google/wiki40b huggingface dataset:
Parks (grupa)

Parks bija latviešu jaunā viļņa grupa, kas pastāvēja 20. gadsimta 90. gadu sākumā.

Vēsture

Grupas sastāvs sāka veidoties 1988. gadā, tās nosaukums ir aizgūts no Gērija Ņūmena dziesmas "Down in the Park". Grupas iedvesmotāju vidū ir "Dzeltenie Pastnieki" un Ingus Baušķenieks, gan arī Boriss Grebenščikovs. Grupā ietilpa toreizējais mūzikas žurnālists, vēlākais rakstnieks Pēteris Pūrītis, mākslinieks un dizainers Toms Vītiņš (90. gadu sākumā izdots arī jauniešu žurnāls ar nosaukumu "Parks"), viņa brālis Uģis Vītiņš, vokāliste Dace Garjāne un sitaminstrumentālists Mārtiņš Linde. Grupas beigu posmā tajā darbojās arī Sandra Lāce.
Grupa kļuva plašāk pazīstama pēc uzstāšanās festivālā "Bildes" 1989. gadā. 1990. gadā iznāca latviešu alternatīvās mūzikas skaņuplate "Ienāc ausīs", kurai dizainu veidojis T. Vītiņš. Tajā iekļauta grupas dziesma "Hičkoks". Grupas dziesmas tika iekļautas arī "Zilās govs" izlasēs. 1993. gada martā iznāca grupas albums "In the Park", kurā apkopotas dziesmas, kas ierakstītas no 1991. līdz 1993. gadam. Par populārāko albuma dziesmu kļuva "Operas meitene", kas sākotnēji tapusi kā joku dziesma. Drīz pēc tam grupas darbība apsīka.
2017. gadā grupas vienīgais albums tika iekļauts Ulda Rudaka veidotajā radioraidījumu ciklā "Zibens pa dibenu" kā viens no 100 labākajiem latviešu rokmūzikas albumiem.
Pobeda (uzņēmums)

Vēsture

Uzņēmums OOO Konditerskaja fabrika «Pobeda» dibināts 1995. gadā. 1999. gadā tās īpašnieki bija laulātais pāris Vitālijs un Olga Muravjovi, un Maskavas apgabala Jegorjevskas pilsētas Kļemenovas ciemā sākta konditorejas rūpnīcas celtniecība. Rūpnīca darbu sāka 2000. gadā. Pirmā produkcija bija šokolādes konfektes „Asorti” dāvanu kārbās. 2001. gadā tika izlaista šokolāde „Rūgtā 72 % kakao”, kura ieguva plašu popularitāti. Vēlāk produkcijas klāsts tika papildināts ar šokolādes konfektēm „Lācīši mežā” un „Sonāte”. Šokolāde un konfektes strauji kļuva iecienītas, un peļņa no to pārdošanas veicināja kompānijas ātru attīstību, kas ļāva investēt otrās rūpnīcas celtniecībā.
Otro rūpnīcu atvēra 2008. gadā Maskavas apgabala Jegorjevskas pilsētā. Tobrīd bija sāktas ražot un ieguvušas atzinību „Pobeda” šokolādes trifeles —– gan klasiskās, gan ar marcipānu. Pārdošanas apjomi pastāvīgi pieauga. 2012. gadā tika izveidota bezcukura šokolādes līnija, kuras ražošanā izmantoja dabīgo saldinātāju stēviju.
2010.–2014. gadā uzņēmums investēja ievērojamu apjomu resursu pamatlīdzekļos, ražošanas līnijās un celtniecībā. Šajos gados „Pobeda” klāstu papildināja jauni produkti, piemēram, konfektes „Bird of happiness”, marmelāde „Bumblebee tummy” un „All at once”, konfektes „Toffee” un „Fanny cows”.
2016. gadā tika atklāta trešā rūpnīca Latvijā, Ventspilī.

