google/wiki40b huggingface dataset:
Ēriks Hills

Biogrāfija

Dzimis Oregonas štatā. Hilla māte, kas bija latviete, iemācīja viņam latviešu valodu. Ģimene uzturēja saites ar radiem Latvijā. No 1975. līdz 1979. gadam studējis Stenforda universitātē starptautiskās attiecības. Pēc tam no 1979 līdz 1980. gadam studējis žurnālistiku Ohaio universitātē. Pirmā darba pieredze žurnālistikā bija saistīta ar darbošanos Stenforda universitātes laikrakstā. Pēc studiju pabeigšanas no 1980. līdz 1981. gadam Hills strādāja Kanzasas laikrakstos. Ilgāko laika posmu, četrus gadus, strādāja laikrakstā Kansas City Star, kur bija fotogrāfs. Pēc tam pārcēlies uz Aļaskas štatu, kur no 1984. gada strādā laikrakstā Anchorage Daily News. 1989. gadā par Hilla veidoto rakstu sēriju laikraksts saņēma Pulicera balvu nominācijā Par kalpošanu sabiedrībai. 1990. gadā Hills bija Pulicera balvas finālists. Pēc Latvijas valstiskuma atjaunošanas ciemojies Latvijā un uzrakstīja vairākas reportāžas par atjaunotās valsts pirmajām gaitām. Precējies, ģimenē divas meitas.
Veins Simondss

Spēlētāja karjera

Pēc vairākām Ontārio hokeja līgā aizvadītām sezonām, Simondss profesionāļa karjeru uzsāka 2008.—09. gada sezonā, kurā spēlēja NHL kluba Losandželosas "Kings" sastāvā. "Kings" rindās viņš aizvadīja nākamās trīs sezonas, 2011. gada vasarā tiekot aizmainīts uz Filadelfijas "Flyers" vienību.
2012.—2013. gada NHL lokauta laikā spēlēja Čehijas Ekstralīgas kluba Liberecas "Bílí Tygři" sastāvā. Turpmākajās sezonās Simondss nostiprinājās kā viens no vadošajiem "Flyers" uzbrucējiem. 2019. gada februārī tika aizmainīts uz Našvilas "Predators", savukārt vasarā pievienojās Ņūdžersijas "Devils".
Kanādas hokeja izlases sastāvā spēlējis 2017. gada Pasaules čempionātā.
Šenols Ginešs

Futbolista karjera

Futbolu sācis spēlēt amatieru klubā Erdoğdu Gençlik, vēlāk spēlējis Sebat Gençlik. No 1972. līdz 1987. gadam pārstāvēja Trabzonspor, ar ko sešas reizes izcīnīja Turcijas čempiontitulu. Turcijas izlasē aizvadījis 31 spēli.

Trenera karjera

Pēc spēlētāja karjeras beigām kļuva par treneri. Sākumā strādāja Trabzonspor kā trenera asistents. Karjeras turpinājumā vadīja klubus Boluspor un İstanbulspor, bet 1993. gadā atgriezās Trabzonspor jau galvenā trenera amatā. 1995. gadā izcīnīja Turcijas kausu, bet Superlīgā divreiz (1995. un 1996. gadā) sasniedza otro vietu. 1997. gadā atstāja Trabzonspor un strādāja ar klubiem Antalyaspor un Sakaryaspor.
2000. gadā tika iecelts par Turcijas futbola izlases galveno treneri. Gineša vadībā izlase 2002. gada FIFA Pasaules kausā izcīnīja trešo vietu. 2002. gadā Ginešs tika izvēlēts kā UEFA simboliskās izlases gada treneris. 2004. gada Eiropas čempionāta kvalifikācijā Turcija izslēgšanas spēlēs zaudēja Latvijai un finālturnīrā neiekļuva. Vēlāk Ginešs tika atbrīvots no amata.
2005. gadā atgriezās Trabzonspor galvenā trenera amatā, bet pēc tam, kad komanda finišēja 2. vietā, amatu atstāja. 2007. gadā sāka strādāt kā Dienvidkorejas kluba FC Seoul galvenais treneris. 2009. gadā vēlreiz atgriezās Trabzonspor. 2010. gadā ar šo klubu kļuva par Turcijas kausa ieguvēju, bet 2011. gadā atkal ieguva 2. vietu Turcijas Superlīgā. 2014.—2015. gada sezonā vadīja Bursaspor, ar ko sasniedza 6. vietu Superlīgā un iekļuva Turcijas kausa finālā.
2015. gadā tika apstiprināts par Beşiktaş galveno treneri. 2016. gadā ar šo klubu uzvarēja Superlīgā un kļuva par Turcijas čempionu. Tas bija pirmais Gineša izcīnītais tituls. 2016.—2017. gada sezonā šo panākumu atkārtoja. 2019. gada februārī tika apstiprināts, ka Ginešs atkal kļūs par Turcijas izlases galveno treneri, līgumam stājoties spēkā 2019. gada 1. jūnijā.
Vita Anda Tērauda

