google/wiki40b huggingface dataset:
2019. gada pasaules čempionāts cīņas sportā

2019. gada Pasaules čempionāts cīņas sportā notika  no 14. līdz 22. septembrim Nursultanā (Kazahstānā).

Latvijas cīkstoņi

Čempionātā piedalījās divi Latvijas cīkstoņi: vīriešiem grieķu-romiešu cīņā (līdz 67 kg) Aleksandrs Jurkjans — 37. vieta un sievietēm brīvajā cīņā (līdz 68 kg) Anastasija Grigorjeva — 13. vieta.
Dirty Deal Teatro

Dirty Deal Teatro ir nevalstisks profesionāls teātris Rīgā, kurā izrādes veido galvenokārt jaunie skatuves mākslinieki. Teātra radošie principi balstās galvenokārt latviešu oriģināldramaturģijas iestudējumos, kā arī izrādēs un projektos par sociālpolitiski aktuālām tēmām, tiek veidotas starpdisciplināras performances, norisinās darbs arī pie bērnu un jauniešu repertuāra.

Vēsture

Teātris nodibināts 2007. gada vasarā, kad neliela domubiedru grupa nolēma teātri, kas būtu alternatīva valsts teātriem. No 2007. gada līdz 2009. gadam teātris atradās Andrejsalā, kas tolaik bija aktīvs mākslas un kultūras dzīves centrs. Šajā laika posmā tas sadarbojās ar objektu teātra grupu "Umka.lv", aizsākās sadarbība ar jaunajiem režisoriem Valteru Sīli un Mārtiņu Eihi. Kopš 2009. gada vasaras teātris atrodas Spīķeru kvartālā. Šeit savas pirmās izrādes veidojuši režisori Vladislavs Nastavševs, Jurijs Djakonovs, Elmārs Seņkovs, Dmitrijs Petrenko, Kārlis Krūmiņš, scenogrāfs Reinis Dzudzilo, dramaturgi Jānis Balodis, Rasa Bugavičute-Pēce un citi. Notiek sadarbība ar jaunajiem teātra māksliniekiem, kā arī Latvijas Kultūras akadēmijas teātra mākslas studentiem.
2013./2014. gada sezonā teātris pievērsās daudzveidīgu izrāžu veidošanai bērniem un pusaudžiem. 2014./2015. gada sezonā sadarbībā ar biedrības Ascendum bērnu kultūras projektu “Garā Pupa” tika izveidots stabils bērnu un jauniešu repertuārs “Šmulītis”. 2016./2017. gada sezonā izveidots izrāžu cikls “Jaunie pieaugušie”, lai aktuālā un laikmetīgā teātra valoā uzrunātu cilvēkus vecuma grupā no 15 līdz 24 gadiem. Līdzās teātra un dejas izrādēm Dirty Deal Teatro organizē arī citus ar skatuves mākslu saistītus pasākumus – jaunās dramaturģijas lasījumu ciklu “10 minūtes slavas”, meistardarbnīcas jaunajiem teātra profesionāļiem, viesizrādes Latvijas reģionos un ārvalstīs, dienas izrādes skolēniem, izglītojošus projektus un diskusiju ciklus par sociālpolitiskām tēmām. Kopš 2009. gada teātris rīko starptautisku mākslas festivālu “Dirty Drama” (meistarklases, lekcijas, diskusijas un prezentācijas), pievēršoties dažādām sabiedriskām un politiskām tēmām.
2009./2010. gada sezonā teātris ieguva “Spēlmaņu nakts” speciālo balvu par konsekventiem savdabīgas un novatoriskas teātra valodas meklējumiem. 2010./2011. gadā izrāde “Visi mani prezidenti” saņēma balvu kā gada latviešu autora darba iestudējums (dramaturgs Jānis Balodis). Savukārt 2011./2012.gadā Dirty Deal Teatro saņēma sešas nominācijas dažādās kategorijās. 2015./2016. gada “Spēlmaņu nakts” balvai nominētas divas izrādes kategorijā “Gada sasniegums oriģināldramaturģijā” – izrādes “Andrievs Niedra” (dramaturgs Kārlis Krūmiņš) un “Gruzona ehinokaktuss” (dramaturgi Anete Konste, Edmunds Frīdvalds un Mārcis Lācis). 2016./2017. gada “Spēlmaņu nakts” balvai nominētas izrādes “Būt nacionālistam” un “Zvērīgā mīla”.
Neišvānšteina

