google/wiki40b huggingface dataset:
Manifests visiem Igaunijas iedzīvotājiem

Manifests visiem Igaunijas iedzīvotājiem jeb Igaunijas patstāvības manifests bija 1918. gada 24. februārī publicēts dokuments, ar kuru Igaunijas Zemes padomes Vecāko padome pasludināja neatkarīgas demokrātiskas Igaunijas Republikas izveidi.

Priekšvēsture

Pēc Februāra revolūcijas Krievijas Pagaidu valdība 1917. gada 12. aprīlī Vidzemes guberņas ziemeļu apriņķus pievienoja autonomajai Igaunijas guberņai. 1917. gada 29. novembrī arī Narva tika atdalīta no Pēterburgas guberņas un pievienota Igaunijas guberņai.
Vidzemes landtāgs 1917. gada 31. decembrī nolēma prasīt Igaunijas un Vidzemes atdalīšanu no Krievijas un Vidzemes bruņniecība pilnvaroja Heinrihu fon Štriku tās vārdā slēgt līgumus ārvalstīs. 1918. gada 28. janvārī fon Štriks Stokholmā Padomju Krievijas vēstniekam Zviedrijā Vorovskim iesniedza bruņniecības neatkarības deklarācijas, atsaucoties uz Baltijas provinču senajām privilēģijām un pēc Lielā Ziemeļu kara 1721. gadā Nīštatē parakstīto Krievijas-Zviedrijas miera līgumu.

Tapšana

Brestļitovskas miera sarunās1918. gada sākumā Vācija pieprasīja Krievijai atteikties no Baltijas provincēm un Ukrainas. 
Pēc Trocka atteikšanās turpināt sarunas 1918. gada 18. februārī sākās plašs vācu armijas uzbrukums (operācija "Dūres sitiens") no pozīcijām Latvijā un Igaunijas arhipelāga salās. 
Igaunijas zemes padomes Vecāko padome izveidoja darba grupu patstāvīgas valsts proklamēšanas sagatavošanai, kuras sastāvā bija Karls Asts, Jiri Jāksons, Juhans Kuks un Jiri Vilmss, 19. februārī Vecāko padome izveidoja Igaunijas Glābšanas komiteju trīs cilvēku sastāvā Konstantīns Petss, Jiri Vilmss und Konstantīns Koniks.
21. februārī padome apstiprināja manifesta tekstu. 23. februāra vakarā manifestu Vecāko padomes vārdā izsludināja no Pērnavas teātra Endla balkona, 24. februārī to izsludināja Vīlandes pilsētas galva Gustavs Taltss un to izlīmēja uz plakātiem Tallinā, 25. februārī to izziņoja Tallinā un Paidē, bet 26. februārī Rakverē. Īsi pirms vācu karaspēka ienākšanas Tallinā 1918. gada 25. februārī manifests tika publicēts avīzē Päevaleht.

Saturs

"Šajā liktenīgajā stundā Igaunijas Zemes padome kā savas zemes un tautas likumīgā pārstāve spējusi panākt tautvaldībā piedalošos Igaunijas politisko partiju un organizāciju vienprātīgu lēmumu un, īstenojot tautu pašnoteikšanās tiesības, ir atzinusi par vajadzīgu spert šādu izšķirīgu soli, lai noteiktu Igaunijas zemes un tautas tālāko likteni: ar šo dienu Igaunija tās vēsturiskajās un etnogrāfiskajās robežās tiek pasludināta par neatkarīgu demokrātisku republiku."
"Neatkarīgās Igaunijas robežās ietilpst: Harju novads, Lēnes novads, Jervas novads, Viru novads kopā ar Narvas pilsētu un tās apkārtni, Tartu novads, Veru novads, Vīlandes novads un Pērnavas novads kopā ar Baltijas jūras salām — Sāremā, Hijumā, Muhu un citām, kur pamatā Igaunijas tauta lielākā vairumā mīt.
Republikas galīgās robežas ar Krieviju un Latviju tiks noteiktas tautas nobalsošanas ceļā, kad beigsies pašreizējais pasaules karš. Iepriekšminētajos zemes novados vienīgā augstākās un izpildu varas izpausme ir Zemes padomes nodibinātā tautas vara — Igaunijas Glābšanas Komitejas veidolā."
UTC-10