Izglītība

1983. gadā Amerikas Universitātē (angļu: American University) ieguvusi bakalaura grādu starptautiskajās attiecībās. 1990. gadā Džonsa Hopkinsa universitātē ieguvusi ASV maģistra grādu starptautiskajā ekonomikā un PSRS politikā.

Karjera

1984. - 1988. gadā strādājusi par žurnālisti radiostacijā "Amerikas balss" Vašingtonā. 1991. gadā pēc Latvijas neatkarības atgūšanas kā konsultante sāka darbu Ministru kabineta Ārējo ekonomisko sakaru departamentā. 1992. - 1993. gadā bija Ārlietu ministrijas Ārvalstu palīdzības koordinācijas departamenta direktore. 
1993. - 1994. gadā ieņēma Valsts reformu ministrijas valsts sekretāres amatu, bet 1994. - 1995. gadā Māra Gaiļa valdībā bija valsts reformu ministre, un Tēraudas atbildībā bijusi valsts pārvaldes pārveide pēcpadomju laikā – Tērauda izveidoja civildienesta sistēmu un īstenoja pašvaldību reformu u.c. 
1995. - 1996. gadā bija Valsts cilvēktiesību biroja konsultante. 1996. - 2003. gadā bija "Sorosa fonds-Latvija" izpilddirektore. Fonds īstenoja atbalsta programmas tiesu varas stiprināšanai, mediju un nevalstisko organizāciju attīstībai u.c.
2002. - 2013. gadam bija sabiedriskās politikas pētniecības centra "Providus" vadītāja. "Providus" mērķi Tēraudas vadībā bija laba pārvaldība, pretkorupcijas politika, mediju politika, tiesu varas stiprināšana u.c. "Providus" paspārnē izveidota vietne "politika.lv".
2015. - 2016. gadā bija direktore PASOS – Politikas centru apvienībā atvērtai sabiedrībai.

Sabiedriskā darbība

Kopš 1996. gada palīdzējusi dibināt un darbojusies kā valdes locekle dažādās nevalstiskās organizācijās, tostarp Baltijas - Melnās jūras aliansē, Pilsoniskajā aliansē, Cilvēktiesību centrā, Pasaules Dabas fondā un sabiedrībā par atklātību "Delna".
2000. - 2001. gadam bija padomes locekle Pasaules bankas Ārējā konsultatīvās padomes valsts pārvaldesu un pretkorupcijas jautājumos Eiropas un Centrālāzijas reģionā.
2002. gadā Tērauda kopā ar citiem dibināja sabiedriskās politikas pētniecības centru "Providus".
2013. - 2018. gadā darbojās Nacionālās elektroniskās plašsaziņas līdzekļu padomes Sabiedriski konsultatīvajā padomē.

