radījušas sadursmes ar objektiem līdz 3 km diametrā. Tiek uzskatīts, ka šie triecieni varētu būt nobremzējuši Matildes rotāciju.
AquAdvantage lasis

AquAdvantage lasis ir ģenētiski pārveidots Atlantijas lasis, kuru izveidoja uzņēmums AquaBounty Technologies. Tas ir ātri augošs lasis, kas pārsniedz savvaļas Atlantijas laša lielumu, un sasniedz tirgus lielumu 16—18 mēnešos (savvaļas Atlantijas lasis šo lielumu sasniedz 3 gadu laikā). Ģenētiskā pārveidošana ir sniegusi AquAdvantage lasim spēju augt visa gada garumā, nevis tikai pavasarī un vasarā. Lašu akvakultūras ir ekonomiski nozīmīga nozare, kas turpina attīstīties. AquAdvantage lasi audzē komerciālajās akvakultūrās dažādās vietās pasaulē, piemēram, ASV, Norvēģijā un Panamā.

Ģenētiskā pārveidošana

Pirmo AquAdvantage lašu līniju izveidoja 1989. gadā, Atlantijas laša ikros injicējot opAFP-GHc2 gēna konstrukciju, kas saturēja promoteru un terminējošo rajonu no okeāna mencas (Zoarces americanus) antifrīza gēna (antifreeze gene) un augšanas hormona gēnu no karaliskā laša (Oncorhynchus tshawytscha). 99% AquAdvantage lašu ir triploīdi, kas samazina to krustošanās iespēju ar savvaļas tipa lašiem.
Autoceļš A2 (Latvija)

Satiksmes intensitāte

Autoceļš ir viens no noslogotākajiem autoceļiem Latvijā, posmā līdz A1/A4 sasniedzot pat vairāk kā 38 000 automašīnu diennaktī, pēc tam posmā līdz P3 satiksmes intensitāte sasniedz ap 26 000 automašīnu diennaktī. Posmā līdz autoceļam  A3 (Sēnītei) autoceļu lieto vidēji 19500 automašīnu diennaktī.  No autoceļa A3 līdz autoceļam P8 (Siguldā) autoceļu lieto vidēji 12000 automašīnu diennaktī. Līdz autoceļam P20 autoceļu vidēji lieto līdz 8000 automašīnu diennaktī, bet tālākajā posmā līdz autoceļam P30 (Bērzkrogam) autoceļu lieto vidēji 4500 automašīnu diennaktī, bet līdz autoceļa beigām ne vairāk kā 4000 automašīnu diennaktī, dažos posmos pat mazāk kā 1000 automašīnu diennaktī.

Vēsture

Vidzemes šosejas būve sākās 1839. gadā. Zemnieku sētām 20 km apkārtnē no darbu vietas šķūtīs bija jādod vīrs ar zirga pajūgu, kam bija jābūt pilnam ar akmeņiem. Ceļu sāka celt no Rīgas un 1858. gadā to pabeidza, pievienojot Pēterpils–Pleskavas–Varšavas šosejai. Noteiktos attālumos ceļa malās uzcēla zirgu pasta stacijas, kurās ziņneši mainīja zirgus (piem. Bērzkrogs, Līzespasts, u.c.). No sākuma ceļš bija bruģēts, asfaltu ceļš visā garumā ieguva tikai pēc Otrā pasaules kara. 
Pirms 2008. gada finanšu krīzes plānoja uzbūvēt ātrgaitas šoseju no Rīgas līdz Sēnītei (23,3 km) no 2011. līdz 2015. gadam, kuri neīstenojās. 2015. gadā rekonstruēja autoceļa posmu no Berģiem līdz Garkalnei, bet 2018. gada maijā izsludināja iepirkumu posma no Garkalnes līdz “Sēnītei“ rekonstrukcijai (kopējās plānotās pārbūves izmaksas 42 miljoni eiro).
Salomons Augusts Andrē