UTC-10 ir identifikators laika nobīdei no UTC par -10. Šo laiku izmanto: Havaju salas, Aļaska, Franču Polinēzija un Kuka Salas (CKT).
Augusts Krastiņš

Dzīvesgājums

Dzimis 1859. gadā Liepājā kalēja ģimenē. 
Jaunībā viņš apguva atslēdznieka un mašīnista arodu Maksa fon Volfa Inčukalna muižā. 1892. gadā Krastiņš devās uz Vāciju, vēlāk uz ASV. Strādāja Klīvlendas Braša (Brush) elektroierīču fabrikā, ap 1894. gadu uz Ameriku atbrauca arī viņa sieva Ieva ar dēliem Pauli un Arnoldu.
Braša fabrikā līdz 1896. gadam A. Krastiņš sameistaroja pašgājēju automobili, par paraugu ņemot kādu no Daimlera spēkratiem, bet 1901. gadā izveidoja savu modeli Krastin Gasoline Automobile.
1901. gadā akcionāri Krastiņa dibinātajā uzņēmumā „Krastin Auromobile Mfg. Company” ieguldīja 200 000 dolāru. Tas bija par 50 000 dolāriem vairāk nekā divus gadus vēlāk dibinātajā Henrijs Fords „Ford Motor Company”. Pirmo „KRASTIN” markas automobili kompānija izlaida 1902. gadā. Reklāmas pieteikumā bija teikts, ka šis auto esot visai atšķirīgs no tā laika tipiskajām amerikāņu mašīnām un ietver vairākus A. Krastiņa 1901. gada patentu jaunumus:
„pašattīrošās” aizdedzes sveces, pārnesumu pārslēgu, kurš darbojās ar stūres palīdzību, uzlabotas konstrukcijas karburatoru u.c. jauninājumi. 
1904. gadā ražotne nodega, ugunsgrēkā gāja bojā arī vairākas neuzbūvēto automobiļu virsbūves. Pēc postošās nelaimes A. Krastiņš zaudēja akcionāru uzticību un finansiālo atbalstu un viņa uzņēmums tika slēgts. 1909. gadā viņš kopā ar Paulu Dindžeru dibināja kompāniju D & K Mfg., vēlāk strādāja elektriskās saldētavas un laiksaimniecības mašīnu ražotnēs. Augusts Krastiņš mira 1942. gadā Klīvlendā, ASV.

Rīgas Motormuzeja auto

Rīgas Motormuzejā apskatāms Augusta Krastiņa kompānijā izgatavotais automobilis, ko 2012. gadā iegādājās kāds kolekcionārs no Latvijas. 
Tam ir priekšpusē novietots motors, piedziņa uz aizmugurējiem riteņiem ar kardānvārpstu, trīspakāpju ātrumkārba, Tonneau tipa virsbūve ar aizmugures durvīm un nolokāms stūres rats.
The Scarecrow

Konteksts

Dziesmas teksts ir eksitenciālas pārdomas. Sids Barets salīdzina savu eksistenci ar putnubiedēkļa, (Angliski "The Scarecrow" - "putnubiedēklis") kurš, lai gan ir "skumjāks", atrodas tālāk no savas bojāejas.
Amerikāņu singls, ko izdeva Tower Records, tika izdots trīs reizes starp 1967. gada jūliju un 1968. gada beigām, taču nevienu reizi tam neizdevās sasniegt tādus panākumus kā Anglijā.
Trevors Arisa