Politiskā darbība

2017. gada 26. augustā Tērauda kopā ar citiem dibināja sociāli liberālo partiju "Kustība "Par!"".
2018. gada aprīlī Tērauda kļuva par "Kustība "Par!"" izpilddirektori. 
2018. gada 20. aprīlī "Kustība "Par!"" kopā ar partijām "Latvijas Attīstībai" un "Izaugsme" nodibināja politisko partiju apvienību "Attīstībai/Par!".
2018. gada rudenī Vita Tērauda kandidēja 13. Saeimas vēlēšanās no politiskās apvienības "Attīstībai/Par!" saraksta un tika ievēlēta 13. Saeimā. Saeimā Tērauda tika ievēlēta par Saeimas Eiropas lietu komisijas vadītāju un Saeimas Mediju politikas apakškomisijas vadītāju.
Dūmakainie leopardi

Klasifikācijas vēsture

Edvards Grejs 1867. gadā izdalīja dūmakaino leopardu ģinti, dodot zinātnisko nosaukumu Neofelis. Šajā ģintī viņš iedalīja divas sugas: Neofelis macrocelis, kas mājo no Himalajiem līdz Taizemei, un izmirušo Formozas dūmakaino leopardu (Neofelis brachyurus), kas dzīvoja Taivānas salā, kādreizējā Formozā. 1917. gadā ģints tika revidēta, tā kļuva monotipiska - viena dūmakaino leopardu suga ar vairākām pasugām. Gandrīz 90 gadus dūmakainajiem leopardiem tika klasificēta viena suga. Tikai attīstoties ģenētiskajiem pētījumiem, 2006. gadā tika atklāts ģenētiski atšķirīgais Zundu dūmakainais leopards.

Izskats un īpašības

Dūmakainie leopardi ir mazākie no visiem lielajiem kaķiem un tie nav tuvu radniecīgi leopardam. Ir pieņemts uzskatīt, ka dūmakainie leopardi ir evolucionāra saite starp lielajiem kaķiem un mazajiem kaķiem. Tiem ir dzeltenīgi pelēks kažoks ar lieliem, mākoņiem līdzīgiem rakstiem, kuru ārējā mala ir melna, bet centrs kļūst gaišāks. Ķermenis ir spēcīgs un kompakts, aste gara, kājas proporcionāli īsas, galvaskauss pagarināts un plats. Viena no galvenajām dūmakaino leopardu iezīmēm ir garie ilkņi. Neskatoties uz salīdzinoši nelielo augumu, tie sasniedz tīģera ilkņu garumu. Salīdzinot abas dūmakaino leopardu sugas, tās ir apmēram vienādi lielas, bet Zundu dūmakainajam leopardam augšējie ilkņi ir garāki, turklāt attālums starp tiem ir mazāks.
Tēviņi dūmakainajiem leopardiem ir nedaudz lielāki nekā mātītes. Ķermeņa garums lielākajiem īpatņiem sasniedz 108 cm, papildus aste 91 cm, svars 25 kg.

Aizsardzība

Abas dūmakaino leopardu sugas ir apdraudētas un gandrīz visās izplatības areāla valstīs to medības ir aizliegtas. Izņēmums ir Laosa, bet arī tur medībām ir ierobežojumi. Galvenais iemesls abu sugu izmiršanai ir mežu izciršana. Otrais spēcīgais apdraudējums ir rūpnieciskā malu medniecība. Nelikumīgi tiek pārdotas dūmakaino leopardu ādas, zobi, nagi un gaļa, kas tiek izmantota Āzijas tradicionālo medikamentu izgatavošanā, kā arī tiek medīti dzīvi dzīvnieki privātajām zvēru kolekcijām.
Cepurīte (mikoloģija)

Sēnes cepurīte ir sēnes augļķermeņa augšējā daļa ar sporu veidojošo slāni — himēniju, kas bazīdijsēnēm atrodas cepurītes apakšdaļā, bet asku sēnēm somiņās apotēciju iekšpusē pie ārējās malas. Cepurīte sastāv no virsmiziņas, mīkstuma, himēnija un tā nesēja - himenofora. Parasti cepurītei apakšdaļā vai sānos pievienots kātiņš, bet reizēm tā izaug tieši no augsnes, koksnes vai cita substrāta. Par cepurīti reizēm sauc arī sporas veidojošo izaugumu kātiņa galā tām sēnēm, kas cepurīti neveido (piemēram, zemestauki), kuram sporu veidojošais slānis atrodas šī izauguma ārpusē.

