google/wiki40b huggingface dataset:
Vojtehs Polāks

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru sāka 2000.—01. gada sezonā, kuras gaitā debitēja Čehijas Ekstralīgas kluba HC Karlovy Vary rindās. Komandas sastāvā viņš spēlēja līdz pat 2004.—05. gada sezonas vidum, kad pārcēlās uz Jihlavas "Dukla" vienību.
2005.—06. gada sezonu Polāks sāka Amerikas hokeja līgas kluba Aiovas "Stars". 2005.—06. un 2006.—07. gada sezonās uzbrucējs aizvadīja kopumā piecas spēles arī NHL klubā Dalasas "Stars". 2007.—08. gada sezonas vidū uzbrucējs atgriezās HC Karlovy Vary sastāvā.
2008. gadā Polāks pievienojās HC Oceláři Třinec rindām, 2011. gadā kopā ar klubu izcīnot Čehijas čempiona titulu. 2011.—12. gada sezonu aizvadīja Šveices hokeja līgas klubos Klotenes "Flyers" un Langnau "Tigers", taču 2012.—13. gada sezonu iesāka HK Davosas rindās. Davosas klubs Polāku gan drīz izīrēja HC Karlovy Vary, kā arī HK Homutovas vienībām.
2013. gada septembrī noslēdza līgumu ar KHL klubu Rīgas "Dinamo", taču vien pēc deviņām aizvadītām spēlēm no komandas rindām tika atskaitīts. Sezonu viņš turpināja Čehijas Ekstralīgas vienībā HC Trinec, savukārt 2014.—15. gada sezonu aizvadīja SM līgas vienībā Tamperes "Ilves".
Pakledus

Pakledus ir peldošs jūras ledus, kas veidojies, sasalstot jūras ūdenim, pastāvējis ne mazāk kā divu gadu ciklus un sasniedzis vismaz 3 m biezumu. Sastopams galvenokārt Arktikā (Ziemeļu Ledus okeānā un Atlantijas okeāna ziemeļdaļā) un Antarktikā (Dienvidu okeānā). Arktikā pakledus aizņem 10 līdz 13 miljonus kvadrātkilometru, Dienvidu okeānā, atkarībā no gadalaika — 4 līdz 20 miljonus kvadrātkilometru.
Dažkārt par pakledu sauc arī brīvi peldošus ledus masīvus un sasalušu ledus sablīvējumus, kas veidojušies no aisbergiem un ledus gabaliem, kas noslīdējuši no kontinentālā ledus vairoga, kā arī no malasledus atrautiem ledus gabaliem.
Šarls Itandže

"Lens"

Itandže savu profesionāļa karjeru uzsāka 2001. gadā franču klubā "Lens". Komandas sastāvā viņš aizvadīja 170 Ligue 1 spēles, kā arī 21 maču Eiropas kausu izcīņās. 2007. gada vasarā "Lens" atļāva vārtsargam pārcelties uz "Liverpool", jo bija iegādājušies divus viņa aizvietotājus.

Liverpool

2007. gada augustā Itandže parakstīja līgumu ar Liverpool. "Komandā ir ļoti labs vārtsargs, kurš šeit jau ir trīs gadus. Zinu, ka būšu otrais numurs. Taču sezonā ir 60 spēļu, un zināms, ka spēlēšu vismaz FA kausā un Līgas kausā," sacīja Itandže. 
Debiju vienībā viņš piedzīvoja Līgas kausa spēlē pret Reading FC 25. septembrī, ko "Liverpool" uzvarēja ar 4:2. Kopsummā 2007./2008. gada sezonā viņš vārtos stājās trīs FA kausa un četros Līgas kausa mačos. 2008. gada vasarā Liverpool viņu izlika transfēru tirgū pēc līguma parakstīšanas ar Djego Kavaljēri. Futbolists gan noraidīja Stambulas "Galatasaray" piedāvājumu. Viņš tā arī vairs netika pie spēļu prakses un 2009. gada janvārī meklēja jaunu komandu.

