google/wiki40b huggingface dataset:
Futbola klubs "TUC"

Sastāvs

Komandu pametuši: Maksims Firsovs (uz "Lerona/Rita").

Komandai pievienojušies: Aleksandrs Mihailovs (no "Sportima"), Jānis Kronbergs, Andris Žuravļovs, Eduards Žuravļovs (visi no "Jadberg").

Sasniegumi

Rīgas telpu futbola čempionāts 2012./2013., Pirmā līga - 11.vieta

Latvijas kausa izcīņa pludmales futbolā 2012 - ceturtdaļfināls

Latvijas pludmales futbola čempionāts 2012. - 5.vieta, "fair-play"

FTA vasaras telpu futbola turnīrs 2012., Pirmā līga - 2.vieta (kopvērtējumā 8.vieta), "fair-play"

FTA pludmales futbola turnīrs 2012 - 2.vieta

Valicecar Cup 2012 - 3.vieta

Rīgas telpu futbola čempionāts 2011./2012., Pirmā līga - 12.vieta

FTA vasaras telpu futbola turnīrs 2011., Pirmā līga - 6.vieta (kopvērtējumā 12.vieta)

Latvijas kausa izcīņa pludmales futbolā 2011 - pusfināls

Latvijas pludmales futbola čempionāts 2011. - 9.vieta

FTA Rīgas kausa izcīņa pludmales futbolā - 4.vieta

Rīgas telpu futbola čempionāts 2010./2011., Pirmā līga - 11.vieta

Lavijas pludmales futbola čempionāts 2010. - 5.vieta

FTA vasaras telpu futbola turnīrs 2010., Pro līga - 7.vieta, "fair-play"

"Jaunā viļņa" pludmales futbola turnīrs 2010. - 2.vieta

Rīgas telpu futbola čempionāts 2009./2010., Otrā līga - 1.vieta

"Strong" kausa izcīņa telpu futbolā 2010. - 3.vieta

Latvijas pludmales futbola čempionāts 2009. - 4.vieta

FTA vasaras telpu futbola turnīrs 2009., Amatieru līga - 5.vieta, "fair-play"

Jūrmalas domes kausa izcīņa pludmales futbolā 2009., 4.posms - 1.vieta

Rīgas telpu futbola čempionāts 2008./2009., Otrā līga - 8.vieta, "fair-play"

Pārdaugavas minifutbola čempionāts 2009. - 2.vieta

"Strong-Devro" kausa izcīņa telpu futbolā 2009. - 1.vieta

FTA vasaras telpu futbola turnīrs 2008., Pro līga - 8.vieta, "fair-play"

FTA vasaras telpu futbola turnīrs 2007., Augstākā līga - 5.vieta, "fair-play"

LTSA XI Ziemas čempionāts telpu futbolā 2006./2007., II grupa - 2.vieta

Pārdaugavas čempionāts telpu futbolā 2007. - 2.vieta

LTSA X Ziemas čempionāts telpu futbolā 2005./2006., II grupa - 1.vieta

Jadberg vasaras minifutbola turnīrs 2005. - 3.vieta

Jūrmalas domes kausa izcīņa pludmales futbolā 2005., 2.posms - 3.vieta

LTSA IX Ziemas čempionāts telpu futbolā 2004./2005., B grupa - 1.vieta

Zemgales priekšpilsētas telpu futbola turnīrs 2005. - 3.vieta

Jadberg vasaras minifutbola turnīrs 2004. - 2.vieta

LTSA IIX Ziemas čempionāts telpu futbolā 2003./2004. - 2.vieta

Infrastruktūra

Ziemas periodā komanda treniņus aizvada Rīgas Olimpiskajā sporta centrā, Grostonas ielā 6b, turpat notiek arī Rīgas telpu futbola čempionāta Pirmās līgas spēles.
Vasaras sezonā komanda treniņus aizvada FTA pludmales futbola stadionā Ķeizarmežā, Ezermalas ielā 30, bet Latvijas pludmales futbola čempionāta posmi un kausa izcīņa notiek dažādās Latvijas pludmalēs (Rīgā, Jūrmalā, Kuldīgā, Ventspilī, u.c.).
Virgoļiča korpuss