Virsmiziņa

Virsmiziņas galvenā funkcija ir aizsargāt cepurīti no ārējās vides ietekmes. Tā pilnībā noklāj cepurītes mīkstumu. Virsmiziņai var būt daudzveidīga krāsa, bet vienas sugas ietvaros tā parasti variē maz, kam ir liela nozīme konkrētas sēņu sugas noteikšanā. Tās virsma dažādos laika apstākļos var būt dažādas konsistences — no gļotainas un lipīgas līdz sausai un samtainai, daļai sēņu tā viegli noņemama, citām — stingri pieaugusi. Virsmiziņa reizēm, parasti sausā laikā, ir malās saplaisājusi kopā ar pārējo cepurīti, daļai sugu tā saplaisā viena pati, veidojot zvīņveida klājumu. Tāpat uz virsmiziņas var būt himenoforu vai visu sēni sākotnēji klājošā plīvura atliekas pārslu veidā. Sēnēm ar plānu mīkstumu lapiņu veida himenofors var spīdēt vai spiesties tam cauri, veidojot uz virsmiziņas raksturīgu zīmējumu.

Mīkstums

Mīkstums jeb trama ir sēnes cepurītes vidējā daļa, kura sastāv no hifu šūnām, reizēm iekļaujot arī citu tipu šūnas. Atkarībā no sugas tas var būt trausls, sīksts, kokains utt. Visbiežāk tas ir balts vai ar vieglu nokrāsu, reizēm krāsojas ievainojumu vietā raksturīgi katrai sugai. Sēņu sugas noteikšanai nozīmīga ir arī mīkstuma garša un smarža.

Himenofors

Himenofors ir himēniju nesošais slānis un var būt stobriņu, lapiņu, adatiņu vai kroku veidā. Visas šīs formas pastāv, lai palielinātu ar himēniju noklāto platību. Šis slānis var būt viegli atdalāms no cepurītes (piemēram, daudzām bekām) vai stingri pieaudzis, raksturīga detaļa ir tā savienojuma veids ar kātiņu.

Himēnijs

Himēnijs ir slānis, kas sastāv no sporu veidotājiem orgāniem - bazīdijām bazīdiju sēnēm un askiem asku sēnēm, un steriliem izaugumiem starp tiem.
Neidentificēts lidojošs objekts

Iespējami NLO Latvijā

Arī Latvijā ir bijuši vairāki NLO novērojumi. Bieži tie novēroti virs Liepājas ezera, Rīgā, Daugavpilī, Višķu pagastā un citur.
2008. gada 22. jūnija naktī tika nofilmēts NLO virs Liepājas ezera. Tas bija lodveida gaismu izstarojošs objekts.
Kimberlija Vaijata

Agrākie gadi

Kimberlija ir dzimusi Varensburgā, Misūri netālu no Kanzassitijas. Viņas tēvs ir kravas automašīnas šoferis un viņas māte ceļo kopā ar viņu. Pirms dejošanas uzsākšanas viņa nodarbojās ar basketbolu, bet tas neizdevās veiksmīgi. Kimberlija sāka dejot, kad viņai bija septiņi gadi.
14 gadu vecumā viņa ieguva stipendiju studijām Ņujorkas Džefrija baleta un Brodvejas deju centrā. 17 gadu vecumā viņa pabeidza vidusskolu un devās uz Lasvegasu, lai piedalītos kazino šovos uz kruīzu kuģiem.

