google/wiki40b huggingface dataset:
Rameka

Vārda cilme

Personvārds Rameka etimoloģiski saistāms ar vārdiem rimt, rāms kā mierīga cilvēka vārds (Blese, 1929). Tālavas dalīšanas dokumentā 1224. gadā minēti īpašumi, kas pieder vīram, ko sauc par Rameku (latīņu: terminos posessione viri, qui Rameke dicitur). Pēc kāda 1259. gadā sastādīta dokumenta var secināt, ka Ramekas īpašumi atradušies uz austrumiem no Burtnieku ezera starp Sedas upi un Trikātu (Laakmann, 1930; Hellmann, 1954). Apšaubāma ir Pabsta hipotēze par Rankas (Ramkau) nosaukuma saistību ar Rameku (Pabst, 1867).

Dzīves gājums

1213. gadā pirmo reizi Ramekas vārds pieminēts sakarā ar lietuviešu iebrukumu Tālavā, kad tie sagūstīja novada valdnieku Tālivaldi un viņa dēlu Varibulu. Kopā ar Cēsu pils komturu Bertoldu Rameka vajāja lietuviešus līdz pat Lietuvas robežām Daugavas otrā pusē. Izmantodams to, ka bīskapam Albertam draudzīgais Pleskavas kņazs Vladimirs Mstislavičs uz laiku bija kritis nežēlastībā, Jersikas ķēniņa sievastēvs lietuviešu kunigaitis Daugerūts mēģināja noslēgt pret vāciem vērstu savienību ar viņa brāli Novgorodas kņazu Mstislavu Mstislaviču. Tomēr atceļā Daugerūts Tālavas teritorijā tika sagūstīts un ieslodzīts Zobenbrāļu ordeņa pilī Cēsīs, kur viņš izdarīja pašnāvību. Droši vien pēc sava vecākā brāļa Novgorodas kņaza rīkojuma Vladimirs Mstislavičs uz laiku atgriezās dzimtenē.
1214. gadā Rameka kopā ar saviem brāļiem Frēdelandes pilī Turaidā noslēdza līgumu ar bīskapa Alberta vietnieku Raceburgas bīskapu Filipu par pāriešanu katoļticībā un labprātīgi kļuva par Livonijas bīskapa vasaļiem.
1215. gadā sakalieši un ugauņi Trikātas pilī sagūstīja veco Tālavas valdnieku Tālivaldi un nežēlīgi dedzināja viņu dzīvu uz uguns, lai viņš uzrādītu visu savu naudu. Un viņš tiem sacīja: “Kaut arī es jums parādītu visu savu un arī savu dēlu naudu, jūs tomēr mani nededzinātu mazāk.” Tāpēc viņi to atkal pielika pie uguns un cepināja kā zivi, kamēr tas izlaida garu un nomira. Tālivalža dēli Rameka un Drivinalds (Druvvaldis) atriebjoties kopā ar krustnešiem izsiroja igauņu zemes, kā rezultātā igauņi piekrita kristīties katoļu ticībā.
1216. gadā Pleskavas krievi sadusmojās uz ugauņiem un tālaviešiem par to, ka tie, nonievādami viņu kristību, bija pieņēmuši Romas katoļu kristību, piedraudēja tiem ar karu un pieprasīja nodevas un meslus. Krievi atnāca arī uz Tālavas latgaļu zemi, lai ievāktu nodevas, un, tās ievākuši, nodedzināja Beverīnas pili.
1223. gada sākumā, igauņu sacelšanās laikā, Rameka ar savu karadraudzi iebruka Ugaunijā. Tajā pašā gadā, kad sakalieši un to sabiedrotie krievi iebruka letu un līvu zemēs, Rameka kaujā pie tagadējās Ungurmuižas uzvarēja iebrucējus un nogalināja Vīlandes krievu karaspēka garnizona pavēlnieku Varemaru.
1224. gadā pēc Tērbatas kņaza Vetsekes sakaušanas un miera līguma slēgšanas ar Pleskavu un Novgorodu, Livonijas bīskaps un Zobenbrāļu ordenis līdz ar citām Pleskavas meslu zemēm, sadalīja Ramekas zemi savā starpā.
Idus pagasts

