google/wiki40b huggingface dataset:
Dainis Karols

Biogrāfija

Pirmā specialitāte — mežsaimniecības tehniķis iegūta 1994. gadā, absolvējot Ogres meža tehnikumu.
Dainis Karols pagājušā gadsimta deviņdesmito gadu vidū aktīvi iesaistījās Zemessardzes darbā, kas rezultējas Latvijas Zemessardzes Kājnieku mācību centra darba pienākumos, pildot vada komandiera vietnieka pienākumus 1997. gadā. Kopš tā laika Dainis Karols kļuvis par vienu no tiem Zemessardzes vadītājiem, kurus ļoti atzinīgi vērtē gan dienesta kolēģi, gan padotie, gan Valsts augstākā militārā vadība. Jaunsardzes un informācijas centrā sekmīgi darbojies kā 1. novada nodaļas vadītājs.
Dainim Karolam tika uzticēts atbildīgais pienākums konsultēt Aizsardzības ministru, un kā ārštata konsultants Jaunsardzes un Zemessardzes jautājumos Dainis Karols ilgstoši sniedzis atbalstu politiskās stratēģijas jomā.

Politiskā darbība

Dainis Karols ilgstoši darbojas Latvijas Zemnieku savienībā un ieņem partijas valdes locekļa amatu. Dainis Karols ir Latvijas Zemnieku savienības Talsu nodaļas vadītājs.
Talsu novadā kā deputāts ievēlēts vairākos sasaukumos, pirmo reizi no Zaļo un Zemnieku savienības apvienotā saraksta, tad pārstāvot Latvijas Zemnieku Savienību. Pēdējās pašvaldību vēlēšanās 2017. gada 3. jūnijā Dainis Karols ieguvis 1616 balsis (saskaņā ar CVK balsu skaitīšanas aprēķinu tabulu) un saglabājis savu pirmo saraksta pozīciju.
Vilhelms Treijs

Dzīvesgājums

Vilhelms Treijs dzimis Rīgā. Četru gadu vecumā saslimis ar šarlaku un zaudējis dzirdi, tāpēc mācījies Rīgas nedzirdīgo skolā. Pēc tam mākslinieka izglītību ieguvis Blūma mākslas skolā un Latvijas Mākslas akadēmijas Tēlniecības nodaļā.
Strādājis Augusta Folca uzņēmumā par tēlnieku, bet pēc īpašnieka nāves pārņēmis šīs firmas vadību. 1936. gada 5. februārī kopā Kārli—Jāni Stārku dibina uzņēmumu «Skulptūras darbnīca — V. Treijs un K. Stārks". Piedalījies tēlniecības konkursos, ieskaitot Brīvības pieminekļa konkursu Rīgā, kur ieguvis 3. vietu. 
Neatkarīgo mākslinieku savienības biedrs no 1924. gada. Latvijas Nedzirdīgo savienības pirmais priekšsēdētājs no 1933. līdz 1937. gadam. 
Pārsvarā V. Treijs darbojies memoriālajā tēlniecībā, tomēr veidojis arī Latvijas Republikas Tieslietu ministrijas Tiesu pils Senāta zāles skulptūras un veicis tēlnieka darbus Armijas Ekonomiskajā veikalā (1938). Tēlnieks veidojis arî daudzus kapu pieminekļus, to vidū pieminekli Augustam Dombrovskim.
Izceļojis uz Vāciju.
Kristena Bella

Filmogrāfija

Lai arī Kristenas Bellas pirmā filmu loma bija filmā "Poļu kāzas" (angļu: Polish Wedding) 1998. gadā, viņa jau iepriekš bija uzstājusies uz skatuves kā arī darbojusies kā mūziķe. 2001. gadā bija viņas debija Brodvejā Bekijas Tečeres lomā izrādē "Toma Sojera piedzīvojumi". Pēc pārvākšanās uz Losandželosu Bellai bija vairākas TV viesuzstāšanās nelielās filmu epizodēs. Pirmā ievērojamā loma viņai bija televīzijas šovā Veronica Mars no 2004. gada septembra līdz 2007. gada maijam. 2007-2008 gadā viņa filmējās seriālā "Izredzētie", kurš tika translēts arī Latvijā, kanālā TV3.
2010.—2011. gada Pasaules kauss biatlonā