"Kavala"

2009. gada 29. augustā Itandže tika izīrēts grieķu vienībai "Kavala". "Liverpool" izlēma ļaut aiziet vārtsargam pēc incidenta Hilsboro traģēdijas piemiņā, kur viņš uzvedies neatbilstoši piemiņas dienai.
Oksidatīvā fosforilēšana

Oksidatīvā fosforilēšana, saīsinājumā OXPHOS, ir vielmaiņas reakcija, kurā tiek atbrīvota uzturvielu oksidēšanās enerģija, lai izveidotu adenozīntrifosfātu (ATF). Lai gan daudzas dzīvības formas uz Zemes lieto dažādas uzturvielas, gandrīz visās notiek oksidatīvā fosforilēšana, jo tām ir nepieciešams ražot ATP, molekulas, kuras piegādā enerģiju, lai organismā spētu norisināties vielmaiņas process.
Čerņahovska

Vēsture

Prūsijas krusta karu laikā tagadējās pilsētas vietā atradās senprūšu Nadravas zemes Unsatrapes pils (Unsatrapis) pie Instras (Instrut) un Angurupes (Angurys ape) satekas. 1336. gadā Vācu ordeņa virmestrs Dītrihs no Altenburgas senajā pilskalnā netālu no Lietuvas robežas lika uzcelt mūra pili, ko upes vārdā nosauca par Instras pili (Instierburg). Pils kalpoja kā ordeņa komturejas centrs, kuram 1347., 1366. un 1370. gada uzbruka Lietuvas dižkunigaitijas karaspēks, bet 1376. gadā to pilnīgi iznīcināja.
Pēc Vācu ordeņa sekularizācijas pils apkaimi iekļāva Prūsijas hercogistes sastāvā un 1583. gadā piešķīra pilsētas tiesības. Trīsdesmitgadu kara laikā 1643. - 1648. gadā Insterburgas pilī uzturējās Prūsijas hercoga Albrehta Frīdriha meita un Zviedrijas karaļa Gustava Ādolfa atraitne Marija Eleonora. Septiņgadu kara laikā 1757. gadā 23 km uz rietumiem no Insterburgas kauja notika Grosjēgersdorfas kauja. 1818. gada 26. maijā pie Instenburgas mira Krievijas impērijas feldmaršals Mihaels Andreass Barklajs de Tolli. Otrā pasaules kara laikā 1944. gada 27. jūlijā pilsētu bombardēja britu aviācija.
Pēc Austrumprūsijas piešķiršanas PSRS, 1946. gadā Insterberga tika pārdēvēta padomju ģenerāļa Ivana Čerņahovska (Ива́н Дани́лович Черняхо́вский, 1906-1945) vārdā, kurš bija kritis kaujās par Kēnigsbergu.
2010. gada ziemas olimpiskās spēles

BC Place stadions

BC Place Stadium notika Olimpisko spēļu atklāšanas un noslēguma ceremonijas, kā arī lielākā daļa medaļu pasniegšanas ceremoniju. Stadions tika atklāts 1983. gadā un tajā ir aptuveni 60 000 sēdvietu.

Olimpiskā lāpa

2010. gada ziemas olimpisko spēļu lāpa tika aizdegta 2009. gada 22. oktobrī Grieķijā. Astoņas dienas vēlāk tā nonāca Kanādā un līdz spēļu sākumam veica 45 000 km, kas bija visu laiku garākā olimpiskās lāpas stafete vienas valsts teritorijā.