Karjera

19 gadu vecumā Kalifornijas universitātē Losandželosā spēlējošais T. Arisa tika izvēlēts NBA draftā. Viņu ar kopējo 43. numuru draftēja Ņujorkas "Knicks". Arisa savu karjeru sāka kā rezervists. Viņš bija otrais visu laiku jaunākais spēlētājs "Knicks" vēsturē. Kad Ņujorkas vienību trenēja Lerijs Brauns, Arisa izpelnījās vietu sākumsastāvā. Viņš tur spēlēja līdz brīdim, kad 2005. gada draftā "Knicks" izvēlējās Deividu Lī. 2006. gada 22. februārī T. Arisu kopā ar Peniju Hārdaveju aizmainīja uz Orlando "Magic" apmaiņā pret Stīvu Frensisu.
2007. gada 20. novembrī Arisa tika aizmainīts no "Magic" uz Losandželosas "Lakers" apmaiņā pret Braienu Kuku un Morisu Evansu. 2008. janvārī viņš salauza labās kājas kaulu un izlaida otro sezonas pusi. Viņš laukumā atgriezās izslēgšanas spēlēs Rietumu konferences finālā otrajā spēlē pret Sanantonio "Spurs". Fils Džeksons Arisu iesauca par "kobru" viņa atlētisma un aizsardzības spēju dēļ. "Lakers" sastāvā viņš kļuva par 2008.—2009. gada NBA sezonas čempionu.
Pēc divām sezonām "Lakers" T. Arisa spēlēja Hjūstonas "Rockets" un Ņūorleānas "Hornets" (pērcēlās uz šo komandu plaša miņas darījuma, kurā bija iesaistītas četras komandas, ietvaros), līdz pirms 2012.—2013. gada NBA sezonas pievienojās Vašingtonas "Wizards". 2014. gada 1. martā T. Arisa uzstādīja karjeras rezultativitātes rekordu, uzvarā pret Filadelfijas "76ers" gūstot 40 punktus (tostarp iemetot 8 trīspunktu metienus).
Pēc divām "Wizards" sastāvā aizvadītām sezonām sportists pievienojās Hjūstonas "Rockets" klubam. 2018. gada vasarā noslēdza viena gada līgumu ar Fīniksas "Suns".

Privātā dzīve

1996. gadā gāja bojā T. Arisas brālis, izkrītot no 30. stāva loga kādā Venecuēlas namā. Trevora Arisas izcelsme ir saistīta ar Dominikānu, Puertoriko un Tērksu un Kaikosu salām. T. Arisa savulaik izteicis vēlēšanos spēlēt Dominikānas basketbola izlasē, tomēr nav to realizējis.
Olafs Stumbrs

Biogrāfija

Mācījies Rīgas 45. pamatskolā. 1944. gadā kopā ar ģimeni emigrējis uz Vāciju, tur mācījies Lībekas latviešu nometnes un Neištates bēgļu nometnes ģimnāzijās. 1950. gadā izceļojis uz ASV. Studējis Losandželosas pilsētas koledžā, Kalifornijas Universitātē studējis socioloģiju. Strādājis galvenokārt par ierēdni.
Pirmās dzejas publikācijas 50. gadu sākumā jauniešu žurnālos „Neiemītā Taka” un „Raksti”. Pirmo dzejoļu krājumu "Etīdes" atzinīgi vērtēja gan kritika, gan lasītāji, tas piedzīvoja papildmetienus, kā arī 1961. gadā tika apbalvots ar Zinaīdas Lazdas balvu. Pēc grāmatas iznākšanas O. Stumbrs kļuva mazražīgs līdz 1968. gadam, kad Latvijas apciemojuma iespaidā tapa nākamie divi dzejoļu krājumi. O. Stumbrs ir viens no pirmajiem trimdas rakstniekiem, kas apmeklēja okupēto Latviju un sadarbojās ar Latvijas rakstniekiem.
ASV latviešu teātrī iestudēti O. Stumbra komiski viencēlieni „Svētku uvertīra” (1982) un „Dubultnumurs” (1983). Kopā ar sievu Dairu sarakstījis libretu un dziesmu tekstus dziesmuspēlei „A Brush with Magic” („Burvju ota”, 1981, pēc Anšlava Eglīša romāna „Homo novus”). 50.-60. gados aktīvi piedalījies trimdas teātra izrādēs. Darbojies trimdas latviešu skolās. Latvijas Rakstnieku savienības biedrs (1990).
Aleksejs Abrikosovs