2010.—2011. gada Pasaules kauss biatlonā bija vairāku sacīkšu biatlona turnīrs, ko organizē Starptautiskā biatlona savienība. Sezona sākās 2010. gada 1. decembrī Estešundā, Zviedrijā, un beidzās 2011. gada 20. martā Oslo, Norvēģijā.
Pasaules kausa kopējā ieskaitē vīriem uzvaru izcīnīja norvēģis Tarjeijs Bē un sievietēm par Lielā Globusa ieguvēju kļuva somu biatloniste Kaisa Mekereinena.
Pardubices apgabals

Administratīvais iedalījums

Apgabalā 4 apriņķi - Hrudimas apriņķis, Pardubices apriņķis, Svitavu apriņķis, Ūstu pie Orlices apriņķis.
Garkalne (stacija)

Vēsture

Staciju ierīkoja līdz ar dzelzceļa izbūvi 1889. gadā, neapdzīvotā mežainā apvidū kā izmaiņas punktu, lai varētu samainīties vilcieni garajā posmā starp Juglas un Inčukalna stacijām. Stacija tika nosaukta Rodenpois pēc tuvākās lielākās apdzīvotās vietas Rodenpoisas (tagad Ropaži). Pirmā pasaules kara laikā no šīs stacijas bija izbūvēti vairāki šaursliežu dzelzceļi Allažmuižas un Zaķumuižas virzienos (750 mm platumā), kā arī 600 mm platumā Gaujasmuižas (Ādažu) virzienā. Šaursliežu dzelzceļu ritošā sastāva apkalpošanai stacijā ierīkots depo. Kopš 1919. gada Latvijas valsts dzelzceļi staciju pārdēvēja par Ropažu staciju.
20. gadsimta 80. gadu beigās Valkas virziena līniju bija plānots elektrificēt līdz Siguldai un kontakttīkls tika uzbūvēts līdz Ropažu stacijai. 90. gados posmā Jugla—Ropaži vadi tika demontēti.
Ar satiksmes ministra 2011. gada 24. janvāra rīkojumu Nr. 01-03/31 no 2011. gada 29. maija dzelzceļa stacija „Ropaži” pārdēvēta par dzelzceļa staciju „Garkalne”.
2016. gadā Latvijas valdība atbalstīja Aizsardzības ministrijas lūgumu atļaut ASV armijai izmantot Garkalnes staciju. 2018. gadā tika pabeigts Garkalnes stacijas modernizācijas projekts — izbūvētas jaunas, militārās tehnikas pārkraušanai piemērotākas rampas un jauns dzelzceļa posms.
29. februāris

29. februāris ir diena, kas Gregora kalendārā ir reizi četros gados; gados, kas dalās ar 4, piemēram, 1988., 1996., 2008., 2016. vai 2020. gadā (izņemot gadsimtu gadus, kas nedalās ar 400, piemēram, 1900.). Šādus gadus sauc par garajiem gadiem. 29. februāris ir gada 60. diena, līdz gada beigām ir atlikušas 306 dienas.
Braslava

Ģeogrāfija

Pilsēta izvietojas Drivjatu ezera ziemeļu piekrastē, kas ietilpst Braslavas ezeru sistēmā, 220 kilometrus no Vitebskas un 240 kilometrus no valsts galvaspilsētas Minskas. Pa autoceļiem saistīta ar Druju, Mjoriem, Šarkovščinu, Vidziem un Daugavpili.

Izglītība

Pilsētā atrodas ģimnāzija, 2 vidusskolas, sporta skola, mākslas skola un 2 bibliotēkas.