Virgoļiča korpuss (krievu: Добровольческий отряд полковника Вырголича) bija Rietumkrievijas Brīvprātīgo armijas sastāvā esošs apmēram 5 000 karavīru liels krievu algotņu karaspēks Latvijas Brīvības cīņu (Bermontiādes) laikā. Korpuss sastāvēja no strēlnieku pulka, kavalērijas pulka, artilērijas diviziona un tehniskajām vienībām. No 1919. gada 16. jūlija pulkveža Virgoļiča vienības štābs bija Kuršēnos un tās uzdevums bija karadarbības laikā pret Latvijas armiju nodrošināt aizmuguri pret Lietuvas armiju.

Izveide

Korpusa pamatu veidoja krievu virsnieki, kas pēc 1918. gada martā noslēgtā Brestļitovskas miera līguma atradās Vācijas okupētajā zonā. Pēc 1918. gada novembrī parakstītā Kompjeņas pamiera krievu Ziemeļu brīvprātīgo korpusa karavīri tika internēti Zalcvēdeles gūstekņu nometnē, kur 1919. gada martā tika saformētas divas krievu brīvprātīgo vienības - "Kavalērijas ģenerāļa grāfa Kellera vārdā nosaukto partizānu vienību" (Партизанский Отряд имени генерала-от-кавалерии графа Келлера) Pāvela Bermonta-Avalova vadībā un "Pulkveža Virgoļiča brigādi" (Бригада полковника Вырголича). Sākotnēji abas vienības ietilpa kņaza Anatola Līvena brīvprātīgo korpusā un cīnījās pret Padomju Latvijas armiju. Pēc korpusa sakāves un Strazdumuižas pamiera noslēgšanas 1919. gada 9. jūlijā kņaza Līvena daļas saņēma ģenerāļa Judeņiča pavēli doties uz Narvas fronti, lai pievienotos Ziemeļrietumu armijas plānotajam karagājienam uz Petrogradu.
Bermonta-Avalova un Virgoļiča komandētās daļas atteicās doties prom no Latvijas, izstājās no Līvena korpusa un Jelgavā nodibināja "Kavalērijas ģenerāļa grāfa Kellera vārdā nosaukto Rietumu brīvprātīgo korpusu" (Западный добровольческий генерала-от-кавалерии графа Келлера корпус). Augustā Virgoļiča vienība izstājās no korpusa un tika pārdēvēta par 2. Rietumu brīvprātīgo korpusu (2-й Западный добровольческий корпус).
Augusta beigās Berlīne tika izveidota Rietumkrievijas valdība, kuras rīcība tika nodoti Bermonta un Virgoļiča korpusi, uz kuru bāzes 5. septembrī tika izveidota Rietumkrievijas Brīvprātīgo armija kņaza Bermonta-Avalova vadībā. 20. septembrī P. Bermonts-Avalovs pasludināja sevi par Rietumkrievijas pavēlnieku un 21. septembrī Rietumkrievijas Brīvprātīgo armijai tika pievienota Dzelzsdivīzija un vācu brīvprātīgo korpusi.

Vadība

Komandieris: pulkvedis Jevgēņijs Virgoļičs (Евгений Павлович Вырголич (Верголич) (1883-?))

Likvidācija

Pulkveža Virgoļiča korpusa karavīrus internēja 1919. gada decembrī pēc tā ierašanās Veimāras Republikā.
Smaržīgā naktsvijole

Apraksts

Daudzgadīgs, 20-60 cm augsts lakstaugs. 
Gumi veseli, iegareni. Pie stublāja pamata divas lielas eliptiskas lapas, no kā cēlies nosaukums (latīņu: bifolia — 'divlapains'). Uz stublāja mazākas lancetiskas augšlapas. Ziedkopa skraja un gara. Ziedi balti, smaržīgi. Pieziedlapas īsas. Raksturīgs pavedienveidīgs, līdz 3 cm garš un nolīcis piesis (sk. att.). Lūpa vesela, putekšnīcas paralēlas, kas ir vissvarīgākā atšķirība no zaļziedu naktsvijoles. Auglis š- stāva, eliptiska pogaļa. Latvijā zied jūnijā un jūlijā.