Biogrāfija

Abrikosovs dzimis 1928. gadā Maskavā pataloganatomu ģimenē. Viņa tēvs akadēmiķis Aleksejs Ivanovičs Abrikosovs (1875—1955) bija patoloģiskās anatomijas katedras vadītājs Maskavas universitātes Medicīnas fakultātē. Māte Fanija Vulfa (1895—1965) bija katedras asistente un Kremļa slimnīcas patologanatomijas nodaļas vadītāja un galvenā prozektore.
Aleksejs Abrikosovs 1948. gadā ar izcilību pabeidza Maskavas Valsts universitātes Fizikas fakultāti. Viņa fizikas pasniedzējs bija Ļevs Landaus, kurš bija arī viņa kandidāta disertācijas vadītājs. Disertāciju par termisko difūziju plazmā Abrikosovs aizstāvēja 1951. gadā. Šajā pašā laikā, sākoties represijām pret ārstiem, viņa vecāki tika atlaisti no darba.
No 1951. līdz 1965. gadam Abrikosovs strādāja Fizikālo problēmu institūtā. 1955. gadā aizstāvēja doktora disertāciju augstu enerģiju kvantu elektrodinamikā. Pēc tam (1965—1988) strādāja Landaua Teorētiskās fizikas institūtā. Viņš bija viens no šī institūta dibinātājiem. No 1988. līdz 1991. gadam strādāja Augstu spiedienu fizikas institūtā. Vienlaikus strādāja arī par pasniedzēju dažādās augstskolās. 1988. gadā pēc savu lekciju materiāliem izdeva fundamentālu mācību grāmatu "Metālu teorijas pamati".
1991. gadā Abrikosovs saņēma uzaicinājumu uz Argonas Nacionālā laboratoriju un emigrēja uz ASV. Būdams Augstu spiedienu fizikas institūta direktors, ārzemju brauciena laikā palika ASV, atsakoties atgriezties Padomju Savienībā. Līdz aiziešanai pensijā strādāja Argonas Nacionālā laboratorijā. Bija pasniedzējs vairākās ASV un Lielbritānijas augstskolās. 1999. gadā ieguva ASV pilsonību.
2017. gada 29. martā Kalifornijā, gadu pēc infarkta pārdzīvošanas, Abrikosovs nomira.
Carta marina