Darbība Latvijā

2014. gadā Konditerskaja fabrika «Pobeda» dibināja meitas uzņēmumu Latvijā SIA Pobeda Confectionery. Ražotne organizēta Ventspilī, savukārt tirdzniecības birojs atrodas Rīgā. Ventspils rūpnīcas svinīgā atklāšana notika 2016. gada 17. februārī. Projekta attīstībā tika ieguldīti vairāk nekā 10 miljoni eiro. Ventspilī tiek ražotas šokolādes tāfelītes, tostarp rūgtā šokolāde un bezcukura šokolāde, izmantojot dabīgo saldinātāju stēviju. Šobrīd norisinās investīciju otrais posms, kura noslēgumā rūpnīca uzsāks ražot šokolādes konfektes Bear family, Axiome u.c.
Polonijs

Vēsture

Poloniju 1898. gadā atklāja Marija Sklodovska-Kirī. Sklodovska-Kirī to nosauca par rādiju F, bet vēlāk tas tika nosaukts par godu viņas dzimtenei Polijai.

Atrašanās dabā

Polonijs dabā ir ļoti reti sastopams ķīmiskais elements. Tas ir atrodams urāna rūdās. Gadā vidēji tiek iegūti 100 grami polonija, kodolreaktoros ar neitroniem bombardējot bismutu.

Izotopi

Polonijam nav stabilu izotopu. Tomēr ir zināmi 33 nestabili izotopi. Tā atommasa var būt no 180 līdz 220 u. Visizplatītākais izotops ir polonijs–210 (pussabrukšanas periods — 138,38 dienas), toties visstabilākais ir polonijs–209 (pussabrukšanas periods — 102 gadi).

Bioloģiskā loma un indīgums

Polonijs ir ļoti indīgs un tam nav bioloģiskas lomas. Pēc masas polonijs–210 ir aptuveni 250 000 reizes indīgāks nekā ciānūdeņradis. Polonijs–210 ir atrodams tabakas dūmos.

Labi zināmi indēšanas gadījumi

2006. gadā ar polonija izotopu ²¹⁰Po tika noindēts bijušais Krievijas Federālā drošības dienesta virsnieks Aleksandrs Ļitviņenko.
Federiko Kjeza

Karjera

Kjeza savu pirmo spēli Serie A aizvadīja 2016–2017. sezonas pirmajā kārtā pret Turīnas "Juventus".
Itālijas futbola izlases sastāvā debitēja 2018. gada 23. martā spēlē pret Argentīnu.
Destiny (SKS)

Destiny (no angļu:   "liktenis") jeb Laboratorijas modulis ir Starptautiskās kosmiskās stacijas (SKS) modulis, kuru 2001. gada februārī orbītā nogādāja ar kosmoplānu Atlantis misijā STS-98. Tā bija pirmā ASV pastāvīgā pētnieciskā stacija kopš Skylab pamešanas 1974. gadā. Harmony izgatavots Boeing, ASV.

Specifikācija

Destiny ir cilindra formas korpuss, kas izgatavots no alumīnija.
Tā garums ir 8,53 m, diametrs 4,27 m, starta masa ir 14 500 kg. Modulim ir divi savienošanas porti (abos galos). 
Iekšienē ir vieta 23 standarta skapjiem (International Standard Payload Racks), kuru augstums 1,854 m, platums 1,067 m, masa 550 kg.

Savienojumi ar citiem SKS komponentiem

Destiny vienā galā ir pievienots Unity, bet otrā — Harmony modulis.
Ganimēds (mitoloģija)

Ganimēds (grieķu: Γανυμήδης, Ganymēdēs) sengrieķu mitoloģijā ir varonis un skaists jauneklis no Trojas. Viņa vecāki bija trojiešu valdnieks Trojs un nimfa Kailiroja. Homērs Ganimēdu aprakstījis kā skaistāko no mirstīgajiem. Vienā mīta versijā Zevs, pārvērties par ērgli vai sūtījis ērgli šim darbam, nolaupa Ganimēdu skaistuma dēļ un aizved viņu Olimpa kalnā, kur Ganimēds kļūst par nektāra pildītāju kausos dievu dzīrēs.
Viens no populārākajiem personāžiem antīkajā tēlotājmākslā. Bieži mākslas darbos attēlots Ganimēda nolaupīšanas mīts. Mīts kļuva par modeli attiecībām starp vīrieti un jaunieti.
Sarkanā grāmata

Sarkanā grāmata ir Starptautiskās dabas un dabas resursu aizsardzības savienības 1966. gadā aizsākts sistemātisks informācijas apkopojums par retajām un izmirstošajām sugām.