Neišvānšteina (vācu: Schloss Neuschwanstein, izrunā: [nɔʏˈʃvaːnʃtaɪn]) ir neoromānikas stilā celta pils Vācijā, Bavārijas dienvidrietumos. Pils tika celta  19. gadsimta beigās Bavārijas karalim Ludvigam II. Pils būvniecība uzsākta 1869. gada 5. septembrī un turpinājās līdz 1892. gadam, tomēr līdz galam netika pabeigta.
Pils veidota kā veltījums Riharda Vāgnera daiļradei. Pils arhitektūrā un iekšējo telpu apdarē atrodama gan viduslaiku romantiska interpretācija, gan Vāgnera mūzikas mitoloģija.
Pils atrodas netālu no Bavārijas dienvidrietumu robežas ar Austriju, gleznainā vietā, kalnā, paceļoties pāri Hoenšvangavas ciemam (Hohenschwangau). Netālu atrodas Hoenšvangavas pils, kur Ludvigs II pavadīja lielāko daļu bērnības. Viņš bija iecerējis uzcelt Neišvānšteinas pili un dzīvot tur vientulībā, tālu no sabiedrības, taču 1886. gadā Ludvigs II gāja bojā noslīkstot. Pils tika atvērta publiskai apskatei jau tūlīt pēc karaļa nāves.
Mūsdienās pils ir pazīstama kā ievērojams tūrisma objekts. Kopš 2001. gada "Jauno 7 brīnumu fonda" (New 7 Wonders Foundation) rīkotajās aptaujās Neišvānšteinas pils atzīta par vienu no finālistiem uz iekļūšanu mūsdienu 7 pasaules brīnumu sarakstā.
Ēģiptieši

Vēsture

Ēģiptieši izsenis apdzīvojuši Nīlas lejteci tagadējās Ēģiptes teritorijā, kur jau kopš aptuveni 3150. gada pirms mūsu ēras izveidoja attīstītu Senās Ēģiptes civilizāciju. Ap 7. gadsimtu sakarā ar arābu iekarojumiem sākās Ēģiptes arabizācija un izlamizācija, kas pamatā tika pabeigta 14. gadsimtā. Seno ēģiptiešu pēctečus, kuri nepārgāja islāmā un saglabāja kristietību, dēvē par koptiem. Ēģiptes kristiešu baznīcā lietotā koptu valoda ir pēdējā dzīvā seno ēģiptiešu valodas forma.
Bēne (stacija)

Vēsture

Dzelzceļa stacija Bēne (vācu: Behnen) atklāta 1873. gadā uz dzelzceļa līnija Rīga—Jelgava—Mažeiķi. Pasažieru vilcieni šeit kursēja līdz 2010. gada 22. februārim.
Gambrins

Gambrins (latīņu: Gambrinus) ir leģendārs Flandrijas karalis, neoficiāls svētais un alus darītāju patrons un amata aizbildnis. Gambrins arī ir folkloras personāža, reizēm attēlots kā Eiropas karalis vai angļu viduslaiku bruņinieks. Gambrina  dzimšanas diena tradicionāli tiek svinēta 11. aprīlī.

Strīdīga izcelsme un neskaidra etimoloģija

Pieminēts, kā vārds saistīts ar vēsturisko angli, Jāni Bezbailīgo, kurš bijis mītiskais apiņu iesalu alu izgudrotājs. Čehijas Plzeňský Prazdroj, Gambrinus markas gaišala darītājs skaidro, ka Gambrins bijis  Jan Primus (Jānis pirmais), kurš esot bijis dižciltīgā persona  John I, Duke of Brabant. Tomēr, citviet apgalvots, ka kāds sulainis Kārļa Lielā galmā saukts Gambrinus. 1543. gadā "Rīgās reformators", vācu fabulists  Burkards Valdis  esot skaidrojis, ka Gambrins iemācījies alus darītāja mākslu no Izīdas, senās Ēģiptes auglības, ūdens un vēja dievietes. Arī tiek piesauktas citas iespējamas latīņu vārdu izcelsmes, kā cambarus (pagrabs) un ganeae birrinus (alus viesis).