Olimpisko spēļu organizēšana

Lielus līdzekļus organizatori ieguldīja Olimpisko spēļu drošības nodrošināšanā.
Neilgi pirms spēļu sākšanās organizatorus satrauca sniega trūkums, jo gaisa temperatūra Vankūverā bija +10 °C. Savukārt Vistlerā temperatūra bija ap 0 °C. Tomēr Vankūverā sporta sacensības notika telpās, kur daudz vieglāk ir nodrošināt nepieciešamos apstākļus. Pirms spēļu sākuma vislielākās raizes organizatoriem sagādāja Vankūveras tuvumā esošais Saipresmauntinas kūrorts (Cypress Mountain), kur notika snovborda un frīstaila sacensības. Kalnā bija sniega deficīts, un to bija jāpiegādā sacensību trasēs no citām vietām. Meteorologi ir atzinuši, ka šī bija siltākā ziema kūrorta vēsturē. Olimpisko spēļu laikā laika apstākļi pamazām uzlabojās, un par sniega trūkumu īpaši jāsūdzas nebija. Pārāk intensīvu nokrišņu vai miglas dēļ gan vairākkārt tika pārceltas kalnu slēpošanas sacensības.
Pirms spēlēm organizatori brīdināja sportistus draudot, ka Olimpisko spēļu laikā tiks veiktas aptuveni 2000 dopinga analīzes. Ievērojami dopinga skandāli olimpiādes laikā nenotika.

Talismani

Vankūveras olimpisko spēļu talismani bija Sami, Miga un Kvači. Talismanu veidotāji ietekmējušies no vietējo indiāņu kultūras. Sami ir kalnos dzīvojošs dzīvnieku gars, Miga - teiksmains lācis, bet Kvači - Kanādas spokainajos mežos mītošs sniega cilvēks, kas olimpiādes laikā kļuva par hokeja un citu ledus sporta veidu fanu.
Visu svēto diena

Visu svēto diena ir diena, kad kristietībā tiek pieminēti visi svētie. Romas katoļu baznīcā tā tiek svinēta 1. novembrī, bet austrumu baznīcās — pirmajā svētdienā pēc Vasarsvētkiem. Dienu pirms Visu svētās dienas daudzās valstīs tiek svinēts Halovīns.
Evaņģēliski luteriskā baznīca Vācijā, Šveicē, Igaunijā un Latvijā līdzīgā veidā svin Mirušo piemiņas dienu, kas noteikta pēdējā svētdienā pirms pirmās Adventes svētdienas. Skandināvijas un Ziemeļamerikas luterāņu baznīcas pirmajā svētdienā pēc 1. novembra svin Mirušo piemiņas dienu (All Saints Sunday).
Latvijas Mūzikas ierakstu gada balva 2002

Latvijas Mūzikas ierakstu gada balva 2002 notika 2003. gada 15. februārī Dailes teātrī. Ceremoniju un koncertu vadīja Andris Freidenfelds. Visvairāk balvas (trīs) ieguva Ainars Mielavs.
Koncertā uzstājās Labvēlīgais Tips, Autobuss Debesīs, A-Europa, Exit, Oceanfall, Dzelzs Vilks, Fomins & Kleins, Device un MM Band, Lauris Reiniks, Gunārs Meijers, Valdis Muktupāvels, Jānis Kurševs un Raimonds Pauls, Pīts Andersons, Kaimiņi, Jānis Sproģis, Ance Krauze un Normunds Rutulis, Andris Ābelīte, Tumsa, Ladybird, Nicol un Ozols.
Apustuļu ticības apliecība

Apustuļu ticības apliecība (latīņu: Symbolum Apostolicum, Credo Apostolorum) ir sens kristietības ticības simbols. Ietilpst Senās Romas ticības apliecībā.

Vēsture

Apustuļu ticības apliecība pastāvēja kā īss kristīgās ticības formulējums jau 3. gadsimta sākumā. Baznīcas tradīcija, tās autorību attiecina uz apustuļiem, no kā radies ar tās nosaukums. Tam par pamatu varētu minēt faktu, ka latīņu valodā, to veidoja divpadsmit teikumi, katra teikuma autorību piedēvējot vienam Jēzus Kristus apustulim. Taču, baznīcas vēsturnieki uzskata, ka Apustuļu ticības apliecības pamatā ir jau 2. gadsimtā skaitītā Romas ticības apliecība. Kāds noteikts autors nav zināms, tomēr, tā kā šī apliecība iesākumā nākusi no Romas draudzes un izmantota kristībām, tad varētu pieļaut, ka tās autors ir nezināms 1. un 2. gadsimtu mijas vietējās kristiešu draudzes loceklis. Par papildus apstiprinājumu šīs apliecības uzrakstīšanai Romā vai tās tuvumā liecina tās oriģinālvaloda (latīņu).