Vēsture

Braslava ir viena no senākajām Baltkrievijas pilsētām. 9. gadsimtā šajā vietā pastāvēja latgaļu un kriviču apdzīvotās vietas, kas kļuva par pamatu vēlākai pilsētas attīstībai. Saskaņā ar Maceja Strijkovska "Polijas, Lietuvas, Žemaitijas un Krievzemes vēsturi" Braslava pirmo reizi pieminēta 1065. gadā. Sākotnēji pilsētas nosaukums bija Brjačilsavļa, Brjačislava par godu Polockas kņazam Bračislavam Izjaslavičam, kas šajā vietā uzcelā pierobežas cietoksni. 14. gadsimtā Braslava tika iekļauta Lietuvas lielkņazistes sastāvā. 15. gadsimtā pilsēta kļuva par Braslavas pavalsts centru. Savukārt 1500. gada 8. oktobrī kņazs Aleksandrs deva pilsētai Magdeburgas tiesības, kuras 1514. gadā apstiprināja Sigismunds I.
17.-18.gs. Braslava karadarbības rezultātā smagi cieta un pat vairākas reizes bijusi pilnībā sagrauta, līdz trešās Polijas dalīšanas rezultātā 1795. gadā Braslavu ieņēma Krievijas impērija un 1796. gadā tā kļuva par Lietuvas guberņas, vēlāk Viļņas guberņas ujezda centru. 1812. gada kara laikā Braslavu bija ieņēmis Napoleona karaspēks. 1913. gadā Braslavā dzīvoja 1550 iedzīvotāju, darbojās vīna darītava, slimnīca, arodskola.
Pēc Pirmā pasaules kara 1922. gadā pilsēta nokļuva Polijas Viļņas apgabala sastāvā, kur tā atradās līdz 1939. gadam. 
 1939. gadā pilsēta tika pievienota Baltkrievijas PSR, kopš 1940. gada - Braslavas rajona administratīvais centrs. 1941. gada 27. jūnijā pilsētu ieņēma nacistiskā Vācija. 1942. gada 3. jūnijā tika nošauti aptuveni 2000 ebreju. 1944. gada 6. jūnijā pilsētu atguva Sarkanā armija. 1990. gada 27. jūlijā Braslava kļuva par Baltkrievijas valsts daļu.
Velsa

Vēsture

Pēc 1535.–1542. gada Velsas aktu nosacījumiem (Laws in Wales Acts) tā tika pilnīgi iekļauta Anglijas Karalistes sastāvā un sadalīta grāfistēs. 1995. gadā Velsa atguva autonomiju Apvienotās Karalistes sastāvā.

Tūrisms

Velsā ir attīstīts lauku tūrisms, tiek piedāvātas ekoloģiski tīras preces zemnieku sētās.
Georgs Meiers

Šahista karjera

1938. gada februārī 7. Rīgas meistarības turnīra 1. apakšgrupā Meiers dalīja piekto vietu ar Zigfrīdu Solmani. Pēc šī panākuma LŠS deva iespēju abiem jaunajiem šahistiem piedalīties Mārgeitas starptautiskā turnīra rezerves grupā. Meiers tajā izcīnīja dalītu pirmo vietu, gūstot atzinīgu novērtējumu Latvijas šaha presē. Viņa portrets tika publicēts uz žurnāla "Šaha Māksla" vāka. 1938. gada Ziemassvētkos Meiers piedalījās 7. Latvijas šaha kongresa 2. priekšsacīkšu grupā un ieguva 4. vietu.
Repatriācijas rezultātā nokļuvis Pozenē, Meiers tur piedalās dažādos šaha pasākumos. Viņš kļuva par pirmo kara laika Pozenes meistarturnīra uzvarētāju (1940. gada februāris — marts). Šai turnīrā piedalījās arī bijušie rīdzinieki Nils Elisons un Udo Vite. 1940. gada 25. februārī viņš kopā ar Berlīnes meistariem Gustavu Rogmanu un Rūdolfu Elstneru sniedza simultanspēles seansu pie deviņdesmit galdiņiem. Vācu laikraksts Ostdeutscher Beobachter tā gaitu atspoguļoja rakstā ar nosaukumu "Trīs meistari pret trīsdesmitkārtīgu pārspēku". Meiers spēlēja pie 27 galdiņiem, uzvarēja 18, zaudēja 5 un neizšķirti spēlēja 4 partijas. Viņš 1940. un 1941. gadā piedalījās arī vairākos citos Pozenes turnīros. 1940. gada Lieldienu meistarturnīrā bija otrais aiz Nila Elisona, jūlijā — piektais (uzvarēja Berlīnes meistars Kārlis Ahuess).
1946. gadā Meiers piedalījās Klausa Junges memoriālā, kurā desmit dalībnieku konkurencē bija tikai devītais. 1948. gadā Augšpfalcas čempionātā Rēgensburgā viņš bija sekmīgāks, izcīnot trešo vietu.
Kerijs Kings