Izplatība

Aug gandrīz visā Eiropā, Ziemeļāfrikā un daļēji Āzijā.

Biotopi

Aug gan sausās gan mitrās, ekstensīvi izmantojamās pļavās, skrajos mežos. Sugu apdraud augsnes rekultivēšana, mēslošana un atradņu aizaugšana ar krūmiem vai kokiem.
Zvaigžņu tēja

Sižets

Zvaigžņu mednieks atgriežas atpakaļ savās mājās, kur viņu gaida sieva un tēja, kurā it kā atspīd zvaigznes.
Zig Zag

Vēsture

Grupa tika izveidota 1985. gadā, tobrīd tās nosaukums bija "Ārprāc". Grupas solisti bija Juris Lasinskis un Gvido Vasiļjevs (tagad - Linga) un tā uzstājās arodskolu un vidusskolu pasākumos. 1986. gadā grupa saņēma VDK aizliegumu uzstāties un 'ieteikumu' mainīt grupas nosaukumu. 1987. gadā mainīts grupas nosaukums uz Zig Zag, Juris aiziet dienēt PSRS armijā, un par vienīgo dziedātāju paliek Gvido. 1987.-88-os gados grupa intensīvi koncertē, parādās masu medijos, kā arī ieraksta divus albumus (oficiāli izdoti tikai pēc 25 gadiem). 1988. gada beigās grupu pamet Gvido (vēlāk dibina Lingu, bet par Zig Zag dziedātāju atkal ir Juris, kas atgriezies no dienesta.
Pirmais nozīmīgais grupas koncerts jaunajā sastāvā ir "Roks par neatkarību" 1989. gada pavasarī, tajā debitē arī Linga.
Zig Zag ir kļuvuši par festivāla "Liepājas dzintars" uzvarētājiem.
Pašreizējais grupas sastāvs: Juris Lasinskis (balss, ģitāra), Uldis Timoško (bungas), Jānis Brunovskis (ģitāra, taustiņi), Jānis Māriņš (basģitāra).
Debesu līgava. 7 lidojumi

Sižets

Barbara ir patstāvīga sieviete, kura vada gaisa balonus. Kādā no reizēm viņa, kā parasti, lido viena. Viņas bijušais draugs ir sagatavojis pārsteigumu, kurš izrādās liktenīgs, jo Barbara satiek vientuļnieku Antonu.
Melnā vēža spīlēs

Sižets

Darbība norisinās Kurzemē, 17. gadsimtā. Pēc varas pār latviešu tautu kāro Kursas hercogs, Polijas karalis un vācu baroni. Visā šajā varas cīņā vislielākie cietēji ir zemnieki. 
Jānis un Mārtiņš, uzdodoties par poļu vēstnešiem, dodas pie hercoga, lai izglābtu Māru.
Sojuz MS-04

Lidojuma gaita

Sojuz MS-04 tika palaists 2017. gada 20. aprīlī 07:13:44 UTC ar nesējraķeti Sojuz-FG no Baikonuras kosmodroma 1. starta laukuma 5. palaišanas iekārtas.
Saslēgšanās ar staciju notika 20. aprīlī 13:18 UTC pie Poisk moduļa. Tuvošanās un saslēgšanās notika automātiskā režīmā.
No stacijas Sojuz MS-04 atvienojās 2. septembrī 21:58 UTC. Zemi nolaižamais aparāts sasniedza 3. septembrī 01:21 UTC, 147 km uz dienvidaustrumiem no Žezkazghanas, Kazahstānā. Lidojuma ilgums — 135 dienas 18 stundas 8 minūtes.
Sidrs

Sidrs ir vājš alkoholisks dzēriens (ar alkohola saturu no 2% līdz 8,5%), ko spirta rūgšanā iegūst no dažādu augļu (piemēram, ābolu, bumbieru, persiku u.c.) sulas.
1960. gados dibināta ES sidra un augļu vīna ražotāju asociācija (L'Association des Industries des Cidres et Vins de fruits de l’U.E), kurā apvienojusies Beļģija, Dānija, Somija, Francija, Vācija, Īrija, Nīderlande, Spānija, Zviedrija un Anglija.
Sārtā bezlape

