google/wiki40b huggingface dataset:
Dioptrija

Dioptrija (grieķu: dia — caur, optos — redzams) ir lēcas stipruma mērvienība un ar to izsaka lēcas optisko stiprumu. Tas ir apgriezts lielums fokusa attālumam. Ja fokusa attālums ir 1 m, tad optiskais stiprums ir 1 dioptrija (m⁻¹). Gaismu sakopojošām lēcām stiprums dioptrijās ir pozitīvs, bet izkliedējošām — negatīvs. Dioptrija nav SI mērvienība, taču to plaši lieto optikā un oftalmoloģijā. Dioptrijās mēdz izteikt ne tikai briļļu optisko stiprumu, bet arī redzes novirzes no normas. Piemēram, ja cilvēka tuvredzības lielums ir –3 dioptrijas (D vai dpt), tad viņam jānēsā brilles, kuru lēcu stiprums ir –3 dioptrijas. Tālredzīgiem cilvēkiem briļļu lēcu stiprums ir pozitīvs.
Eduards O'Rurke

Biogrāfija un garīgā kalpošana

Dzimis 1876. gadā Minskā grāfa Mihaela O'Rurka viņa sievas Angelikas, dzimušas fon Bohvicas, ģimenē. Cēlies no O'Rurku dzimtas atzara, kas 18. gadsimta pirmajā pusē pācēlās uz Krievijas impērijas anektēto Rīgas guberņu.
Mācījās jezuītu skolā Hirivā, no 1890. līdz 1898. gadam Viļņas un Rīgas ģimnāzijās. Līdz 1904. gadam studēja tautsaimniecību Rīgas Politehniskajā institūtā, 1903. gadā papildinājās Šveicē un Tirolē. No 1904. līdz 1908. gadam studēja teoloģiju Insbrukas universitātē. 1907. gada 27. oktobrī tika iesvētīts par Žemaitijas bīskapijas priesteri. No 1908. gada bija Pēterpils Garīgā semināra vēstures profesors, no 1910. gada augusta arhibīskapa kanoniķis.
1918. gadā pāvests Benedikts XV nolēma atjaunot Rīgas bīskapiju, ar 1918. gada 29. septembra bullu Commissum humilitati ieceļot grāfu O'Rurki par atjaunotās Rīgas bīskapijas pirmo bīskapu. Bīskapa konsekrācija noritēja Viļņā 1918. gada 15. decembrī, no Žemaitijas bīskapijas atdalītās Kurzemes, Zemgales un Sēlijas katoļu draudzes pārgāja Rīgas bīskapijas pakļautībā. O'Rurke par savu galveno pienākumu uzskatīja Rīgas bīskapijas un arhibīskapijas atjaunošanas organizēšanu.
Tomēr Latvijas pagaidu valdība, tā arī garīdznieki vēlējās, lai jaunās valsts bīskaps būtu latvietis. Ņemot vērā šo apstākli, bīskaps O'Rurke 1920. gada 10. aprīlī no šī amata atteicās un bīskapijas vadību pārņēma bīskapa ģenerālvikārs Antonijs Springovičs. 1926. gadā grāfs Eduards O'Rurke tika iecelts par jaundibinātās Dancigas bīskapijas bīskapu. Miris Romā 1943. gada 27. jūnijā.
Federālais apgabals

Federālais apgabals ir īpaša administratīva vienība federālās valstīs, kuru pārvalda federālā valdība. Federālie apgabali ir tādās valstīs kā ASV, Argentīna, Brazīlija, Malaizija, Meksika, Venecuēla.
Niklāvs Birovs

Spēlētāja karjera

No 2011. līdz 2016. gadam Birovs spēlēja dažādos Zviedrijas junioru un pieaugušo hokeja klubos. 2016. gada vasarā pievienojās Latvijas čempionāta komandai HK Zemgale, jau drīz kļūstot par vienu no tās uzbrukuma līderiem. Novembrī tika atzīts par čempionāta vērtīgāko spēlētāju. Sezonu Birovs noslēdza kā HK Zemgale rezultatīvākais spēlētājs.
Lāčplēsis (eposs)