Pussycat Dolls

2001. gadā Kimberlija pārcēlās uz Losandželosu, lai nodotos savu dejotājas karjeru, par spīti piedāvājumam nu Hubbard St. deju kompānijas Čikāgā. 2002. gadā Vaijata kļuva par vienu komēdiju šova dejotājām.
2003. gadā Kimberlija piedalījās grupas Black Eyed Peas video Shut up, kurā piedalījās grupas Pussycat Dolls toreizējā dalībniece Karmīte Bašara un bija horeogrāfe un dejotāja Nika Lašeja videoklipos! Kamēr tika filmēts video, horeogrāfe Robina Antina, grupas dibinātāja, piedāvāja Kimberlijai pievienoties Pussycat Dolls.
Kimberlijas pirmais, nozīmīgākais vokāls grupas Pussycat Dolls sastāvā ir viņas solo dziesmā Don't Wanna Fall in Love, kas tika iekļauts grupas otrajā albumā Doll Domination
Sabina-Frančeska Foišora

Personīgā dzīve

Piedzimusi šahistu ģimenē — tēvs Ovidiu-Doru Foišors (dzimis 1959. gadā) ir Rumānijas starptautiskais meistars, māte Kristina-Adela Foišora (1967—2017) bija starptautiskā lielmeistare, bet māsa Mihaela-Veronika (dzimusi 1994. gadā) ir starptautiskā meistare.
Mācību grāmata

Mācību grāmata ir grāmata, kura ir palīgs kāda mācību priekšmeta apguvē. Mācību grāmatas tiek izstrādātas tā, lai skolēni spētu apgūt konkrētā priekšmeta prasības. Mūsdienās mācību grāmatas ir pieejamas arī elektroniskā formātā.
Mācību grāmata ir skolēnam paredzēts mācību līdzeklis, kurā metodiski izklāstīti mācību priekšmeta teorijas un prakses jautājumi, kā arī doti uzdevumi un vingrinājumi mācību priekšmeta standartā noteiktā mācību satura apguvei un mācību sasniegumu pārbaudei. Mācību grāmata atbilst skolēna attīstības posma uztveres un apjēgšanas īpatnībām, interesēm, pieredzei un vajadzībām. Uzbūves ziņā tā ir metodiski vienota un piemērojama mācību priekšmeta programmai.
Pubertāte

Pubertāte jeb dzimumnobriedums sākas aptuveni 10–12 gadu vecumā, kuras laikā meitene kļūst par sievieti un zēns – par vīrieti (sasniedz dzimumnobriedumu jeb dzimumgatavību). Attīstoties sekundārajām dzimumpazīmēm, straujās augšanas dēļ bērnišķīgais ķermenis pieņem pieauguša cilvēka veidolu. Sviedru un tauku dziedzeri darbojas pastiprināti. Pārmaiņas skar arī psihi. Meitenēm pubertāte ilgst aptuveni līdz 16 vai 17 gadu vecumam, bet zēniem - vienu līdz divus gadus ilgāk.
Kundas kultūra

Kundas kultūra bija Baltijas pirmiedzīvotāju vidējā akmens laikmeta (mezolīta) kultūra (8.-5. gadu tk. p.m.ē.) Latvijā, Igaunijā, Lietuvā, Polijas ziemeļos, Somijas dienvidos un Krievijas ziemeļrietumu apgabalos. Domājams, ka tā attīstījās no paleolīta laikā Polijas un Lietuvas teritorijā radušās Svidru kultūras. Kundas kultūrai pieskaita Zvejnieku apmetnes un Zvidzes apmetnes mezolīta iedzīvotājus Latvijas teritorijā.

Nosaukums

Nosaukums cēlies no Kundas pilsētas vārda Igaunijas ziemeļos, kur nelielos pakalnos (Hīemegi un Lamasmegi) jau sākot no 1870.gada atrastas šai kultūrai tipiskās senlietas. Tērbatas universitātes ģeoloģijas profesors Konstantīns Grēvinks 1882. gadā publicēja grāmatu par Kundas apmetnes ģeoloģiju un arheoloģiju.
Arheoloģiskie izrakumi izdarīti 1933.-1937. gadā R.Indreko vadībā un 1949., 1961. gadā L.Jānitsa vadībā.