Vēsture

Dibināts pēc muižu pagastu likvidēšanas sakarā ar 1866. gada pagastu pašvaldību likuma pieņemšanu. 1945. gada 10. septembrī pagastā izveidoja Idus un Ziediņu ciema padomes. Pagastu likvidēja 1949. gada 31. decembrī, ciemus iekļaujot Rūjienas rajonā. Mūsdienās Idus pagasta teritorija iekļauta Mazsalacas novada Sēļu un Ramatas pagastos un Rūjienas novada Ipiķu un Vilpulkas pagastos.
Autobuss (filma)

Sižets

Vienas nakts laikā autobuss Tallina - Kaļiņingrada šķērso Igaunijas, Latvijas, Lietuvas un Krievijas robežas. Autobusu reisa laikā savā ziņā var uzskatīt par piespiedu mājām dažādu sociālo slāņu un tautību pārstāvjiem.
Hiēnas

Izskats un īpašības

Salīdzinot abas sugas, brūnās hiēnas galvaskauss ir lielāks nekā svītrainajai hiēnai (Hyaena hyaena). Brūnās hiēnas tēviņi ir nedaudz lielāki nekā mātītes, bet svītraino hiēnu abi dzimumi ir vienādi lieli. Kopumā hiēnu ģints sugas ir mazākas nekā plankumainās hiēnas (Crocuta), bet lielākas nekā zemesvilki (Proteles).

Barība

Hiēnas ir izteikti maitēdāji un pamatā barojas ar kritušu vai lielo plēsēju nomedītu zālēdāju kauliem un paliekām. Kauli tiek sagrauzti smalkos gabalos un tad norīti, reizēm mazākie kauli tiek norīti veseli. Hiēnas ir agresīvas un spēj padzīt diezgan lielus plēsējus, lai tiem atņemtu medījumu. Hiēnas diezgan regulāri padzen melnmuguras šakāli un gepardu, bet reizēm pat pieaugušu leoparda tēviņu. Tās arī pašas medī mazākus zālēdājus, grauzējus un nelielus plēsējus, kā, piemēram, lielausu lapsas. Reizēm tās uzbrūk mežacūkām un dzeloņcūkām.
Pārtikas rūpniecība

Pārtikas rūpniecība ir apstrādes rūpniecības nozare, kas ražo gatavus pārtikas produktus vai to pusfabrikātus. Pārtikas rūpniecība ir cieši saistīta ar lauksaimniecību kā izejvielu avotu, kā arī tirdzniecību. Svarīgākās pārtikas rūpniecības nozares ir gaļas rūpniecība, zivju rūpniecība, augļu un dārzeņu apstrādes rūpniecība, piena rūpniecība, maizes rūpniecība, cukura rūpniecība, dzīvnieku barības rūpniecība un citas. Pie pārtikas rūpniecības pieder arī alkoholisko dzērienu un spirta ražošana, kā arī tējas un kafijas pārstrāde.
Pārtikas rūpniecība ir lielākā Latvijas apstrādes rūpniecības nozare. Pārtikas preces sastāda apmēram trešo daļu no Latvijas rūpniecības produkcijas. Ap 75 % Latvijas pārtikas rūpniecības produkcijas tiek patērēti uz vietas, bet pārējo eksportē. 2017. gadā pēc apgrozījuma lielākie pārtikas ražotāji Latvijā bija Dobeles dzirnavnieks, Rīgas Piena kombināts, Latvijas balzams un Orkla Confectionery & Snacks Latvija.
Ultravioletais starojums

Ultravioletais starojums ir elektromagnētiskie viļņi ar viļņa garumu, kas ir mazāks nekā redzamajai gaismai, bet garāks nekā rentgenstariem. Pēc viļņu garuma UV starus iedala tuvajos (380 - 200 nm) un tālajos (200 - 10 nm) jeb vakuuma UV staros, jo tos absorbē gaiss. Fotomateriāli (fotofilma) un fotodiodes ir jutīgi pret UV starojumu. Ultravioleto starojumu izstaro Saule, taču lielākā daļa no tā līdz Zemes virsmai nenonāk tāpēc, ka to absorbē atmosfēra. Absorbcija atmosfērā palielinās, samazinoties viļņa garumam. Ultravioleto starojumu var iegūt arī dzīvsudraba gāzizlādes spuldzēs.
SpaceX CRS-10

