google/wiki40b huggingface dataset:
Kārepere (stacija)

Stacijas ēka

Kāreperes stacijas ēka celta 1929. gadā pēc tipveida projekta. Koka stāvbūves būvapjoma kompozīciju veido divstāvu pamatapjoms ar augstu četrslīpes jumtu un vienstāva blakusapjoms ar trijām jumta slīpnēm. Pamatapjoma stāvus nodala starpstāvu jumta dzega. Ēkas sienas apšūtas ar vertikāliem fasādes dēļiem.
Kāreperes stacijas teritorijā atrodas 20. gs. pirmajā pusē celta dzelzsbetona noliktava. Pēc tipveida projekta celtajā ēkā nolasāmas modernisma arhitektūras iezīmes. Ēkas konstruktīvajā uzbūvē dominē monolītais dzelzsbetons, tai skaitā izliektajā ēkas jumtā. Identiska noliktavas ēka atrodas arī Paluperas stacijā.
Mika Noronens

Spēlētāja karjera

Savu profesionālā spēlētāja karjeru Noronens uzsāka jau 1995. gadā, kad spēlēja SM līgas klubā Tamperes "Tappara". Tajā viņš spēlēja līdz pat 1999. gadam, kad pievienojās AHL klubam Ročesteras "Americans". No 2000. līdz 2004. gadam viņš spēlēja NHL klubā, kurš viņu draftēja - Bufalo "Sabres". NHL lokauta laikā Mika atgriezās Somijā un spēlēja Hēmenlinas "HPK" rindās, bet 2005.-06. sezonu uzsākas "Sabres" rindās. Sezonas vidū viņš tika aizmainīts uz Vankūveras "Canucks", bet tā kā tur viņam bija atvēlēta vien otrā vārtsarga loma aiz Roberta Luongo, tad pēc 2005.-06. viņš izlēma doties uz "Ak Bars".
2007. gadā, spēlējot "Ak Bars" rindās, Noronens izcīnīja Eiropas čempionu, kā arī Kontinentālo kausu. 2008.-09. sezonu Noronens uzsāka Ņižņijnovgorodas "Torpedo" rindās, taču sezonas gaitā pārcēlās uz Zviedrijas Elitsēriju. Kopš 2009. gada Noronens spēlē dažādos SM līgas klubos.
Somijas hokeja izlases rindās Noronens spēlējis divos Eiropas čempionāts junioriem, trijos Pasaules čempionātos U-20 junioriem, kā arī 2004. gada Pasaules čempionātā.
Andžejs Duda

Dzīves sākums

A. Duda dzimis Krakovā, Janinas Milevskas un Jana Tadeuša Dudas ģimenē. Abi vecāki bija profesori AGH Zinātnes un Tehnoloģiju Universitātē. Viņa vectēvs karoja Poļu—padomju karā un vēlāk arī Armia Krajowa rindās Otrajā pasaules karā.
Duda mācījās Jana III Sobeska vārdā nosauktajā vidusskolā Krakovā.
Vēlāk A. Duda studēja jurisprudenci Jagaiļa Universitātē. 2001. gada oktobrī viņš tika apstiprināts par asistentu (ar maģistra grādu) Jagaiļa Universitātes Administratīvās likumdošanas departamentā, bet 2005. gada janvārī tur ieguva doktora grādu. Politiskās karjeras laikā kopš 2006. gada septembra viņš bijis bezalgas atvaļinājumā, neskaitot 13 mēnešu periodu no 2010. gada septembra, kad viņš atgriezās universitātē.
Mazsalacas meteorīts

"Mazsalacas meteorīts" bija mobilo sakaru kompānijas Tele2 mārketinga akcija 2009. gada 25. oktobrī, kas ievadīja reklāmas kampaņu par jaunu kompānijas tarifu plānu "Meteorīts". Akcija izraisīja starptautisku ažiotāžu un tās organizatoriem nācās publiski atvainoties un kompensēt radītos izdevumus.