Raksturojums

Kundas kultūras periods sakrīt ar Ziemeļeiropas klimata pārmaiņu Boreālo periodu, kad agrākās ledāja klātās teritorijas Ancilus ezera krastos pārklājās ar mežu. Latvijas pirmiedzīvotāju saimniecība balstījās uz zvejniecību, medībām un vākšanu, par ko liecina daudzie kaula un raga šķēpu gali, harpūnas, bultas un dunči. Raksturīgi darbarīki ir akmens kalti un cirvji, nelieli krama un kvarca rīki. Apmetnes bija izvietotas galvenokārt lielu ezeru, upju, purvu krastos. No Kundas kultūras pakāpeniski izveidojās Narvas kultūra, kurā pazina māla trauku veidošanas tehnoloģiju.
Poļesje

Poļesje (ukraiņu: Полі́сся, baltkrievu: Пале́ссе, poļu: Polesie) ir vēsturisks novads Pripetes baseinā Poļesjes zemienē Austrumeiropā, kurā atrodas Ukrainas Volīnijas, Rivnes, Žitomiras un Kijevas apgabalu ziemeļu daļas, kā arī Baltkrievijas Brestas un Gomeļas apgabalu dienvidu daļa.
Furfurols

Vēsture

Furfurols pirmo reizi tika iegūts 1832. gadā, kā skudrskābes ieguves blakusprodukts. (Tajos laikos skudrskābi ražoja, destilējot skudras). 1840. gadā tika atklāta metode furfurola ieguvei no augu materiāliem (salmi, utt.) un tika noteikta empīriskā formula. Furfurola struktūrformulu noteica 1901. gadā. Rūpnieciska ražošana sākās 1922. gadā. Pirms tam furfurolam nebija plaša pielietojuma, to tikai nedaudz lietoja par smaržvielu.

Iegūšana

Mūsdienās lietotā furfurola ražošanas metode tika atklāta 1840. gadā. Furfurolu iegūst no salmiem, kukurūzas stublājiem, zāģu skaidām un līdzīgiem materiāliem, karsējot tos kopā ar koncentrētu sērskābi. Šie organiskie materiāli satur hemicelulozes, kas hidrolizējas par ksilozi, kas tālāk dehidratējas par furfurolu. Reakcijas iznākums ir apmēram 10% no sākotnējā augu materiāla masas. Furfurols iztvaiko kopā ar ūdeni, un tos atdala pēc kondensācijas. Vislielākās furfurola ražošanas jaudas ir Ķīnā, kur ražo apmēram pusi no pasaulē saražotā furfurola.

Īpašības

Furfurols šķīst lielākajā daļā polāro organisko šķīdinātāju, bet slikti šķīst ūdenī un alkānos. Furfurols iesaistās aldehīdu un aromātisko savienojumu reakcijās. Aromātiskās struktūras stabilitāte ir mazāka kā benzolam, tāpēc furfurolam hidrogenēšana un pievienošanās reakcijas notiek vieglāk. Temperatūrās virs 250 °C furfurols sadalās par furānu un oglekļa monoksīdu. Sildot kopā ar skābēm, furfurols polimerizējas sveķos.
Žeroms d'Ambrosio

Karjera

D'Ambrosio karjeru sāka kā kartinga braucējs 1995. gadā, viņš 3 reizes izcīnija Beļģijas čempiona titulu dažādās vecuma grupās. 2003. gadā pārgāja uz Formula Renault sacīkšu klasi, kā arī startēja vācu Formula König čempionātā. Jau 2004. gadā d'Ambrosio nonāca F1 uzmanība sloka, kad piedalījas Renault komandas rīkotajā jauno braucēju programmā, kur uzstādīja vislabāko rezultātu, taču dalību programmā neturpināja. 2005. gadā pārgāja uz Itālijas Formula Renault čempionātu. 2007. gadā d'Ambrosio startēja jaunizveidotajā International Formula Master sērijā, kur uzvarot piecās sacīkstēs izcīnija pirmo vieto kopvērtējumā. 2008. gadā kopā ar Kamui Kobajaši piedalījās GP2 sērijas sacīkstēs DAMS komandas sastāvā.