Derīgā krava

Dragon kopējā kravas masa starta brīdī bija 2490 kg. Hermētiskais nodalījums bija piepildīts ar 1530 kg kravas (kopā ar iepakojumu). Transportkuģa hermētiskajā sekcijā atradās: zinātnisko eksperimentu aparatūra un materiāli (732 kg), mantas un pārtika apkalpei (296 kg), stacijas rezerves daļas un aprīkojums amerikāņu segmentam (382 kg), aprīkojums Krievijas segmentam (22 kg), ārpuskuģa aktivitāšu aparatūra (10 kg), datoru piederumi (11 kg).
Nehermētiskajā kravas sekcijā bija zinātniskā iekārta SAGE III, kas paredzēta ozona, aerosolu, ūdens tvaiku un citu gāzu novērošanai Zemes atmosfērā. Uz platformas atradās arī ASV Aizsardzības departamenta Space Test Program – Houston 5 (STP-H5) aparatūra, kurā iekļauti Raven navigācijas pētījumi un zibens uzliesmojumu uztvērējs Lightning Imaging Sensor.
Atpakaļceļam uz Zemi kravas kuģa nolaižamais aparāts tika iekrauts ar 1652 kg kravas, tai skaitā eksperimentu rezultātiem, ierīcēm un skafandra piederumiem. Nehermētiskājā nodalījumā, kas sadega Zemes atmosfērā, bija 811 kg vairs nevajadzīgu iekārtu: eksperimentālā iekārta OPALS, materiālu eksperimentu nodrošinājuma komponente MISSE Flight Support Equipment component (MISSE FSE) un robotizētas degvielas uzpildes ierīce Robotics Refueling Mission (RRM).

Lidojuma gaita

Dragon tika palaists 2017. gada 19. februārī 14:39 UTC ar nesējraķeti Falcon 9 v1.2 no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas starta laukuma LC-39A.
Pēc otrās pakāpes atdalīšanās raķetes pirmā pakāpe veiksmīgi nosēdināta Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas laukumā.
Kravas kuģim SKS bija plānots sasniegt 22. februārī, bet 1,2 km attālumā no stacijas radās kļūme navigācijas sistēmā un tuvošanās tika atcelta. 23. februārī Dragon veiksmīgi pietuvojās stacijai. 10:44 UTC to satvēra ar stacijas manipulatoru Canadarm2, kuru vadīja Roberts Kimbro un Toma Peskjē. Kosmosa kuģis tika pārvietots uz Harmony moduļa apakšējo pieslēgvietu; pilnībā pieslēgts 13:12 UTC.
28. februārī ar manipulatora Canadarm-2 galā esošo Dextre no Dragon nehermētiskā nodalījuma tika izņemta STP-H5 krava. Tā tika pārvietota uz platformu ELC-1, no kuras iepriekšējā dienā bija noņemta eksperimentālā OPALS iekārta. 3. martā no kravas kuģa tika uzņemts instruments SAGE III un tā piestiprināšanas platforma SAGE Nadir Viewing Platform (NVP). To vietā Dragon kravas sekcijā tika ievietots vairs nevajadzīgais OPALS. 14. martā tika ievietota nevajadzīgā materiālu eksperimentu nodrošinājuma komponente MISSE Flight Support Equipment component (MISSE FSE). 15. martā nehermētiskajā nodalījumā tika ielikta robotizētas degvielas uzpildes ierīce Robotics Refueling Mission (RRM), kas bija noņemta no platformas ELC-4.
18. martā 21:20 UTC Dragon ar Canadarm2 palīdzību tika atvienots no stacijas; brīvā lidojumā palaists 19. martā 09:11 UTC. Pēc tam aptuveni 14:00 UTC kosmosa kuģis iedarbināja dzinējus un veica noiešanu no orbītas. 14:46 UTC nolaižamais aparāts nolaidās Klusajā okeānā 320 km no Kalifornijas krasta. Lidojuma ilgums 28 dienas 7 minūtes.
Vjačeslavs Čebaņenko