Notikums

2009. gada 25. oktobrī plašsaziņas līdzekļos ziņoja, ka 2009. gada 25. oktobra vakarpusē Mazsalacas novada Sēļu pagastā nokritis meteorīts, izveidojot aptuveni desmit metrus dziļu un divdesmit metru platu krāteri. Ziņoja, ka meteorīts esot nokritis netālu no "Kundratu" mājām. Pieaicinātie eksperti no paša sākuma apšaubīja versiju, ka krāteri radījis meteorīts. Nākamajā dienā atklājās, ka tas bijis mobilo sakaru operatora SIA "Tele2" organizēts inscenējums.

Atspoguļojums un atskaņas

Iespējamā meteorīta nokrišana tika plaši atspoguļota Latvijas un ārvalstu medijos. Reklāmists Ēriks Stendzenieks publiski pauda, ka pasaules plašsaziņas līdzekļos notikumam pievērstā uzmanība bijusi aptuveni 30 miljonu latu vērta. Amerikāņu žurnāls Time notikumu atzina par 2009. gada 10. nozīmīgāko nepatiesību.
Lai arī Mazsalacas novada pašvaldība nolēma nepieprasīt kompensāciju par radītajiem zaudējumiem, kompānija "Tele2" ziedoja novada pašvaldībai 3000 latu, kas tika izlietoti izglītības iestāžu remontam.
Ikgadējā mārketinga konkursā Password 2010 Mazsalacas meteorīts tika atzīta par 2009. gada labāko reklāmas kampaņu.
Spēlmaņu nakts 2006/2007

Spēlmaņu nakts 2006/2007 laureātu apbalvošanas svinīgā ceremonija notiek Valmieras Drāmas teātrī 2007. gada 23. novembrī ar pasākuma tiešraidi Latvijas Televīzijas 1. kanālā un Latvijas Radio 1. programmā. Svinīgās balvu pasniegšanas ceremonijas scenārija autors un režisors ir Jānis Siliņš, scenogrāfs Aigars Ozoliņš. Pasākuma vadītāju lomas uzticētas Valmieras Drāmas teātra aktrisei Ievai Puķei un Latvijas Nacionālā teātra aktieriem Aināram Ančevskim un Egilam Melbārdim.
SyncML

SyncML (no angļu: Synchronization Markup Language — "sinhronizēšanas iezīmēšanas valoda") ir platformneatkarīgs datu sinhronizēšanas standarts. Tas bieži tiek izmantots kontaktu un kalendāra informācijas sinhronizēšanai starp dažādām mobilajām ierīcēm un datoriem.
SyncML tika izveidots 2000. gadā. Drīz to sāka atbalstīt mobilo telefonu un programmatūras ražotāji: Nokia, Ericsson, IBM, Lotus, Motorola, Palm, Psion, Starfish.
Tagad tas iekļauts Open Mobile Alliance (OMA) iniciatīvā Data Synchronization and Device Management, kura izveidota 2003. gadā.
Protokols izmanto XML iezīmēšanas valodu un dažādus datu pārraides protokolus (HTTP, Wireless Session Protocol, OBEX, SMTP, TCP/IP. Ar SyncML var sinhronizēt dažāda veida datus, taču biežāk tiek izmantoti formāti text/x-vcard (vizītkartes), text/x-vcalendar (kalendārs un uzdevumi), text/plain (piezīmes).
Ja savienojums starp ierīcēm pārtrūkst, SyncML spēj atjaunot seansu.
Helmuts Vinters

