google/wiki40b huggingface dataset:
Tīla galerija

Tīla galerija (zviedru: Thielska galleriet) ir mākslas muzejs, kura kolekcija ietver Zviedrijas un Ziemeļvalstu mākslu periodā no 19. gadsimta beigām līdz 20. gadsimta sākumam. Galerija atrodas Stokholmā, Jūrgordenā, (zviedru: Sjötullsbacken) 6-8.

Vēsture

Galerija ir nosaukta baņķiera Ernesta Tīla vārdā, kurš bija liels mākslas cienītājs un kura izcilajā kolekcijā bija laikabiedru mākslas darbi. Sākotnēji baņķiera kolekcija atradās viņa apartementos Strandvegenā, bet, izjūtot šaurību, nolēma būvēt villu Jūrgordenā, tās projektēšanu uzticot arhitektam Ferdinandam Bobergam. Villa tika uzbūvēta 1905. gadā un tur tika pārvietota mākslas kolekcija. Baņķieris Pirmā Pasaules kara laikā zaudēja lielāko daļu mantas un nonāca ekonomiskās grūtībās, tāpēc valsts 1924. gadā no viņa nopirka mākslas kolekciju, kas sniedz pilnīgu priekšstatu par skandināvu mākslu laika posmā no 19. gadsimta beigām līdz 20. gadsimta sākumam, bet 1926. gadā villā atvēra Tilla galeriju.

Galerija

Būdams dumpinieks, Ernests Tīls sāka kolekcionēt to mākslinieku mākslas darbus, kuri tajā laikā veidoja pretstatu tradicionālajiem māksliniekiem, tāpēc īpaši galerijā ir aplūkojamas visu Zviedrijas nozīmīgāko mākslinieku gleznas, kuri Parīzes dienvidos bija izveidojuši mākslinieku koloniju (franču: Grêz-sur-Loing), kā arī to mākslinieku darbi, kuri 1886. gadā bija apvienojušies opozīcijas grupā pretēji Mākslas akadēmijas tradicionālistiem. Tāpēc šo mākslinieku vidū ir minami tādi vārdi kā Bruno Liljeforss, Kārls Nordstrems, Karls Lāšons un Augusts Strinbergs, bet ir redzamas arī tādu zināmu mākslinieku gleznas kā Andress Corns, Eušēns Jānsons un princis Eušēns. Uzmanību muzejā piesaista Kristiāna Ēriksona skulptūras un Aksela Petešona koka figūras. Galerijā ir redzami arī ārzemju mākslinieku darbi, ko savā laikā bija kolekcijai iegādājies Ernests Tīls, piemēram, viņa drauga Edvarda Munka darbi.
Anna Bormane

Dzīvesgājums

Dzimusi 1896. gada 3. aprīlī Vecgulbenes pagastā, pagasta skrīvera Otto un Ellas Bormanes, dzimušas Gailītes, ģimenē. Macījās Pēterpils sieviešu ģimnāzijā, studēja Petrogradas Sieviešu medicīnas institūtā un Kijevas Universitātē. Pēc atgriešanās dzimtenē 1923. gadā ieguva Latvijas Universitātes beigšanas diplomu un bija Latvijas Universitātes ķirurģijas katedras asistente pie profesora Paula Stradiņa (1923-1932). 1934. gadā kā pirmā sieviete Latvijā aizstāvēja Dr. med. grādu ar disertāciju „Eksperimentāli pētījumi par trofiskām čūlām ekstremitātē pēc n. ischiadicus bojājuma”. Strādāja Rīgas pilsētas I poliklīnikas ambulancē (1929-1944).
Otra pasaules kara beigās devās bēgļu gaitās uz Vāciju, bet 1947. gadā atgriezās Latvijā un līdz 1981. gadam bija Rīgas pilsētas 1. poliklīnikas ķirurģe. Mirusi 1990. gada 2. oktobrī, apglabāta Rīgas Meža kapos.
Rajons