Vēsturisks skatījums

Sarkanās grāmatas pirmsākumi meklējami jau 1948. gadā, kad Starptautiskā dabas un dabas resursu aizsardzības savienība sāka savu darbību. 1949. gadā tā izveidoja Izdzīvošanas dienesta komisiju. Komisijas sastāvā bija pazīstamākie biologi no visas pasaules. Šai komisijai tika izvirzīts uzdevums iespējami ātri savākt un apkopot visu informāciju par stāvokli, kādā atrodas pasaules retās sugas. Darbs sākās ar reto sugu un pasugu saraksta sastādīšanu un tā pakāpenisku precizēšanu, tam paralēli tika vāktas arī ziņas par attiecīgo sugu bioloģiju, par pastāvošajiem konkrētajiem draudiem un iespējām tos novērst. Darba gaitā tika izstrādāti principi un vadmotīvi, kurus ņēma vērā, iedalot sugas un pasugas konkrētās kategorijās. Informācijas un apkopošanas darbs ilga 14 gadus, rezultātā tapa jauns dokuments par retajām dzīvnieku un putnu sugām, vērtējot problēmu nevis atsevišķos mērogos, bet globāli. Tika atzīts, ka tam jākļūst par sava veida trauksmes signālu. Ar problēmu kā to panākt tika galā zinātnieks Pīters Skots, ierosinot jauno dokumentu nosaukt par Sarkano grāmatu, jo tas lielākai daļai pasaules asociēsies briesmu signālu un aizliegumu. Tā iznāca 1963. gadā un apkopoja tikai un vienīgi putnus un zīdītājus, tomēr šo faktu apstrīd daži zinātnieki un žurnālisti, kas kļūdaini apgalvo, ka pirmizdevums ir iznācis tikai 1966. gadā. Šīs grāmatas nebija plaši pieejamas, tās saņēma tikai pasaules vadošie zoologi. Sarkanās grāmatas paplašināts variants, ar 3 sējumiem un ietvertu informāciju arī par abiniekiem un rāpuļiem, iznāca laika posmā no 1966. g. — 1971. g. Vēlākajos gados iznāca citi Starptautiskās Sarkanās grāmatas varianti, kuri arvien tika papildināti ar arī citiem dzīvnieku veidiem, piem. bezmugurkaulniekiem, zivīm u.c.

Sarkanās grāmatas uzbūve

Visas Sarkanās grāmatas tiek veidotas pēc vienotas shēmas. Visa Sarkanajā grāmatā iekļautās sugas tiek iedalītas vairākās kategorijās. Pārsvarā sugas sakārtotas atbilstoši to sistemātikā pieņemtajai secībai, retāk tās sakārtotas pēc apdraudētības kategorijām. Ilustratīvajā materiālā ietilpst sugu attēli un izplatības kartes. Aprakstošā materiālā ietvertas šādas ziņas: sugas vai pasugas zinātniskais nosaukums, piederība pie augstāka ranga sistemātiskiem taksoniem, sugas apdraudētības kategorija jeb statuss. Tagadējais un agrākais izplatības apgabals, biotops, populācijas lielums un raksturojums, ziņas par vairošanos, mirstību, limitējošie faktori, pavairošanas iespējas nebrīvē, aizsardzība, priekšlikumi par zinātniskās pētniecības darbu, izmantotās literatūras avoti, apraksta sastādītājs.