Dāvinājums Latvijas Universitātes Bibliotēkai

Latvijas Universitātes Bibliotēka 2006. gadā pēc Dr. Helmuta Vintera nāves no viņa atraitnes prof. Renātes Krollas (vācu: Renate Kroll) saņēma nozīmīgu 5122 eksemplāru (1492 nosaukumi angļu un 3106 nosaukumi vācu valodā) grāmatu, periodisko izdevumu un nošu eksemplāru, kā arī enciklopēdiju un uzziņu materiālu dāvinājumu, kuru doktors novēlēja Moderno valodu fakultātei. Dāvinājumā ietverti izdevumi dažādās zinātņu nozarēs – literatūrzinātnē (3625 nosaukumi; t.sk. dažādu autoru oriģināldarbi un zinātniski pētījumi), valodniecībā, mākslā (150 nosaukumi teātra, kino, kā arī mūzikas nozarēs), filozofijā (475 nosaukumi ), ētikā u.c. sabiedriskajās zinātnēs, kā arī izdevumi folkloristikas jautājumiem. Lielākais skaits iespieddarbu ir literatūrzinātnē angļu un vācu valodā, kā arī angļu, amerikāņu un vācu daiļliteratūra angļu un vācu valodā. Kolekcijā līdzās pieminētajām valodām ir arī grāmatas esperanto, sengrieķu, azerbaidžāņu un dažādās romāņu saimes valodās - franču, spāņu un itāliešu.
Pateicoties Renātes Krollas iniciatīvai un Latvijas Universitātes vadības atsaucībai, kā arī Latvijas Universitātes Bibliotēkas un Moderno valodu fakultātes sadarbībai, studentiem un pētniekiem ir radusies iespēja strādāt ar izcilu filoloģisku bibliotēku, kas veidota daudzu gadu garumā.
Helmuta Vintera privātā bibliotēka, kas tika uzdāvināta Latvijas Universitātes Bibliotēkai un ir pieejama Humanitāro zinātņu bibliotēkā šobrīd ir saturiski ļoti nozīmīgs papildinājums Latvijas Universitātes Humanitāro zinātņu fakultātes studiju procesa nodrošināšanai ; tās sastāvā ir daudz ļoti vērtīgu izdevumu, kas Latvijā šobrīd ir pieejami kā vienīgie eksemplāri. Dāvinājumā ietilpst arī paša Helmuta Vintera sarakstītas grāmatas – “Virginia und Leonard Woolf” (1999) un “Zur Indien - Rezeption bei E.M. Forster und Hermann Hesse” (1976).
Latvijas Universitātes Bibliotēkas krājumā esošā Latvijas Universitātes Goda doktora Helmuta Vintera dāvinātā kolekcija, kura tika izveidota 2006. gadā ir pamats Vācu, angļu un amerikāņu literatūras centram, kurš tika atklāts tajā pašā gadā, nosaucot to Dr. Helmuta Vintera vārdā. Centra atklāšanā piedaloties arī pašai Helmuta Vintera atraitnei Renātei Krollai un Latvijas Universitātes vadības pārstāvjiem.
Gandrīz visas grāmatas, kas atrodas kolekcijā ir izdotas 20. gs.; izņēmums ir viena 17. gs. grāmata – “The safe religion, or, Three disputations for the reformed Catholike religion, against popery proving that popery is against the Holy Scriptures, the Unity of the Catholike Church, the consent of the antient doctors, the plainest reason, and common judgment of sense it self by Richard Baxter” (1657), kas glabājas Latvijas Universitātes Bibliotēkas Reto izdevumu un rokrakstu nodaļā. Kopumā kolekcijā atrodamo informācijas resursu izdošanas vieta ir Vācija (3102 nosaukumi), Lielbritānija (1011 nosaukumi), Amerikas Savienotās Valstis (254 nosaukumi), Šveice (110 nosaukumi), Austrija (29 nosaukumi) u.c. valstis. Raksturīgi, ka grāmatas, kas satur informāciju par konkrētas valsts nozari izdotas šai pašā valstī.
Juris Mežiņš