Rajons ir administratīvi teritoriāla vienība vairākās bijušās Padomju Savienības valstīs. Mūsdienās rajonos administratīvi tiek iedalīta Azerbaidžāna, Baltkrievija, Kazahstāna, Krievija, Moldova un Ukraina. Kādreiz rajonos tika dalīta arī Armēnija, Gruzija, Igaunija, Latvija, Lietuva un Rumānija. Termins ir cēlies no franču vārda rayon, kas nozīmē ‘rādiuss’.
Otrā pasaules kara kritušo padomju karavīru Brāļu kapi Varoņu ielā

Otrā pasaules kara kritušo padomju karavīru Brāļu kapi Varoņu ielā ir vieni no Brāļu kapiem Jēkabpilī, kas atrodas Krustpils jeb Daugavas labajā pusē pie Varoņu ielas.
Brāļu kapos apbedīta daļa no kopskaitā 1268 kritušiem padomju 1. Baltijas frontes 4. triecienarmijas 378. un 29. strēlnieku divīzijas un 2. Baltijas frontes 22. armijas karavīriem, kuri krita Sarkanās armijas uzbrukuma operācijas kaujās pie Jēkabpils 1944. gada 7.—9. augustā.
3. jūlijs

3. jūlijs ir gada 184. diena (185. garajā gadā) pēc Gregora kalendāra. Līdz gada beigām ir atlikusi 181 diena.
23. autobusu maršruts (Rīga)

Maršruts

Abrenes iela — Baloži kursē pa šādām ielām: Abrenes iela, Dzirnavu iela, Satekles iela, Marijas iela, 13. janvāra iela, 11. novembra krastmala, Akmens tilts, Mūkusalas iela, Akmeņu iela, Jelgavas iela, Bauskas iela, A7, Baložu iela (Baloži) un Rīgas iela (Baloži).
Baloži — Abrenes iela kursē pa šādām ielām: Rīgas iela (Baloži), Baložu iela (Baloži), A7, Bauskas iela, Jelgavas iela, Akmeņu iela, Mūkusalas iela, Akmens tilts, 11. novembra krastmala, 13. janvāra iela, Gogoļa iela, Turgeņeva iela, Abrenes iela un Skrindu iela.
Ivangoroda

Vēsture

Pēc tam, kad 1478. gadā Maskavija pakļāva Novgorodas republiku, Maskavas lielkņazs Ivans III 1492. gadā iepretim Livonijas pilsētai Narvai lika uzbūvēt cietoksmi, ko nosauca savā vārdā. No 1581. līdz 1590. gadam un no 1612. līdz 1704. gadam cietoksnis bija Zviedrijas Ingrijas provinces sastāvā. No 1649. līdz pat 1945. gadam tika uzskatīts par Narvas daļu. 1700. gada novembrī pie Ivangorodas notika viena no pirmajām lielajām kaujām Ziemeļu kara laikā - Narvas kauja. No 1920. līdz 1945. gadam - Igaunijas Republikas sastāvā. No 1941. līdz 1944. gadam - Vācijas okupācijā. Pie Ivangorodas 1944. gadā notika smagas kaujas.
Otrā pasaules kara laikā, līdzīgi kā Latvijas Abrene (Pitalova) un Igaunijas Petseri (Pečori), 1945. gada janvārī tā pievienota KPFSR.
Pēc neatkarīgās Igaunijas Republikas atjaunošanas sākās starpvalstu sarunas par Ivangorodas apkaimes valstisko piederību, kas beidzās 2005. gada 18. maijā ar robežlīguma parakstīšanu, kurā Igaunija oficiāli atteicās no pretenzijām uz šo teritoriju. Tomēr pēc nepilna mēneša Krievijas Federācija atsauca savu lēmumu, jo līguma tekstam bija pievienota preambula ar atsauci uz 1920. gada Tartu miera līgumu. Atkārtotas sarunas beidzās ar Igaunijas-Krievijas robežlīguma parakstīšanu Maskavā 2014. gada 18. februārī.