Carta marina (no latīņu:   ‘Jūras karte’), pilnajā nosaukumā — Carta marina et Descriptio septemtrionalium terrarum ac mirabilium rerum in eis contentarum, diligentissime elaborata Annon Domini 1539 Veneciis liberalitate Reverendissimi Domini Ieronimi Quirini, ir viena no senākajām un detalizētākajām Ziemeļeiropas kartēm, ko veidojis Zviedrijas baznīcas darbinieks, diplomāts un rakstnieks Olafs Magnuss (1490—1557). Ir zināmas tikai divas par šo senākas Skandināvijas kartes.
Karti Olafs Magnuss izstrādāja Romā pēc tam, kad bija šeit ieradies diplomātiskā vizītē, no kuras gan atpakaļ Zviedrijā vairs neatgriezās, jo viņa brālis bija iejaukts reliģiskā strīdā ar Zviedrijas karali Gustavu I, kā rezultātā 1530. gadā bija spiests atstāt Zviedriju. Līdz pat mūža galam viņš nodevās Zviedrijas vēstures un ģeogrāfijas izpētei. Rezultātā tapa Carta marina un tās komentārs — grāmata Historia de Gentibus Septentrionalibus ("Ziemeļu tautu vēsture"). Informācijas avoti kartes tapšanā bija Olfa Magnusa paša ceļojumu piezīmes, Skandināvijas jūrnieku kartes, kā arī kartes no Ptolemaja darba Geographia (Ģeogrāfija).
Karte tika nodrukāta 1539. gadā Venēcijā pavisam nedaudz eksemplāros, un tā tika veltīta Venēcijas Republikas patriarham Hieronīmam Kvurīno. Karte tika drukāta deviņās daļās, izmantojot deviņas 55x40 cm lielas ksilogrāfiskās klišejas. Saliekot šos deviņus (3x3) gabalus, kas apzīmēti ar latīņu alfabēta burtiem no A līdz I, tika iegūta 1,70 m x 1,25 m liela karte. Papildu tirāžā tika izdoti kartes komentāri, kas turklāt tika pārtulkoti arī itāļu (Opera breve) un vācu (Ain kurze Auslegung und Verklerung der neuuen Mappen) valodā.
Visas nodrukātās kartes pazuda no publiskas aprites pēc 1574. gada un vēlākos gados pat tika apšaubīts, ka šāda karte vispār ir eksistējusi. Vienīgās norādes uz kartes pastāvēšanu bija saglabājušies kartes komentāru eksemplāri.
1886. gadā Oskars Brenners atrada vienu saglabājušos kartes eksemplāru Minhenes bibliotēkā (Hof- und Staatsbibliothek, tagad Bayerische Staatsbibliothek) Vācijā, kur tas atrodas vēl joprojām. 1961. gadā vēl viens kartes eksemplārs tika atrasts Šveicē, kuru jau nākamajā gadā par 150 000 Zviedrijas kronām nopirka Upsalas universitāte. Šobrīd tas atrodas Upsalas universitātes bibliotēkā (Carolina Rediviva), kur tas ir pieejams vispārējai apskatei.
Šie divi saglabājušies kartes eksemplāri ir unikālas Apgaismības laikmeta liecības un nenovērtējams avots kartogrāfijas un Ziemeļeiropas kultūras vēstures pētniekiem. Bez detalizētiem ģeogrāfisko objektu attēlojumiem karte satur arī vairāk nekā 100 miniatūras, kurās attēloti reāli un izdomāti dzīvnieki, vietējās paražas un apģērbi, kā arī vēsturiski notikumi.
Pirmā karte, kas detalizēti attēlo arī Latvijas teritoriju.
Alekss Goligoskis

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Goligoskis sāka 2007.—08. gada sezonā Amerikas hokeja līgas vienībā Skrentonas "Penguins". Sezonas otrajā pusē Goligoskis aizvadīja trīs spēles arī NHL vienībā Pitsburgas "Penguins". Sergeja Gončara un Raiena Vitnija traumu dēļ 2008.—09. gada sezonu aizsargs sāka Pitsburgā. Sezonas izskaņā kopā ar komandu aizsargs izcīnīja Stenlija kausu. 2009.—10. gada sezonā Goligoskis jau bija nostiprinājies "Penguins" rindās.
2011. gada februārī Goligoskis tika aizmainīts uz Dalasas "Stars", "Penguins" pretī saņemot Džeimsu Nīlu un Metu Niskanenu. "Stars" rindās Goligoskis aizvadīja nākamās piecarpus sezonas. 2016. gada jūnijā noslēdza piecu gadu līgumu ar Arizonas "Coyotes".
ASV hokeja izlases sastāvā spēlējis 2012. gada Pasaules čempionātā.
Revindikācija Polijā

Revindikācija (poļu: rewindykacja/akcja rewindykacji cerkwi prawosławnych w II Rzeczypospolitej) ir historiogrāfijā pieņemts apzīmējums austrumu pareizticības ierobežošanas procesam Polijas valstī starp abiem pasaules kariem. Procesa rezultātā daudzi Polijas pareizticīgās baznīcas īpašumi tika vai nu iznīcināti (tostarp divdesmito gadu vidū tika nojaukta galvenā pareizticīgo katedrāle Varšavā), vai arī nodoti valsts vai katoļu baznīcas īpašumā.
Revindikācija tika pamatota ar to, ka pēc Polija dalīšanām daudzi katoļu baznīcas īpašumi tika konfiscēti un piešķirti Krievijas pareizticīgo baznīcai. Revindikācija lielākoties skāra Polijas austrumu apgabalus, kuros vairums iedzīvotāju bija baltkrievi un ukraiņi. Tās norise bija atkarīga no vietējām varas iestādēm, parasti īpašumu nodošana tika realizēta caur tiesu. Pēc Otrā pasaules kara minētie apgabali iekļāvās PSRS, bet mūsdienās tie atrodas Baltkrievijas un Ukrainas sastāvā.
Grupu teorija

Grupu teorija ir abstraktās algebras apakšnozare, kurā tiek pētīta algebriska struktūra ar nosaukumu grupa. Tā ir viena no visvienkāršākajām algebriskajām struktūrām, taču vienlaicīgi arī viena no vissvarīgākajām, jo tā apraksta simetriju dabā.