Dzīvesgājums

Dzimis 1886. gada 22. janvārī Raņķu pagastā zemnieka Jura Mežiņa ģimenē. 1904. gadā uzņemts Latvijas Sociāldemokrātiskajā Strādnieku partijā (LSDSP), 1905. gada revolūcijas laikā darbojās Kurzemes un Rīgas sociāldemokrātu organizācijās.
1908. gadā Mežiņu apcietināja un līdz 1912. gadam viņš atradās ieslodzījumā, pēc tam izsūtījumā Sibīrijas Jakutskas apgabalā. Pēc Februāra revolūcijas atgriezās dzimtenē, bija Iskolata prezidija loceklis un sekretārs (1917). Pēc Vācijas karaspēka ienākšanas Latvijā 1918. gadā devās bēgļu gaitās uz Krieviju, bija Maskavas padomes izpildkomitejas loceklis. Latvijas brīvības cīņu laikā 1919. gadā ieradās Rīgā, darbojās Latvijas Komunistiskās partijas centrālkomitejā un Latvijas Centrālajā izpildkomitejā (LCIK), bija Padomju Latvijas armijas, vēlāk padomju 15. un 13. armijas Revolucionārās kara padomes loceklis.
Pēc atkāpšanās uz Krieviju 1920. gadā tika iecelts par Dzelzceļa kara revolucionārā kara tribunāla priekšsēdētāju, pēc Krievijas pilsoņu kara beigām bija Kaspijas jūras transporta pārvaldes komisārs (1921—1922), vēlāk PSRS Satiksmes ceļu tautas komisariāta administratīvās pārvaldes priekšnieks, Permas dzelzceļa priekšnieks (1926—1929), dzelzceļa karaspēka atsevišķā korpusa komandieris (1932).
Lielā terora laikā 1937. gada 21. septembrī tika apcietināts sakarā ar apvainojumiem kaitniecībā un un dalībā pretpadomju teroristiskā organizācijā. 1937. gada 25. novembrī PSRS Augstākās tiesas Kara kolēģija viņam piesprieda nāvessodu, nošauts 1937. gada 25. novembrī, līķis sadedzināts Maskavas Donas kapsētas krematorijā (Донской крематорий). 1956. gadā reabilitēts.
Pauls Rūdolfs fon Bilguers

Biogrāfija

Piedzimis Mēklenburgas pulka komandiera ģimenē. Bilgueram bija vēl četri brāļi un māsas, tajā skaitā arī divi vecākie brāļi. No 1829. gada mācījies Šverīnē, parādījis labas sekmes matemātikā. Brīvajā laikā aizrāvies ar mūziku un šahu, kuru tēvs viņam bija iemācījis spēlēt agrā bērnībā. Vēlāk savas šaha zināšanas papildinājis dažādās Brandenburgas pilsētās un Berlīnē.
Pēc skolas beigšanas vēlējies studēt tieslietas, taču ģimenes tradīciju dēļ izvēlējies militāro karjeru. 1833. gadā sācis dienestu Prūsijas karalistes armijas kājnieku pulkā. 1834. gada augustā saņēmis leitnanta pakāpi. Dienesta laikā slikti panesis Prūsijas armijas stingro disciplīnu, viņam radies konflikts ar pulka komandieri. Lai izrautos no sūrās armijas ikdienas un turpinātu savu izglītību, 1837. gada rudenī iestājies Berlīnes kara akadēmijā (Kriegsakademie).
Šajā laikā sākusi pasliktināties Bilguera veselība. Militārās mācības nācies pamest un atgriezties savā garnizonā Brandenburgā, no kura viņš 1839. gada 10. aprīlī atvaļinājies no armijas.
Pēc atvaļināšanās no armijas atgriezies Berlīnē, kur nolēmis nodarboties ar literatūru un šahu. Kļuvis par Berlīnes šaha kluba biedru un Berlīnes plejādes dalībnieku. Šajā laikā uzrakstījis grāmatu par divzirdziņu aizsardzību - "Das Zweispringerspiel im Nachzuge", kuru draugi izdeva tikai pēc autora nāves 1849. gadā.  Šī grāmata ar savām analīzēm un vēstures sadaļu bija liels ieguldījums sava laika šaha atklātņu teorijā.
Lai gan Berlīnes presē izdevās nopublicēt dažus anonīmus rakstus par šahu, tomēr ar to nepietika, lai nodrošinātu iztiku. Fiziskais stāvoklis arī strauji pasliktinājās: Bilgueru mocīja sāpes krūtīs un citās ķermeņa daļās. Pāris dienas pirms savas divdesmit piecu gadu jubilejas viņš nomiris.
Vēsturē Bilguers palicis kā daudzsološs šahists un spēcīgs šaha analītiķis, kuram pāragrā nāve neļāva realizēt savu potenciālu.
Franču jaunais vilnis