Nozīme sugu aizsardzībā

Sugas iekļaušana Sarkanajā grāmatā nenozīmē automātisku īpašu aizsargātu statusu, lai gan bieži apdraudētības statusa paaugstināšana noved pie aizsardzības statusa ieviešanas. Pēdējo 500 gadu laikā cilvēki izraisījuši vismaz 322 dzīvnieku sugu izmiršanu.
Darba svētki

Darba svētki citos datumos

Dažās valstīs Darba svētkus atzīmē citās dienās, piemēram, Apvienotajā Karalistē un Īrijā Darba svētki tiek svinēti pirmajā maija pirmdienā, savukārt Amerikas Savienotajās Valstīs, Kanādā, Japānā, Austrālijā un Jaunzēlandē tos svin citos mēnešos. Lielākajā daļā valstu Darba svētki ir brīvdiena, dažās valstīs 1. maijs ir brīvdiena citu svētku dēļ.
Laimonis Šēnbergs

Dzīvesgājums

Dzimis 1947. gada 31. martā Jaunpiebalgā. Mācījās Rīgas Lietišķās mākslas vidusskolas Dekoratoru nodaļā, kuru beidza 1967. gadā un studēja Latvijas Mākslas akadēmijas Interjera un iekārtas  nodaļā, ko beidza 1972. gadā. Kopš 1968. gada piedalījās daudzās plakātu izstādēs. Bija mākslinieku kombināta „Māksla” galvenais mākslinieks (1972-1982).
Latvijas Mākslinieku savienības biedrs kopš 1975. gada, tās valdes sekretārs (1982–1992), Latvijas PSR Valsts izdevniecību, poligrāfijas un grāmatu tirdzniecības komitejas (1982–1990) un Latvijas PSR Valsts kultūras komitejas galvenais mākslinieks (1988–1990). Vispārējo Latviešu dziesmu un deju svētku galvenais mākslinieks (1990, 1993). Latvijas Bankas mākslinieciskais konsultants kopš 1993. gada.
Organizēja trīs personālizstādes – Cēsīs (1980, 2006) un Rīgā (1988).
Valdis Pīrāgs

Biogrāfija

Valdis Pīrāgs dzimis 1961. gadā. No 1979. līdz 1984. gadam mācījies LVU Fizikas un matemātikas fakultātē. Pēc tam studējis Rīgas Medicīnas institūta Ārstniecības fakultātē, ko pabeidza 1990. gadā. No 1993. līdz 1995. gadam mācījies doktorantūrā Rūras Universitātes Medicīnas fakultātē (Vācijā), iegūstot Medicīnas doktora grādu ar izcilību.
Akadēmisko darbu uzsācis kā jaunākais zinātniskais līdzstrādnieks (1990—1992). No 1992. gada strādājis Latvijas Medicīnas akadēmijas Ārstniecības fakultātē. No 2005. gada ir profesors Latvijas Universitātes Medicīnas fakultātes Internās medicīnas katedrā.
Pīrāgs ir Endokrinoloģijas centra vadītājs Paula Stradiņa klīniskajā universitātes slimnīcā. Vadījis Valsts pētījumu programmu BIOMEDICINE (2007-2014), kā arī darbojies kā Eiropas Savienības pētniecisko projektu vadītājs Latvijā. Pīrāga galvenās darbības jomas medicīnā — cukura diabēta vēlīnās komplikācijas, endokrīno slimību ģenētika.

Apbalvojumi

2012. gadā saņēma Latvijas Zinātņu akadēmijas Paula Stradiņa balvu. Par pētniecisko darbu apbalvots arī ar divām ārvalstu balvām - Karl-Oberdisse-Preis (Vācija, 1995) un Distinguished Research Award (Kuveitas Zinātņu attīstības fonds, 2003).
Latvijas Universitātes stadions

Latvijas Universitātes stadions bija stadions Rīgā, Latvijā, kura tribīņu ietilpība bija aptuveni 5000 sēdvietu. Stadionā notika futbola un regbija sacensības. Tajā savas mājas spēles aizvadīja FK Rīga, kā arī Latvijas regbija izlase.
Bija paredzēts, ka esošā stadiona vietā tiks būvēts jauns sporta stadions. Celtniecību plānoja pabeigt līdz 2017. gada maijam. 2015. gada 1. jūlijā tika paziņots, ka par ģenerālbūvuzņēmēju izvēlēts SIA Arčers. 2016. gada jūlijā tika paziņots, ka projekts ir apturēts, jo nav izdevies piesaistīt finansējumu.
Vēlāk tika paziņots, ka stadiona teritorijā tiks veidots multifunkcionāls sporta komplekss bez apjomīgām skatītāju tribīnēm. 2017. gada martā tika sākti stadiona nojaukšanas darbi, bet 16. septembrī jau tika atklāts jaunais sporta aktivitāšu kvartāls "Centra sporta kvartāls".
Big L