Vēstījums

Apustuļu ticības apliecība tiek uzskatīta par senāko, jo tā radusies uz Romas kristības apliecības pamata un to neilgi pēc 2. gadsimta vidus lietoja gan Romā, gan Ziemeļāfrikā (Tertuliāns), gan Gallijā (Irenejs), gan arī Mazāzijā. Tā reaģē uz sava laika pamatstrīdiem un formulē aizstāvību pret maldiem. Tās otrais, Jēzus Kristus apliecinošais ticības artikuls rāda, ka tolaik bija svarīgi uzsvērt Jēzus kā Pestītāja dzīves mērķa piepildījuma nozīmi:
"Mēs ticam uz Dievu Tēvu, Visuvaldītāju, Debess un zemes Radītāju, un uz Jēzu Kristu, Dieva vienpiedzimušo Dēlu, mūsu Kungu, kas ieņemts no Svētā Gara, piedzimis no jaunavas Marijas, cietis zem Poncija Pilāta, krustā sists, nomiris, aprakts, nokāpis ellē, trešā dienā augšām cēlies no mirušajiem, uzkāpis debesīs, sēdies pie Dieva, Visuvaldītāja Tēva labās rokas, no kurienes Viņš atnāks tiesāt dzīvus un mirušus. Mēs ticam uz Svēto Garu, vienu svētu vispārīgu Baznīcu, svēto sadraudzi, grēku piedošanu, miesas augšāmcelšanos un mūžīgo dzīvošanu."
Tolaik, līdzīgi Trīsvienības mācībai arī kristoloģijai vēl nebija nostiprinātu terminu, kaut gan daudzus jau lietoja. Kaut gan Austrumu kristietībā šī ticības apliecība ir ievērojami mazāk pazīstama, tā ir autoritatīva gan Rietumu, gan Austrumu kristietībai. Tās autoritāti apšauba tikai galēji ekstremālas jaunbaznīcas un novirzieni. Mūsdienās, draudzēs (pārsvarā Latvijas luterāņu), dievkalpojumu kārtībā, tiek lietots 8. gadsimta Apustuļu Ticības apliecības variants. Tam gan latviešu valodā ir vairāki tulkojumi.
Līdz Reformācijai (un vēl aizvien Romas baznīcā) Apustuļu ticības apliecība tika aplūkota sadalīta divpadsmit daļās, sekojot teikumu dalījumam. Mārtiņš Luters kardināli mainīja skatu uz šo ticības apliecību, viņš iedalīja apliecību trīs daļās, aplūkojot šo ticības apliecību Dieva Trīsvienības personu fokusā. Apustuļu ticības apliecība ir viena no luterāņu ticības apliecību kopuma, Vienprātības grāmatas, daļām.
Ohrida

Pilsētas nosaukums

Maķedoniešu un citās dienvidslāvu izcelsmes valodās pilsēta tiek saukta par "Ohridu" (Охрид). albāņu valodā pilsēta tiek saukta Ohër vai Ohri. Pilsētai ir bijuši arī citi vēsturiski nosaukumi, tādi kā Dassaretis, latīņu Lychnidus grieķu lietotais vārds Lychnidos (Λύχνιδος), Ochrida (Οχρίδα, Ωχρίδα) un Achrida (Αχρίδα), pēdējie 2 no tiem tiek lietoti arī mūsdienās.
Datīvs

Datīvs (grieķu: ἡ δοτικὴ πτῶσις, latīņu: casus dativus) ir locījums, kas norāda, ka kaut kas tiek dots. Tas atbild uz jautājumu kam?.
Nepālas administratīvais iedalījums