Ekonomika

1956. gadā pie pilsētas uzcēla Narvas HES. Mūsdienās tās ūdenskrātuve ir gan Krievijas, gan Igaunijas teritorijā.
Māris Atgāzis

Dzīves gājums

Dzimis 1935. gada 15. oktobrī Rīgā skolotāja Kārļa Atgāža ģimenē, bērnībā kopā ar vecākiem pārcēlās uz Alūksnes pusi, dzīvoja Ilzenes un Bejas pagastos. Mācījās Alsviķu pamatskolā un Alūksnes vidusskolā. Studēja LVU Vēstures fakultātē (1954—1959), šajā laikā piedalījās Lūcijas Vankinas vadītajos izrakumos Sārnates neolīta apmetnē un Ķīšukalna (Šelupinku) ekspedīcijā, kuru vadīja arheologi Elvīra Šnore un Rauls Šnore. Studijas beidza ar diplomdarbu "Latgaļu karavīra apbruņojums 9.—13. gs."
1958. gadā sāka strādāt Latvijas PSR ZA Vēstures institūtā par laborantu fotolaboratorijā, 1966. gadā ievēlēts par jaunāko zinātnisko līdzstrādnieku. Vadīja arheoloģiskos izrakumus Dreņģeros-Čunkānos un Plāteros-Spietiņos (1961-1963), vēlāk Ķesteru senkapos (1971), Alūksnes viduslaiku pils un zem tās atklātajā Baltijas somu apmetnē (1978—1983), Spieķu senkapos (1979), Asaru senkapos (1983), Cepurītes salas apmetnē (1983).
1988. gada oktobrī kopā ar Andreju Vasku veica izrakumus Litenes traģēdijas vietā, kur ekshumēja 1941. gadā nošautos Latvijas armijas Latvijas Bruņoto spēku virsniekus un karavīrus. Piedalījās Atmodas perioda tautas kustībā, 1996. gadā veica izrakumus Pokaiņu mežā, secinot, ka akmeņu kaudžu veidošanās sākums attiecas uz mūsu ēras 2.—6. gadsimtu. 1998. gadā M. Atgāzim piešķīra vēstures zinātņu doktora grādu par promocijas darbu "Tuvcīņas ieroči senajā Latvijā 10.—13. gadsimtā". 2007. gadā pensionējās.
2015. gada 16. oktobrī, sakarā ar viņa 80 gadu jubileju, Latvijas vēstures institūts rīkoja semināru “Latvijas arheoloģiskā mantojuma un vides starpdisciplinārā izpēte: refleksijas par arheologa M. Atgāža ieguldījumu arheoloģiskā mantojuma izpētē un jaunākajiem pētījumiem".
2017. gada 23. novembrī viņu Jūrmalā smagi traumēja vilciens, un no gūtajām traumām viņam tā arī neizdevās atlabt. Miris 2018. gada 8. janvārī Rīgā. Apbedīts Vecdubultu kapos, Jūrmalā.
Apaļmēles krupju dzimta

Īpašības un izplatība

Daudzas no šīm sugām ir endēmas Eiropas sugas un galvenokārt izplatītas dienvidos, 3 sugas mājo Ziemeļāfrikas rietumos un viena suga Izraēlā, iespējams, arī Sīrijā. Šīs dzimtas sugas ir neliela auguma, un visām to kurkuļi attīstās ūdenī. Plankumainās vardes izskatās līdzīgas vardēm, tām ir gluda āda un tās daudz laika pavada ūdenī. Olnesējkrupjiem savukārt ir raupja āda un, kā jau nosaukums norāda, tie ir līdzīgāki krupjiem, galvenokārt uzturas uz sauszemes. Tēviņi pie pakaļkāju ciskām un muguras piestiprina ikrus, tos nēsājot sev līdzi, līdz kurkuļi gatavi no tiem izšķilties. Tad tēviņš dodas uz dīķi, lai kurkulīši varētu aizpeldēt. Ilgu laiku tika uzskatīts, ka Izraēlas plankumainā varde (Latonia nigriventer) ir izmirusi, līdz tā 21. gadsimta sākumā atkal tika novērota savvaļā.