Biogrāfija

Daudzkārt piedalījies dažādos Moldovas šaha turnīros. Lielākais panākums bijusi 1974. gadā dalīta 1.-3. vieta sporta biedrības "Moldova" šaha čempionātā. PSRS komandu kausā 1974. gadā Maskavā bijis sporta biedrības "Moldova" izlases līderis, kur uzvarējis lielmeistaru Juriju Averbahu un spēlējis neizšķirti ar Mihailu Tālu un Dāvidu Bronšteinu. Piedalījies arī Moldovas izlases sastāvā PSRS Tautu spartakiādes šaha turnīrā 1975. gadā Rīgā, kur bijis rezervists. Vēlākajos gados strādājis galvenokārt kā šaha treneris.
Pazīstams kā oriģināls šaha atklātņu teorētiķis. Pirmo reizi par sevi licis runāt 1971. gadā, kad Tigrans Petrosjans pretendentu finālmača 1. partijā ar melnajiem pret Bobiju Fišeru pielietojis Čebaņenko piedāvāto jauninājumu sicīliešu aizsardzībā. Vēlākajos gados turpinājis savu atklātņu pētījumus gan šajā atklātnē, gan itāļu atklātnē, gan slāvu aizsardzībā. Garijs Kasparovs ir minējis Čebaņenko to šahistu skaitā, kas 20. gadsimta 70. gados veicinājuši "šaha atklātņu revolūciju".
Čebaņeko vārdā ir nosaukts variants slāvu aizsardzībā: 1. d4 d5 2. c4 c6 3. Zc3 Zf6 4. Zf3 a6.
Lote no Izgudrotāju ciema

Sižets

Suņu meitene Lote dzīvo kādā ciematā pie jūras kopā ar māti un tēvu, kurš ir slavens izgudrotājs. Visvairāk Lotei patīk viss jaunais un neapgūtais. Katru gadu ciematā notiek izgudrotāju sacensības, kas ir gada svarīgākais notikums. Oskars, Lotes tēvs, šajās sacensībās ir uzvarējis ļoti bieži, pateicoties savām brīnišķīgajām un lietderīgajām ierīcēm. Nu ir pienākusi kārtējo sacensību diena...
Imaginārā vienība

Imaginārā vienība ir tāds komplekss skaitlis, kura kvadrāts ir vienāds ar −1. To parasti apzīmē ar i. Imaginārā vienība nav reāls skaitlis, jo reāla skaitļa kvadrāts nevar būt vienāds ar −1.
Melanēzija

Melanēzija (grieķu: μέλας — ‘melns’, grieķu: νῆσος — ‘sala’) ir reģions Klusā okeāna rietumu daļā. Melanēzija stiepjas no Polinēzijas līdz Arafuru jūrai, no Austrālijas līdz Mikronēzijai. Terminu pirmoreiz lietoja Dimons D'Irvils 1832. gadā, lai apzīmētu reģionu, kas etniski un ģeogrāfiski atšķiras no Polinēzijas un Mikronēzijas. Melanēziešiem raksturīga tumša ādas krāsa.
Melanēzijas (sauszemes) platība — 940 000 km², 6,5 miljoni iedzīvotāju.
Mūsdienās D'Irvila piedāvāto rasu iedalījumu uzskata par neprecīzu, jo Melanēzijā iekļautās tautas kultūras, valodu un ģenētikas ziņās iedalās divās atšķirīgās grupās — austronēzieši (izplatīti arī ārpus Melanēzijas — piemēram, polinēzieši un mikronēzieši) un papuasi (kuri savukārt iedalās daudzās mazākās, atšķirīgās grupās).
Nereti terminu "Melanēzija" attiecina tikai uz austronēziešu apdzīvotajām zemēm, taču ne uz Polinēziju un Mikronēziju.
Ja etnogrāfijā termins "Melanēzija" kļūst mazāk populārs, ģeopolitikā tam ir noteikta nozīme. Melanēzijas valstu iedzīvotāji, jo sevišķi politiķi runā par "Melanēzijas ceļu" — īpašām Melanēzijas kultūras vērtībām un tradīcijām. Terminam "Melanēzija" ir arī ģeogrāfiska nozīme.
Sākotnējie Melanēzijas iedzīvotāji visdrīzāk ir tagadējo papuasu valodās runājošo cilvēku senči. Senie Melanēzijas pirmiedzīvotāji apdzīvoja Jaungvineju pirms vairākiem desmitiem gadu tūkstošu, kā arī pirms aptuveni 35 000 gadiem sāka apdzīvot arī pārējās Melanēzijas salas. Viņi sasniedza Zālamana salas, iespējams, arī mazākas salas.
Melanēzijā, gar Jaungvinejas ziemeļu krastu un salās ziemeļaustrumos no Jaungvinejas aptuveni pirms četriem tūkstošiem gadu saskārās austronēziešu un papuasu kultūras. Ilgstošās abu atšķirīgo kultūru mijiedarbības rezultātā radās jaunas tautas, valodas, kultūras un tradīcijas. Visdrīzāk no šī reģiona neliela cilvēku grupa devās uz austrumiem un no viņiem cēlās tagadējās Polinēzijas tautas.
Nikolajs Viesturs