Zīmols mūsdienās

Pasaules alus darītāji piesavinājušies Gambrina personāžu saviem alus zīmoliem un reklāmai. Vairākas alus darītavas nosauktas Gambrina vārdā un daudzviet, arī Rīgā, Aldara alus darītavā, Gambrina statuja uzcelta alus dārzā. Čehijā Plzeňský Prazdroj alus darītava sponsorē Gambrina gaišalu markas vārdā nosaukto futbola līgu.
Latvijas čempionāts šaha kompozīciju risināšanā

Latvijas čempionāts šaha kompozīciju risināšanā ir ikgadējas individuālās sacensības šaha kompozīciju risināšanā.

Vēsture

Mēnešraksts "Austrums" bija pirmais preses izdevums latviešu valodā, kas no 1885. gada sāka publicēt šaha uzdevumus un to atrisinātāju vārdus. 1892. gadā tas sarīkoja arī pirmo konkursu, kura viens no pareizo risinājumu iesūtītājiem pēc izlozes kā balvu saņēma šaha spēles komplektu. Šajā konkursā piedalījās 64 dalībnieku un tikai 19 no tiem konkursa divvilci bija atrisinājuši pareizi. Augot šaha popularitātei, divdesmitā gadsimta divdesmitos un trīsdesmitos gados, šaha nodaļas tika atvērtas daudzos preses izdevumus. Vairums no tām publicēja arī šaha uzdevumus un izveda risināšanas konkursus. Tie notika gan specializētajos izdevumos "Šaha Māksla", "Krustamīkla. Šahs. Bridžs.", gan populārajos žurnālos "Atpūta", "Stāsti un romāni", "Magazīna", gan laikrakstos "Latvijas sargs", "Pēdējā brīdī", "Segodnja" un citos.  
Latvijā pirmās zināmās klātienes šaha uzdevumu risināšanas sacīkstes notika 1930. gada 9. novembrī. Tās organizēja jaundibinātā Latvijas Šaha problēmistu biedrība.
Antonija Ivanova

Biogrāfija

No 1950. gadu sākuma līdz 1960. gadu beigām bijusi viena no vadošajām Bulgārijas šahistēm. Sešas reizes uzvarējusi Bulgārijas sieviešu šaha čempionātos (1951, 1952, 1954, 1957, 1958, 1967).
Piedalījusies 1955. gada pretendentu turnīrā šahā sievietēm Maskavā, kurā ierindojusies 8. vietā (uzvarēja Olga Rubcova), un 1964. gada pretendentu turnīrā šahā sievietēm Suhumi, kurā ierindojusies 16. vietā (uzvarēja Alla Kušnira).
Antonija Ivanova divas reizes pārstāvējusi Bulgāriju sieviešu šaha olimpiādēs (1957, 1963).
Par panākumiem turnīros FIDE 1954. gadā viņai piešķīra starptautiskās meistares (WIM), bet 1983. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) goda nosaukumu.

Personīgā dzīve

Bijusi precējusies ar Bulgārijas šaha lielmeistaru Milko Bobocovu (1931—2000).
Ingmars Bergmans