Biogrāfija

Kerijs Kings dzimis 1964. gadā 3. jūnijā Losandželosā, Kalifornijā. Viņa tēvs bija aviomehāniķis, bet māte strādāja dienējošajā telefona kompānijā.
Viņš bija jaunākais bērns ģimenē. Skolā, pēc personīgā Kerija apgalvojuma, viņš bija izcilnieks, reiz pat uzvarēja skolas matemātikas olimpiādē. 12. klasē viņš studēja matemātisko analīzi un pirmajā semestrī saņēma — A, bet otrajā — E, pēc kuras viņš izlēma, ka studēt pietiek.
Ar mūziku nodarbojās jau jaunākajos skolas gados, pirmo ģitāru saņemot 13 gadu vecumā no tēva, kurš, tādā veidā mēģināja atrast dēlam vaļasprieku. Pabeidzot skolu, vairs nebija vēlme turpināt izglītību, tādēļ Kings aizrāvās ar grupas radīšanas ideju.

Slayer

Kerija grupa Slayer parakstīja līgumu ar ierakstu kompāniju Metal Blade Records. Par finansējuma avotu kļuva Kinga tēvs, kurš deva līdzekļus grupai. Pats Kerijs apgalvoja, ka tēvs lepojās ar dēla nodarbošanos, bet pats muzikants deva viņam klausīties savas grupas ierakstus izlases kārtībā.
Pēc pirmās plates un "Haunting The West Coast" Kerijs Kings uz laiku aizgāja no Slayer un pievienojās Deiva Masteina jaunajai grupai Megadeth. Par spīti tam, ka Masteins gribēja, lai Kings paliek grupā kā pastāvīgs dalībnieks, Kerijs atgriezās Slayer pēc pieciem koncertiem, paziņojot, ka Megadeth "aizņem pārāk daudz viņa laika".
No tā brīža King paliek par pastāvīgu grupas Slayer ģitāristu: grupa, bieži uzstājas mūzikas un dziesmu tekstu autora lomā.

Citi projekti

Paralēli darbam Slayer Kings ir piedalījies vairākos citos muzikālos projektos. Pie Reign in Blood ieraksta grupas producents Riks Rubins nodarbojās arī ar Beastic Boys debijas albuma producēšanu. Viņaprāt, dziesmā No Sleep till Brooklyn pietrūka ģitāras solo, tāpēc viņš piedāvāja Kerijam Kingam par dažiem simtiem dolāru uzrakstīt iztrūkstošo daļu. Kings tāpat uzrakstija ģitāru daļa dziesmai Goddamn Electric Pantera albumam — Reinventing the Steel.

Personība

Kinga dziesmu tematika ir saistīta ar sātanismu, kaut arī pats muzikants atklāti paziņoja, ka nekad nav ticējis nedz dievam, nedz sātanam. Dokumentālajā filmā Metalists Journey 2005 viņš paziņoja, ka "reliģija ir dižena smadzeņu skalošana, gan Amerikā, gan visā pasaulē."
Pēc Hennka Seiplja vārdiem, Kings ir "īsts metālista puisis, kurš patiešām ir īsts un nemēģina būt citāts. Viņš patiešām ir draudzīgs puisis, kas ir ļoti pieklājīgs, bet stingrs attiecībā uz savu viedokli. Viņš nebaidās būt pretrunā. Viņš ir īsts".
Kopā ar savu otro sievu Aijīšu Kingu dzīvo Kalifornijā. Viņš arī audzina meitu - Šaianu Kimberliju no pirmās laulības.
Sunākste