Biogrāfija

Dzimis Hārlemā, Big L uzauga kopā ar Cam'ron (kurš bija pazīstams kā Killa Cam tajos laikos). Big L tika uzzskatīts par vienu no labākajiem sava laika reperiem un kopā ar Lord Finesse ierakstīja daudzus viņa hitus, kā piemēram "You Know What im About" un "Yes you May (remix)". Big L sāka rīmēt 1990. gadā un viņa pirmais profesionālais iznāciens bija Lord Finesse dziesmā "Party Over Here 1992.gadā, šī dziesma bija "Yes, You May" dziesmas remikss. Ap šo laiku Big L pievienojās Lord Finesse Bronksas tipa hip hopa kolektīvā Diggin' in the Crates (D.I.T.C.) grupā. Big L arī nodibināja Hārlemas repa grupu Children of the Corn kopā ar biedriem, MC Killa Cam, Murda Mase un Killa Cam brālēnu Bloodshed, kamēr Darll "Digga" nodaļa nodrošināja ražošanu. "
Goa

Ģeogrāfija

Goa štata platība ir 3702 km², garumā no ziemeļiem uz dienvidiem ir 105 km, no rietumiem uz austrumiem 65 km. Tādēļ Goa ir viens no Indijas mazajiem štatiem. Goa atrodas Indijas piekrastes vidus daļā. Ziemeļos tas robežojas ar Mahārāštras štatu, dienvidos un austrumos ar Karnātakas štatu, bet no rietumu puses to apskalo Arābijas jūra. Krasta līnijas garums ir 101 kilometri.
Šaurā piekrastes josla atdala jūru no plato, kas austrumos kļūst par Austrumgatu kalnu atzaru. Goa piekrastē ir daudzas upju ietekas, vairums no tām tek no Austrumgatiem. Lielākās upes ir Mandovi, Zuari un Čapora.

Vēsture

Aptuveni 450 gadus Goa bija Portugāles kolonija Indijā. Pēc Indijas neatkarības iegūšanas 1947. gadā pieauga spiediens uz Portugāli, lai tā atteiktos no savām kolonijām Indijā. Tā brīža Indijas premjerministra Džavāharlāla Nehru pieprasījumus uz Goa un citu Portugāles teritoriju pievienošanu Indijai noraidīja Portugāles autoritārais Salazara režīms. Iekšējās neatkarības kustības piespiedu kārtā tika apslāpētas.
1961. gada 18. decembrī Indijas karaspēks iebruka Goa ar aptuveni 20 reizes lielāku pārākumu. Šis notikums tika nosaukts par operāciju Vijay (operācija “Uzvara”), un tā noslēdzās pēc 26 stundām. Portugāles gubernators Manuels Antoniu Vassalu e Silva 19. decembrī parakstīja kapitulāciju, mūsdienās tā ir Goa atbrīvošanas diena. Vēlāk Antoniu Vassalu tika piespriests cietumsods Portugālē par gļēvumu un nesaskaņotību. Nākamajā gadā Goa, Damāna un Diu kļuva par Indijas Savienības teritoriju. ANO Drošības padomē izskatītā rezolūcija netika pieņemta Padomju Savienības veto dēļ. Turpmākajos gados vairākas valdības atzina aneksiju. Portugāle atzina aneksiju 1974. gadā pēc Neļķu revolūcijas, Salazara režīma krišanas.
1967. gada notika referendums par Goa pievienošanu Mahārāštras štatam, bet referendumā tas neguva atbalstu. Mūsdienu Goa štats izveidots 1987. gada 29. maijā, kad tika atdalīts no Goa, Damānas un Diu apvienotās teritorijas.
Pirmprimātu placentāļi