Vēsture

A. Pumpurs sarakstīja savu apjomīgo poēmu laika posmā no 1872. līdz 1887. gadam. Eposs tika izdots 1888. gadā III Vispārīgo latviešu Dziedāšanas svētku laikā. 
"Lāčplēsis" ir balstīts uz tautas teikām un radīts tautiskā romantisma periodā, kad aktualizējas nepieciešamība izveidot senatnē balstītu nacionālo ideoloģiju. Pumpura poēma sabiedrībā ir folklorizējusies, tā tiek uzskatīta par latviešu tautas nacionālo eposu. Tā centrā ir dievu izvēlētais varonis Lāčplēsis un viņa cīņa ar vācu krustnešiem, kuras beigās Lāčplēsis iet bojā. Folklorizējušies ir poēmas tēli Laimdota, Spīdala, Kangars, Melnais bruņinieks.
Eposa sižets izmantots vairākkārt - gan Raiņa lugā "Uguns un nakts", Fallija lugā "Lāčplēsis", gan Aleksandra Rusteiķa kinofilmā "Lāčplēsis", Jāņa Mediņa operā "Uguns un nakts", Zigmara Liepiņa un Māras Zālītes rokoperā "Lāčplēsis" un citos darbos.

Tulkojumi

Eposs "Lāčplēsis" tulkots vismaz trīspadsmit svešvalodās — igauņu, lietuviešu, krievu, poļu, japāņu, somu, čehu, holandiešu, dāņu, armēņu, angļu, altajiešu, spāņu valodā. 2007. gadā tulkots angļu valodā (Bearslayer). Šo tulkojumu veicis Artūrs Kroplijs (Arthur Cropley), bet izdevis Latvijas Universitātes Akadēmiskais apgāds. 2013. gadā izdots tulkojums armēņu valodā. Tulkojuma veikšanai Fēlikss Bahčinjans veltījis aptuveni piecpadsmit gadus, kopš 1998. gada, kad to pamudinājis darīt Māris Čaklais. Salīdzinoši ātrāk "Lāčplēsis" iztulkots krievu valodā. Vladimirs Deržavins to esot veicis pusotra mēneša laikā, sākot ar 1941. gada marta vidu. Deržavina, kā tulkotājs to raksturo, burtiskais tulkojums līdz 1988. gadam izdots sešas reizes, bet 1983. gadā izdots jauns atdzejojums krievu valodā. To veica Ludmila Kopilova. Vladimira Deržavina 1948. gada tulkojums izmantots kā pamats, lai eposu "Lāčplēsis" tulkotu citās valodās, piemēram, šādi tas tulkots japāņu valodā. Japāņu valodā tulkojis Ipei (citviet Ipejs, arī Ipeki) Fukuro. "Krievu tulkojumu viņam iedevis padomju vēstnieks Japānā." Informācija par izdevumiem japāņu valodā nav pilnīga. Atbilstoši žurnālā Karogs publicētajai informācijai "Lāčplēsis" izdots vismaz deviņas reizes no 1954. gada, kad izdots pirmais "Lāčplēša" tulkojums japāņu valodā, līdz 1967. gadam, kad iznācis devītais izdevums. Kopējais metiens esot 200 000 eksemplāri, un viss strauji izpārdots. Andreja Pumpura Lielvārdes muzejs apzinājis vērtīgu 1956. gadā izdotu izdevumu, kura metiens esot bijis 200 eksemplāri. 2017. gadā izdots tulkojums spāņu valodā, to tulkojis Latvijā dzīvojošais spāņu literāts Migels Anhels Peress Sančess.
Aleksandrs Uļjanovs