Franču jaunais vilnis (franču: La Nouvelle Vague) ir termins kinematogrāfijā, kas raksturo vairāku Francijas filmu veidotāju radīto kino 1950. gadu beigās un 1960. gadu sākumā. Lai arī franču jaunais vilnis teorētiski nekad nenoformējās kā īpašs kino novirziens, filmām, kam piedēvēja šo terminu, bija raksturīgi diezgan vienoti stila paņēmieni. Franču jaunā viļņa filmu veidošanā liela ietekme bija itāliešu neoreālismam un Holivudas klasiskajam kino. Daļēji iespaidojoties arī no tā laika sociālās, politiskās situācijas (jauniešu revolūcijām), jaunā viļņa filmu veidotāji arī noliedza pirms tam esošo konservatīvo klasisko Francijas kino, plaši eksperimentējot ar savu filmu vizuālo stilu, montāžu un sižeta izveidi.
Okeānijas Nāciju kauss

Okeānijas Nāciju kauss ir svarīgākais nacionālo izlašu turnīrs futbola komandām, kas ietilpst OFC. Pirmie divi turnīri notika 1973. un 1980. gadā. Tad turnīru atjaunoja 1996. gadā un kopš tā laika tas notiek ik pēc 2 gadiem. Nāciju kausu ir ieguvušas trīs izlases - Austrālija (4),Jaunzēlande (3) un Taiti (1). 2006. gadā Austrālija izstājās no OFC.
1938. gada Latvijas čempionāts šahā

1938. gada Latvijas šaha čempionāts - VII Latvijas šaha kongress un 4. Latvijas šaha čempionāts.

Turnīra gaita

VII Latvijas šaha kongress un 4. Latvijas šaha čempionāts notika Rīgā Ziemassvētku brīvdienu laikā no 1938. gada 24. decembra līdz 1939. gada 1. janvārim.
Sacensību reglaments kārtējo reizi bija mainīts un kļuvis sarežģītāks. Vīriešu turnīra dalībnieki sacentās divās priekšsacīkšu grupās. Par finālu Latvijas čempionāta izcīņā tika uzskatīts Ķemeru - Rīgas 2. starptautiskais šaha turnīrs, kurā no katras grupas iekļuva 3 Latvijas šahisti (G.Bezručko, V.Hāzenfuss, Ozols K., Fr. Apšenieks, T.Melngailis, L.Dreibergs). Latvijas čempions Vladimirs Petrovs tika pielaists finālam bez atlases sacensībām. Taču 1939. gadā no 4. līdz 20. martam notikušais Ķemeru - Rīgas turnīrs neguva plašu ārzemju labāko šahistu atsaucību, kālab turnīrā varēja piedalīties vēl trīs Latvijas šahisti (M.Feigins, A.Koblencs, Z.Solmanis), kuri nebija ieguvuši šādas tiesības Latvijas čempionātā. Viņi kopā ar ārzemniekiem nepiedalījās Latvijas čempionāta vietu sadalē. Pēc tādiem noteikumiem čempiona titulu atkal izcīnīja Petrovs, jo ieņēma augstāko vietu starp konkurencē spēlējošiem Latvijas šahistiem, lai gan no visiem Latvijas šahistiem augstāko vietu ieguva Feigins. Latvijas čempionāta fināls kā Ķemeru - Rīgas starptautiskā turnīra sastāvdaļa neveicināja labus rezultātus Latvijas šahistu cīņās ar ārzemniekiem, un Latvijas čempions Petrovs turnīra kopvērtējumā ieņēma tikai 8. vietu.
Jau otro reizi noritēja Latvijas čempionāts sievietēm. Sakarā ar Mildas Laubertes paredzēto startu 1939. gada Pasaules šaha čempionātā Buenosairesā, Latvijas Šaha savienība nolēma, ka jaunajai Latvijas meistarei vērtīgāk būtu piedalīties vienā no vīriešu čempionāta apakšgrupām, kurā Lauberte gan spēja izcīnīt tikai vienu neizšķirtu. Pārējās Latvijas šahistes atkal nespēja uzreiz noteikt uzvarētāju, jo šoreiz pirmo vietu dalīja trīs dalībnieces: Elīza Fogele, Emīlija Šmite un Marta Krūmiņa. 1939. gada Ķemeru - Rīgas 2. starptautiskā turnīra laikā no 15. līdz 20. martam notika divu apļu papildturnīrs starp trim uzvarētājām, kurā izpaudās Fogeles lielākā pieredze, un viņa kļuva par otro Latvijas šaha meistari.
VII Latvijas šaha kongress un 2. starptautiskais Ķemeru - Rīgas turnīrs bija pēdējās lielās sacensības, kuras organizēja Latvijas Šaha savienība pirms Otrā Pasaules kara.
Arvīds Jansons