Sistemātikas izmaiņas

Nesenā pagātnē apaļmēles krupju dzimtā tika sistematizēti arī ugunskrupji (Bombina) un plakangalvas krupji (Barbourula), kuri mūsdienās izdalīti atsevišķā ugunskrupju dzimtā (Bombinatoridae).
Kastete

Kastete (franču: casse-tête burtiski "galvu lauzošs") ir aukstais ierocis, kas domāts tuvcīņai.
Kasteti var izgatavot rūpnieciski vai arī paša spēkiem no metāla plāksnes, plastmasas, organiskā stikla vai cita materiāla. Kastete sastāv no pamatnes, kura balstās pret plaukstu, un no tās nākošās daļas, kura aptver pirkstus.
Pastāv vairāka veida, variantu kastetes, piemēram, ar un bez dzelkšņiem, caurumiem visiem pirkstiem vai katram atsevišķu, kā arī ar un bez speciāli veidotas pamatnes. Tāpat kastetei varbūt klāt pievienots, piemēram, naža asmens, kas to padara arī par duramo ieroci.
Ar kastetes palīdzību parasti tiek panākts lielāks sitiena efekts, lai nodarītu lielākus miesas bojājumus nekā sitot bez tās. Kastete pasargā arī dūri no bojājumiem, kuri rodas sitot tikai ar dūri. Šīs īpašības padara to par nāvējošu ieroci, kuru izmantojot nesapratīgi, ir iespējams nodarīt cilvēkam sevišķi smagus miesas bojājumus vai pat izraisīt cilvēka nāvi. Kastetes izmantošanas radītās sekas var tikt sodītas pēc Latvijas Kimināllikuma.
Kastete bija pazīstama jau Senajā Romā, Indijā, Dienvidamerikā un citās senajās civilizācijās. Jau vēlākos laikos tā ieguva popularitāti kriminālnoziedznieku vidū. Kastetes izmantoja arī armijā kā ieroci, kas domāts karavīra nodrošināšanai tuvcīņas gadījumā.
Halucinācijas

Cēloņi

Halucināciju izplatītākie cēloņi ir miega trūkums, garīgas slimības un neiroloģiski traucējumi, psihotropo vielu (it īpaši antiholīnerģisko vielu) lietošana un dzēruma trakums (delirium tremens). Nereti tās tiek ierosinātas tīši, izmantojot sensoro deprivāciju, hipnozi un citus paņēmienus.
Aleksandrs Dauge

Dzīvesgājums

Dzimis 1868. gada 10. augustā Saukas "Kalna krogā" skolotāja Jura Dauges (1835-1908) ģimenē. Viņa jaunākais brālis bija stomatologs un revolucionārs Pauls Dauge (1869-1946). Mācījās pie tēva Saukas pagastskolā, vēlāk Pēterburgas Sv. Annas baznīcas skolā (1882-1886). Palīgskolotājs pie tēva Saukas pagastskolā (1886-1887). Kā eksterns nolika gala eksāmenus Tērbatas guberņas ģimnāzijā (1887) un studēja teoloģiju (1889-1890) un vēsturi (1890-1895) Tērbatas universitātē. Piedalījās Tērbatas latviešu studentu literāriski zinātniskajā pulciņā ("Pīpkalonijā"), kur sadraudzējās ar Eduardu Veidenbaumu. 1892. gadā publicēja savus pirmos marksistiskos rakstus par garīgās dzīves atkarību no ekonomiskajiem likumiem.
Pēc universitātes beigšanas strādāja par skolotāju Trefnera ģimnāzijā Tērbatā (1895-1897). 1897. gadā devās uz Poliju, kur strādāja par vācu valodas skolotāju Sedlces ģimnāzijā  (1897-1900) un Varšavas 1. ģimnāzijā (1900-1907). Līdztekus bija literatūras un pedagoģijas skolotājs Sieviešu neofiloloģiskajos kursos un vācu valodas un vēstures skolotājs Varšavas Augstākajos komerckursos   
1907. gadā pārcēlās uz Krieviju, kur strādāja Maskavas Aleksandra komercskolā (1907-1920), līdztekus lasīja izglītojošas lekcijas dažādos kursos un biedrībās.
1920. gadā viņš atgriezās Latvijā un tika ievēlēts Latvijas Universitātes par pedagoģijas docentu un pedagoģijas nodaļas vadītāju.
No 1921. gada 19. jūnija līdz 1923. gada 26. janvārim Aleksandrs Dauge bija Latvijas Republikas izglītības ministrs. No 1927. gada bija žurnāla "Latvijas Jaunatne" redaktors.
1931. gadā A. Daugem piešķīra pedagoģijas goda doktora grādu un ievēlēja par LU profesoru.
Bija studentu korporāciju „Fraternitas Livonica" un "Dzintra" goda filistrs.
Miris 1937. gada 11. martā Rīgā, apglabāts Lielajos kapos.
Latvijas Universitātes Pedagoģijas, psiholoģijas un mākslas fakultāte