Šaha kompozīcija

N. Viesturs publicējis 250 uzdevumus, ieguvis 140 atzinības. FIDE albumos iespiests viens uzdevums. 7. Latvijas čempionātā (1968) ieguvis zelta medaļu pašmatu grupā.
Ludmila Belaveņeca

Biogrāfija

Piedzimusi Krievijas šaha meistara Sergeja Belaveņeca (1910—1942) ģimenē. Tēvs kritis Otrajā pasaules karā. 1960.—1970. gados bijusi viena no spēcīgākajām PSRS šahistēm. 1962. gadā uzvarējusi Maskavas šaha čempionātā sievietēm un Maskavas izlases sastāvā izcīnījusi 3. vietu PSRS komandu čempionātā. 1975. gadā uzvarējusi PSRS šaha čempionātā sievietēm. 1976. gadā piedalījusies Pasaules čempiones nosaukuma ciklā (1976—1978), taču starpzonu turnīrā ierindojusies tikai 7. vietā.
Vēlākajos gados sekmīgi spēlējusi korespondencšaha turnīros. 4. Pasaules korespondencšaha čempionātā sievietēm (1984–1992) dalījusi 1.—2. vietu un labāka papildus koeficienta dēļ atzīta par turnīra uzvarētāju. PSRS sieviešu korespondencšaha izlases sastāvā uzvarējusi 1. un 2. Pasaules sieviešu korespondencšaha olimpiādēs (1974—1979, 1980—1986).
Strādā par šaha treneri Maskavā.
Anda Kubuliņa

Biogrāfija

A. Kubuliņa beigusi Sabiles vidusskolu (1962) un Latvijas Valsts universitātes Vēstures un filoloģijas fakultāti (1970). No 1970. līdz 1972. gadam strādājusi Raiņa Literatūras un mākslas vēstures muzejā, no 1972. līdz 1982. gadam Latvijas Zinātņu akadēmijas Valodas un literatūras institūtā. No 1992. gada bijusi Latvijas Kultūras akadēmijas bibliotēkas vadītāja. Latvijas Rakstnieku savienības biedre (1987).
Zinātniskas publikācijas kopš 1970. gada. Pētījumi par laikmetīgās dzejas formu, tradīciju pārmantojamību. Publicējusi problēmrakstus, gada pārskatus par latviešu dzeju, kā arī daudz recenziju galvenokārt par dzejas grāmatām, kurās strukturālisma idejas apvienotas ar subjektīviem, nereti kategoriskiem ētiskiem spriedumiem: "Bēg mākslinieciskais konflikts" (Literatūra un Māksla, 1986, 21. martā), "Nihilisms jauno dzejā" (Karogs, 1999, Nr. 6), "Formas aktualitāte mūsdienu latviešu dzejā" (Kultūras Forums, 2010, 12. febr.). 
Pievērsusies atsevišķu dzejnieku poētikai (Vizma Belševica, Ojārs Vācietis, Edvarts Virza, Anna Dagda, Jānis Rokpelnis), popularizējusi viņu daiļradi, organizējusi zinātniskas konferences.
Apbalvota ar Atzinības krustu (4. šķira, 2019).
Denijs Vorsnops