Vēsture

Uzskata, ka jau Livonijas ordeņa Sēlpils fogtejas laikā 1516. gadā Frīdrihs fon Plāters Sunākstē dibinājis vikāriju, bet 1570. gadā, pirmā Kurzemes un Zemgales hercoga Gotharda Ketlera laikā, celta senākā Sunākstes baznīca. Apvienotajai draudzei 1742. gadā ar mācītāja Radecka gādību uzcēla jaunu Sēlpils-Sunākstes draudzes koka baznīcu, kas līdz 1816. gadam atradās tagadējā Sunākstes pagastā pie senā ceļa uz Koknesi mūsdienu „Zvanītāju” māju vietā. Tajā no 1766. līdz 1796. gadam sprediķoja Vecais Stenders un vēlāk viņa dēls Jaunais Stenders. 1816. gada augustā, tuvējam Pīrāgu krogam aizdegoties, liesmās aizgāja bojā arī Sunākstes baznīca.
Pēc I Vispārīgajiem latviešu Dziedāšanas svētkiem mācītājs Kārlis Gotlobs Stenders 1873. gada 22. augustā 10 priekšpusdienā atjaunotajā Sunākstes baznīcā, pēc tam pie G. F. Stendera kapa un mācītājmuižas parka audzē sarīkoja dziedāšanas svētkus, kurā piedalījās astoņi kori no sešām Kurzemes guberņas Sēlpils draudzes novada dziedāšanas biedrībām ar aptuveni 200 dziedātājiem. 
Sunākstes mācītājmuižas birztalā risinājās dziesmu kari un pirmo vietu ieguva Sunākstes jauktais koris. “Latviešu Avīzes” un “Mājas Viesis” ziņoja, ka svētkos bijuši pieci līdz seši tūkstoši klausītāju.  
Pēc Kurzemes tautskolu pārskata 1875. gadā Sunākstes draudzes skolās mācījās 241 skolēns.
Tagadējais Sunākstes ciems izveidojies pie 1878. gadā uzbūvētās Lielsunākstes Piksteres pagasta skolas.
Līga Rundāne

Biogrāfija

Līga Rundāne dzimusi 1970. gada 26. jūnijā Ludzas rajona Nautrēnu pagastā Ontona un Genovefas Zvīdru ģimenē. 1988. gadā beigusi Nautrēnu vidusskolu, 1996. gadā Rēzeknes Augstskolas Humanitāro fakultāti. Kopš 1997. gada strādājusi Kārsavas vidusskolā par latviešu valodas un literatūras skolotāju. Interesē psiholoģija, Austrumu kultūra, literatūra.
No 2007. līdz 2010. gadam studējusi Rīgas Stradiņa universitātē, iegūstot maģistra grādu veselības zinātnē mākslas terapeita specialitātē ar specializāciju drāmas terapijā. Drāmas terapija ir viens no mākslas terapijas veidiem. L. Rundāne ir biedrības "Latvijas Drāmas terapijas asociācija" valdes priekšsēdētāja.
Strādā gan skolā, gan veselības aprūpes jomā. No 2017. gada septembra strādā Āgenskalna Valsts ģimnāzijā par latviešu valodas un literatūras skolotāju, paralēli arī drāmas terapijas privātpraksē.
2008. gadā saņēmusi latgaliešu kultūras gada balvu "Boņuks" par labāko dzeju. 2010. gadā saņēmusi latgaliešu kultūras gada balvu "Boņuks" kā gada skolotājs.
Dzegužu iela (Rīga)

Ielas raksturojums

Dzegužu iela ir 600 metrus gara asfaltēta iela Iļģuciema apkaimē. Tā sākas krustojumā ar Slokas ielu un Sēlpils ielu. Iela krustojas ar Skrundas ielu, Saukas ielu un Buļļu ielu un beidzas krustojumā ar Embūtes ielu. Dzegužu ielā atrodas dažāda veida dzīvojamā apbūve. Pie krustojuma ar Slokas ielu atrodas Valsts ugunsdzēsības un glābšanas dienesta 5. daļa (Slokas ielā 66).
Posmā starp Saukas un Embūtes ielu Dzegužu iela ir Dzegužkalna parka ziemeļrietumu robeža. Ielas nosaukuma izcelsme saistīta ar atrašanos līdzās Dzegužkalnam. Līdzās ielai atrodas Dzegužkalna estrāde.
Poseidons