Biogrāfija

Ingmars Bergmans ir dzimis 1918. gada 14. jūlijā Upsālā. Viņa tēvs Ēriks Bergmans bija luterāņu mācītājs un Zviedrijas karaļa kapelāns, bet māte Kārina (dzimusi Okerbluma (Åkerblom)) nāca no turīgas ģimenes un bija medmāsa. Ingmaram bija brālis Dāgs un māsa Margarēta. Tēvs bija ļoti stingrs, kas daudz ko liedza saviem bērniem, kā arī tos sodīja. Pats Ingmars savās grāmatās ir teicis, ka tas vēlāk deva daudz materiāla viņa filmām un lugām. Deviņu gadu vecumā Ingmaram Bergmanam tika uzdāvināts attēlu projektors Laterna Magica. Jau bērnībā aizrāvās ar leļļu teātra veidošanu.
1937. gadā Ingmars Bergmans iestājās Stokholmas Universitātes koledžā (mūsdienās Stokholmas Universitāte), kur studēja literatūru un mākslu. Studiju gados spēlēja studentu teātrī, kur drīz kļuva arī par režisora asistentu. 1942. gadā Bergmanam tika dota iespēja uzvest viņa paša sarakstītu lugu.
1943. gadā apprecējās ar zviedru deju horeogrāfi Elsi Fišeri (Else Fisher), ar kuru laulībā pavadīja tikai divus gadus. 1945. gadā apprecējās ar Ellenu Lunstremu (Ellen Lundström). Laulībā nodzīvoja līdz 1950. gadam. Viņš savas dzīves laikā bija precējies vēl trīs reizes. No 1951. līdz 1959. gadam bija precējies ar Gunu Grutu (Gun Grut), no 1959. līdz 1969. gadam — ar Kebi Lareteju (Käbi Laretei), bet no 1971. līdz 1995. gadam — ar Ingrīdu fon Rozenu (Ingrid von Rosen).
1941. gadā Ingmars Bergmans sāka nodarboties ar filmu uzņemšanu. Tomēr pirmais nopietnais darbs šajā jomā bija scenārija izveidošana Alfa Sjēberga filmai "Skandāls" (Hets). Pirmā kinofilma, kurā viņš pats bija režisors, bija 1949. gadā uzņemtā filma "Cietums" (Fängelse). Starptautisku slavu Bergmans ieguva ar 1955. gadā uzņemto filmu "Vasaras nakts smaidi" (Sommarnattens leende), kas tika nominēta arī Zelta palmas zara apbalvojumam. 1957. gadā bija vēl divas izcilas filmas — "Septītais zīmogs" un "Zemeņu lauks" (Smultronstället). 1958. gadā Kannu kinofestivālā saņēma labākā režisora balvu. Filma "Zemeņu lauks" ieguva vēl vairākus apbalvojumus, starp tiem arī Berlīnes starptautiskā kinofestivāla balvu "Zelta lācis".
Trīs Bergmana filmas ir saņēmušas Amerikas Kinoakadēmijas balvu (Oskaru) kā labākā filma svešvalodā. 1960. gadā tā tika pasniegta par filmu "Jaunavu avots" (Jungfrukällan), 1961. gadā — par filmu "Kā spogulī" (Sasom i en spegel) un 1983. gadā — par filmu "Fanija un Aleksandrs" (Fanny och Alexander).
Ingmars Bergmans nomira 2007. gada 30. jūlijā 89 gadu vecumā. Viņš apglabāts Fores kapsētā.
Gravitācijas viļņi

Gravitācijas viļņi ir šķērsviļņi, kurus saskaņā ar vispārīgās relativitātes teoriju rada paātrinātā kustībā esoši masīvi ķermeņi vai to formas izmaiņa. Potenciāli gravitācijas viļņu avoti ir pārnovu sprādzieni, neitronu zvaigžņu vai melno caurumu sadursmes. Gravitācijas viļņi vakuumā izplatās ar gaismas ātrumu. Mijiedarbojoties ar ķermeņiem, tiem ir jāizraisa šo ķermeņu deformācija.
Gravitācijas viļņus pirmoreiz paredzēja Einšteina vispārīgā relativitātes teorija 1916. gadā. Ilgu laiku nebija pietiekami jutīgu instrumentu šo viļņu pierādīšanai. Gravitācijas viļņu eksistenci netieši pierādīja Rasels Halss un Džozefs Teilors, pētot jauna veida pulsāru PSR 1913+16, par ko viņiem 1993. gadā piešķīra Nobela prēmiju.
Lai mēģinātu atklāt gravitācijas viļņus tiešos mērījumos, tika izmantoti elektromagnētiskie teleskopi un neitrīno observatorijas. Džozefs Vebers pirmais mēģināja atklāt gravitācijas viļņus 1960. gados, darbojoties ar rezonanses masas stieņa detektoru. Līdzīgi detektori pasaulē tika uzbūvēti sešās vietās, bet tie nedeva pozitīvu rezultātu. 1970. gados zinātnieki izmantoja lāzera interferometriju, lai veiktu gravitācijas viļņu mērījumus.
2002. gadā gravitācijas viļņus sāka meklēt LIGO observatorija.
2014. gada 17. martā Hārvarda — Smitsona astrofizikas centra zinātnieki paziņoja, ka atklājuši gravitācijas viļņu pēdas. Atklājums veikts, analizējot datus no teleskopa BICEP2, kurš no 2010. līdz 2012. gadam veica reliktstarojuma novērojumus Antarktīdā. Vēlākas citu zinātnieku analīzes liecināja, ka tādas pēdas varētu būt atstājuši starpzvaigžņu putekļi.
2016. gada februārī LIGO darba grupa paziņoja, ka gravitācijas viļņi ir novēroti melno caurumu mijiedarbībā.
Dāmu pops