Dzīvesgājums

Dzimis 1866. gadā Ņižņijnovgorodā pedagoga Iļjas Uļjanova un viņa sievas Marijas, dzimušas Blankas, ģimenē. 1883. gadā ar zelta medaļu beidza ģimnāziju Simbirskā. Iestājās Sanktpēterburgas universitātes Fizikas un matemātikas fakultātē, kur 3. kursā ieguva zelta medaļu par darbu posmtārpu zooloģijā. Studējot iesaistījās nelegālā studentu organizācijā "Partijas "Tautas vara" teroristiskā frakcija" («Террористи́ческая фра́кция» па́ртии «Наро́дная во́ля»). Organizācijā darbojās arī Juzefa Pilsudska vecākais brālis Broņislavs. Tā gatavoja ķeizara Aleksandra III nogalināšanu 1887. gada 1. martā. Pārdodot zelta medaļu, Aleksandrs nopirka sprāgstvielas spridzekļa izgatavošanai.
Sazvērestību atklāja un organizācijas biedrus arestēja. No 1887. gada 15. līdz 19. aprīlim notika tiesa, kurā pieciem sazvērniekiem, arī Aleksandram Uļjanovam, piesprieda nāvessodu, kuru izpildīja 8. maijā.
Leģenda vēsta, ka Ļeņins, uzzinot par brāļa nāvi, teicis "mēs iesim citu ceļu" (Мы пойдём другим путём).
Ļubova Orlova

Dzīvesgājums

Dzimusi 1902. gada 29. janvārī Zveņigorodā, Maskavas guberņā, muižnieka Pjotra Orlova un viņa sievas Jevgēņijas Suhotinas ģimenē. Studēja Maskavas konservatorijā (1919—1922) un Maskavas teātra tehnikumā (1922—1925), pēc tam strādāja V. Nemiroviča-Dančenko vadītajā Maskavas muzikālajā teātrī. No 1926. gada bija precējusies ar latviešu izcelsmes PSRS Zemkopības Tautas komisariāta administratīvi-finansiālās pārvaldes priekšnieka vietnieku Andreju Bērziņu. Pēc viņa apcietināšanas un izsūtīšanas Orlova izšķīrās un 1933. gadā apprecējās ar kinorežisoru Grigoriju Aleksandrovu. Orlova tēloja galvenās lomas Aleksandrova filmās "Jautrie zēni" (1934), "Cirks" (1936), "Volga, Volga" (1938). Orlova kļuva par Staļina iemīļotāko aktrisi, divas reizes apbalvota ar Staļina prēmiju, saņēmusi goda nosaukumus.
Pēc Otrā pasaules kara beigām Orlova filmējās retāk. No 1947. gada strādāja par Maskavas padomes teātra (Московский театр имени Моссовета) aktrisi.
Mirusi 1975. gada 26. janvārī Maskavā no aizkuņģa dziedzera vēža, apglabāta Novodevičjes kapsētā.
Tjūringa mašīna

Tjūringa mašīna ir 1936 g. angļu matemātiķa Alana Tjūringa piedāvāts matemātisks datora modelis. Tas ir visnozīmīgākais no teorētiskajā datorzinātnē izmantotajiem skaitļošanas modeļiem, jo precīzi raksturo to, ko iespējams aprēķināt ar mūsdienās izmantotajiem datoriem. Tjūringa mašīna ir abstrakts modelis - tā nav paredzēta izgatavošanai un praktiskai lietošanai.
Datu tips

Datu tips (data type) ir datu paveids, piemēram, ir skaitliskie dati, burtciparu (rakstzīmju) dati, loģiskie (patiess/aplams) dati un datumi. Programmēšanas valodas parasti nodrošina dažādu datu tipu veidošanu. Datu bāzu pārvaldības sistēmās šo terminu izmanto, lai klasificētu datu laukus, kuri nosaka, kādus datus var ievadīt datubāzē.
Ģeostacionārā orbīta

Ģeostacionārā orbīta jeb GEO (no angļu: GEostationary Orbit) ir ģeosinhronā orbīta, kurā ievadītais Zemes mākslīgais pavadonis kustas ar leņķisko ātrumu, kas vienāds ar Zemes rotācijas leņķisko ātrumu, un nemaina stāvokli attiecībā pret Zemes virsmu. Ģeostacionārā orbīta ir riņķveidīga un atrodas Zemes ekvatora plaknē aptuveni 35 786 kilometru augstumā.
Ar šīs orbītas specifisko īpašību, ka pavadonis visu laiku atrodas vienā punktā, skatoties no zemes, ir saistīts tas, ka ģeostacionārajā orbītā visbiežāk tiek izvietoti sakaru pavadoņi, meteoroloģiskie pavadoņi.
Vecsalienas muiža