Personālā Dzīve

Vorsnops sāka spēlēt instrumentus jau no 8 gadiem, pirmais no kuriem bija vijole, apmācoties vienu gadu spēlēt uz vijoles un pēc gada iestājoties lokālajā orķestrī. Pēc vairākiem gadiem viņš to pameta, sākot spēlēt elektroģitāru un basģitāru, kļuvot iespaidots no roka un metāla žanriem, tomēr tajā laikā viņš domāja iestāties armijā, cerējot ka kļūs par snaiperu, taču debijas albuma Stand Up And Scream panākumi pārliecināja viņu turpināt mūzikas karjeru.
Vorsnopam ir vēsture ar alkohola un narkotiku izmantošanu, pat parādoties piedzēries ar Asking Alexandria 2011. gadā, kas galu galā noveda pie palīdzības meklēšanas, izmantojot narkotiku rehabilitāciju.
Denijam bija jābūt meita, bet tā nomira.
Otomārs Oškalns

Biogrāfija

Dzimis Skujenes pagasta Kaives muižā laukstrādnieku ģimenē. Mācījās Cēsu reālskolā un Bērzaines skolotāju seminārā, 1921. gadā iesaistījās komunistiskajā pagrīdē. 1925. gadā pabeidza skolotāju institūtu Rīgā. Pēc obligātā militārā dienesta Latvijas kara flotē strādāja Ropažu pagastā par skolotāju. Pēc Ulmaņa apvērsuma 1934. gadā viņu apcietināja un ieslodzīja darba nometnē Liepājā. 1939. gadā uzņemts Latvijas komunistiskajā partijā.
Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā Oškalns kļuva par Tautas Saeimas (no 1940. gada augusta Latvijas PSR Augstākās Padomes) deputātu, līdztekus bija Jēkabpils apriņķa komitejas otrais sekretārs. 1942. gadā Krievijas PFSR teritorijā tika sagatavots  partizānu kara organizēšanai Latvijā, ieguva jaunākā leitnanta pakāpi. Kā partizānu pulka "Par Padomju Latviju" komisārs piedalījās tās reidos Latvijas teritorijā. 1942. gadā piedalījās Atsevišķās partizānu vienības formēšanā, no 1942. gada decembra bija kompartijas pilnvarotais un komisārs. No 1943. gada oktobra partizānu izlases vada komisārs, vadīja partizānu darbību galvenokārt Jēkabpils apriņķa teritorijā. 1944. gadā, izveidojoties 3. Latvijas partizānu brigādei, tika iecelts par tās komandieri. Darbojās Jēkabpils un Bauskas apriņķos. Vienlaikus bija LKP CK Operatīvās grupas loceklis. 1944. gadā viņu iecēla par Latvijas Komunistiskā partijas (LK(b)P) Rīgas apriņķa komitejas pirmo sekretāru. Pēc kara beigām 1946. gadā viņš kļuva par Latvijas PSR Tehnisko kultūru ministru un PSRS Augstākās padomes deputātu.
Miris Rīgā 1947. gada 1. septembrī, apbedīts Raiņa kapos.

Apbalvojumi un pagodinājumi

1944. gada 28. jūnijā PSRS Augstākās Padomes Prezidijs O. Oškalnam piešķīra Padomju Savienības varoņa nosaukumu. Viņš tika apbalvots arī ar Ļeņina ordeni un ar Tēvijas kara ordeņa II pakāpi.Latvijas PSR laikā Oškalna vārdā tika nosauktas vairākas ielas un uzstādīti pieminekļi — bistes Rīgā, Jēkabpilī, Liepnā. No 1948. līdz 1995. gadam Oškalna vārdā bija nosaukta Zemitānu dzelzceļa stacija Rīgā.
Hermans Steiners