Pedagoģijas, psiholoģijas un mākslas fakultāte ir viena no 13 Latvijas Universitātes fakultātēm. Šī fakultāte aptver trīs plašas zinātņu nozares: pedagoģija, psiholoģija un māksla.

Vēsture

Pedagoģijas fakultāte dibināta 1982. gada 23. februārī. 1992. gadā fakultātē tiek izveidota Psiholoģijas katedra. 1995. gadā tiek papildināts fakultātes nosaukums, tā kļūst par Pedagoģijas un psiholoģijas fakultāti. 1999. gads Pedagoģijas un psiholoģijas fakultāte kļūst par otro lielāko fakultāti Latvijas Universitātē. 2010. gadā tiek papildināts fakultātes nosaukums, tā kļūst par Pedagoģijas, psiholoģijas un mākslas fakultāti.

Bibliotēka

Fakultātē atrodas arī Izglītības zinātņu un psiholoģijas bibliotēka, kas aptver aptuveni 40 000 informācijas resursus, piedāvā izmantot e-resursus (datubāzes EBSCO, Emerald u.c.) Bibliotēka lepojas arī ar īpašām kolekcijām, piemēram, Elfrīdas Šmites dāvinājums. Bibliotēka ir atvērta lietotājiem gan darba dienās, gan sestdienās.
2014.—2015. gada Vācijas futbola Bundeslīgas sezona

Pārspēles par vietu Bundeslīgā

Pārspēlēs piedalījās Hamburger SV, kas ierindojās 16. vietā, un 2. Bundeslīgas 3. vietas ieguvēji Karlsruher SC.

Otrā spēle

Hamburger SV divu spēļu summā uzvarēja ar 3–2.
Latviešu strēlnieka stāsts

Sižets

Filmā revolucionāra Mārtiņa Ventas un parasta kareivja Jankas Pipara likteņos atspoguļots ceļš, kuru nogājis latviešu strēlnieks starp divām revolūcijām.
Alfonss (krāteris)

Pārejošās Mēness parādības

Alfonsa krāterī vairākkārt novērotas dažādas pārejošas Mēness parādības, kas izpaudušās kā pamatnes tumšo plankumu izskata maiņa, centrālās virsotnes krāsas un spilgtuma izmaiņas, pamatnes plaisu satumšana, u.c. 
1958. gada 2. novembrī padomju astronoms Nikolajs Kozirevs Pulkovas observatorijā novēroja apmēram pusstundu ilgu gāzu “izvirdumu” no Alfonsa krātera centrālās smailes.
Agrāk tika uzskatīts, ka pārejošās Mēness parādības Alfonsa krāterī izraisa tur notiekošā vulkāniskā aktivitāte, tomēr novērojumi ar kosmiskajiem aparātiem to nav apstiprinājuši. Pašreiz tiek uzskatīts, ka parādības izraisa tektoniskās svārstības, kuras rada gravitācijas spēki Zemei iedarbojoties uz Mēnesi.