Vēsture

Vecsalienas muižas pils celta no sarkaniem ķieģeļiem 1870. gadā angļu neogotikas stilā. Ķieģeļi vesti no vietējā cepļa, bet kaļķi dedzināti no Daugavas krastos iegūtā dolomīta. 20. gadsimta sākumā par muižas pārvaldnieku jeb par muižkungu bijis latvietis Millers, bet par vagariem Červonkā - Zoldeks, Salandzejā - Smarguns, Kirliškos – Krauklis, kas par darba kavējumiem pēruši ar rīkstēm. Muižas mežsargi nav ļāvuši zemniekiem un kalpiem muižas mežos ne ogot, ne sēņot, ne žagarus lasīt. Muižas kalpi ēku tās sarkanās krāsas dēļ iesaukuši par Červonku (poļu: czerwony - sarkans, no kā czerwonka - "sarkanīgā", arī "dizentērija"). 
Pēc 1920. gada agrārās reformas muižas īpašniekam atstāti 50 hektāri zemes, kuru barons tos pārdevis Romānam Ņikitinam un aizbraucis uz Vāciju. Vecsalienas muižas pilī iekārtoja Salienas valsts internātskolu. Pēc Otrā pasaules kara skolā latviešu mācību valodas vietā tika ieviesta krievu valoda. 1950. gada remonta laikā zuduši griestu gleznojumi un ģipša veidojumi. 1970. gadā skolu slēdza un ēkā atradās vietējā kolhoza kantoris, kultūras nams un bibliotēka. 1985. gadā ēkā veica kapitālremontu, blakus skatītāju zālei izbūvēja kinomehāniķa telpu, logu aizstikloja ar stikla blokiem. Mājas pašlaik apsaimnieko Vecsalienas pagasta pārvalde.

Ēkas apraksts

Galvenais kungu mājas fasādes elements ir smailloka arkas. Ēkas plastiku vairo rizalīti, mezonīni un tornis. Pirmajā stāvā ir zāle ar grezniem griestiem un krāsns ar dekoratīviem māla veidojumiem. Muižas īpašnieka kabinetā saglabājusies vitrāža ar fon Hānu dzimtas ģerboni. Pārvaldnieka kabinetā saglabājies sienas seifs.
Pa vītņveida kāpnēm var uzkāpt pils tornī, no kurienes paveras skats uz Vecsalienas parku. Ēkas priekšā ir plašs zāliena aplis, ceļš no pils līdz krogam apstādīts pīlādžiem, tā malā saglabājies kariešu namiņš.
Riteņdārzs

Vēsture

Riteņdārzs vēsturiski bijis 19. gadsimta Latvijas muižu, piļu un pilsētu skatu gravīru zīmētāja Vilhelma Zigfrīda Štafenhāgena tēva Ulriha Gotharda Štafenhāgena dārzs ar paviljonu uzkalnā. 1940. gada Kuldīgas vietējā laikraksta "Jaunais Kurzemnieks" publikācijā vēstīts, ka dārza īpašnieks Vilhelms Zigfrīds Štafenhāgens bijis brīvmūrnieku ložas nodaļas dibinātājs Kuldīgā un tās dibināšanas dienā iestādījis papeļu apses, izveidojis dīķīti un uz paugura uzcēlis paviljonu "Štafenhāgena villa", kur notikušas brīvmūrnieku sanāksmes. Pēc V. Z. Štafenhāgena nāves 1881. gadā to iegādājies Kuldīgas sērkociņu fabrikas "Vulkāns" īpašnieks Luijs Hiršmans, kurš saviem darbiniekiem tur ierīkojis velodromu un paviljonā iekārtojis Riteņbaucēju klubu (Radfahren Club Goldingen). Tajā bijuši arī vairāki tenisa laukumi, futbola laukums. Kuldīdznieku atmiņās Riteņdārza teritorija bijusi nožogota, tajā ik dienu strādājis sētnieks un dārznieks. Parkā bijis liels dīķis ar apaļu salu, uz kuras atradusies gulbju mājiņa. Pār dīķi vedis grezns tiltiņš ar čuguna margām. Riteņdārzā notikušas arī zaļumballes.
Līdz Pirmajam pasaules karam tur rīkotas riteņbraukšanas sacensības ar dažādu valstu sportistu piedalīšanos. Pēc kara dārzs neticis apsaimniekots un kluba ēka sabrukusi. Mūsdienās par Riteņdārzu liecina vien paugurs, kas apaudzis ar kokiem. Vienā no paugura nogāzēm iesniedzas apmēram 2 m gara eja, kuras galā ir aizmūrēta durvju aile. Iespējams, tā vedusi uz kādreizējo Riteņbaucēju kluba ēkas pagrabu. Mūsdienās tas ir iebrucis.
Cīņas sports 1906. gada neoficiālajās olimpiskajās spēlēs