Raksturojums

Augums neliels, līdz 20 cm. Saknenis zarains, sulīgs, klāts plēkšņveida lapām. Saknenis var sasniegt pat 5 kg svaru un iestiepties līdz 1 m dziļumam. Stumbrs stāvs, sukulents. Stumbra galā ir vienpusēja ķekarveida ziedkopa. Ziedi sārti. Zied maijā, jūnijā. Auglis — pogaļa. Augs lielāko dzīves daļu pavada zem zemes. Var noziedēt arī pazemē. Pazemes ziedi neizplaukst, tiem notiek tikai pašappute. Barības vielas augs iegūst parazitējot. Ar savu sakņu piesūcekņiem tas barojas no lazdu, liepu un alkšņu saknēm.
Aristīds Gromērs

Biogrāfija

1930. gados bijis viens no spēcīgākajiem Francijas šahistiem. Trīs reizes (1933, 1937, 1938) uzvarējis Francijas šaha čempionātā. 1930. gadā Parīzē dalījis 2.-3. vietu starptautiskā šaha turnīrā, kurā uzvarējis Savelijs Tartakovers. Pārstāvējis Francijas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījies 3 reizes (1930-1931, 1939).
Sākoties Otrajam pasaules karam atradies Buenosairesā, kur notikusi 8. šaha olimpiāde. Līdzīgi kā daudzi citi šahisti nolēmis neatgriezties kara pārņemtajā Eiropā un palicis Argentīnā.
Piedalījies vairākos vietējos turnīros. Lielāko panākumu guvis 1940. gadā, kad dalījis 1.-3. vietu Argentīnas atklātajā šaha čempionātā un pēc papildu turnīra palicis otrajā vietā.
Tomēr 1942. gada maijā Gromērs atgriezies Francijā. Par viņa dzīvi kara laikā trūkst pārbaudītas informācijas. Pēc kara 1947. gadā viņš piedalījās Francijas šaha čempionātā, kurā dalījis 2.-3. vietu. Tomēr šahista karjeru neizdevās turpināt, jo drīzumā Gromērs sasirdzis ar garīgu slimību. Miris psihiatriskajā slimnīcā.
15. ieroču SS zenītartilērijas divizions

Kaujas darbība

Uz fronti kā pirmā 15. diviziona vienība devās 1. baterija, 1944. gada 15. janvārī izbraucot uz fronti Novosokoļņiku rajonā, kur jau atradās pārējās divīzijas vienības. Smagās kaujās 1. baterija piedalījās jau 21. un 22. janvārī, tajās tika ievainots arī baterijas komandieris virsleitnants Spāde. Pārējās diviziona vienības uz fronti devās februāra sākumā, sasniedzot Belebelkas staciju un tika novietotas Redjas upes krastos Novgorodas rajonā. Kaujas darbībā divīzijas novietojumā Ostrovas un vēlāk Opočkā divizions bija iesaistīts līdz atiešanai uz Latvijas robežām 1944. gada jūnija beigās.
Lai arī, pēc 1944. gada jūlija sākuma, kad tika pilnībā iznīcināts 15. divīzijas 32. pulks pulkvežleitnanta Aperāta vadībā, divīzijas kājnieku vienības nosūtīja pārformēt uz Vāciju, 15. zenītartilērijas divizionu tika izlemts paturēt Latvijas teritorijā. Jau 1944. gada 28. jūnijā to nodeva VI SS armiju korpusa rīcībā un augusta sākumā tas tika apvienots ar 19. zenītartilērijas divizionu, izveidojot 506. zenītartilērijas divizionu leitnanta Harija Guseva vadībā.
OpenGraphics

OGD1

Pirmo pasaulē atvērtā pirmkoda aparatūras videokarti OGP prezentēja 2007. gada novembrī, piedāvājot to kā testējamu shēmas plati par 1500$. Ar kartes ražošanu nodarbosies Traversal Technologies. OGD1 tehniskā specifikācija: PCI-X saskarne, divas DVI-I ligzdas, kas atbalsta 2560x1600 izšķirtspējas režīmu, veiktspēja ATI Radeon 7000 līmenī. No 20. maija OGD1 ir pieejams iepriekšpasūtināšanā par cenu 1500$. Kolīdz būs iepriekšpasūtinātas 100 OGD1 kartes, tiks uzsākta rūpnieciskā ražošana.