Dzīvesgājums

Salomons Augusts Andrē ir dzimis aptiekāra Klausa Georga Andrē daudzbērnu ģimenē, kur auga pieci dēli un divas meitas. Beidzis Karalisko tehnisko institūtu Stokholmā. Strādāja par rasētāju. 1876. gadā devās uz ASV, kur bija sargs Zviedrijas paviljonā Pasaules izstādē Filadelfijā. Pēc atgriešanās Zviedrijā pievērsās pētījumiem inženierzinātnēs.
No 1880. līdz 1882. gadam S. A. Andrē piedalījās Nilsa Ekholma vadītajā polārajā ekspedīcijā uz Špicbergenu.
1897. gada 11. jūlijā S. A. Andrē kopā ar diviem pavadoņiem — fiziķi un fotogrāfu Nilsu Strindbergu un Knutu Frenkelu — pacēlās no Dāņu salas Svalbāras arhipelāgā paša konstruētā ar ūdeņradi pildītā gaisa balonā Örnen, lai mēģinātu kā pirmie sasniegt Ziemeļpolu. Ekspedīciju atbalstīja Zviedrijas Karaliskā zinātņu akadēmija un tā bija izraisījusi lielu sabiedrības uzmanību. 14. jūlijā, pēc trīs dienu grūta ceļojuma aptuveni 475 km garumā, gaisa balons tika nosēdināts uz pakledus Ziemeļu Ledus okeānā, jo tālāk lidot vairs nespēja dēļ apsaluma. Lai gan ekspedīcija bija labi sagatavota šādai situācijai un iespējamajai ceļošanai pa okeāna ledu, atpakaļceļš līdz sauszemei izvērtās sarežģīts. Tikai 6. oktobrī viņi sasniedza Kviteju jeb Balto salu, kur spēja izveidot nelielu nometni no ledus brīvā vietā.
Domājams, ka ekspedīcijas dalībnieki turpat arī gāja bojā tuvāko nedēļu laikā. Par iespējamajiem nāves cēloņiem tiek minēta trihineloze, leduslāču uzbrukumi un saindēšanās ar ogļskābo gāzi no petrolejas prīmusa, ko izmantoja telts apsildīšanai. Viņu nometni, tostarp S. A. Andrē dienasgrāmatas atliekas un fotouzņēmumu negatīvi, tika atrasta 1930. gadā norvēģu polārpētnieku ekspedīcijā. Tāpat tika atrasti visu tās dalībnieku līķi, kas ar godu tika pārvesti un apbedīti Zviedrijā.
Ekspedīcijas vadītāja vārdā nosauktas divas pussalas: Andrē Zeme Špicbergenas ziemeļos un Andrē Zeme Grenlandes rietumos.
Simtkāji

Raksturojums

Simtkāju taustekļi ir gari, pavedienveida, posmi vienādi. Žokļu aparātu veido neposmotu augšžokļu pāris un divi pāri apakšžokļu. Apakšžokļu pāri savienoti pa viduslīniju. Otrā pāra apakšžokļi kājveida, to distālā daļa funkcionē kā taustekļi. Saliktā acs parasti sastāv no irdeni izvietotām fasetēm. Viduklis nodalījumos nesadalās. Pirmajam vidukļa segmentam ir posmainas sirpjveida ekstremitātes, kas nobeidzas ar smaili, kuras galā atrodas indes dziedzera atvere. Šis pārveidoto kāju pāris izveido spēcīgas knaibles, kas raksturīgas simtkāju klasei. Vidukļa segmentu 19 līdz daudzi desmiti. Vidukļa segmentācija dažos gadījumos homonoma (viduklis sastāv no vienādiem segmentiem); citos gadījumos tā heteronoma - lielie segmenti mijas ar īsākiem, kuriem nav stigmu. Segmentiem ir labi attīstītas pleiras (sānu daļas). Stigmas parasti uz pleirām. Traheju sistēma labi attīstīta. Uz vidukļa priekšpēdējā segmenta kā tēviņam, tā mātītēm ir nepāra dzimumatvere; trešais kaudālais segments dzimumatveru priekšā ar kāju rudimentiem, kas pārvērtušies par ārējiem dzimuma piedēkļiem.