Cīņas sports 1906. gada neoficiālajās olimpiskajās spēlēs bija viens no olimpiādes programmā iekļautajiem sporta veidiem. Tā sacensības notika Atēnās no 25. līdz 28. aprīlim. Programmā bija tikai grieķu-romiešu cīņa četrās svara kategorijās.
Andrievs Ezergailis

Biogrāfija

Andrievs Ezergailis dzimis 1930. gadā Jēkabpils apriņķa Rites pagastā. Kara laikā ar ģimeni devies bēgļu gaitās uz Vāciju, 1949. gadā emigrējis uz ASV. 1964. gadā beidzis Mičiganas Universitāti, bet maģistra grādu ieguvis Ņujorkas Universitātē. Turpat 1968. gadā kļuvis par zinātņu doktoru.
No 1964. gada Ezergailis strādāja Itakas koledžā, profesors — no 1971. gada.
Andrieva Ezergaiļa pētījumi galvenokārt veltīti Latvijas 20. gadsimta vēsturei. Iespējams, ievērojamākais Ezergaiļa darbs ir fundamentālais pētījums par holokaustu Latvijā: The Holocaust in Latvia, 1941–1944.
Profesora dzīvesbiedre Inta Ezergailis (1932—2005) bija pazīstama literatūrzinātniece.
Marianna Feitfula

Biogrāfija

Par popzvaigzni Feitfula kļūst 17 gadu vecumā, kad panākumus gūst viņas pirmais singls, Mika Džegera un Kīta Ričardsa sarakstītā dziesma As Tears Go By. Pāris gadus pavadījusi topu virsotnē, viņa nogurst no bezsaturīgajām popdziesmām, lielāko daļu laika veltīdama savam jaunajam draugam, The Rolling Stones solistam Mikam Džegeram, kopā ar draugiem aizraujas ar narkotikām (kokaīnu, alkoholu un vēlāk arī heroīnu) un iekļūst vairākos skandālos. 1970. gadā viņa aiziet no Džegera, kļūstot par narkomāni un bezpajumtnieci, viņas muzikālā karjera pārtrūkst uz vairākiem gadiem.
Atgriešanās notiek 70. gadu otrajā pusē, tālaika lielākais Feitfulas sasniegums ir albums Broken English (1979), kurš publikai atklāj viņas balss izmaiņas — no eņģeliska soprāna viņa narkotiku un slimošanas rezultātā kļuvusi par čerkstošu, mūžīgi aizsmakušu kontraltu, kas izdzied tumšas dziesmas par postošām attiecībām, psiholoģiskām problēmām un politiskiem konfliktiem. Seko vēl divi samērā veiksmīgi albumi, Feitfula pārceļas uz Ņujorku, un viņas joprojām neuzveiktā narkotiku atkarība gandrīz beidzas letāli — tikai 1985. gadā viņa pieņem liktenīgo lēmumu ārstēties klīnikā un atkarības beidzot pārvarēt.
Seko vēl vairāki albumi, kā arī aktrises darbs vairākās filmās. Nozīmīgākais sasniegums ir titulloma angļu drāmā "Irina Palma" (2007). Šajā gadā Latvijā iznāk Feitfulas autobiogrāfija Faithfull un viņa pati sniedz koncertu Rīgas Kongresu namā. Kopš 90. gadu beigām Feitfula atkal tiek respektēta kā solomāksliniece, viņas albumi, kuru veidošanā nereti piedalās mūsdienu alternatīvās rokmūzikas zvaigznes, gūst kritiķu atzinību. Jaunākie Feitfulas albumi ir 2011. gadā iznākušais Horses and High Heels un Give My Love to London (2014).
Ludvigs Nikolajs fon Hallarts