Krātera izpēte

1965. gada 24. martā Alfonsa krātera ziemeļdaļā (12.58°S 2.22°W) ietriecās ASV kosmiskais aparāts Ranger 9. Aparāts bija paredzēts Mēness virsmas augstas izšķirtspējas attēlu iegūšanai, brīdi pirms sadursmes ar to. 
Alfonsa krāteris tika izvērtēts kā viena no iespējamajām nosēšanās vietām Apollo 16 un Apollo 17 misijām.
Apgabals netālu no Ravi krātera Alfonsa iekšpusē bija viena no interesējošajām vietām Constellation programmas ietvaros
Definīcija

Definīcija (latīņu: definitio — ‘robeža’) ir jēdziena vai priekšmeta īss raksturojums, kurā ir iekļautas tā būtiskās pazīmes. Definīcija atbild uz jautājumu "Kas tas ir?" vai "Ko tas nozīmē?". Lai kaut ko varētu definēt, ir nepieciešams pietiekami precīzi raksturot, jo pretējā gadījumā jēdziens vai priekšmets var tikt sajaukts ar citiem jēdzieniem vai priekšmetiem, kas atbilst nepilnīgi nodefinētajam raksturojumam. Definīcijā nevar būt arī pretrunas. Dažādu terminu definīcijas apkopo vārdnīcās un enciklopēdijās.
Reiz bija Sibīrija

Sižets

No 1941. gadā uz Sibīriju izsūtītajiem 15420 cilvēkiem filmas veidošanas laikā bija izdzīvojuši un Latvijā dzīvoja aptuveni 400 cilvēki. Pieci no viņiem filmas veidotājiem pastāstīja, kā izsūtījums ietekmējis viņus un viņu dzīves.
Rožnova pie Radhoštja

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1267. gadā. Ilgu laiku pilsēta atradās Habsburgu impērijas sastāvā. No 1918. gada — Čehoslovākijā. Kopš 1993. gada — Čehijā.

Tūrisms

Pilsētā atrodas Morāvijas Valahijas brīvdabas muzejs (Valašské muzeum v přírodě).

Cilvēki

Brīvdabas muzejā citu starpā apglabāts vieglatlēts Emils Zātopeks (Emil Zátopek, 1922-2000). Rožnavā bērnību pavadīja šveiciešu tenisiste Martina Hingisa (Martina Hingis, 1980).
ABLV Bank

Vēsture

Banka dibināta 1993. gada 17. septembrī uz Latvijas Bankas reģionālās nodaļas Aizkrauklē bāzes, sākotnējais nosaukums — Aizkraukles Banka.
1995. gadā uzņēmuma akcionāru valdē notika izmaiņas - par bankas jaunajiem akcionāriem kļuva Ernests Bernis un Oļegs Fiļs. Tāpat Aizkraukles Banka uzsāka savas darbības paplašināšanu un atvēra filiāli Rīgā. Turpmākajos gados finanšu iestāde popularizēja savu piedāvāto produktu atpazīstamību ārvalstu klientu vidū, īpaši populāri bija naudas pārskaitījumi.
2002. gadā izveidota preču zīme AB.LV. Divus gadus vēlāk tiek uzsākta otra pakalpojumu līnija — finanšu investīciju vadība, dibinātas meitas kompānijas ABLV Asset Management (veic darījumus ar investīcijām) un ABLV Capital Markets (sniedz brokeru pakalpojumus).
2006. gadā izveidots fonds ABLV Charitable Foundation ar mērķi atbalstīt laikmetīgo mākslu, bērnu, jauniešu, izglītības un pilsoniskās sabiedrības attīstību. 
2008. gadā tiek mainīta uzņēmuma darbības stratēģija, turpmāk uzsvars tiks likts uz individuāli katra klienta vajadzībām veidotiem piedāvājumiem. 2009. gadā pakalpojumu klāstā parādās konsultācijas par aktīvu aizsardzību un strukturēšanu.
2011. gadā nosaukums Aizkraukles banka tiek mainīts uz ABLV Bank, kas ir daļa no 2008. gadā pieņemtās bankas attīstības stratēģijas, orientējoties uz plašāku ienākšanu Austrumeiropas tirgos.
2014. gadā, Latvijai pievienojoties Eirozonai, ABLV Bank tiek pakļauta Eiropas Centrālās bankas vienotajam uzraudzības mehānismam, sadarbībā ar Finanšu un kapitāla tirgus komisiju (FKTK).