Poseidons (grieķu Ποσειδῶν) sengrieķu mitoloģijā ir jūras valdnieks, viens no galvenajiem Olimpa dieviem. Poseidons ir arī zemestrīču un zirgu dievs. Senākajos uzskatos Poseidons saistīts arī ar auglību (ar valgmi, kas dod auglību).
Etrusku un romiešu mitoloģijā Poseidonu pazīst kā Neptūnu.
Mikēnu kultūrā Poseidons bija nozīmīgāks dievs nekā Zevs.

Poseidona rašanās un nākšana pie varas

Poseidons bija Krona un Rejas dēls. Viņu, tāpat kā viņa brāļus un māsas, izņemot Zevu, tūlīt pēc piedzimšanas aprija Krons, bīdamies, ka kāds no bērniem varētu viņu gāzt. Sasniedzis pilngadību, Zevs piespieda Kronu atrīt pārējos bērnus un atbrīvoja Krona brāļus gigantus, hekatonheirus un ciklopus no Tartara. Kopā ar viņiem un saviem brāļiem un māsām Zevs gāza Kronu un pārējos titānus.
Pēc kaujas Zevs, Poseidons un Aīds sadalīja pasauli, velkot lozes, - Zevs turpmāk valdīja pār debesīm un gaisu, Poseidons pār ūdeņiem, bet Aīds par mirušo pasauli (pazemi).
Poseidona atribūts ir trijzaris.

Poseidons un Odisejs

Poseidons vienīgais pretojās Olimpa dievu lēmumam Odisejam ļaut atgriezties Itakā (jo Odisejs bija padarījis aklu Polifēmu, Poseidona dēlu), uzsūtot Odisejam vairākas vētras.

Pielūgsme

Vairākās grieķu pilsētās Poseidons bija viens no galvenajiem dieviem. Atēnās par viņu nozīmīgāka bija tikai Atēna, savukārt Korintā viņš bija galvenais pilsētas dievs.
Poseidonu dēvēja par "zemes tricinātāju", viņš bija zemestrīču dievs. Uzskatīja, ka viņš vainojams arī atsevišķu psihisko slimību, kā arī epilepsijas izraisīšanā.
Poseidonam drošu ceļojumu lūdza jūrnieki, dažkārt - ziedojot zirgus.
Latvijas Top 40 Nr. 1 (2016)

Latvijas Top 40 ir nacionālās apraides sabiedriskās radiostacijas Latvijas Radio 5 veidotais iknedēļas populārāko dziesmu saraksts. Šajā rakstā ir apkopots to dziesmu saraksts, kas 2016. gadā Latvijas radiostacijas Latvijas Radio 5 iknedēļas populārāko 40 dziesmu sarakstā "Latvijas Top 40" ieguva 1. vietu.

Top 40 sastādīšanas princips

Latvijas Top 40 tiek veidots, apkopojot Latvijā populārāko Top 40 formāta radiostaciju (European Hit Radio, Radio SWH, Star FM, Capital FM un Pieci.lv) iknedēļas airplay, jeb visvairāk atskaņoto dziesmu, datus un klausītākās dziesmas Spotify, Deezer, Draugiem.lv mūzikas straumēšanas pakalpojumos, kā arī skatītākos mūzikas video portālā YouTube.
A Girl Like Me

Sarakstīšana

Rianna atkal sarakstīja albumu ar producentu Evanu Rodžersu un Karlu Sturkenu, kurš sarakstīja lielāko daļu dziesmu no viņas iepriekšējā albuma Music of The Sun.
Brunavas baznīca