Sasniegumi

Viens no visnozīmīgākajiem sasniegumiem matemātikā 20. gs. ir galīgo vienkāršo grupu klasifikācija. Šis apjomīgais darbs ir izkaisīts pa neskaitāmiem rakstiem, kas kopā aizņem vairāk nekā 10 000 lappušu un kuru tapšanā ir piedalījušies ap 100 matemātiķu.

Pielietojumi

Grupu teorija tiek plaši pielietota fizikā, ķīmijā un materiālu zinātnē. Fizikā ar grupu palīdzību tiek aprakstītas simetrijas, kas piemīt fizikas likumiem. Ķīmijā, kā arī molekulārajā un cietvielu fizikā grupu un to reprezentāciju teoriju lieto molekulu un kristālu simetrijas aprakstīšanai.
Germānijs

Vēsture

Germānijs ir elements, kura pastāvēšanu paredzēja Dmitrijs Mendeļejevs, 1871. gadā veidojot periodisko tabulu. Viņš tabulā atstāja vietu šim elementam un nosauca to par ekasilīciju (simbols: Es). Elementu 1886. gadā, pētot pie Freibergas iegūtā minerāla argirodīta (Ag₈GeS₆) sastāvu, atklāja vācu ķīmiķis Klemenss Vinklers. Viņš to nosauca par godu Vācijai, kuras latīniskais nosaukums ir Germania.

Atrašanās dabā

Dabā germānijs nav sastopams brīvā veidā, bet ir sastopams sulfīdu rūdās un kā piemaisījums citu metālu rūdām. Izplatītākie minerāli, kas satur germāniju, ir germanīts (Cu₂(Cu, Fe, Ge, Zn)₂ (S, As)₄), argirodīts (Ag₈GeS₆) un konfildīts (Ag₈(Sn, Ge) S₆).
Zemes garozā germānija daudzums ir 1,5×10⁻⁴ % no tā masas, kas ir vairāk nekā sudrabs, antimons vai bismuts.

Izotopi

Dabā ir sastopami pieci stabili germānija izotopi. Visizplatītākais ir germānijs-74, kura daudzums ir 36,50% no kopējā daudzuma. Pārējie izotopi ir germānijs-72 (27,45%), germānijs-70 (20,57%), germānijs-73 (7,75%) un germānijs-76 (7,73%).

Bioloģiskā nozīme

Germānijam nav bioloģiskās nozīmes, lai gan uzskata, ka tas varētu stimulēt vielmaiņu.

Izmantošana

Germāniju izmantoja, piemēram, germānija tranzistoros.
Amazones lamantīns

Izskats un īpašības

Amazones lamantīns visbiežāk ir pelēkā krāsā, bet reizēm tas ir brūngani pelēks. Tā pavēdere bieži ir kontrastaini balta vai rozā. Skatīt Amazones lamantīnu no apakšas šeit. Tiem ir bieza, krokota āda, gandrīz bez apspalvojuma. Tas ir tikai nedaudz ap muti. Šo apspalvojumu mēdz saukt par ūsām, lai gan tās nav īstas ūsas. Zobi Amazones lamantīnam aug visu mūžu, un tie ir tikai dzerokļi. Zobi lēnām no žokļa dziļuma virzās uz žokļa priekšpusi. Izbīdījušies tie izkrīt, bet dziļumā izaug jauns zobs.
Izņemot diskutablo pundurlamantīnu, Amazones lamantīns ir mazākais lamantīnu ģintī. Tas ir slaidāks un vieglāks kā divas pārējās lamantīnu sugas. Mātītes ir nedaudz lielākas par tēviņiem. Ķermeņa garums ir apmēram 275 cm, svars 365—545 kg. Lamantīna priekškājas ir pārveidojušās par airkājām. Atšķirībā no citiem lamantīniem Amazones lamantīnam uz airkājām nav nagu. Pakaļkājas nav redzamas, to rudimentārie kauli slēpjas dziļi muskuļu slānī. Astes forma atgādina airi.