OGC1

Neskatoties uz to, ka OGD1 ir piedāvāts iepriekšpasūtināšanā testētājiem un izstrādātājiem, OGP jau plāno nākamo karti - OGC1 ar OpenGL 1.3 atbalstu un citiem jaunievedumiem.
Vilhelms fon Līvens

Dzīvesgājums

Dzimis 1800. gada 29. septembrī Līves muižas (Dünhof) īpašnieka Kārļa fon Līvena ģimenē, cēlies no senas vācbaltiešu dzimtas Līveniem. Pēc Tērbatas ģimnāzijas beigšanas studēja Tērbatas Universitātes militāro zinību fakultātē (1817-1819), pēc tam Štutgartes un Parīzes universitātēs.
1821. gadā iestājās Krievijas impērijas karadienestā, kļuva par praporščiku (1823), nodarbojās ar kara topogrāfiju. 1825. gadā V. Līvens piedalījās krievu karaspēka ekspedīcijā uz Vidusāziju, pēc atgriešanās viņu 1826. gadā paaugstināja par podporučiku, bet 1827. gada par poručiku. Krievu-turku kara (1828—1829) laikā piedalījās kaujās pie Varnas, Silistrijas, Šumlas un Enosas, paaugstināts par štāba kapteini.
1830. - 1831. gadā piedalījās Novembra sacelšanās apspiešanā Polijā, 1832. gadā iecelts par Krievijas impērijas armijas 1. gvardes kājnieku divīzijas kvartīrmeisteru. 1833. gadā viņu nosūtīja diplomātiskā misijā uz Osmaņu impēriju, 1834. gadā paaugstināja par pulkvedi, 1836. gadā par Krievijas impērijas ķeizara Nikolaja I flīģeļadjutantu. 1835. gadā V. Līvens apprecējās ar ģenerālleitnanta Aleksandra Sablukova meitu Mariju.
1842. gadā viņam piešķīra ģenerālmajora, 1849. gadā ģenerālleitnanta pakāpi un iecēla par Ģenerālštāba akadēmijas padomes locekli. Krimas kara laikā bija Baltijas jūras piekrastes aizsardzības komisijas loceklis. No 1855. gada bija Kara topogrāfu korpusa priekšnieks. 1856. - 1857. gadā darbojās Baltijas guberņu agrārās reformas komitejā (Остзейский комитет).
1861. gadā viņu paaugstināja par infantērijas ģenerāli un iecēla par Rīgas ģenerālgubernatoru un Baltijas kara apgabala priekšnieku, 1863. gadā par Krievijas impērijas Valsts padomes locekli. 1864. gadā pēc paša vēlēšanās atbrīvots no ģenerālgubernatora amata.
Miris 1880. gada 2. februārī Pēterburgā.
Trevors Fennels

Biogrāfija

Dzimis 1940. gadā Portaugustā, Austrālijā. Interese par latviešu valodu radusies jau bērnībā, sarunājoties ar trimdas latviešu bērniem. Studēja Adelaidas universitātes Humanitāro zinātņu fakultātes Franču valodas un literatūras nodaļā (līdz 1961), šajā laikā 1959. gadā sācis apgūt latviešu valodu. 1965. gadā aizstāvēja doktora disertāciju La morphologie du futur en moyen français (izdota 1975. gadā) Sorbonnā, Francijā, uz kurieni devās ar Adelaidas universitātes stipendiju.
Pēc atgriešanās Austrālijā bija franču valodas un vispārīgās valodniecības docētājs Dienvidaustrālijas Flindersa universitātē (1966-1993), profesors, Humanitārās skolas dekāna vietnieks (1970-1973), dekāns (1974—1979; 1992—1994), katedras vadītājs (1994-2002).
Dižknābja vārna