Sistemātika

Pasaulē ir zināmas vairāk nekā 3500 simtkāju sugas. Latvijā sastopamas 13 sugas.
Dziedināšana latvju garā

Sižets

Filmas galvenie varoņi ir cilvēki, kuri vēlas justies laimīgi un veselīgi, tāpēc praktiski izmēģina dažādus veidus veselības un laimes sasniegšanai, piemēram, augu tējas, bebru dziedzerus vai bites.
Sanmina

SCI

1961. gadā inženieri Olin B. King, Bill Greaver un Joe Kirk dibināja uzņēmumu Space Craft Inc. (vēlāk pārdēvēts par SCI Systems), lai ražotu elektroniskos komponentus aerokosmiskajai rūpniecībai. Pasūtītāji laika gaitā bija tādi uzņēmumi kā Boeing, Sperry, IBM, Commodore, Thiokol un Northrop. Sākotnēji tika izgatavotas iekārtas pavadoņiem un raķetēm.
1967. gadā izveidots meitas uzņēmums SCI Metals, Inc., pēc gada — SCI Plastics, Inc. un iegādāti uzņēmumi Plastel Corp. un Piston Ring Mfg. Co. 1972. gadā SCI Metals un SCI Plastics apvienoti mātes uzņēmumā. 1976. gadā SCI iegūva pasūtījumus no IBM. 1980. gados SCI kļuva par IBM lielāko apakšuzņēmēju, kas SCI nodrošināja 40 % no ieņēmumiem. 1980. gados uzņēmums sāka izlaist gala produktus (datorus, rūpnieciskās automātikas iekārtas, medicīnas instrumentus).
1990. gados uzņēmums ražoja Commodore Amiga datorus Eiropas tirgum. 1990. gados datoru tirgus izmainījās: kritās komponentu cenas un daļa pasūtītāju lauza līgumus.

Sanmina

1980. gadā Milan Mandarić un Jure Sola dibināja uzņēmumu Sanmina, lai ražotu iespiedplates. 1980. gadu beigās sākts ražot mātes plates un citi komponenti.

Apvienošanās

2001. gada decembrī Sanmina apvienojās ar SCI Systems ar nosaukumu Sanmina-SCI Corporation. Drīz pēc tam tika iegādāts elektronikas ražotājs E-M Solutions. 2002. gada sākumā Sanmina-SCI nopirka Viking Interworks.
2012. gada 15. novembrī uzņēmums nomainīja nosaukumu uz Sanmina Corporation.
Arnolds Hofmanis

Pirmā izglītība un dalība Latvijas bruņotajos spēkos

Pirmo izglītību apguvis Lipstu pagasts skolā, turpinājis mācīties Jelgavas reālģimnāzijā.
1919. gada rudenī, pēc Bermonta spēku uzrukuma sākuma brīvprātīgi piesakās Latvijas bruņotajos spēkos un tiek nozīmēts dienestam Jelgavas pilsētas garnizonā. Vēlāk piedalās arī bermontiešu spēku izdzīšanā no Kurzemes un Zemgales. Pēc Atbrīvošanas cīņu beigām tiek pārcelts dienestam uz armijas štābu, no kura demobilizējas 1921. gadā.

Darbība starpkaru periodā

Pēc dienesta beigām Arnolds Hofmanis pabeidz Jelgavas vidusskolu un uzsāk mācības Latvijas Universitātes Tiesību zinātnes fakultātē. Pēc tieslietu speciālista diploma iegūšanas 1926. gadā sāk strādāt par Latvijas republikas Ministru prezidenta Arturs Alberinga privāto sekretāru. 1928. gadā sāk darbu Rīgas apgabaltiesā par jaunāko, bet pēc tam par vecāko tiesamatu kandidātu. Vēlāk ir 6. iecirkņa izmeklēšanas tiesnesis.
1934. gadā A. Hofmanis tiek norīkots par palīgu īpaši svarīgo lietu izmeklētājam. Šajā laikā tiek skatīta lieta par Latvijas pareizticīgā arhibīskapa Jāņa Pommera slepkavību, ka ir viena no skaļākajām Latvijas starpkaru periodā.