Biogrāfija

1909. gadā kopā ar ģimeni emigrējis uz Ņujorku. Sešpadsmit gadu vecumā kļuvis par pilsētas šaha kluba biedru. 1929. gadā dalījis pirmo vietu Ņujorkas štata šaha čempionātā. Gadu vēlāk uzvarējis starptautiskā šaha turnīrā Berlīnē. 1932. gadā sācis vadīt šaha nodaļu laikrakstā Los Angeles Times, kuru sekmīgi vadījis 23 gadus līdz pat savai aiziešanai mūžībā. 1943. gadā uzvarējis Kalifornijas atklātajā šaha čempionātā, bet 1945. gadā arī Kalifornijas štata šaha čempionātā (vēlāk šos panākumus atkārtojis 1953.-1955. gadā). 1944. gada februārī mačā pieveicis Rubenu Fainu ar 3½:½. Divas reizes uzvarējis ASV atklātajos šaha čempionātos (1942, 1946). 1946. gadā uzvarējis Londonas starptautiskajā šaha turnīrā. 1946. gadā zaudējis mačā par ASV šaha čempiona titulu pret Arnoldu Denkeru ar 3½:6½. 1948. gadā uzvarējis ASV šaha čempionātā. 1952. gadā Stokholmā piedalījies Pasaules šaha čempiona izcīņas cikla starpzonu turnīrā, kur palicis 13. vietā.
Četras reizes ASV komandas sastāvā piedalījies Pasaules šaha olimpiādēs (1928-1931, 1950). Komandu vērtējumā izcīnījis zelta (1931) un sudraba (1928) medaļas. Individuālajā vērtējumā izcīnījis sudraba (1931) medaļu. 1945. gadā radiomačā starp PSRS un ASV šaha komandām bijis vienīgais amerikāņu šahists, kas uzvarējis savu mikromaču (1½:½ pret Igoru Bondarevski).
Par panākumiem turnīros FIDE 1950. gadā Steineram kā vienam no pirmajiem piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu.
Pāragri aizgājis no dzīves 1955. gada Kalifornijas štata šaha čempionāta izcīņas laikā.
Biaknabato pakts

Biaknabato pakts bija Filipīnu revolūcijas (1896–1897) laikā noslēgta vienošanās starp Filipīnu, kas tobrīd bija Spānijas impērijas kolonija, ģenerālgubernatoru un filipīniešu revolucionāriem, kas paredzēja nemieru pārtraukšanu reģionā.
Pakts tika noslēgts 1987. gada 14. decembrī, netālu no Filipīnu galvaspilsētas Manilas, nosaukts atbilstoši Biaknabato pilsētai, kur atradās Emilio Aginabldo vadītā revolucionāru valdība. Saskaņā ar Biaknabato paktu revolucionāri apņēmās pārtraukt pretošanos, saņemot kompensāciju, lai emigrētu. Lai arī revolucionāri pameta valsti, vienošanās netika pildīta, jo jau 1898. gada februārī filipīnieši atsāka cīņu par pašnoteikšanos.
Lauči

Izskats un īpašības

Lauču ģints putni ir vidēji lieli vai lieli putni. Lielākais lauču ģintī ir lielais laucis (Fulica gigantea). Tā ķermeņa garums var sasniegt 64 cm, svars 2,4 kg. Ģintij nav viena izteikti mazākā suga. Lielākajai daļai sugu ķermeņa garums ir apmēram 34—40 cm, svars 400—800 g.
Visiem laučiem raksturīgs melns apspalvojums. Laučiem ir labi attīstīts uzknābja vairogs, knābji ir spilgtās, kontrastainās krāsās, kā arī atkarībā no sugas tiem var būt uz galvas dažādi citi rotājumi. Lielai daļai sugu ir balts apspalvojums zem astes. Kā visām dumbrvistiņām laučiem ir spēcīgas kājas ar gariem pirkstiem, kas piemēroti staigāšanai pa mīkstu un nelīdzenu pamatni. Tie ir labi skrējēji un soļotāji. Spārni ir īsi un noapaļoti. Kopumā lauči nav veikli lidotāji. Tomēr ziemeļu reģionu sugas lido garus migrācijas ceļus. Migrācija vienmēr notiek nakts laikā.

Uzvedība

Lauči ir visēdāji. Tie pamatā barojas ar dažādiem augiem, bet pie izdevības uzlasa dažādus nelielus dzīvniekus un citu putnu olas. Pārošanās laikā lauči ir ļoti agresīvi un teritoriāli, bet ārpus pārošanās laika tie veido nelielus barus, kas kopīgi barojas.
Sojuz TMA-11M