Vēsture

1989. gadā ASV latviešu grupas "Akacis" dalībnieka Gata Gaujenieka dziesma angļu valodā ieguva jaunus vārdus latviski un nosaukumu "Varbūt rīt", un tās iedziedāšanai tika nodibināts vokālais kvartets, kas sastāvēja no četrām tālaika spožākajām latviešu popmūzikas dziedātājām Akurateres, Rajeckas, Lūsēnas un Baušķenieces. Ingus Baušķenieka un Jura Riekstiņa veidotais aranžējums dziesmai bija tīši primitīvs, jo četras dāmas uzstājoties fonogrammas pavadījumā atdarināja instrumentu spēli. Priekšnesums tika sagatavots kā pārsteigums "Mikrofona '89" aptaujas noslēguma koncertam, taču dziesma kļuva ļoti populāra un vēlāk iekļuva "Mikrofona '90" aptaujas populārāko dziesmu trijniekā.
Dāmas ieraksta vēl dažas dziesmas ("Ar tevi kopā", "Tu esi"), taču tās negūst līdzvērtīgus panākumus. Projekts tiek atdzīvināts 2000. gadā, kad izdots "Dāmu popa" albums "Par rozēm" ar dažādu autoru dziesmām.
2013. gadā Ieva Akuratere paziņo, ka Maijas Lūsēnas vietā grupā piedalīsies Raimonda Vazdika.
Dāniels Vestlings

Bērnība, jaunība

Princis Dāniels ir dzimis pašvaldības darbinieka — Ulles Vestlinga (dzimis 1945. gadā Hanebū, Hēlsinjlandē) Sandvīkas komūnas sociālo lietu departamenta vadītāja un pasta darbinieces Evas Vestlingas (dzimusi 1944. gadā Arbrū, Hēlsinjlandē) ģimenē. Viņš piedzima Orebrū mazpilsētā tajā pašā dienā, kad viņa nākamais sievas tēvs — karalis Kārlis XVI Gustavs uzkāpa Zviedrijas tronī, kļūdams karalis un tika krustīts Almbī baznīcā. Dzīves sākumā dzīvoja Orebrū pilsētas daļā Brikebakenā, tad Falunā, līdz beidzot ģimene pārvācās uz Ukelbū, kur nākamais princis arī uzauga. Dāniels mācījās pamatskolās Rabū un Pešlundas skolā Ukelbū, kā arī beidza ģimnāziju Sandvīkā 1991. gadā. Tam sekoja karadienests Jēvles pilsētas Hēlsinjes pulkā. Beidzis dienestu armijā, aptuveni gadu strādāja skolā un atpūtas namā bērniem ar īpašām vajadzībām.1994. gadā Dāniels devās uz Stokholmu, kur uzsāka studijas sporta pedagoģijā Lillsveda sporta augstskolā Vērmdo un tās beidza 1996. gadā.