Otrais pasaules karš un dzīve okupētajā Latvijā

Nodibinoties Padomju okupācijas režīmam Latvijā Arnoldam Hofmanim tiek liegta iespēja darboties juristu profesijā un viņš ir spiests strādāt par sētnieku. Vācu okupācijas laikā abi Hofmaņa brāļi krīt Latviešu leģiona rindās.
Kara laikā Arnolda Hofmaņa sieva dodas bēgļu gaitās un kara beigās pats viņš arī mēģina doties bēgļu laivā uz Zviedriju, taču padomju jūras spēki laivu pārtver un liek griezties atpakaļ uz Latviju. A. Hofmanis tiek notiesāts uz vairākiem gadiem spaidu darbu nometnē Karēlijā.

Dzīve pēc kara un Latvijas neatkarības atjaunošana

Pēc atgriešanās dzimtenē, padomju varas ierobežojumu dēļ nevar dabūt darbu savā profesijā, tādēļ dotas uz Kurzemi, kur lielāko daļu dzīves otrās puses nostrādā Tukuma mežsaimniecībā.
1991. gada janvāra barikādēs kopā ar jaunajiem tukumniekiem piedalās Augstākās Padomes ēkas apsargāšanā.
Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas 1997. gadā Arnolds Hofmanis saņem Ministru kabineta prēmiju, viņam tiek piešķirta Triju Zvaigžņu ordeņa I pakāpes goda zīme (2003) un vairāki NBS apbalvojumi.
Arnolds Hofmanis mirst naktī uz 19. novembri 2006. gadā, 106. gadu vecumā.
Kurts Fridrihsons (filma)

Sižets

Scenārija autores Gundegas Repšes veidots personisks stāsts par mākslinieka Kurta Fridrihsona dzīves ceļu Latvijas vēstures līkločos.
Fridrihsons bija Gundegas Repšes mātes māsas vīrs. Filmā Gundega Repše, kā arī citi cilvēki, kas tuvu pazina mākslinieku, stāsta par Fridrihsona dzīves notikumiem, par skolas gaitām, pievēršanos glezniecībai, Parīzes apmeklējumu, saraksti ar franču rakstnieku Andrē Židu. Vēlāk seko kara notikumi, iesaukšana vācu armijā, bēgļu gaitas Kurzemē. Filmā attēlota arī Fridrihsona pēckara dzīve un saistība ar "Franču grupu", apcietināšana 1951. gadā un Sibīrijā pavadītais laiks. Aizkadrā tiek lasītas Fridrihsona vēstules sievai no izsūtījuma vietas. Stāstīts arī par atgriešanos Latvijā 1956. gadā un turpmāko mākslinieka darbību. Filmas kadros iepludināti fragmentu attēli no Fridrihsona gleznām.
Mazais mušķērājs

Sistemātikas izmaiņas

Nesenā pagātnē mazajam mušķērājam bez nominālpasugas bija vēl divas pasugas: F.p. albicilla un F. p. subruba. Bet saskaņā ar jaunākajiem DNS atklājumiem abas pasugas mūdienās izdalītas kā atsevišķas sugas: Sibīrijas mušķērājs (Ficedula albicilla) un Kašmiras mušķērājs (Ficedula subrubra).

Izplatība

Mazais mušķērājs ligzdo no Eiropas centrālas daļas uz austrumiem līdz Rietumsibīrijai. Areāla rietumu mala sasniedz Zviedrijas dienvidaustrumus, Dāniju, Vācijas ziemeļus, Austriju, Horvātiju un Grieķijas ziemeļus. Eiropas ziemeļos areāls plešas līdz Somijas centrālajai daļai. Areāla dienvidu atzars iesniedzas arī Kaukāzā, Turcijas ziemeļaustrumos un Irānas ziemeļos. Ziemo galvenokārt Indijā, daļa populācijas arī Pakistānas dienvidos un Nepālā (Himalaju pakājē). Migrācijas laikā regulāri ieklejo Rietumeiropā.