Dzīvesgājums

Dzimis 1659. gadā Dānijai piederošajā Huzumā ģenerālmajora Heinriha Hallarda "Elliota" (1620–1681) un viņa sievas Kunigundes ģimenē. Dienēja Saksijas armijā, apguva militārā inženiera profesiju. Lielā Ziemeļu kara laikā piedalījās Saksijas armijas karagājienā uz Baltijas provincēm, kur pārgāja Krievijas cara Pētera dienestā un ieguva ģenerāļa pakāpi. Pēc 1700. gada Narvas kaujas nokļuva zviedru gūstā. 1705. gadā viņu apmainīja pret krievu sagūtīto zviedru ģenerāli Arvīdu Hornu (Arwid Horn) un 1706. gadā nozīmēja par Saksijas sūtni Krievijā. Pēc karaļa Augusta Stiprā atteikšanās no Polijas-Lietuvas kopvalsts troņa viņš 1706. gadā atkal pārgāja Krievijas militārajā dienestā. Viņš vadīja Polockas nocietinājumu būvi, 1708. gadā komandēja 3. divīziju Poltavas kaujā, apbalvots ar Sv. Andreja ordeni. Pēc Krievijas armijas iebrukuma Baltijas provincēs viņš 1710. gada 18. jūnijā apprecējās ar Beļavas muižas, Ungurmuižas un Kūduma muižas īpašnieci Magdalēnu Elizabeti Leijonu (Leyon), kuras vīrs bija kritis kaujā pie Ļesnas 1708. gadā un abi dēli mira Lielā mēra epidēmijā.
1711. gadā viņš piedalījās krievu—turku karā, pēc tam dāņu, sakšu un krievu uzbrukumā zviedru kontrolē esošajām Baltijas jūras ostām Vismārai un Štrālzundei. Pēc militārajām neveiksmēm tika atstādināts no karaspēka vadības un atgriezās pie sievas Vidzemē. 1716. gadā viņš devās uz Saksiju, kur bija Saksijas cietokšņu ģenerālinstruktors. Drēzdenē viņš iepazinās ar piētisma idejām un jauno grāfu Ludvigu Nikolaju fon Cincendorfu, kas 1722. gadā savos zemes īpašumos Saksijā izveidoja pirmo Hernhūtes brāļu draudzi.
1721. gadā kopā ar piētistu sludinātāju Albertu Antonu Fīrortu (Vierorth) uzturējās Pēterburgas galmā, tad komandēja Krievijas armiju austrumu Ukrainā. 1723. gadā Menšikova intrigu dēļ viņš tika atcelts no komandēšanas un devās uz Pēterburgu. 1725. gadā Krievijas ķeizariene Katrīna I ģenerāli Hallartu apbalvoja ar Aleksandra Ņevska ordeni un piešķīra mūža rentē Valmiermuižu, Mūrmuižu, Burtnieku un Zvārtes muižas, tajā pašā gadā Valmiermuižā tika iekārtota zemnieku bērnu skola.
Miris 1727. gada 27. maijā Valmiermuižā. Viņa sieva Magdalēna Elizabete fon Hallarte kļuva par muižu mantinieci un viņa darba turpinātāju.
Dāvids Hieronīms Grindelis