Biogrāfija

Arvīds Jansons ir dzimis 1914. gada 24. oktobrī (pēc citiem avotiem — 23. oktobrī) Liepājā kordiriģenta ģimenē.
No 1929. līdz 1935. gadam mācījies Liepājas Tautas konservatorijā, 1944. gadā pabeidzis Rūdolfa Miķelsona un Arvīda Norīša vijoles klasi Latvijas konservatorijā. Diriģēšanu mācījies pie Leo Bleha.
No 1931. līdz 1940. gadam Jansons darbojies Liepājas operas orķestrī un Latvijas Filharmonijas simfoniskajā orķestrī. No 1940. līdz 1944. gadam bijis Operas un baleta teātra orķestra dalībnieks. No 1944. līdz 1952. gadam diriģējis Operas un baleta teātra orķestri, no 1948. līdz 1952. gadam — arī Latvijas Radiokomitejas simfonisko orķestri.
1946. gadā Jansons ieguvis 2. prēmiju jauno diriģentu konkursā Ļeņingradā un tika uzaicināts srādāt par Jevgeņija Mravinska asistentu Leņingradas filharmonijā, kur pēc tam diriģējis Ļeņingradas Filharmonijas simfonisko orķestri līdz pat 1984. gadam. Sniedzis daudz koncertu PSRS, Eiropā, Japānā, ASV, Austrālijā. 1958. gadā kļuvis par Tokijas simfoniskā orķestra goda diriģentu, 1964. gadā — Tokijas goda pilsoni.
1965. gadā Jansons sācis starptautiskos mūzikas semināros vadīt diriģēšanas meistarkursus. 1972. gadā kļuvis par profesoru Ļeņingradas konservatorijā.
Jansons miris no sirdstriekas 1984. gada 21. novembrī, koncertturnejas laikā diriģējot koncertā Mančesterā, Lielbritānijā. Apbedīts Sanktpēterburgā, Krievijā.

Apbalvojumi

1950. gadā ieguvis Staļina prēmiju, kā arī Latvijas PSR Nopelniem bagātā skatuves mākslinieka goda nosaukumu. 1957. gadā ieguvis Krievijas PFSR Nopelniem bagātā skatuves mākslinieka goda nosaukumu, 1976. gadā — PSRS Tautas skatuves mākslinieka goda nosaukumu.
Valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Amatas novadā

Šajā lapā apkopoti valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Amatas novadā.
 Kultūras pieminekļu karte
Šis saraksts tiek veidots no Vikidatiem, to periodiski atjaunina bots.
Kasešu bumba

Kasešu bumba arī ķekarbumba (angl. Cluster bomb, vāc. Streubombe, kr. Кассетная бомба, fr. Bombe à sous-munitions) - kara aviobumba-konteiners, kas pildīta ar 200 līdz 650 mīnām/granātām jeb minibumbām (pildītām ar sprāgstmaisījumu un šrapneļiem, vai kaujas gāzēm).