Latvijā

Mazais mušķērājs Latvijā ir samērā parasts ligzdotājs, lai gan nedaudz retāk sastopams, nekā melnais mušķērājs. Sastopams jauktos mežos ar lapu kokiem un eglēm, kur ir veci koki. Pavasarī atgriežas maija pirmajā pusē.

Izskats

Mazais mušķērājs ir mazākais no visiem mušķērājiem. Ķermeņa garums 11—12 cm, spārnu plētums 18,5—21 cm, svars ap 8,5—11,5 g.
Abiem dzimumiem ir olīvbrūna mugura, balta pavēdere un zemaste, ap acīm balti ādas gredzeni un plats, melns knābis ar smailu knābja galu. Iezīmīga, tikai šai sugai raksturīga pazīme ir melnbaltā aste, kas labi redzama, kad putns to paceļ un izpleš. Ligzdošanas sezonas laikā mazajam mušķērājam raksturīgs izteikts dzimumu dimorfisms, un tēviņš šajā laikā vizuāli atgādina sarkanrīklīti. Tam ir pelēka galva un kakla aizmugurējā daļa, rīkle koši oranža. Tomēr košo pakakli tas iegūst tikai otrajā vai trešajā vasarā.

Uzvedība un barība

To novērot ir samērā grūti, jo galvenokārt uzturas koku vainagu aizsegā. Par tā klātbūtni parasti liecina tikai mazā mušķērāja dziedāšana. Barojas ar lidojošiem kukaiņiem, galvenokārt ar mušām, kuras medī īsā, straujā lidojumā, uzbrūkot no novērošanas punkta uz kāda zara. Pēc tam atkal atgriežas savā postenī un vēro apkārtni. Mazais mušķērājs ir ļoti veikls un virtuozs lidotājs. Uzlasa kukaiņus arī no koka mizas, lapām un zemes. Rudens un ziemas sezonā nelielā daudzumā barojas arī ar ogām.

Ligzdošana

Mazie mušķērāji veido monogāmus pārus un ligzdošanas laikā ir teritoriāli. Sezonā viens perējums. Katru gadu pāris atgriežas vienā un tajā pašā vietā. Ligzdu gatavo mātīte, no sūnām, vecas zāles, sausām lapām, sīkām saknītēm, no iekšpuses to izklāj ar dzīvnieku vilnu. Ligzdo dobumos un pusdobumos, būrīšos, retumis krūmos, 1—3 m augstumā no zemes. Jāievēro, ka mušķērāju būrītim jābūt atveramam, lai to varētu regulāri iztīrīt.
Dējumā 4—7 baltas vai zilizaļas olas ar ļoti smalkiem, sarkanbrūniem raibumiņiem. Inkubācijas periods ilgst 12—15 dienas, perē tikai mātīte. Tēviņš to tikmēr baro. Izšķiļas nevarīgi, kaili putnēniem. Par mazuļiem rūpējas abi vecāki. Jaunie putni izlido 11—15 dienu vecumā. Dzimumbriedumu sasniedz gada vecumā.
Ļevs Gugelis

Dzīves gaitas

Bijis žurnāla «Физкультура и спорт» galvenais redaktors. Rediģējis šaha kompozīcijas nodaļas laikrakstā «Пионерская правда» un žurnālā «Смена», kuros pirmo reizi Padomju Savienībā izvedis šaha uzdevumu un etīžu risināšanas konkursus skolniekiem. 1932. un 1937. gadā žurnālā «Смена» noorganizējis starptautisku jaunatnes šaha kompozīcijas konkursu.
Kara laikā dienējis 110. kājnieku divīzijā par ložmetējnieku rotas patronu pienesēju. 1941. gada 20. oktobrī kaujas laikā pie Iņutino ciema Maskavas apgabalā pazudis bez vēsts. Pēc cita avota miris 1942. gada janvārī karagūstekņu nometnē Kalugas apgabala Juhnovā.