Vēsture

Brunavas baznīca ir uzcelta 1773. gadā pulkveža Brunava sievas Margaritas vadībā. Vēlākos gados to Tukuma un Jelgavas baznīcu cēlāja prāvesta Kazimira Jasenas vadībā laika posmā no 1897. līdz 1900. gadam atjaunoja, pārbūvēja, piebūvējot divus aptuveni 15 metrus augstus torņus kā arī paplašināja. Līdz inkorporācijai Rīgas bīskapijā 1920. gadā Brunava piederēja Poņevežu dekanātam un saucās Brunoviški.
Baznīca 1976. gadā no ārpuses apšūta ar dēļiem un nokrāsota dzeltenā krāsā. Priekšā neliels vējtveris ar ieejas durvīm uz visām trim pusēm.
Brunavas baznīcas fasāde un zvanu torņa fasāde atjaunota, saglabājot iepriekšējo tumši brūno krāsu,  2016. gada vasarā (maijs līdz augusts) priestera A.Vizbeļa laikā. Priesteris A.Vizbelis savas kalpošanas laikā daudz ir darījis baznīcas un teritorijas atjaunošanā - apzāģēti lielie koki, nokrāsoti baznīcas torņi un sēta ap baznīcu, sakārtota baznīcas teritorija.

Draudze

Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas Jelgavas diecēzē. Draudzi apkalpo prāvests Arnis Vizbelis. Svētā Mise tiek svinēta svētdienās pulksten 9.00, svētku dienās un dažkārt arī darba dienās.
Draudzē svētdienās notiek svētdienas skola, kurā aicināti piedalīties bērni no 5-13 gadiem.

Draudzes lielākie svētki

Draudzes lielākie svētki un atlaidu dienas ir Triju Ķēniņu svētki, Kristus ciešanu svētdiena, Baltā svētdiena, Dieva apredzības svētki un Svētā Jāņa Kristītāja svētki (40 stundas).

Tehniska informācija

Brunavas baznīca ir koka celtne ar cinkota skārda jumtu. Tā ir viennavas telpa ar cementa grīdu. Dievnama celtne sākotnēji bija 11 metrus gara un 7 metrus plata. Pēc pārbūves celtne kļuva 20 x 13 x 8 metrus liela. Divi baznīcas būvētie torņi atrodas baznīcas priekšpusē un izvirzīti uz āru. 1976. gadā baznīca tika apšūta ar dēļiem un nokrāsota. Dievnama priekšā ir uzbūvēts vējtveris ar ieejas durvīm uz visām trijām pusēm. Baznīca nav apkurināma. Ap baznīcu ir mūra žogs.

Interjers

Baznīcā ir aplūkojami 18. gadsimta altāri, kas ir valsts nozīmes mākslas pieminekļi. (Aizs. Nr. 3004), kā arī 18.gadsimta beigās darinātas lustras no metāla, stikla, satur 18 sveces.

Baznīcas priesteri

Aivars Taukuls
Romāns Grantovskis
Arnis Vizbelis, kalpot Brunavas draudzē sācis no 2009. gada, kalpo pašlaik.
Sergejs Brins

Dzīvesgājums

Dzimis Maskavā, Padomju Savienībā matemātiķa Mihaila Brina un viņa sievas inženieres Jevgēņijas Brinas ģimenē. Kad Sergejam bija seši gadi, ģimene emigrēja uz Amerikas Savienotajām Valstīm. Šeit viņš Mērilendas Universitātē ieguva bakalaura grādu, bet Stenforda Universitātē pabeidza maģistrantūru un vēlāk arī doktorantūru datorzinātnē. Jau studiju laikā aizrāvies ar programmēšanu. Kopā ar Leriju Peidžu viņš publicēja konceptuālu zinātnisku rakstu The Anatomy of a Large-Scale Hypertextual Web Search Engine  un izstrādāja jaunu meklētājprogrammu, kas 1998. gadā kļuva pazīstama kā Google. 2011. gadā Brina kapitāls sastādīja 16,7 miljardus dolāru.
Vinčenco Bellīni