Attiecības ar kroņprincesi

2000. gadā kopā ar kompanjonu atvēra Stokholmā pirmo sporta klubu "Misters Treniņš", kurā vēlāk arī satika un iepazinās ar kroņprincesi Viktoriju, kļūdams par viņas personīgo treneri.
Abi kļuva draugi, kas vēlāk pārauga mīlestībā. Neskatoties uz sākotnējo Zviedrijas karaliskās ģimenes negatīvo nostāju pret šo draudzību, vēlāk tā piekāpās un to atbalstīja, un 2009. gada 24. februārī norisinājās Dāniela Vestlinga un Zviedrijas kroņprinceses saderināšanās Stokholmas pils princeses Sibillas apartementos.
Dānielam Vestlingam ilgu laiku bija veselības problēmas ar nierēm, 2009. gada maija mēnesī stāvoklis kārtējo reizi pasliktinājās, līdz 2009. gada 27. maijā viņam veica nieres transplantāciju Karolinskas Universitātes slimnīcā Huddingē, par donoru kļuva viņa tēvs Ulle Vestlings.
2010. gada 19. jūnijs bija Dāniela Vestlinga un Zviedrijas kroņprinceses Viktorijas kāzu diena. Laulību ceremonijas diena sakrita ar 200. gadskārtu, kopš Zviedrijas karalistē valda Bernadotu dinastija, kā arī tieši 19. jūnijā kāzas tika svinētas arī Viktorijas vecākiem — Zviedrijas karaļpārim. Laulības noritēja Stokholmas Doma baznīcā. Vēlāk, vakariņu laikā Stokholmas pils karalistes zālē princis Dāniels teica pirmo oficiālo uzrunu angļu un zviedru valodā 500 uzaicināto viesu vidū, šo uzrunu, kuru translēja Zviedrijas un Vācijas TV kanāli, atzinīgi novērtēja sabiedrība.
Pēc kāzam troņmantinieku pāris apmetās Hāgas pilī Stokholmā Solnā, šajā pilī dzimis pašreizējais Zviedrijas karalis Kārlis XVI Gustavs.

Prinča tituls, ģerbonis un ordeņi

Līdz ar laulību ceremonijas noslēgumu Dāniels Vestlings iekļāvās Zviedrijas karaļnamā un saskaņā ar karaļa Kārļa XVI Gustava rīkojumu ieguva titulu Viņa Karaliskā Augstība Zviedrijas Princis Dāniels, Vesterjotlandes hercogs.
Kā Zviedrijas princim un titulārhercogam princim Dānielam ir arī savs ģerbonis. Uzreiz pēc laulībām Stokholmas Doma baznīcas ģerboņu namā princis Dāniels tika apbalvots ar Serafima ordeni un iecelts Viņa Karaliskās Majestātes ordeņa bruņinieka un komendora kārtā.
Gadsimts

Gadsimts ir laika mērvienība, kas vienāds ar simts gadiem. Sākot ar mūsu ēru, gadsimti tiek numurēti un tie tiek nosaukti pēc kārtas skaitļa, piemēram, 20. gadsimts. Gadsimti pirms mūsu ēras arī tiek numurēti, bet tie tiek skaitīti pretējā virzienā.
Pēc Gregora kalendāra mūsu ērā 1. gadsimts sākās 1. gadā un beidzās 100. gadā. Savukārt 2. gadsimts sākās 101. gadā un beidzās 200. gadā, 201. gadā sākās 3. gadsimts utt. Attiecīgi 20. gadsimts sākās 1901. gadā un beidzās 2000. gadā, 21. gadsimts sākās 2001. gadā.
Lai noskaidrotu, kad sāksies n-tais gadsimts, simts ir jāpareizina ar n un no rezultāta jāatņem 99, t. i., 100 × n − 99.
Burtveidols

Burtveidols ir vienota izskata rakstzīmju kopums. Burtveidolu bieži sauc arī par fontu, kas ir burtveidols noteiktā izmērā un stilā. Burtveidolus iedala divās pamatgrupās — burtveidolos ar serifiem (antikvās) un burtveidolos bez serifiem. Šajās grupās neietilpst retāk lietoti burtveidoli, piemēram, kaligrāfiski un dekoratīvi burtveidoli.
Raiens Kalahens