Nepālas administratīvo iedalījumu veido 7 provinces, kas sīkāk iedalās 75 distriktos. Šāds administratīvais iedalījums pastāv kopš 2015. gada 20. septembra. Līdz 2015. gadam Nepālas administratīvo iedalījumu veidoja 5 attīstības reģioni, kas sīkāk tika iedalīti 14 zonās. Savukārt no 1962. gada — 1995. gadam Nepālu veidoja 14 zonas, kuras reāli pastāvēja līdz 2015. gadam. Taču pēc 1995. gada statistikas nolūkos tika izveidoti 5 reģioni.
Gāzu gangrēna

Gāzu gangrēna (arī klostrīdiju mionekrolīze, histotoksiskā infekcija, anaerobais celulīts; veterinārijā: ļaundabīgā edēma) ir ātri progresējoša un izplatoša muskuļu infekcija, ko izraisa toksīnu producējošās baktērijas, cilvēkiem pārsvarā Clostridium perfringens, bet dzīvniekiem Clostridium septicum. To pavada dziļas strukturālas izmaiņas un tā ir potenciāli fatāla slimība, kura neārstējot viennozīmīgi ir nāvējoša.

Epidemioloģija

Cilvēkiem gāzu gangrēna visbiežāk sastopama kara laikā — attīstās karavīriem pēc iegūtas dziļas traumas. Pirmā pasaules kara laikā no šīs gangrēnas nomira aptuveni 100 000 vācu karavīru. Mūsdienu kara apstākļos ar šo infekciju saslimst daudz mazāk. Piemēram, deviņu gada periodā Vjetnamas karā no 139 000 brūcēm bija tikai 22 gāzu gangrēnas gadījumi. Tagad šī slimība ir diezgan reta un ir kā sekas ceļa negadījumam vai darba traumai. Taču šis ir ļoti smags un apdraudošs stāvoklis, kas pavada dabiskas slimības vai negadījumus.
Cik bieža ir saslimšana ar ļaundabīgu edēmu dzīvniekiem, nav zināms.

Etioloģija

Gāzu gangrēna parasti ir "kara lauka slimība". Toties slimības pamatā var būt arī citi iemesli, tai skaitā jatrogēni. Slimības attīstībai ir jābūt labvēlīgiem dažiem faktoriem. Ir jābūt dzīvesspējīgām klostrīdijām un ir jābūt piemērotai brūcei, kur tās varētu attīstīties. Baktēriju avots var būt gūžas locītavas ķirurģiskās operācijas, injekcijas dibena muskuļos un dažādu iemeslu kājas amputācija. Brūču kontaminācija ar netīrumiem, šķembām vai apģērba gabaliem mazina vietējo skābekļa koncentrāciju. Līdzīgi patoloģiskajā procesā var būt iesaistīta arī citu ķermeņa rajonu (piemēram, plecu, augšstilba, gūžas un apakšstilba ikru) liela muskulatūra. To iemesli var būt lielo artēriju bojājumi, kaulu lūzumi un traumas, apdegumi.
Gāzu gangrēnas izraisītāji ir anaerobas, grampozitīvas, sporas formējošas baktērijas, kas spēj producēt eksotoksīnus. Visbiežākais slimības ierosinātājs ir A tipa Clostridium perfringens, taču dažreiz ir atzīmēti dažādu citu sugu (Clostridium novyi un Clostridium septicum) klostrīdiju tipi. Retos gadījumos ierosinātāji var būt Clostridium histolyticum, Clostridium sordellii un Clostridium fallax. Bieži vien pie gāzu gangrēnas atzīmē vairākas sugas. Klostrīdijas galvenokārt ir saprofīti, kas dabā dzīvo augsnē un dzīvnieku un cilvēku kuņģa zarnu traktā. Skābekļa esamība palēnina klostrīdiju augšanu un mazina toksīnu izdali. Superoksīddismutāzes producēšana ļauj baktērijām izdzīvot pie neliela skābekļa koncentrācijas apkārtnē. Nekrotiskie audi, svešķermeņi un išēmija mazina vietējo skābekļa piegādi. Reti gāzu gangrēna attīstās bez esošas traumas. Tā var būt primāra starpenes un sēklinieku maisiņa infekcija (Furnjē gangrēna). Clostridium novyi un citas klostrīdijas izraisa mīksto audu infekciju.
Kalnciema pagasts