Likvidēšana

2018. gada 13. februārī ASV Finanšu ministrijas Finanšu noziegumu apkarošanas institūcija rosināja noteikt sankcijas ABLV Bank. Latvijā reģistrētā finanšu iestāde esot organizējusi dažādas naudas atmazgāšanas shēmas, kā rezultātā finansēta Ziemeļkorejas ballistisko raķešu programma un arī nelegālās aktivitātes Azerbaidžānā, Krievijā un Ukrainā. Bankas pārstāvji minētos apgalvojumus nosauca par nepatiesiem.
Pret banku vērsto apsūdzību dēļ no tās strauji aizplūda noguldījumi. Naktī uz 24.februāri Finanšu un kapitāla tirgus komisija (FKTK) pieņēma lēmumu, ka ABLV Bank ir iestājusies noguldījumu nepieejamība. Eiropas Centrālā banka (ECB) paziņoja, ka ABLV Bank tiks likvidēta, un tās glābšana nav sabiedrības interesēs. ABLV Bank ārkārtas akcionāru pilnsapulce pieņēma lēmumu par likvidēšanos.
Jānis Ruģēns

Biogrāfija

Dzimis Valmieras pagasta mācītājmuižas Ruģēnos. Mācījies Valmieras draudzes skolā, apriņķa skolā, 1843. gadā beidzis Jāņa Cimzes Vidzemes skolotāju semināru.
Kopš 1850. gada Ruģēns strādājis kā skolotāja palīgs, par patstāvīgu skolotāju nevarēja strādāt sliktās veselības dēļ. Strādājis Valmieras draudzes skolā, Valmiermuižas pagastskolā. Par tulku un rakstvedi strādājis arī Valmieras apriņķa tiesā.
Ruģēna pirmā publikācija bija dzejolis "Vecs gads" laikrakstā "Tas Latviešu Draugs" 1839. gada 28. decembrī. No viņa vēsturiski publicistiskās apceres prozā "Ar acīm redzēts ceļš uz Vidzemes debesīm", ko sarakstījis 1843. gada, ietekmējušies vairāki citi publicisti, tai skaitā Ernests Dinsbergs, Jānis Austriņš. Savos darbos paudis latviešu tautas atmodas idejas. Izdevis dzejoļu krājumu "Dažādu dziesmiņu krājums" (1862—1863). Viens no viņa populārākajiem dzejoļiem ir "Kan atnāks latviešiem tie laiki..".
Tāpat viņš ir tulkojis vai pārstrādājis vācu dzejnieku darbus, tai skaitā Johana Volfganga fon Gētes, Frīdriha Šillera, Ludviga Ūlanda, Heinriha fon Kleista. Ir dziesmas "Ziemassvētkos" ("Jūs, bērniņi, nāciet ar priecīgu prāt'..") atdzejotājs.
Miris 1876. gada 14. septembrī Valmieras pagasta Šķesteros, ticis apbedīts Valmieras kapos.
Frenks Andersons

Biogrāfija

Divkārtējais Kanādas šaha čempionāta uzvarētājs (1953, 1955). Sekmīgi pārstāvējis Kanādas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījies 3 reizes (1954, 1958, 1964) un individuālajā vērtējumā izcīnījis 2 zelta (1954, 1958) medaļas. Par panākumiem turnīros FIDE 1954. gadā Andersonam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu. Viņš bijis pirmais Kanādā dzimušais šahists, kas kļuvis par starptautisko meistaru.
Bijis šaha nodaļas redaktors Kanādas laikrakstā The Hamilton Spectator (1955–1964). Pēc profesijas datoru speciālists. 1964. gadā pārcēlies uz dzīvi Kalifornijā, strādājis nodokļu konsultāciju biznesā un vairs nav piedalījies šaha turnīros. Pēc nāves 2001. gadā uzņemts Kanādas šaha slavas zālē.
Mežirbe