Evolūcija

Pirmprimātu placentāļu grupa izveidota, balstoties uz jaunākajiem DNS pētījumiem. Šī grupa no Laurāzijas placentāļiem atdalījās pirms apmēram 85—90 miljoniem gadu, krīta perioda laikā, attīstītos Laurāzijas daļā, kas vēlāk kļuva par Eiropu. Šo hipotēzi atbalsta molekulārie pētījumi, bet vissenākās zināmās fosilijas saglabājušās no paleocēna sākuma. Laurāzijas placentāļi kopīgi ar pirmprimātu placentāķiem veido ziemeļu placentāļu grupu.
Elizabete Sofija (Kurzemes hercogiene)

Dzīvesgājums

Dzimusi 1674. gada 5. aprīlī Kelnā (Cölln, tagad Berlīnes daļa) Brandenburgas kūrfirsta Frīdriha Vilhelma un viņa sievas Dorotejas Sofijas, dzimušas Šlēzvigas-Holšteinas-Zonderburgas-Gliksburgas princeses, ģimenē kā piektais bērns. Viņas tēva prasmīgā politika ļāva Brandenburgai-Prūsijai pēc Otrā Ziemeļu kara ar Zviedriju kļūt par ietekmīgu valsti, 1685. gadā viņš izdeva Potsdamas ediktu, kurā aicināja vajātos hugenotus apmesties Brandenburgā. 
Princese Elizabete Sofija bērnībā ieguva labu muzikālo izglītību, spēlēja čembalo, flautu un dziedāja galma operas uzvedumos.
1691. gada 29. aprīlī viņa 17 gadu vecumā apprecējās ar krietni vecāko Kurzemes un Zemgales hercogu Frīdrihu Kazimiru un Jelgavas pilī tika nosvinētas greznas kāzas.   
Viņas valdīšanas laikā Jelgavā tika rīkotas neskaitāmas galma svinības un balles. Fridriha Kazimira operas trupa pieradināja plašākas aprindas pie vairākbalsu kora dziesmām. Opera pārveidoja arī deju, ko līdz tam pavadīja vienīgi ar dziesmām, sāka pāriet uz deju instrumentālās mūzikas pavadībā.
Pēc vīra nāves 1698. gada janvārī par troņmantnieku kļuva viņas sešus gadus vecais dēls Frīdrihs Vilhelms, par jaunā hercoga aizbildniecību Elizabete Sofija sacentās ar mirušā hercoga jaunāko brāli Ferdinandu. Lielā Ziemeļu kara sākumā 1700. gadā pēc zaudētās Daugavas kaujas Ferdinands Ketlers aizbēga uz Dancigu, bet hercoga atraitne Elizabete Sofija ar nepilngadīgo dēlu 1701. gada janvārī pārcēlās dzīvot Kēnigsbergas galmā pie sava brāļa Frīdriha.  
1703. gada 30. martā viņa Potsdamas pilī otrreiz salaulājās ar Baireitas markgrāfu Kristiānu Ernstu  (Christian Ernst von Brandenburg-Bayreuth, 1644–1712) un pārcēlās uz viņai atdāvināto Erlangenes pili. Viņas dēls Frīdrihs Vilhelms mācījās Erlangenas Bruņinieku akadēmijā un 1710. gadā devās atpakaļ uz dzimteni, bet neilgi pēc kāzām nomira. 
1714. gada 3. jūnijā Elizabete Sofija trešo reizi apprecējās ar Saksijas-Meiningenes hercogu Ernstu Ludvigu (Ernst Ludwig I. von Sachsen-Meiningen, 1672–1724). Jelgavas pilī tajā laikā kā reģente valdīja viņas dēla atraitne Anna Joanovna, kas 1730. gadā pēc kļūšanas par Krievijas impērijas ķeizarieni trešo reizi par atraitni kļuvušajai Elizabetei Sofijai piešķīra 10 000 rubļu lielu pensiju.
Mirusi 1748. gada 22. novembrī Saksijas-Meiningenes (tagad Tīringenes sastāvā) pilsētā Remhildā.
Gņezno