Vēsture

Pagasts ar šādu nosaukumu pastāvēja arī agrāk, tomēr tā aptvertā teritorija bija visai atšķirīga no pašreizējās. 
Pēc 1920. gada Latvijas agrārās reformas Kalnciema muižu (Kalnzeem) sadalīja 35 vienībās 320,62 ha kopplatībā, Klīves muižu (Klievenhof) sadalīja 20 vienībās 180,82 ha kopplatībā, bet Klīves meža muižu sadalīja 204 vienībās 1896,12 ha kopplatībā.
1935. gadā Kalnciema pagasta platība bija aptuveni 18 200 ha. Pēc Otrā Pasaules kara pagastā izveidoja Kalnciema un Kaiģu ciemus, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Kalnciems 1949. gada 16. jūnijā ieguva strādnieku ciemata (pilsētciemata) tiesības un tam pievienoja likvidētos Kaiģu, Kalnciema un Rūduļu un Valgundes ciemus izveidojot Kalnciema lauku teritoriju. 1949. gada 31. decembrī Kalnciema un Valgundes ciemus atjaunoja. 1977. gadā daļa pilsētciemata lauku teritorijas tika atdota Kalnciema ciemam, kuru 1979. gadā pievienoja Valgundes ciemam. 1991. gada 14. novembrī Kalnciems ieguva pilsētas tiesības. 2009. gadā administratīvi teritoriālās reformas rezultātā Kalnciems ar lauku teritoriju tika iekļauts Jelgavas novadā, savukārt 2010. gada janvārī, pilsētu ar lauku teritoriju reorganizējot par Kalnciema pagastu, Kalnciems zaudēja pilsētas tiesības.
Kārlis Straubergs

Dzīvesgājums

Dzimis 1890. gada 14. jūnijā Džūkstes pagasta "Lielstraģos". Macījās Džūkstes Lancenieku skolā (1897—1901), tad Jelgavas Aleksandra pilsētas skolā (1901—1903), Jelgavas klasiskajā ģimnāzijā (1903—1909). Studēja klasisko filoloģiju Maskavas universitātes klasiskās filoloģijas nodaļā (1909—1916) un Arheoloģijas institūtā (1912—1916).  
Pirmā pasaules kara laikā atgriezās dzimtenē un vadīja Latviešu strēlnieku bataljonu organizācijas komitejas atbalstīto Rīgas latviešu strēlnieku kara muzeja izveidi (1916—1917), pēc Rīgas okupācijas devās uz Maskavu, kur strādāja par skolotāju. Pēc Bermontiādes kauju beigām atkal atgriezās Rīgā un vadīja Kara muzeju, līdztekus bija Latvijas Universitātes Filoloģijas un filozofijas fakultātes docents (1919) un Pirmās valsts vidusskolas Rīgā skolotājs, LU profesors (1929), fakultātes sekretārs (1925—1937), dekāns (1937—1939). 
1924. gadā K.Straubergs īslaicīgi bija LR Izglītības ministrs. Bijis viens no latviešu studentu korporācijas Fraternitas Livonica dibinātājiem.
Otrā pasaules kara beigās 1944. gadā emigrēja uz Zviedriju.
Miris Stokholmā 1962. gada 10. augustā Stokholmā, Zviedrijā.
Brālis — kultūrvēsturnieks Jānis Straubergs (1886—1952).
Lietus blūzs

Sižets

Irisu sirsnīgi sveic dzimšanas dienā, bet ja ir jau pāri trīsdesmit un dzīvošana vienai īrētā pilsētas nomales istabiņā, nekādas svētku sajūtas nav. Strādājot veikalā Irisa satiek daudz dažādus cilvēkus. Kādudien viņas dzīvē ienāk kāds, ar kuru gribētos būt kopā. Bet izrādās, tikai līdz brīdim, kad atklājas viss, ko šis estēts un mūzikas cienītājs par sevi nav pateicis.
Kvazārs