Lidojuma gaita

Sojuz TMA-11M tika palaists 2013. gada 7. novembrī 04:14:15 UTC ar nesējraķeti Sojuz-FG no Baikonuras kosmodroma 1. starta laukuma 5. palaišanas iekārtas ("Gagarina starta").
Ar SKS kosmosa kuģis saslēdzās 7. novembrī 10:28 UTC (6 stundas 14 minūtes pēc starta) pie Rassvet moduļa. Tuvošanās un saslēgšanās operācijas notika automātiskā režīmā.
No stacijas Sojuz TMA-07M atvienojās 2014. gada 13. maijā 22:36 UTC. Zemi nolaižamais aparāts sasniedza 14. maijā 01:57 UTC Kazahstānā 147 km uz dienvidaustrumiem no Žezkazganas. Lidojuma ilgums bija 187 dienas 21 stunda 44 minūtes.
Bakhilīds

Dzīve

Bakhilīds dzimis Lulīdā Keosas salā. Viņa tēva vārds, iespējams, bijis Meidons, bet viņa māte bija dzejnieka Simonīda māsa. Vissenākais viņa darbs var tikt datēts ar 481.-479.g. p.m.ē. Bakhilīds varētu būt aptuveni piecdesmit gadus jaunāks par Simonīdu un piecpadsmit gadus jaunāks par Pindaru.
Kādu laiku Bakhilīds - tāpat kā Simonīds un Pindars - uzturējies Sirakūzās Hierona I galmā, kur sacerējis epinīkiju par godu Hierona uzvarai olimpiskajās spēlēs. Iespējams, ka Hieronam labāk patikuši Bakhilīda, nevis Pindara darbi, lai gan vēlākajos laikmetos Pindara darbi ieguvuši daudz lielāku slavu un atzinību. Liekas, starp Pindaru un Bakhilīdu pastāvējusi asa konkurence. 468.g. Hierons pat pasūtīja dziesmu tieši Bakhilīdam.
Nonode

Vēsture

Nonodes tika izgudrotas lietošanai specifiskiem mērķiem konkrētās shēmās - parastiem mērķiem (radiouztveršanai, raidīšanai, signālu pastiprināšanai) pēc tāda elektrodu daudzuma nebija vajadzības. Izņēmums bija eksotiskas vācu lampas EQ-80 un UQ-80, kas uzskatāmas par trīskāršās vadības lampām ar trim stūrējošiem tīkliņiem, tomēr praktiski tās tikpat kā netika pielietotas.

Uzbūve

Nonodei ir septiņi koncentriski spirāliski tīkliņi. EQ-80 tipa nonodei ir trīs stūrējošie tīkliņi, ko atdala trīs savstarpēji kopā savienoti ekrāntīkliņi. Septītais, anodam tuvākais, ir bremztīkliņš. PSRS tika ražots heptagrīds ar speciālām šķeltās histerēzes raksturlīknēm 6Л1П. Tam, skaitot no kvēldiega un speciāla ekranēta katoda, ir ar katodu savienots modulatora tīkliņš, pirmais paātrinošais tīkliņš, fokusējošais tīkliņš, otrais paātrinošais tīkliņš, pirmais stūrējošais tīkliņš, otrais stūrējošais tīkliņš, un ekrāntīkliņš, kas savienots ar kvēldiegu. Vēl neparastāka ir tīkliņstaru lampa 6Л2Г.

Izmantošana

6Л1П tipa deviņelektrodu lampas tika lietotas kā nelineāri elementi ātrdarbīgās shēmās (amplitūdas diskriminatoros, binārajās atmiņas ierīcēs, ierobežotājos, skaitļošanas ierīcēs).
Makemake

Makemake, oficiāli (136472) Makemake, ir 2005. gadā atklātā trešā lielākā zināmā pundurplanēta Saules sistēmā un viens no diviem lielākajiem objektiem Koipera joslā. Tās diametrs ir aptuveni trešdaļa no Plutona diametra. Tās sevišķi zemā virsmas temperatūra (30 K) liecina, ka tā ir klāta ar sasalušu metāna, etāna un iespējams pat ar slāpekļa ledu. Tā nosaukta Lieldienu salas dievības vārdā.
2016. gada aprīlī pundurplanētai atklāts Makemakes pavadonis. Tam dots pagaidu apzīmējums S/2015 (136472) 1 jeb MK 2. Pavadoņa diametrs ir aptuveni 175 km un tas apriņķo Makemaki vismaz 21 000 km attālumā.