Izskats un īpašības

Dižknābja vārna ir liela auguma putns. Ķermeņa garums ir 46—59 cm, spārnu plētums 100—130 cm, svars 450—1000 g. Japānā, Kuriļu salās un Sahalīnas pussalā dzīvojošās dižknābja vārnas ir lielākas kā melnās vārnas, toties Indijā dzīvojošās dižknābja vārnas ir mazākas kā melnās vārnas. Dižknābja vārnai ir raksturīgs relatīvi liels knābis, kas ir biezs un līks, tādējādi atgādinot nedaudz kraukli. Apspalvojums ir tumši pelēks uz pakauša, kakla, pleciem un pavēderes, bet spārni, aste un seja ir melna ar metālisku spīdumu. Pelēko spalvu tonis variē atkarībā no tā, kādai pasugai pieder dižknābja vārna. Piemēram, Indijas dižknābja vārna ir gandrīz viscaur melna.

Uzvedība

Nakts laikā dižknābja vārnas pulcējas lielos baros, lai gulētu kopā. Barā var būt vairāki tūkstoši īpatņu. Arī ligzdošanas laikā nakts bari nekļūst daudz mazāki. Dienas laikā vārnu pāris ir aizņemts ar savas teritorijas sargāšanu, bet naktī visi kopā lielā barā dodas gulēt. Barā valda hierarhija, kas tiek ievērota un respektēta.
Dižknābja vārnai patīk meži, dārzi un parki, tā var apmesties uz dzīvi arī klajās vietās, bet tur jābūt vismaz dažiem kokiem. Lai gan atklātās vietas par dzīves telpu izvēlas tikai dienvidos dzīvojošās dižknābja vārnas, kur tām nav konkurence ar kraukli un melno vārnu.

Barība

Dižknābja vārna ir visēdāja, tā ļoti ātri piemērojas jauniem barības veidiem. Dižknābja vārna barību meklē gan uz zemes, gan kokos. Tā barojas gan ar dažāda veida augu izcelsmes barību, gan dzīvniekiem, un tie var būt gan pašas nomedīti, gan maitas gaļa, gan cilvēku atkritumi. Dižknābja vārna, salīdzinot ar citiem vārnu dzimtas putniem, visbiežāk apmeklē vistu fermas un medī cāļus.

Ligzdošana

Dižknābja vārnas veido monogāmus pārus. Ligzda ir sekla un plakana, tā tiek sakrauta un savīta no zariem. Dažādiem pāriem ligzdas būvēšanas stils var būt atšķirīgs. Reizēm ligzda ir rūpīgi savīta, citreiz diezgan nekārtīgi sakrauta. No iekšpuses izklāta ar zāles stiebriem un saknītēm, vilnu, lupatiņām un citiem līdzīgiem materiāliem. Ir atrastas ligzdas, kuras ir būvētas daļēji vai tikai no stieplēm. Parasti ligzda tiek iekārtota augstu koka galā, priekšroka tiek dota priedei un eglei. 
Dējumā ir 3—5 zilizaļas olas ar sarkanbrūniem raibumiņiem. Tās ir ovālas, ar diezgan smailu galu šaurajā galā. Olām piemīt spīdums. Inkubācijas periods ilgst 17—19 dienas. Putnēniem apspalvojums izaug pēc 35 dienām. Ligzdot dažādas pasugas sāk dažādos laikos. Piemēram, Indijas dižknābja vārna ligzdo no marta līdz jūnijam. Dižknābja vārnas ligzdu diezgan bieži izmanto parazītputns — Āzijas dzeguze (Eudynamys scolopaceus).
Rudens rozes

Sižets

Kāds sens paziņa ciemojas Astras un Vītola ģimenē. Tā rezultātā no jauna tiek uzjundītas kaislības un izjaukta ģimenes dzīves rutīna.
Solomons Hillers