Gņezno Polijas vēsturē

10. gadsimtā Gņezno kļuva par Pjastu dinastijas - Polijas pirmo karaļu un Polijas valsts veidošanās centru. 966. gadā pirmais Polijas karalis Meško I šeit kristījās un uzcēla baznīcu. 1000. gadā Gņezno notika vēsturiska tikšanās starp Polijas karali Boļeslavu I un Svētās Romas impērijas ķeizaru Otonu III pie Sv. Adalberta kapa. Tika nodibināta Gņezno arhibīskapija, un Gņezno kļuva par visas Polijas garīgo centru un faktisko valsts galvaspilsētu. 1038. gadā Bohēmijas kņazs Bretislavs Gņezno nopostīja, tāpēc valsts galvaspilsēta tika pārcelta uz Krakovu. XI un XII gs. pilsēta bija Polijas karaļu kronēšanas vieta.
Naujene (stacija)

Vēsture

Stacija atklāta 1866. gadā, reizē ar Daugavpils—Vitebskas līnijas uzbūvēšanu. Sākumā saukta par Jozefovas staciju (pēc tuvumā esošā ciema), 1920. gadā — par Jezupovu; tagadējais nosaukums kopš 1925. gada. Dažos padomju laika vilcienu sarakstos dēvēta par Naujieni. Agrāk pastāvējusi savienojošā līnija no Naujenes uz Zaļumu staciju.
Kāans Ajdinčelebi

Biogrāfija

Pārstāvējis Turciju Eiropas un pasaules jauniešu šaha čempionātos, kuros lielāko panākumu guvis 2013. gadā, kad uzvarējis Eiropas jauniešu šaha čempionātā U10 vecuma grupā. Par šo panākumu saņēmis FIDE meistara (FM) nosaukumu. 2012. gadā Stambulā pārstāvējis Turcijas 3. komandu Pasaules šaha olimpiādē. Bijis Eiropas skolēnu šaha čempionātu laureāts: 2012. gadā ieņēmis trešo vietu U9 vecuma grupā, bet 2014. gadā bijis otrais U11 vecuma grupā.
Konvencija par personu ar invaliditāti tiesībām

Konvencija par personu ar invaliditāti tiesībām ir 2006. gada 13. decembrī pieņemtā un 2008. g. 3. maijā spēkā stājusies ANO konvencija. Uzraudzību pār Konvencijas izpildi — valstu ziņojumu izvērtēšanu un vispārējo rekomendāciju izstrādi — veic Personu ar invaliditāti tiesību komiteja 18 ekspertu sastāvā (kamēr Konvencijas dalībvalstu skaits nesasniedza 80, komitejas sastāvā bija 12 eksperti). Vienlaikus ar Konvenciju tika pieņemts un stājās spēkā tās fakultatīvais protokols, kurš tā dalībvalstīm paredz sūdzību par Konvencijas pārkāpumiem izskatīšanu Personu ar invaliditāti tiesību komitejā.
Līdz 2016. g. septembra vidum Konvencijai pievienojās ES un to ratificēja 165 valstis; no tām 90 valsts ratificēja arī fakultatīvo protokolu. Latvija Konvenciju parakstīja 2008. g. 18. jūlijā kā pēdējā no ES dalībvalstīm un ratificēja 2010. g. 1. martā, fakultatīvo protokolu parakstīja 2010. g. 22. janvārī, ratificēja 2010. g. 31. augustā.
Ulfs Sāmuelsons