Izcelsme un ģimene

Dāvids Hieronīms Grindelis cēlies no Rīgā ieceļojušu latviešu namnieku Grunduļu dzimtas. Viņa vectēvs Mārtiņš Grundulis piedzima kā zemnieks, bet tēvs Miķelis Grundulis (Grindelis) bija Rīgas brāļu draudzes loceklis, turīgs mastu šķirotājs, kas ieguva Rīgas pilsoņa tiesības. Māte - Katrīne Mānikene (Katharina Mahniken). Grindelis 1802. gada 11. maijā apprecējās ar Viktoriju Regīnu Volejdu (Viktoria Regina Wolleyd) no Kēnigsbergas. Pēc sievas nāves 1808. gadā, tā paša gada 26. jūnijā apprecējies otrreiz - ar Amāliju Elizabeti Šmiti (Amalie Elisabeth Schmidt) no Pērnavas. 1810. gadā ģimenē piedzima dēls Georgs (Georg von Grindel, 1810-1845), vēlāk Krievijas armijas ārsts un dzejnieks vācu valodā. Grindeli ir pieņemts uzskatīt par pirmo latviešu zinātnieku.

Dzīvesgājums

Dzimis 1776. gada 9. oktobrī Zaķusalā, Daugavas salā pie Rīgas. Mācījās Rīgas Domskolā, pēc tam bija aptiekāra Johana Gotlība Strūves māceklis Rīgas „Ziloņa aptiekā” (1789-1795). Studēja medicīnu un dabas zinātnes Jēnas universitātē (1796-1798), kur iestājās Jēnas dabaspētnieku biedrībā. Pēc Krievijas imperatora Pāvila izdotā aizlieguma studēt ārzemēs viņš bija spiests studijas pārtraukt, atgriezās Rīgā un strādāja par aptiekāra Strūves palīgu. Publicēja grāmatu "Jaunākās ķīmijas vispārējs apskats" (Allgemeine Übersicht der neuen Chemie). 
1800. gadā viņš Pēterburgā nokārtoja eksāmenu aptiekāra tiesību iegūšanai. 1802. gadā Jēnas universitāte viņam piešķīra doktora grādu.
Pēc atgriešanās dzimtenē Grindelis kļuva par „Ziloņa aptiekas" līdzīpašnieku, 1803. gadā viņu uzņēma par Rīgas literāri praktiskās pilsoņu savienības locekli, viņš piedalījās Rīgas Farmaceitu un ķīmiķu biedrības dibināšanā un izdeva zinātnisko gadagrāmatu Russisches Jahrbuch der Pharmazie (1803. – 1808. un 1810. gadā).
1804. gadā Grindeli ievēlēja par Tērbatas Universitātes ķīmijas un farmācijas profesoru, tad par Tērbatas Universitātes rektoru (1810-1812). 
Pēc atgriešanās Rīgā 1814. gadā Dāvids Hieronims Grindelis nodevās pētniecībai un izdevniecībai. Viņš bija periodisko izdevumu Rigaische Stadtblätter (1818–1821) un Medizinisch-pharmazeutische Blätter (1819–1822) redaktors. 
1820. gadā Grindelis atsāka medicīnas studijas Tērbatas universitātē un 1822. gadā ieguva ārsta tiesības. Strādāja par Rīgas apriņķa ārstu, organizēja holēras epidēmijas ārstēšanu 1831. gadā.
Miris 1836. gada 8. janvārī Rīgā.
Deniss Endrass

Spēlētāja karjera

Vācijas izlases sastāvā spēlējis 2009., 2010., 2011. un 2012. gada Pasaules čempionātos, kā arī 2010. gada Vankūveras Olimpiskajās spēlēs. 2010. gada Pasaules čempionātā, kas norisinājās Vācijā, D. Endrass bija Vācijas izlases pamatvārtsargs. Viņš tika atzīts par visa turnīra vērtīgāko spēlētāju.
Dartmūras ponijs

Izskats

Dartmūras ponijam ir neliela galva ar tālu novietotām acīm un ausīm. Dartmūras ponijam ir spēcīgi krusti, īsas kājas ar izturīgiem nagiem un vidēji blīvi kauli. Tiem ir biezas un garas krēpes un astes. Ponijiem ir mīkstas gaitas, brīvām plūstošām kustībām. Dartmūras poniju augums skaustā ir 1,16-1,27 m. Apspalvojuma krāsa pēc šķirnes standartiem drīkst būt bēra, sirma, tumši ruda, ruda, salna un dārka. Mēdz būt arī dābolaini sirmi poniji, bet tie tiek izbrāķēti. Dārkajiem zirgiem nedrīkst būt pārāk lieli baltie laukumi. Dartmūras poniju baltie laukumi savstarpēji parasti ir līdzīga rakstura. Dartmūras ponijam ir maigs raksturs, tie ir draudzīgi, mierīgi un uzticami. Tie ir inteliģenti un ātri mācās.