Uzvedība

Amazones lamantīns ir unikāls starp pārējiem lamantīniem ar to, ka tas nekad nepamet saldūdeni. Tas visu laiku atrodas zem ūdens, pabāžot laukā tikai pašu degungalu, lai elpotu. Tāpat kā visi pārējie lamantīni tas ir veģetārietis un pārtiek no dažādiem ūdensaugiem. Lietus sezonas laikā dzimst mazuļi, tikko upes sāk pārplūst. Sausās sezonas laikā Amazones lamantīni var tikt iesprostoti slēgtās ūdens tilpnēs, tā kā Amazones ūdens līmenis krītas. Ir zinātnieki, kas uzskata, ka Amazones lamantīni spēj ilgstoši gavēt sausās sezonas laikā.
Parasti piedzimst viens mazulis pēc 1 gada grūsnības perioda. Starp māti un mazuli ir ļoti ciešas attiecības. Māte mazuli reizēm nes uz muguras vai piespiež ar airkjāju cieši pie sava sāna. Amazones lamantīni ir sociāli dzīvnieki. Kādreiz tie veidoja lielus lamantīnu barus, bet mūsdienās, tā kā to skaits ir dramatiski samazinājies, bari nav lielāki par 4—8 dzīvniekiem.
Lamantīnu ienaidnieki bez cilvēiem ir jaguāri, krokodili un haizivis.
Tornaļa

Vēsture

Pirmoreiz rakstos minēta 1245. gadā. Tāpat kā lielākā daļa no Slovākijas teritorijas, Tornaļa gadsimtiem atradusies Ungārijas sastāvā. Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. No 1948. līdz 1992. gadam pilsētas nosaukums bija Šafārikovo (Šafárikovo) par godu Pavelam Jozefam Šafārikam. No 1993. gada - Slovākijas sastāvā.

Cilvēki

Pēc etniskās piederības vairums pilsētas iedzīvotāju ir ungāri (62,14 %), dzīvo arī slovāki (29,77 %) un čigāni (6,7 %). Pēc reliģiskās pārliecības - katoļi (49,37 %), nereliģiozi (17,03 %) un luterāņi (7,33 %).
Viktors Lobačovs

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Lobačovs sāka 2004.—05. gada sezonā, kad aizvadīja deviņas spēles Latvijas hokeja līgas kluba HK Rīga 2000 sastāvā. 2006.—07. gada sezonu uzbrucējs aizvadīja HK Liepājas Metalurgs, savukārt 2007.—08. gada sezonā spēlēja Tartu "Big Diamonds" rindās. 2008. gada vasarā pievienojās Baltkrievijas Ekstralīgā spēlējošajai DHK Latgale, taču tad atgriezās Latvijas līgā, no 2009. līdz 2011. gadam spēlējot HK Ozolnieki/Monarhs sastāvā. 2010.—11. gada sezonā viņš bija līgas rezultatīvākais spēlētājs.
2011.—12. gada sezonu hokejists aizvadīja Francijas 2. līgas klubā HC Mulhouse, kļūstot par līgas čempionu, taču tad vēl vienu sezonu aizvadīja Ozolniekos. 2013. gada vasarā pievienojās Rīgas "Prizma", kopā ar to nākamajā sezonā izcīnot Latvijas čempiona titulu, bija arī komandas rezultatīvākais spēlētājs. 2014. gadā kļuva par komandas kapteini. 2016.—17. gada sezonā Lobačovs vēlreiz bija komandas rezultatīvākais spēlētājs. 2017.—18. gada sezonu aizvadīja HK Mogo un HK Daugavpils rindās.
Digital Mystikz