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Ulfs uzsāka 1981.—82. gada sezonā, kad debitēja Zviedrijas Elitsērijas kluba Leksands IF sastāvā. Komandas sastāvā Sāmuelsons aizvadīja vēl divas sezonas, līdz 1984. gada vasarā pārcēlās uz Ziemeļameriku, pievienojoties Hārtfordas "Whalers" rindām. Tiesa, aptuveni pusi no pirmās sezonas Sāmuelsons aizvadīja "Whalers" Amerikas hokeja līgas fārmklubā.
Jau 1985.—86. gada sezonā Sāmuelsons bija nostiprinājies "Whalers" pamatsastāvā. 1990.—91. gada sezona vidū Sāmuelsons kopā ar Ronu Frensisu tika aizmainīts uz Pitsburgas "Penguins", uzbrucējam kopā ar klubu izcīnot Stenlija kausu un Sāmuelsonam gūstot sērijas izšķirošos vārtus. Nākamajā sezonā "Penguins" izdevās šo sasniegumu atkārtot.
1995. gada vasarā Sāmuelsons tika aizmainīts uz Ņujorkas "Rangers" vienību, kuras sastāvā spēlēja līdz pat 1998.—99. gada sezonas izskaņai, kad nokļuva Detroitas "Red Wings" sastāvā. 1999.—2000. gada sezonu Ulfs pavadīja Filadelfijas "Flyers" rindās, taču pēc sezonas beigām paziņoja par savas karjeras beigšanu.
Zviedrijas hokeja izlase sastāvā spēlējis 1998. gada olimpiskajās spēlēs, kā arī 1985. un 1990. gada Pasaules čempionātos, 1990. gadā kopā ar izlasi izcīnot sudraba medaļas.
Pēteris no Duisburgas

Dzīves gājums

Pēteris no Duisburgas dzīvojis laikmetā tūlīt pēc Prūsijas iekarošanas, viņa pamatdarbs ir "Prūsijas zemes hronika" (Chronicon Terrae Prussiae), kas tapis latīņu valodā. Hronika pamatā pabeigta 1326. gadā, vēlāk papildināta līdz 1330. gadam. Saglabājusies vienīgi 15. gadsimta kopijās. Tajā aprakstīta Prūsijas militārā iekarošana un baltu prūšu tautas tradīcijas, reliģija un paražas. Hronikas 84. sadaļā detalizēti aprakstīta 1260. gada Durbes kauja.
Henrijs II Plantagenets

Biogrāfija

Henrija I no Normandiešu dinastijas vienīgais mantinieks, princis Viljams gāja bojā kuģim nogrimstot vētrā. Uz karalistes troni pretendēja viņa meita, t.s. imperatrise Matilde (Empress Matilda), Sv. Romas impērijas imperatora Heinriha V Salieša (Heinrich V Salier) atraitne, Anžū grāfa Žofruā V Plantageneta (Geoffroy V d'Anjou dit le Bel ou Plantagenêt) no Anžū dinastijas sieva, mazgadīgā Henrija māte. Taču par Anglijas karali ievēlēja Viljama Iekarotāja mazdēlu Stefanu d'Bluā.
Bērnību Henrijs pavadīja savas mātes valdījumos kontinentā, kamēr māte un tēvs vadīja karadarbību, cīņā ar Bluā dzimtu par Anglijas troni.
No 1149. gada imperatores Matildes piekritējus vadīja jau pieaugušais Henrijs, taču ne pārāk veiksmīgi: tika sakauts 1149. gada mēģinājumā ieņemt ar Skotijas karaļa atbalstu Jorku. Bija spiests bēgt uz atpakaļ uz Normandiju. Taču 1151. gadā pēc tēva nāves viņš mantoja Normandijas un Anžū troņus, kā rezultātā kļuva par lielākās daļas Francijas suverēnu. Izmantojis jaunās iespējas un savācis jaunu armiju, Henrijs 1153. gadā iebruka Anglijā. Vasarā viņam bija izdevies jau ieņemt lielāko daļu Rietumanglijas, savukārt karalis Stefans , novājināts līdzšinējās cīņās ar anarhistiskajiem baroniem, baidījās sastapties ar Plantageneta armiju atklātā kaujā. 25. decembrī viņš noslēdza ar Henriju t.s. Valingfordas mieru (Treaty of Wallingford), saskaņā ar kuru Henrijs Plantagenets tika iecelts par Stefana troņa mantinieku, savukārt Henrijs garantēja nepretendēt un neapdraudēt karaļa otrā dēla Gijoma d'Bluā (Guillaume de Blois) zemes Normandijā, Anglijā un Boloņā.
1154. gada 25. oktobrī karalis Stefans mira. Saskaņā ar vienošanos, Anglijas troni mantoja Henrijs Plantagenets, kurš aizsāka Plantagenetu dinastiju.