F1 karjera

2010. gada janvārī tika paziņots ka d'Ambrosio būs Renault komandas rezerves braucējs. Sākot ar septembri viņš nomainīja di Grassi piektdienas brīvajos treniņbraucienos. 2010. gada 21. decembrī Virgin Racing apstpirināja d'Ambrosio kā pilotu 2011. gada sezonai.  Savā pirmajā sezonā d'Ambrosio finišēja 16 no 19 sacīkstēm, labāko rezultātu - 14. vietu sasniedzot Austrālijas un Kanādas posmos. Sezonu d'Ambrosio pabeidza 24. vietā, pēc sezonas beigām "Virgin" komanda paziņoja, ka nepagarinās līgumu un d'Ambriso vietā noslēdza līgumu ar franču pilotu Šarlu Piku.
Eiropas Savienības paplašināšanās

Eiropas Savienības paplašināšanās ir notikusi septiņas reizes. Sākotnēji Eiropas Savienībā bija 6 dalībvalstis, bet šobrīd to skaits ir palielinājies līdz 28 dalībvalstīm. Vislielākā paplašināšanās notika 2004. gada 1. maijā, kad Eiropas Savienībai pievienojās 10 jaunas dalībvalstis, tai skaitā arī Latvija. 2007. gada 1. janvārī Eiropas Savienība paplašinājās sesto reizi, kad tajā iestājās Rumānija un Bulgārija, bet 2013. gada 1. jūlijā Horvātija. 
Pašlaik notiek sarunas ar iestāšanos Eiropas Savienībā ar Serbijas, Melnkalnes un Turcijas valdībām. Albānijas un Maķedonijas Republikas valdības ir gatavas sākt sarunas, bet ar Islandes valdību tās ir pārtrauktas. Kā potenciālās kandidātvalstis, kurām ir solīts uzsākt sarunas par iestāšanos pēc zināmu nosacījumu izpildes, ir Bosnija un Hercegovina un Kosova.
2016. gada 15. februārī Bosnija un Hercegovina iesniedza pieteikumu dalībai Eiropas Savienībā.

Turpmākās perspektīvas

No 2005. gada notiek iestāšanās sarunas ar Turcijas, no 2012. gada ar Melnkalnes, no 2014. gada ar Serbijas valdību. 
2004. gadā Maķedonijas valdība iesniedza pieteikumu dalībai ES, un 2014. gadā Eiropas Parlaments atzina, ka tā ir izpildījusi visus Kopenhāgenas kritērijus, tomēr Grieķijas valdība bloķē sarunu sākšanu Maķedonijas valsts nosaukuma dēļ.
2009. gadā Albānijas valdība iesniedza pieteikumu dalībai ES, 2014. gadā tā saņēma kandidātvalsts statusu, bet sarunas vēl nav sākušās. 
2016. gadā arī Bosnija un Hercegovinas valdība iesniedza pieteikumu dalībai ES.
2008. gadā neatkarību pasludinājusī Kosova tiek uzskatīta par potenciālu ES kandidātvalsti, kaut gan tā nav iesniegusi oficiālu dalības pieteikumu.
Atlasa lācis

Izskats un ieradumi

Atlasa lāča kažoka krāsa bija tumši brūni, gandrīz melna, un uz purna tam bija baltas zīmes. Pavēdere sarkanoranža. Kažoka matojums bija 10 - 13 cm garš. Salīdzinot ar citiem lāčiem, tā purns un nagi bija īsāki, ķermeņa proporcijas tam bija kompaktākas un smagnējākas. Atlasa lāci bija visēdājs un bez gaļas ēda arī augu saknes, zīles un riekstus.
Kino (albums)

Tapšana

Šis ir pirmais I. Busuļa soloalbums ar oriģināldziesmām, kuras K. Lācis komponējis ar Jāņa Elsberga, Māra Salēja, Kārļa Vērdiņa un Andra Akmentiņa tekstiem. Albuma tekstus krievu valodā sarakstījis Sergejs Timofejevs.
Albums bija nominēts Latvijas Mūzikas ierakstu gada balvai nominācijā "Pop albums".
Dziesma "Brīvdiena" uzvarēja aptaujā "Muzikālā banka 2008", klausītāju un ekspertu balsojumā ierindojoties 1. vietā. Dziesma "Zīmēšana" ierindojās 5. vietā aptaujā "Muzikālā banka 2009".
Renāts Mamaševs