Šaha kompozīcija

No 1927. gada publicējis apmēram 200 divvilčus, no kuriem daudzi ieguvuši atzinības šaha uzdevumu sastādīšanas konkursos. Bijis aktīvs trīsdesmitajos gados populāras divvilču tēmas "melno korekcija" pētnieks.
Trek-Segafredo

2011. gada sezona

Komandu dibināja 2011. gadā ar nosaukumu Leopard Trek ar Braienu Nīgārdu un Kimu Andersonu kā komandas menedžeriem. Brāļiem Andi un Frankam Šlekiem kontrakts ar Bjarnes Rīsa vadīto Dānijas komandu Team Saxo Bank bija līdz 2010. gada beigām. Līdz ar viņiem jaunizveidotajai komandai pievienojās vēl vairāki komandas braucēji, ieskaitot veterānus Jensu Foigtu, Fabianu Kančellāru un Stjuartu O'Greidiju. Vēl līgumi tika parakstīti ar sprinteri Danielu Bennati no Liquigas-Doimo un Davidu Vigano no Team Sky. Vēlāk pievienojās arī Josts Posthuma no Rabobank.
Komanda kļuva aktīva līdz ar 2011. gada sezonas sākumu. 2010. gada 13 decembrī, Jakobs Fūglsangs atklāja, ka komandas nosaukums būs Team Leopard, Nīgārda vadītās menedžmenta kompānijas vārdā. Neilgi pēc tam tika paziņots, ka velosipēdu piegādātājs Trek kļūs par vienu no sponsoriem un pilnais komandas nosaukums būs Leopard Trek.
Komandu oficiāli prezentēja 2011. gada 6. janvārī.
Komandas braucējs Vauters Veilands 2011. gada Giro d'Italia laikā gāja bojā pēc kritiena nobraucienā. Atlikušie Leopard Trek braucēji pameta sacensības pēc nākamās dienas posma.

2012. gada sezona

Līdz ar 2012. gada sezonu komandu pārsauca par RadioShack-Nissan-Trek. Tā iemesls bija ASV komandas Team RadioShack izjukšana un tās bijušo sponsoru pievienošanās Luksemburgas riteņbraukšanas projektam. Komandai pievienojās arī Johans Breinēls kopā ar vairākiem braucējiem. 2012. gada sastāvu oficiāli apstiprināja 2011. gada 5. decembrī. Oficiālais UCI komandas nosaukums bija Radioshack Nissan, jo pēc noteikumiem nosaukumā atļauti tikai divi sponsori.

2013. gada sezona

2013. gada Tour de France laikā RadioShack-Leopard paziņoja, ka nepagarinās līgumu ar Franku Šleku. Tas izraisīja nesaskaņas starp viņa bāli Andi Šleku un komandas vadību, radot šaubas arī par viņa nākotni komandā.
2013. gada septembrī Kriss Horners pārspēja Vinčenco Nibali, uzvarot 2013. gada Vuelta a España un kļūstot par vecāko Lielās tūres uzvarētāju vēsturē, uzvarot arī divos sacensību posmos.

Latvijas sportisti

Kopš 2018. gada sezonas komandu pārstāv Latvijas riteņbraucējs Toms Skujiņš.
Alina Kašlinska

Personīgā dzīve

2015. gada jūlijā apprecējusies ar Polijas šaha lielmeistaru Radoslavu Vojtašeku.
Centrbēdzes sūknis

Vēsture

Par pirmo centrbēdzes sūkni var nosaukt 1475. gadā izgatavoto Itālijas renesanses inženiera Francesco di Giorgio Martini dubļu pacelšanas iekārtu. Īstie centrbēdzes sūkņi nebija izstrādāti līdz 17. gadsimta beigām, kad Denis Papin uzbūvēja šādu ierīci, izmantojot taisnas lāpstiņas.