Mežirbes Latvijā

Latvijā mežirbe ir parasta ligzdotāja un nometniece, kas sastopama dažādu mežu tipos. Visticamāk, ka Latviju šķērso pasugu robeža. Visbiežāk ir sastopamas nominālpasugas mežirbes Bonasa bonasia bonasia, kurām ir pelēka mugura, bet Latvijā mājo arī mežirbes ar olīvbrūnu muguru, kas varētu būt otra Austrumeiropā sastopamā pasuga — Bonasa bonasia volgensis. Brūnās mežirbes visbiežāk sastopamas Latvijas dienvidu daļā.
Kopš 2005. gada, kad Latvijas Ornitoloģijas biedrība uzsāka veikt ligzdojošo putnu uzskaites, mežirbju skaits ir samazinājies par 89 %, kam galvenais iemesls ir mežu apsaimniekošanas intensitāte.

Izskats un īpašības

Mežirbe ir viena no mazākajām rubeņu apakšdzimtā. Tai ir raksturīga proporcionāli maza galva un noapaļots ķermenis. Tās ķermeņa garums ir 35—37 cm, spārnu plētums 48—54 cm, svars 370—430 g. Mežirbes apspalvojums kopumā ir raibumaini pelēkbrūns. Nominālpasugai mugura un aste ir samērā vienmērīgi pelēka. Lidojumā var redzēt, ka pelēkās astes spalvu galus rotā ar melnu punktiņi. Spārni brūnāki kā pārējais ķermenis. Tēviņam ir arī cekuls, kuru tas var izcelt, un melna pazode, ar baltām, kontrastainām mālām. Mātītes ir nedaudz mazākas, to cekuls ir īsāks, un tai nav melnās pazodes.

Uzvedība un barība

Mežirbi ir ļoti grūti novērot dabā tā kā tā mīt biezos mežos. Par tās klātbūtni vieglāk spriest pēc tās saucieniem un tipiskajiem spārnu vēzieniem, kad tā iztraucēta pārlaižas uz citu vietu. Lidojums ir zems un īss. Mežirbe barojas uz zemes, meklējot sēklas, graudus, ogas, asnus, pumpurus, ziedus un lapiņas. Ligzdošanas laikā tā barojas arī ar kukaiņiem, kas atrodas uz zemes. Tās ir skudras, kāpuri, kodes, bites, tauriņi un citi kukaiņi.
Ziemā mežirbes guļvietas ierīko sniegā, jo nodrošina ar drošību un siltumu. Vakarā putni sameklē kādu nomaļu klajumu, sakļauj spārnus un ienirst kupenā, tomēr atstājot galvu un kaklu virspusē, lai pārlūkotu apkārtni.

Ligzdošana

Ligzda tiek ierīkota uz zemes. Dējumā ir 7—11 olas. Inkubācijas periods ilgst 23—27 dienas. Par perēšanu un cālēniem rūpējas tikai mātīte, tomēr tēviņš pieskata apkārtni. Mežirbes cālēni ir ligzdbēgļi. Jau tūlīt pēc izšķilšanās tie seko mātei, kas tos apsargā un vēsā laikā sasilda. Jau no pirmās dienas cālēniem pašiem jameklē barība. Cāļi barojas ar kukaiņiem. Paaugoties to barība dažādojas. Lidot tie sāk pēc 15—20 dienām. Cālēni paliek kopā ar māti līdz rudenim, tad tie sadalās pa pāriem vai dzīvo vienatnē.
1978. gada pasaules čempionāts cīņas sportā

1978. gada Pasaules čempionāts cīņas sportā notika no 20. līdz 27. augustam Mehiko (Meksika).