Darbība

Konteiners pēc izmešanas no bumbvedēja var atvērties vienā no desmit noteiktajiem augstumiem - robežās no 90 līdz 900 metriem. Attiecīgi mainās arī trāpījuma zona un blīvums - atkarībā no kasešu bumbu veida to darbības teritorijas lielums var mainīties no dažiem simtiem kvadrātmetru līdz pat 20 hektāriem. Katra minibumba ir apgādāta ar piepūšamu stabilizatoru, kas orientē to ar priekšgalu uz leju, un satur daudzfunkciju, t.i., bruņsitēju-šķembu-aizdedzinošo, kaujas daļu. Šī kaujas daļa spēj caursist 17 mm bruņas vai nogalināt cilvēku 75 metru rādiusā. Ir arī kasešu artilērijas šāviņi ar identisku darbības principu.
Daļa (aptuveni 20-30%) mīnu nesprāgst uzreiz, bet pēc laika. Šie ļoti jutīgie spridzekļi turpina atrasties uz zemes, jumtiem, pussagrautās mājās vai ieķērušies kokos. Dzīvē šo nesprāgušo bumbu efekts ir pielīdzināms kājnieku mīnām, ievainojot vai nogalinot nevainīgus civiliedzīvotājus, piemēram, atjaunojot sagrautās ēkas vai atsākot lauksaimniecības darbību.
Saskaņā ar Landmine Monitor datiem, starptautiskā sabiedrība katru gadu piešķir aptuveni 400 miljonus ASV dolāru, lai atbalstītu cietušās valstis nesprāgušās munīcijas iznīcināšanā.

Tiesiskais aspekts

Starptautiskie likumi aizliedz kasešu bumbu un šāviņu izmantošanu apdzīvotās vietās, kā nemērķtiecīgu masu iznīcināšanas ieroci, kurš iznīcina gan pretinieka kaujas spēkus, gan civiliedzīvotājus. Bez tam no vēlāk, drupu attīrīšanas darbos sprāgstošajām mīnām, iet bojā nepamatoti daudz civiliedzīvotāju, bet sakropļoti tiek vēl vairāk (piemēram, no M483A1, ko Izraēla izmantoja 2006. gadā iebrūkot Libānā, aptuveni 70% mīnu sprāga vēlāk, jo munīcija bijusi veca) . Bez tam daudzu paveidu mīnas ir spilgtās krāsās (piemēram, "BLU 97") un pēc formas mazas kā rotaļlietas, kas piesaista bērnu uzmanību. Rezultātā karadarbības laikā no kasešu bumbām un šāviņiem, kā liecina statistika, bojā iet vairāk civiliedzīvotāju, nekā karavīru.
2008. gada maijā notika starptautiska konference, kuras mērķis bija izstrādāt līgumu, lai aizliegtu kasešu bumbu izmantošanu. Konferencē nepiedalījās lielākās kasešu bumbu ražotājas un izmantotājas (ASV, Lielbritānija, Ķīna, Indija, Izraēla un Krievija). 30. maijā 111 valstis Dublinā parakstīja vienošanos par starptautisku kasešbumbu aizlieguma līgumu, kas paredz aizliegt kasešbumbu izmantošanu, ražošanu, pārdošanu un uzkrāšanu, un līgumu parakstījušās valstis apņemsies astoņu gadu laikā iznīcināt savus kasešbumbu krājumus. Vienošanās arī paredz palīdzības sniegšanu kasešbumbu sprādzienu upuriem un palīdzību nesprāgušās munīcijas savākšanā un neitralizēšanā.
Jahta

Interesanti fakti

Pasaulē dārgākā motorjahta ir 2002. gadā pēc šeiha Mohameda bin Rašida pasūtījuma buvētā 158 m garā Dubai - 300 000 000 USD.
Pasaulē lielākā un ātrākā buru jahta ir 2006. gadā būvētā Toma Perkinsa (Tom Perkins) 88 m garā trīsmastniece Maltese Falcon, kas maksā 115 000 000 USD. avots
Savukārt Latvijā 5 m garu iekšējo ūdeņu klases švertjahtu var iegādāties arī par 1000 USD.
Meiteņu dižsardzene

Augšanas apstākļi

Humusa un meža nobiru saprofīte. Aug no jūlija līdz oktobrim skuju koku un jauktos mežos.

Barības vērtība

Ēdama, taču aizsargājama.