Digital Mystikz ir Londonas dubstep projekts, kurā darbojas divi producenti - Mala un Coki. Kopā ar citu dubstep mākslinieku - Loefah - viņi pārrauga leibla DMZ darbību, kā arī nodarbojas ar regulārā pasākuma DMZ organizēšanu.
Projekta pazīstamākais skaņdarbs ir Anti War Dub, ko 2006. gadā izdeva ierakstu kompānija DMZ. un kas tika atzīts par 2006. gada labāko skaņdarbu portāla dubstepforum.com rīkotajā aptaujā. Tāpat tas tika iekļauts 2006. gada filmas Children of Men skaņu celiņā.
Mērogojama vektoru grafika

Mērogojama vektoru grafika, arī SVG (angļu: Scalable Vector Graphics), ir uz XML-bāzēts vektorattēla formāts, kas paredzēts divdimensionālai grafikai ar interaktivitātes un animācijas iespēju. SVG specifikācija ir atvērtais standarts, kuru kopš 1999. gada izstrādā Vispasaules Tīmekļa konsorcijs (W3C).
SVG attēli un to īpašības tiek definētas XML-teksta failos. Tas nozīmē, ka tie var tikt atrasti, indeksēti, skriptēti un saspiesti. Gluži kā citus XML-failus, SVG attēlus var izveidot un rediģēt ar jebkuru teksta redaktoru. Nereti SVG failus veido ar  grafisko programmu.
SVG attēlošanu atbalsta lielākā daļa mūsdienu tīmekļa pārlūku, piemēram, Mozilla Firefox, Internet Explorer, Google Chrome, Opera, Safari un Microsoft Edge..
Organisms

Bioloģijā un ekoloģijā organisms ir dzīva būtne. To izcelšanās jautājums vēl joprojām ir strīdīgs un diskutējams.
Tiek izšķirtas divas galvenās organismu kategorijas: eikarioti un prokarioti. Tiek uzskatīts, ka prokariotiem var izšķirt divas atšķirīgas sfēras: baktērijas un arhebaktērijas, kuras savā starpā nav tuvākas kā ar eikariotiem. Intervāls starp prokariotiem un eikariotiem ir plaši aplūkojis galvenās trūkstošās atšķirības evolūcijas vēsturē. Divi eikariotiskie organoīdi - mitohondriji un hloroplasti parasti tiek uzskatīti par atvasinātiem no endosimbiotiskām baktērijām.
Daina Gudzinevičūte

Sportista karjera

Kopš 1986. gada Lietuvas šaušanas komandas dalībniece. Sasniegusi un uzlabojusi 9 Lietuvas rekordus. 1988.-1989. gadā PSRS izlases komandas dalībniece. 1988. gadā uzvarēja Eiropas čempionāta individuālās un komandas sacensībās (PSRS komandā). 1996. gada  olimpiskās spēlēs Atlantā ieņēma desmito vietu dubletu tranšejas stenda šaušanā.
Šaušana tranšeju stendā olimpiskajās spēlēs ir iekļauta kopš 2000. gada olimpiskām spēlēm Sidnejā. Šajā disciplīnā  Daina Gudzinevičūte sašāva kvalifikācijas kārtā  71 no 75, finālā 22 no 25 mērķiem. Ar kopējo punktu skaitu 93 punkti viņa ieguva pirmo vietu un šis rezultāts kļuva par šī šaušanas veida olimpisko pirmrekordu.
2004. gada Olimpisko spēļu kvalifikācijas kārtā D. Gudzinevičūte sašāva 55 no 75 mērķiem un finālā neiekļuva. Labāk veicās 2008. gada Olimpiskās spēlēs, kur viņa bija finālistu vidū un izcīnīja augsto 5. vietu.
Līdz 2005. gadam D. Gudzinevičūte strādāja Valsts robežsardzes dienestā.
2012. gada 12. oktobrī viņa tika ievēlēta Lietuvas Nacionālās Olimpiskās komitejas prezidenti.

Valsts apbalvojumi

2001. gadā apbalvota ar Lietuvas Dižkunigaiša Ģedimina ordeņa komandiera lielkrustu.