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Mamaševs uzsāka 2001.—02. gada sezonā, aizvadot astoņas spēles Krievijas Augstākās līgas kluba Maskavas CSKA rindās. Nākamās trīs sezonas Mamaševs aizvadīja Maskavas "Krylia Sovetov" rindās, taču tad 2006. gadā pievienojās Maskavas "Dinamo" vienībai, aizvadot savu pirmo sezonu Krievijas Superlīgā.
2007.—08. gada sezonas vidū aizsargs pārcēlās uz Ņižņijnovgorodas "Torpedo" vienību, taču jau nākamās sezonas ievadā pievienojās Ņižņekamskas "Neftekhimik" rindām. Lai gan 2011.—12. gada sezonu hokejists uzsāka Magņitogorskas "Metallurg" rindās, jau drīz vien Mamaševs atgriezās "Neftekhimik". 2012.—13. gada KHL sezonu Mamaševs noslēdza kā visas līgas rezultatīvākais aizsargs, piedaloties arī līgas Zvaigžņu spēlē.
2013. gada jūlijā pievienojās Čeļabinskas "Traktor" vienībai, taču jau oktobra sākumā vēlreiz atgriezās Ņižņekamskas "Neftekhimik" sastāvā, tās sastāvā aizvadot atlikušo sezonu.
2014. gada septembrī uz pārbaudes laiku pievienojās Ņūdžersijas "Devils". Mamaševs drīz tika nosūtīts uz AHL fārmklubu Olbani "Devils", taču pārbaudes laiku neizturēja. Sezonas turpinājumā pievienojās KHL vienībai Novosibirskas "Sibir", kopā ar kuru sasniedza Austrumu konferences finālu, tajā gan piekāpjoties Kazaņas "Ak Bars".
2015. gada maijā pievienojās HK Soči.
Hidroakumulācijas elektrostacija

Darbības princips

Ūdens tiek sūknēts uz augšējo rezervuāru nakts laikā, kad pieprasījums pēc elektrības ir visniecīgākais. Kad pēkšņi ir nepieciešams lielāks elektrības daudzums, nosprostojumi tiek atvērti un ūdens traucas lejā pa tuneli, lai iedarbinātu turbīnas, kuras savukārt iedarbina ģeneratoru. Ūdens sakrājas apakšējā rezervuārā, būdams gatavībā atkal tikt uzsūknēts atpakaļ augšējā.
Šāndors Mārai

Biogrāfija

Dzimis Košicē advokāta ģimenē. Studēja Budapeštas Universitātes Juridiskajā fakultātē, piedalījās 1918./1919. gada revolūcionārajos notikumos. Pēc Ungārijas Padomju republikas sakāves devās uz Vāciju. Mācījās žurnālistiku Leipcigā, Frankfurtē, Berlīnē. Popularizēja Franca Kafkas darbus, apsvēra iespēju rakstīt darbus vāciski. 1923. gadā pārcēlās uz Parīzi, apguva filozofiju.
1928. gadā atgriezās Budapeštā, aktīvi nodarbojās ar žurnālistiku, kļuva par pazīstamu rakstnieku. Pēc Otrā pasaules kara tika kritizēts. 1948. gadā emigrēja uz Šveici, no 1950. gada — Itālijā, bet 1952. gadā pārcēlās uz ASV, kur 1957. gadā ieguva valsts pilsonību. 20. gadsimta piecdesmitajos gados strādāja radio "Brīvā Eiropa". Pamazām tika aizmirsts pat Ungārijā. 1989. gadā izdarīja pašnāvību.
20. gadsimta deviņdesmitajos gados tika "atklāts" no jauna, pateicoties tulkojumiem vācu un angļu valodās. Mūsdienās tulkots daudzās valodās, tai skaitā izdevniecībā "Atēna" Elgas Sakses tulkojumā arī latviski.