Dzīvesgājums

Dzimis 1801. gada 3. novembrī Katānijas mūziķa Rozario Bellīni ģimenē. Mācījās komponēšanu pie sava vectēva Vinčenco Tobia Bellīni, studēja Neapoles konservatorijā Reale Collegio di Musica di San Sebastiano (1819-1825) un kā nobeiguma darbu iestudēja savu pirmo operu Adelson e Salvini. 1926. gadā Neapoles Teatro San Carlo tapa iestudēta viņa otrā opera Bianca e Fernando. Tās panākumu iespaidā viņš pārcēlās uz Milānu un iestudēja operu Il Pirata (1827) un La Straniera (1829), kļūdams par vadošo itāļu komponistu.
1829. gadā Parmas Teatro Ducale iestudēja viņa Zairu, Teatro La Fenice Venēcijā I Capuleti e i Montecchi (1830), bet Teatro Carcano Milānā La sonnambula (1831). Viņa nākamā opera Norma 1831. gadā La Scala teātrī tika izsvilpta. 1832. gadā viņš atgriezās Sicīlijā, kur tika triumfāli uzņemts. Opera Beatrice di Tenda 1833. gadā piedzīvoja neveiksmi Teatro La Fenice Venēcijā, kas noveda pie strīdiem ar dzejnieku F. Romani, kas līdz tam bija rakstījis visu viņa operu libretus.
Savu pēdējo operu I puritani viņš komponēja Parīzes operteātrim, kas to ar panākumiem uzveda 1835. gadā.
Miris 1835. gada 23. septembrī no hroniskas aknu slimības Pjuto pie Parīzes.
Augusts Voss

Biogrāfija

Dzimis 1919. (pēc citiem datiem 1916.) gada  30. oktobrī Saltikovas (Салтыково) sādžā Tjumeņas guberņā Sibīrijas latviešu zemnieka ģimenē. 
Pabeidza Tjumeņas skolotāju institūtu un no 1939. līdz 1940. gadam bija skolotājs vidusskolā. 1940. gadā iesaukts armijā, Otrā pasaules kara laikā bijis politiskais darbinieks frontē. 1945. gadā sācis politisko darbību Latvijā, bija LVU LKP sekretārs (1950), pēc nacionālkomunistu sagrāves bija speciālists "proletāriskā internacionālisma un tautu draudzības" jomā. 1960. gadā kļuvis par LKP CK sekretāru, 1966. gada 15. aprīlī — par LKP CK pirmo sekretāru, nomainot amatā uz Maskavu pārcēlušos Arvīdu Pelši. Tajā pašā gadā pirmoreiz kļuvis par PSRS Augstākās padomes deputātu.
1971. gadā kļuvis par PSKP Centrālās komitejas locekli. 1984. gada 14. aprīlī LKP CK pirmā sekretāra amatā Vosu nomainīja Boriss Pugo, savukārt Voss kļuva par PSRS Augstākās padomes Tautību padomes priekšsēdētāju. 1989. gadā zaudēja Augstākās padomes deputāta mandātu un arī Tautību padomes priekšsēdētāja amatu. 1990. gadā izslēgts no PSKP CK. 1994. gada 10. februārī miris Maskavā.
Voss prata runāt latviski, tomēr publiski šo prasmi neizmantoja.
Kazimirs fon Meijendorfs

Dzīves gājums

Cēlies no Meijendorfu dzimtas. Dzimis Mazstraupes pilī 1749. gada 15. oktobrī atvaļināta Krievijas impērijas armijas virsnieka Georga Johana fon Meijendorfa (1718–1771) ģimenē.
1765. gadā iestājās Krievijas impērijas militārajā dienestā, 1773. gadā paaugstināts par Ingermanlandes karabinieru pulka majoru, 1776. gadā par apakšpulkvedi, 1787. gadā par brigadieri. Krievu-turku kara (1787—1792) laikā piedalījās Očakovas cietokšņa ieņemšanā, paaugstināts par ģenerālmajoru.    
No 1792. gada komandēja Jekaterinoslavas kirasieru pulku, paaugstināts par ģenerālleitnantu (1792), tad par ģenerālporučiku (1794). 1795. gadā viņu iecēla par Rīgas vietniecības pārvaldnieku. 1799. gadā viņu paaugstināja par kavalērijas ģenerāli.       
Napoleona karu laikā ģenerālis K. Meijendorfs bija Somijas guberņas (Финляндская губерния) kara gubernators (1803—1807) Viborgā.
Pēc atvaļināšanas no militarā dienesta 1807. gadā apmetās uz dzīvi savā Mazstraupes pilī.
Miris 1813. gada 29. janvārī.