Kvazārs ir aktīvas galaktikas kodols tā attīstības sākuma stadijā. Tas izstaro milzīgi lielu enerģiju. Kvazāri ir vieni no jaudīgākajiem objektiem Visumā. Vēl jaudīgākas ir tikai hipernovas, taču tās staro tikai dažas sekundes, kamēr kvazāri darbojas pastāvīgi.
Termins 'kvazārs' cēlies no angļu valodas un nozīmē 'zvaigznei līdzīgs objekts' (quasi-stellar object). Pirmais šo nosaukumu pielietoja ķīniešu izcelsmes ASV astrofiziķis Hong-Yee Chiu .
Kvazāri veidojās, kad pirms miljardiem gadu tumšās matērijas sakopojumu gravitācija pievilka apkārt esošo "parasto" gāzveida matēriju (galvenokārt ūdeņradi). Radās gigantiskas "superzvaigznes", miljoniem reižu smagākas par parastajām. Šādas masīvas zvaigznes ļoti ātri iztērēja savus kodoldegvielas krājumus, un gravitācija tās saspieda, veidojoties masīviem melnajiem caurumiem. Apkārtējā gāze joprojām turpina plūst uz šiem melnajiem caurumiem, formējot akrēcijas diskus un atbrīvojot lielus enerģijas daudzumus. Kvazāra starojums var  desmitiem un simtiem reižu pārsniegt mūsu Piena Ceļa galaktikas kopējo starojumu, tajā pašā laikā kvazāra leņķiskie izmēri ir niecīgi. Tā kā kvazāri atrodas ļoti tālu, tiem piemīt liela kosmoloģiskā sarkanā nobīde, tādēļ, no Zemes raugoties, tie diezgan daudz izstaro radioviļņu diapazonā, bet visvairāk — spektra infrasarkanajā daļā. Tajā pašā laikā kvazāriem to milzīgās masas dēļ ir novērojama arī papildu sarkanā nobīde gravitācijas ietekmē, kā to paredzēja Alberts Einšteins savā vispārīgajā relativitātes teorijā.
Judīte Holofernesa

Biogrāfija

Judīte Holofernesa ir dzimusi Rietumberlīnē, no kurienes astoņu gadu vecumā pārvācās dzīvot uz Freiburgu. Pēc skolas pabeigšanas viņa atgriezās Berlīnē, kur studēja Berlīnes Mākslas Universitātē (Universität der Künste), taču studijas nepabeidza.
Holofernesas muzikālā karjera sākās ar 1999. gadā izdotu soloalbumu "Kamikazefliege" (tulk. "Muša-kamikadze"), kas tika izdots 500 eksemplāros. Tajā tika iekļautas vairākas dziesmas, kuras Holofernesa dzied ģitāras pavadījumā, un trīs no tām ("Außer dir", "Aurélie", "Popstar") vēlāk tika arī iekļautas Wir sind Helden repertuārā.
2006. gada 17. jūlijā Holofernesa apprecēja Polu Roju, kas ir grupas Wir sind Helden buņģieris. 2006. gada decembrī viņiem piedzima dēls.
Pēc grupas Wir sind Helden izjukšanas 2012. gadā, Holofernesa turpina solokarjeru. 2014. gada februārī viņa izdeva soloalbumu Ein leichtes Schwert (tulk. "Viegls zobens"). Tā ierakstīšanā piedalījās arī viņas vīrs Pola Rojs.
Dobeles meteorīta krāteris

Dobeles meteorīta krāteris ir liela meteorīta trieciena rezultātā izveidojies zemes virsmas padziļinājums pamatklintājā aptuveni 4,5 km diametrā. Grandiozā kosmiskā katastrofa ir notikusi perma perioda laikā pirms 290 ± 35 miljoniem gadu. Dobeles krāteris ir viens no lielākajiem meteorītu krāteriem Eiropā, tomēr tas nav pamanāms klasiskā krātera formā, jo to piepildījusi bieza nogulumiežu kārta, kas veidojusies vēlākajos ģeoloģiskajos laikmetos, īpaši pēdējā ledus laikmeta posmā.
Pamatklintāja virsmas padziļinājuma vietā mūsdienās atrodas Dobeles pilsēta.
Griškānu pagasts