Dzīvesgājums

Dzimis Pirmā pasaules kara laikā 1915. gada 14. janvārī Rīgas tekstilrūpnīcu apgādes aģenta Arona Hillera ģimenē. Pēc mātes nāves 1920. gadā viņu uzaudzināja vecmāmiņa. Mācījās Rīgas Vācu ģimnāzijas komercnovirziena nodaļā, pēc tās beigšanas 1932. gadā sāka strādāt par mācekli Feldhūna tekstilfabrikā. 1933. gadā uzsāka studijas Latvijas Universitātes Ķīmijas fakultātē, līdztekus strādāja par brigadieri Sarkandaugavas stikla rūpnīcā "Emolip". 1937. gadā uz laiku pārtrauca studijas, kuras atsāka 1940. gadā, bija organiskās ķīmijas profesora Paula Kalniņa (1886-1955) subasistents. Universitātes beigšanas diplomu saņēma 1941. gada 27. jūnijā, īsi pēc nacistiskās Vācijas karaspēka iebrukuma Latvijā. Tajā pašā dienā devās bēgļu gaitās uz Krieviju, kur strādāja Kazaņas maizes rūpnīcā. Viņa Rīgā palikušie radinieki gāja bojā Rīgas geto likvidēšanas akcijā.
Laikā no 1946. līdz 1957. gadam Hillers bija zinātniskais līdzstrādnieks un furfurola sektora vadītājs Mežsaimniecības problēmu institūtā. 1957. gadā dibinājis Latvijas Organiskās sintēzes institūtu (tobrīd Latvijas PSR Zinātņu akadēmijas Organiskās sintēzes institūts), bijis arī institūta pirmais direktors līdz 1975. gadam. Laikā no 1963. līdz 1975. gadam Hillers darbojās Latvijas PSR Zinātņu akadēmijas Ķīmijas un bioloģijas zinātņu nodaļā kā akadēmiķis sekretārs. Bijis arī docētājs Rīgas Politehniskajā institūtā (1966—1975), kā arī no 1965. līdz 1975. gadam zinātniskā žurnāla Химия гетероциклических соединений galvenais redaktors.
Bijis viens no aptuveni 60 medicīnas preparātu autoriem (furacilīns, PASK, ftorafūrs, furagīns). Hillers publicējis vairāk nekā 500 zinātnisko rakstu.
Viņš ir saņēmis PSRS Valsts prēmiju (1951), Latvijas PSR Valsts prēmiju (1957, 1965), Latvijas PSR Nopelniem bagātā zinātnes un tehnikas darbinieka goda nosaukumu (1965).
Mūsdienās tiek pasniegta Solomona Hillera balva par izciliem sasniegumiem biomedicīnā un jaunu medicīnas preparātu izstrādē.
Marža

Maržas prasība, analīze

Maržas prasība (margin call) ir prasība palielināt summu (ķīlu) maržas kontā (naudā vai vērtspapīros) par darījumu, kas veikts uz brokera kredīta rēķina un radījis zaudējumus. Parasti tādos gadījumos no klienta tiek prasīts iesniegt papildu nodrošinājumu vienas dienas laikā, un viņš ir atbildīgs par  iespējamajiem brokera zaudējumiem.
Maržas analīze balstās uz relatīvu pieaugumu (galējo lielumu) izmantošanu ekonomisko procesu pētīšanā. Saskaņā ar maržas koncepciju saimnieciskās darbības subjekti pieņem lēmumus, vadoties pēc centieniem sasniegt maksimāli galējo lietderīgumu, t.i., palielināt lietderīgumu katrai izmaksu vienībai.

Maržas aprēķini

Maržas aprēķinu rezultāti traktējami kā rentablitātes rādītāji, kas bieži tiek norādīti uzņēmumu novērtējumos un salīdzināmo periodu tendences noteikšanā, kredītu izsniegšanā u.c..
Neto procentu ienākumu marža ir anualizētu tīro procentu ienākumu attiecība pret vidējo aktīvu apmēru. 
Banku marža (bank marging) ir starpība starp procentu likmi, ko banka iegūst no naudas aizņēmēja, un procentu likmi, ko banka maksā par naudas noguldījumiem.
Maiņkondensators