Vēsture un mūsdienas

Dartmūras poniji tika plaši pielietoti raktuvju darbos. Kad raktuves tika slēgtas, daļu poniju turpināja lietot zemnieku saimniecības, bet lielākā daļa tika palaista tīreļos brīvībā. Ponijus 1900.
gados lietoja cietumu apsargi, pārvadājot cietumniekus. Tas tika darīts līdz pat 1960.
gadiem.
1924. gadā tika izveidota Dartmūras poniju apvienība un izveidota ciltsgrāmata. 1922. gadā Dartmūras ponijs tika sakrustots ar arābu zirgu, arābu ērzeļi tika izmantoti vairākās paaudzēs. Dartmūras ponijs ir krustots arī ar Velsas poniju un fella poniju.
Grūti laiki ponijiem bija abi pasaules kari, gan Pirmais pasaules karš, gan 2. pasaules karš. Vietējie cilvēki šajā laikā izglāba šķirni, darbojoties neatkarīgi no oficiālās apvienības.
Dartmūras poniji tiek audzēti ne tikai Lielbritānijā, tos audzē arī Eiropas kontinentā un Ziemeļamerikā. Tos parasti lieto kā jājamzirgus bērniem, bet ar tiem var jāt arī pieauguši cilvēki, un tos var lietot arī iejūgā.
Lielezeres pagasts

Lielezeres pagasts bija viena no Kuldīgas apriņķa pašvaldībām, ko 1922. gadā sadalīja Ezeres un Reņģu pagastos.

Vēsture

Pēc 1920. gada agrārreformas Lielezeres muižu (Groß-Essern) sadalīja 230 vienībās (no tām 2 bijušās rentes mājas) 4932 ha kopplatībā. Muižas centrs nonāca valsts īpašumā, bet bijušajā kungu mājā iekārtoja Ezeres pamatskolu. Griezes mācītājmuižu sadalīja 17 vienībās 318 ha kopplatībā, bet Reņģu muižas Šarlotes pusmuižu 15 vienībās 213 ha kopplatībā.Reņģes muižu (Rengenhof, Rengen) sadalīja 202 vienībās (no tām 7 bijušās rentes mājas) 2712 ha kopplatībā. Reņģes ciemu sadalīja 80 vienībās 108 ha kopplatībā, bet Reņģes mācītājmuižu 4 vienībās 89 ha kopplatībā.
Savukārt Pampāļu muižu (Pampeln) sadalīja 326 vienībās (no tām 3 bijušās rentes mājas) 4424 ha kopplatībā.
1921. gadā no Lielezeres pagasta nodalīja Pampāļu pagastu.
1922. gadā Kuldīgas apriņķa Lielezeres pagastu sadalīja Ezeres un Reņģu pagastos.
1924. gadā Reņģu pagastu pievienoja Jelgavas apriņķim. 1925. gadā Reņģu pagastu pārdēvēja par Rubas pagastu. 
1926. gadā Ezeres pagastu pievienoja Liepājas apriņķim.
Raibās mizložņas

Kopīgās īpašības

Lai arī ārēji raibās mizložņas ir līdzīgas tipiskajām mizložņām (Certhia), tomēr pirmās, kad pārvietojas pa koka stumbru, neizmanto asti kā atbalstu. To aste ir arī daudz īsāka nekā parastajām mizložņām. Raibo mizložņu abas sugas ir lielākas nekā parastās mizložņas. Tās abas sasniedz 15 cm garumu, bet Āfrikas raibā mizložņa var būt smagāka (līdz 16 g) par Indijas raibo mizložņu (līdz 14 g).
Raibajām mizložņām astei ir 12 spalvas, kuru gali noapaļoti. Nāsis atsegtas, mēles gals ar 5 bārkstīm.