Ezeri

Bižas ezers, Križutu ezers

Vēsture

Rēzeknes apriņķa Rēznas pagastā 1945. gadā izveidoja Griškānu ciema padomi. Rēzeknes rajona Griškānu ciemam 1954. gadā pievienoja Bešaukas ciema kolhoza «Blāzma» teritoriju. 1963. gadā pievienoja daļu Janopoles ciema kolhoza «Boļševiks» teritorijas bet daļu kolhoza «Blāzma» teritorijas pievienoja Lendžu ciemam. 1975. gadā pievienoja likvidētā Janopoles ciema tertioriju, bet 1981. gadā daļu teritorijas pievienoja Lendžu ciemam. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Griškānu pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Rēzeknes novadā.
Bornsmindes muiža

Bornsmindes muižas (vācu: Bornsmünde) kungu māja atrodas Rundāles novada Rundāles pagasta Ziedoņos. Pēdējais muižas īpašnieks līdz Latvijas agrārajais reformai 1920. gadā bija Vladimirs fon Šepings (Schöpping).

Vēsture

Pirmais muižas īpašnieks bija Josts fon Heidens, kuram 1462. gadā to izlēņoja Livonijas ordeņa mestrs J.O. fon Mengdens. No 15. gs. beigām līdz 1920. gadam muiža bija Šepingu dzimtas īpašumā un no 1499. līdz 1868. gadam to tiešā līnijā mantoja dēls no tēva. Ap 1763. gadu uzcelta jaunā kungu māja pašreizējā vietā - vienstāvīga mūra ēka baroka stilā. Laikā no 1805. līdz 1806. gadam to pārbūvēja pēc arhitekta Pjetro Pončini projekta vēlā klasicisma stilā un tā ieguva divstāvīgu apjomu. Parādes pagalma abās malās uzbūvēja kalpu ērbērģus, bet noslēgumā kūti un tālāk - staļļus. Ap 1880. gadu kungu māja tika vēlreiz pārbūvēta, iegūstot tolaik modē nākušo neogotisko izskatu un torni. 1962. gadā to pārbūvēja pēdējo reizi un ēka ieguva pašreizējo izskatu. 20. gadsimta 50. un 60. gados ēkā izvietotas Valsts Saulaines lauksaimniecības tehnikuma kopmītnes. No 1967. līdz 1992. gada vidum muižā bija tuberkulozes slimnīca. 1993. gada jūlijā Bornsmindes muiža nonāca Rundāles pagasta pašvaldības īpašumā, 2000. gadā privatizēta.

Muižas ansamblis

19.gs. sākumā sāka veidot parku un dārzu, kura pusē atradās arī siltumnīcas. Lielupes krastā veidots ainavu parks ar liepu alejām, kuru 19.gs. 2. pusē pārveidoja vai veidoja kā dendroloģisko parku.
16. gadsimts

Notikumi Latvijā

Latvijas teritorijā notika Livonijas karš, pēc sakāvēm Tirzas un Ērģemes kaujās tika sagrauta Livonijas konfederācija. 
1565. gadā Krievijas cariste pabeidza būvēt aizsardzības mūri ap Pečoru klosteri, ko nosauca par „Dieva pili” (Град Божий). 
1566. gadā pēc Rīgas arhibīskapijas bruņniecības padošanās akta parakstīšanas Livonijas Pārdaugavas daļa tika nosaukta par "Livonijas hercogisti". Lietuva piedāvāja krieviem sadalīt Livoniju (atdot bijušo Tērbatas bīskapijas daļu), tomēr cars izlēma turpināt karu. 1566. gada 26. decembrī Grodņā tika noslēgta Livonijas un Lietuvas reālūnija (latīņu: Privilegium Unionis cum Magno Ducatu Lithuania).