Spēlētāja karjera

Pēc četrām Ontārio hokeja līgā aizvadītām sezonām, profesionāļa karjeru Kalahens sāka 2006.—07. gada sezonā, tajā aizvadot 14 spēles NHL kluba Ņujorkas "Rangers", pārējo sezonu aizvadot AHL vienībā Hartfordas "Wolf Pack". 2007.—08. gada sezonā "Rangers" rindās hokejists aizvadīja jau 52 spēles, taču vēl pēc sezonas visbeidzot izcīnīja vietu komandas pamatsastāvā.
2011.—12. gada sezonā Kalahens sāka pildīt "Rangers" kapteiņa funkcijas. 2013.—14. gada sezonas gaitā bija iestrēgušas Kalahena sarunas ar kluba vadību par jauna līguma noslēgšanu, kā rezultātā 2014. gada martā "Rangers" aizmainīja Kalahenu uz Tampabejas "Lightning", pretī saņemot "Lightning" kapteini Martinu Senluī.
ASV hokeja izlases rindās izcīnījis sudrabu 2010. gada Olimpisko spēļu turnīrā, spēlējis arī 2014. gada turnīrā un 2007. gada Pasaules čempionātā.
Liepājas Olimpiskais centrs

Vēsture

Liepājas Olimpiskais centrs tika atklāts 2008. gada 2. augustā, Liepājā. Tā celtniecība tika uzsākta 2007. gada 17. martā. Liepājas Olimpiskā centra 18 000 kvadrātmetru platībā atrodas sporta un kultūras pasākumu rīkošanai atbilstošas zāles. Ar Liepājas Olimpiskā centra infrastruktūru, nereti tas tiek izvēlēts kā atbilstošākā vieta, kur rīkot Eiropas līmeņa pasākumus Liepājā.
2011. gada 21. decembrī, piebūvē blakus Liepājas Olimpiskajam centram, tika atklāts LOC Baseins&SPA komplekss. 3200 kvadrātmetru lielajā ēkā izvietoti divi peldbaseini un SPA centrs ar relaksācijas zonu.
2013. gada decembrī Liepājas Olimpiskā centra kompleksam pievienojās arī pieci sporta stadioni- stadions “Daugava”, stadions “Olimpija”, “Daugavas rezerves stadions”, “Velnciema stadions” un “Raiņa parka stadions”. Stadionos savus treniņus un spēles aizvada FK Liepāja un Liepājas sporta spēļu skolas jaunie futbolisti.
2014. gada jūlijā Liepājas Olimpiskais centrs savā pārziņā pārņēma atpūtas kompleksu “Draudzība”, kas atrodas Nīcas pagasta Bernātos.
2014. gada novembrī Liepājas Olimpiskais centrs iegādājās ledus halli. LOC Ledus HALLE savus treniņus un mājas spēles aizvada HK Liepāja un Liepājas sporta spēļu skolas hokeja komandas.

Liepājas Olimpiskais centrs

Kompleksā ir piemērotas zāles basketbolam, volejbolam, florbolam, galda tenisam, boksam, džudo, grieķu-romiešu un brīvajām cīņām. Tiek organizēti kultūras pasākumi Rožu zālē (koncertu un konferenču zāle), Tango zālē (deju un banketu zāle), Saules zālē (semināru un konferenču zāle) un lielāka mēroga pasākumi tiek rīkoti Arēnā.

LOC BASEINS&SPA [1]

LOC Baseins&SPA komplekss ir lielākais un modernākais baseinu un SPA centrs Kurzemē ar relaksācijas zonu, ūdens masāžām, burbuļu vannām, trīs veida pirtīm, ūdens atrakciju zonu bērniem un diviem baseiniem. Tas izvietots piebūvē blakus Liepājas Olimpiskajam centram. Kompleksā pieejami divi baseini — mazais baseins un lielais baseins.

LOC Atpūtas bāze "DRAUDZĪBA" [8]

2014. gada jūlijā Liepājas Pilsētas Dome uzticēja atpūtas bāzes "Draudzība" apsaimniekošanu Liepājas Olimpiskajam centram. LOC Atpūtas bāze "Draudzība" atrodas Nīcas pagasta Bernātu dabas parkā. 2,86 ha lielajā kompleksā tiek nodrošinātas iespējas rīkot vasaras nometnes, seminārus, sporta spēles un citus, sporta, atpūtas un izglītojoša rakstura pasākumus jauniešiem. Atpūtas bāzes teritorijā izvietotas astoņas ēkas, no kurām četras ir paredzētas semināriem un konferencēm. Tiek nodrošinātas 85 gultas vietas atpūtas bāzes apmeklētājiem. "Draudzība" teritorijā ierīkots futbola un pludmales volejbola laukums.
Mix & Genest