Darbības princips

Pa sūcējvadu šķidrums nokļūst starp sūkņa darba rata lāpstiņām. Lāpstiņu skaits parasti ir 6—12. Darba rats nostiprināts uz rotējošas vārpstas. Lāpstiņas spiež griezties arī šķidrumam. Norisot rotācijas kustībai, šķidrumā attīstās centrbēdzes spēki, kas pārvieto šķidruma daļiņas no rata centra uz perifēriju. Tā šķidrums piedalās divējādā kustībā — tas kustas pa apli un rādiusa virzienā. Rezultējošā kustība notiek pa spirālisku trajektoriju.
Lai sūknis sāktu strādāt, tā korpusam iepriekš jābūt piepildītam ar sūknējamo šķidrumu — centrbēdzes sūknis pats šķidrumu iesūkt nevar. Centrbēdzes sūkņa korpusu pirms darba vai nu vienkārši pielej, vai piesūknē ar mazu cita tipa sūkni. Tādā gadījumā sūcējvadā jābūt pretvārstam, kas neļauj šķidrumam no sūkņa korpusa iztecēt.
Lielas jaudas sūkņos un hidrauliskās turbīnās starp darba ratu un spirālisko kameru ievieto tā saucamo vadriteni — lāpstiņu sistēmu, kas koncentriski aptver darbu ratu. Vadritenis neļauj izveidoties lieliem virpuļiem, un šķidrums vienmērīgāk aizplūst no darba rata. Tādējādi samazinās hidrauliskie zudumi sūknī.
Lietderības koeficients lielos centrbēdzes sūkņos var sasniegt pat 90%. Šim sūknim ir arī maksimāli vienkārša uzbūve, tas vienkārši izjaucams un iztīrāms.

Centrbēdzes hidraulisko mašīnu pamatvienādojums

Centrbēdzes hidraulisko mašīnu pamatvienādojumu pirmo reizi izveda Leonards Eilers. Ar to iespējams noteikt centrbēdzes sūkņa attīstīto spiedienu atkarībā no ražīguma un darba rata apgriezienu skaita. Ar šo vienādojumu iegūst tā saucamo teorētisko sūkņa spiediena augstumu Hₜ
Pāriet no Hₜ uz reālajām spiediena vērtībām var tikai ar empīrisku koeficientu palīdzību.
, kur
c — absolūtais šķidruma ātrums;
u — darba rata iekšējā aploka, punkta ātrumu attiecībā pret nekustīgu koordinātu sistēmu;
α- leņķis starp ātrumu u un c vektoriem.

Centrbēdzes sūkņa raksturlīknes

Galvenā centrbēdzes sūkņa raksturlīkne attēlo sakarību starp attīstāmo spiedienu un ražīgumu H=f(Q). Bez tam jāzina arī sūkņa jaudas un lietderības koeficienta atkarība no ražīguma, t.i., N=f(Q) un η=(Q). Sūkņa raksturlīknes parasti nosaka eksperimentāli rūpnīca.

Ražīgumu noteiktam apgriezienu skaitam nav konstants, bet atkarīgs no celšanas augstuma H, kāds sūknim ir jāpārvar. Visi parametri atkarīgi no apgriezienu skaita.
Lietderības koeficienta maksimums atbilst visekonomiskākajam sūkņa darba režimam, tādēļ sūkņi vienmēr jāizvēlas tā, lai tos vārētu darbināt režimā, kas atbilstu pēc iespējas loelākam lietderības koeficientam.
Q1/Q2=n1/n2               Sūkņa ražīgums proporcionali apgriezienu skaitam;
H1/H2=n1²/n2²            Celšanas augstums proporcionali apgriezienu skaita kvadrātiem;
Nₛ₁/Nₛ₂=n1³/n2³          Sūkņa patērētā jauda proporcionali apgriezienu skaita kubiem.