Līdzīgās sugas

Līdzīga ir sarkstošā dižsardzene, par kuras varietāti daļa autoru agrāk šo sugu uzskatīja. Tās cepurīte tumšāka, kātiņš griezumā krāsojas intensīvi oranžs un tā izaug apmēram divreiz lielāka par meiteņu dižsardzeni. Iespējama sajaukšana ar letāli indīgo balto mušmiri. Mušmires atšķiras no dižsardzenēm un sārtsporenēm ar to, ka viņām uz cepurītes nav saplaisājušu tumšāku zvīņu, var būt tikai baltas pārslas — plīvura atliekas, un mušmirēm kātiņa pamatne ietverta makstī, kādas dižsardzenēm nav. Tāpat bez zvīņām ir atmatenes. No šīm ģintīm meiteņu dižsardzenes atšķiras arī ar to, ka viņu gredzens uz kātiņa ir pārbīdāms.
Klusā daba ar Lavala profilu

Apraksts

Kombinācija no portreta un klusās dabas parāda Gogēna spēju paņemt labāko no māksliniekiem, ko viņš apbrīnoja. Piemēram, asais veids, kā Lavala seja ir apgriezta, ir veltījums Edgara Degā necentriskajām, savādi kadrētajām kompozīcijām, bet klusās dabas izkārtojums un augļos saskatāmie paralēlie otas vilcieni atgādina Pola Sezāna darbus. Bez citiem populāriem māksliniekiem Gogēns darbā iekļāva arī sevi paša veidota keramikas briesmoņa veidolā, dīvainā objektā, ko neizpratnē vēro Lavals. Viņš apzināti citē divus zināmākos māksliniekus modernās dzīves un klusās dabas žanrā un tad atsakās tos harmoniski apvienot. Tā vietā Gogēns savā gleznu sērijā par radošuma izaicinājumu atstāj tos sašķeltus un nesakarīgus. Lavals, skatītāja aizvietotājs, mēģina uzminēt viņa nākamo gājienu.

Vēsturiskā informācija

Gogēns un Lavals satikās 1886. gada vasarā un jaunākais mākslinieks drīz kļuva par Gogēna skolnieku. Uz šo pakļāvīgo lomu norāda arī Lavala skatiens, kas piekalts Gogēna radītajam traukam. Keramikas trauks palīdz precizēt gleznas tapšanas brīdi kā 1886. gada pašas beigas, pēc tam, kad Gogēns bija atgriezies Parīzē, jo tas nebija tapis līdz pat vismaz oktobrim. Gogēns savus keramikas eksperimentus vērtēja ļoti augstu, gan kā mākslinieciskus objektus, gan ienākumu avotu. Viņš savai sievai Metei rakstīja, ka konkrētais trauks bija 100 franku vērts. Tas šobrīd nav atrodams un varētu būt gājis bojā.
Vinsents van Gogs bija ierosinājis portretu apmaiņu nelielas Pontavēnā savākušās mākslinieku grupas starpā (ieskaitot arī Emilu Bernāru), lai radītu lielāku kopienas sajūtu; šī tradīcija zināma kā Freundschaftsbild. Radot tos visus jaunos mākslinieciskos stilos, kolektīvs paziņoja, ka atsakās no reālisma un pievēršas simbolismam.

Īpašnieki

"Klusā daba ar Lavala profilu" Indianapolisas mākslas muzejā nonāca 1998. gadā kā daļa no Gogēna un viņa Pontavēnas skolas kopienas kolekcijas. Šveiciešu kolekcionārs Samuels Jozefovičs bija uzveidojis kolekciju no 17 gleznām un 84 gravīrām ar kopējo vērtību ap 30 miljoni dolāru. Kolekcijas iegūšanai 20 miljonus savāca Lilly Endowment fonds, bet atlikušo summu savāca muzejs, nepubliskotu summu ziedojot pašam Jozefovičam, kurš bija muzeja aizbildnis. Jozefovičs bez atlīdzības ziedoja arī visas gravīras. Pats viņš Pontavēnas kolekciju ieguva 1950. un 1960. gados, pirms šī perioda Gogēna darbu nozīme bija pilnībā novērtēta. Šī glezna atrodas mecenātes Džeinas H. Fortunas vārdā nosauktajā galerijā un tās inventāra numurs ir 1998.167.