Vēsture

1879. gada 1. oktobrī Berlīnē, Šēnebergas rajonā biznesmenis Vilhelms Mikss (Wilhelm Mix) un inženieris Verners Genests (Werner Genest) dibināja uzņēmumu OHG Mix & Genest, Telegraphenbau-Anstalt und Telegraphendraht-Fabrik. Kopš 1886. gada Genests bija vienīgais īpašnieks. 1889. gadā uzņēmums kļuva par akciju sabiedrību ar nosaukumu Actiengesellschaft Mix & Genest, Telephon-, Telegraphen- und Blitzableiter-Fabrik. Uzņēmums izgatavoja zemsprieguma ierīces, tai skaitā iekārtas telefonijai, telegrāfam un signalizācijas sistēmām. 1904. gadā uzņēmumā strādāja 2300 darbinieki un tam bija filiāles Londonā un Amsterdamā.
Pēc Genesta nāves 1920. gadā uzņēmuma akciju vairākumu 1922. gadā ieguva Vācijas elektroiekārtu ražotājs AEG. No 1921. līdz 1927. gadam Mix & Genest produkcija (radiouztvērēji, pastiprinātāji, skaļruņi) Berlīnē tika pārdota ar nosaukumu Emgefunk. Hamburgā ar pārdošanu nodarbojās Mix & Genest Hansa GmbH.
1929. gadā ASV uzņēmuma ITT Corporation 1925. gadā izveidotā Eiropas nodaļa International Standard Electric Corporation (ISE) Vācijā dibināja holdinga uzņēmumu Standard Elektrizitäts-Gesellschaft AG (SEG). Par tā partneri kļuva AEG ar uzņēmumu Mix & Genest. Vēlāk SEG pilnībā pārņēma Mix & Genest, bet tas turpināja darboties neatkarīgi.
Pēc Berlīnes blokādes 1948. gadā uzņēmums pārcēlās uz Cufenhauzeni Štutgartē.
1954. gadā Mix & Genest apvienots SEG struktūrā.
Vēlāk SEG mainīja īpašnieku, un tagad tas ir Alcatel-Lucent meitas uzņēmums Alcatel-Lucent Deutschland.
Klusuma stunda

Sižets

Filma veidota kā veltījums Andrim Slapiņam un Gvido Zvaigznem, kuri gāja bojā 1991. gada janvārī.
Dzimumzīme

Ārstēšana

Asinsvadu dzimumzīmes piededzina vai izoperē, savukārt pigmenta dzimumzīmes nedrīkst traumēt. Ja dzimumzīmes atrodas vietās, kur tās bieži ievaino (piemēram, uz sejas, bārdu dzenot) vai kairina ar apģērbu, kā arī ja dzimumzīmes sāk strauji paplašināties, apsarkt, vai niezēt, jākonsultējas ar onkologu.
Svidras kultūra

Svidras kultūra bija senā akmens laikmeta (paleolīta) kultūra (9.-8. gadu tk. p.m.ē.) Polijā, Lietuvā un Baltkrievijā. Svidras kultūrai radniecīgas kultūras senlietas atrastas Laukskolas apmetnes arheoloģiskajos izrakumos Latvijas teritorijā.

Nosaukums

Nosaukums cēlies no Svidras upes vārda Polijā, kur Lielo Svidru (Swidry Wielkie) apdzīvotā vietā atrastas šai kultūrai tipiskās senlietas.
Holešova

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1131. gadā kā Olomoucas bīskapa īpašums. Ilgu laiku pilsēta atradās Habsburgu impērijas sastāvā. No 16. gadsimta pilsētā veidojās ebreju kopiena. No 1848. līdz 1918. gadam pilsēta oficiāli bija sadalīta divās pašvaldībās — kristiešu daļā un ebreju daļā (apmēram trešā daļa no pilsētas iedzīvotājiem). No 1918. gada — Čehoslovākijā. Otrā pasaules kara laikā pilsētas ebreju kopiena tika iznīcināta. Kopš 1993. gada — Čehijā.