Maiņkondensators ir kondensators, kura kapacitāte ir mehāniski maināma samērā lielās robežās.
Visbiežāk lieto maiņkondensatorus, kuri sastāv no divām paralēli novietotu pusapaļu metāla plašu grupām (kondensatora klājumiem), kuras pārvietojas attiecībā viena pret otru, mainot savstarpējās pārklāšanās laukumu un līdz ar to maiņkondensatora kapacitāti. Viena grupa mēdz būt nekustīgi nostiprināta un to dēvē par statoru, bet otra rotē attiecībā pret pirmo un to sauc par rotoru. Kā dielektriķi starp platēm parasti izmanto gaisu, retāk plastmasas plēvi.
Radiouztvērējos un raidītājos bieži izmanto maiņkondensatorus ar divām vai vairākām sekcijām uz kopīgas ass.
Maiņkondensatorus galvenokārt izmanto rezonanses svārstību kontūru frekvences pārskaņošanai, antenu salāgošanai, kā arī automātikas ķēdēs un citur.
Vecpiebalgas novads

Reliģija

Vecpiebalgā atrodas luterāņu baznīca. Taurenes pagastā atrodas Lodes (Apšu) luterāņu baznīca.
Roberts Dukurs

Biogrāfija

Roberts Dukurs ir dzimis 1886. gada 20. oktobrī Valmieras apriņķa Ozolu pagastā. Mācījies Ārciema pagasta skolā un Limbažu pilsētas skolā. 1905. gadā iestājies Latvijas Sociāldemokrātiskajā strādnieku partijā. 1908. gada februārī Rīgā arestēts un tiesāts. Viņam tika piespriesti četri gadi katorgā, kurus Dukurs izpildīja Rīgas un Saratovas cietumos. 1913. gadā izsūtīts uz Sibīriju, kur palika līdz Februāra revolūcijai 1917. gadā. Tajā pašā gadā mēģinājis atgriezties Latvijā, taču, sakarā ar vācu uzbrukumu, šo domu uz laiku atmetis. Piedalījies Sibīrijas latviešu nacionālo organizāciju darbībā.
1921. gada jūnijā kļuvis par darba ministru Z. A. Meierovica valdībā. Amatā bija līdz 1923. gada janvārim, kad valdība demisionēja. 1922. gadā piedalījies 1. Saeimas vēlēšanās un ievēlēts no Mazinieku partijas saraksta. Ievēlēts sociālās likumdošanas komisijā. 1925. gadā Dukurs piedalījās kārtējās Saeimas vēlēšanās, šoreiz no LSDSP saraksta. Ievēlēts par 2. Saeimas deputātu, strādājis ārlietu, budžeta, izglītības, kā arī tirdzniecības un rūpniecības komisijās.
1928. gadā ievēlēts par 3. Saeimas deputātu, bija Saeimas sekretāra Jāņa Breikša otrais biedrs, kā arī darbojies budžeta, mandātu un organizācijas komisijās. Strādājis Kultūras fonda domē. 1931. gadā ievēlēts par 4. Saeimas deputātu, darbojās budžeta un sociālās likumdošanas komisijās. Strādājis Kultūras fonda domē. Pēc Ulmaņa apvērsuma 1934. gadā kā jaunās iekārtas pretinieks izsūtīts uz Liepājas koncentrācijas nometni, kur Dukurs bija ieslodzīts līdz 26. oktobrim. 1941. gadā izsūtīts uz Krievijas PFSR, miris ieslodzījumā 1942. gada 22. aprīlī.
Ūdensvardes

Kopīgās īpašības

Lai arī ūdensvardes pieder pie "īstajām kokvardēm" (kokvaržu apakšdzimtai (Hylinae)), tās lielāko daļu dzīves pavada ūdenī un krastā izkāpj ļoti reti. Ģints pazīstama, pateicoties lielajiem kurkuļiem, īpaši lieli tie ir paradoksālajai vardei. To ķermeņa garums var sasniegt 25 cm. Kurkuļiem attīstoties, tie kļūst mazāki un pieaugušas vardes ir apmēram 8 cm lielas. Ūdensvaržu tuvākās radiniekces ir arlekīnvardes (Lysapsus), ar kurām tās kādreiz tika iedalītas kopīgā ģintī.