google/wiki40b huggingface dataset:
Privatizācija Latvijā

Privatizācija Latvijā norisinājās pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas. Padomju Savienībā, kurā Latvija bija iekļauta, īpašums piederēja valstij. Pēc neatkarības atgūšanas bija nepieciešamība pēc privātīpašuma, lai veiksmīgi īstenotu tirgus ekonomiku (veidotos un attīstītos uzņēmējdarbība un piesaistītu ārvalstu investorus). Pirmo reizi šis jēdziens minēts un parādījies kā politisks uzstādījums Latvijas Tautas frontes 2. kongresa sagatavotajā programmā. Privatizācija Latvijā vērtējama gan pozitīvi (mazo uzņēmumu privatizācija, darbinieku apbalvošana ar akcijām uzņēmumā), gan negatīvi (lielo uzņēmumu privatizācijas process, atlīdzināšanas privātpersonām jautājums). Privatizācijai var izdalīt divus posmus - decentralizētā privatizācija (līdz 1994. gadam) un centralizētā privatizācija (no 1994. gada).

Decentralizētā privatizācija

No 1991. gada līdz 1994. gadam Latvijā norisinājās decentralizēta privatizācija. Šo procesu regulēja 18 dažādi likumi un papildus tiem arī citi pakārtoti tiesiskie akti. Šajā laika posmā notikusī privatizācija valstij finansiālā izteiksmē ir sniegusi maz, privatizācijas fondā ieskaitīti 9,6 miljoni latu. Būtiskākais ieguvums no šī privatizācijas posma ir veiksmīgi darbojošies uzņēmumi, kuru darbība sniedz ieguldījumu valsts tautsaimniecībā (piemēram, A/S Laima, A/S Uzvara, A/S Rīgas vīni, u.c.). Tomēr tiek uzskatīts, ka šis privatizācijas periods Latvijā ir bijis neveiksmīgs - necaurspīdīgs un haotisks. Privatizācijas veidi šajā laikā bija noma ar izpirkuma tiesībām vai pirkšana par brīvi konvertējamu ārvalstu valūtu līdz lata ieviešanai. Līdz 1994. gadam privatizēt varēja tikai tos objektus, kas bija pēc 1940. gada 17. jūnija pilnīgi no jauna uzcelti un tādus objektus, kas līdz tam bija valsts vai pašvaldību īpašumā.
Vīraka sveķi

Vīraka sveķi, arī ladans, ir smaržīgi, aromātiski augu sveķi, kurus iegūst no bosvēliju (Boswellia) krūmiem, kas aug Vidusjūras reģionā. Tos izmanto kā vīraku kvēpināšanai, piemēram, baznīcās, un smaržu gatavošanā. Vecās Derības grāmatā Augstā dziesma 4. nodaļā 14. pantā vīraka sveķi nosaukti vienkārši par “kvēpināmo vielu”.
Uldis Mārtiņš Klauss

Biogrāfija

Uldis Mārtiņš Klauss ir dzimis 1929. gada 9. novembrī Rīgā. Latvijā arī ieguvis pirmo izglītību. 2. pasaules kara beigās kopā ar ģimeni dodas bēgļu gaitās uz Vāciju. Tur Uldis Klauss beidzis Ebenveileras latviešu ģimnāziju. Izglītošanos turpinājis Kolumbijas universitātē Ņujorkā, ko absolvējis 1957. gadā, iegūstot maģistra grādu ekonomikā. Pēc studiju beigšanas strādājis pie uzņēmēja J.Risberga (General Builders Corp.) par galveno finanšu vadītāju.
No 1978.līdz 1981. gadam bijis Deutsche Unionbank G.m.b.H Frankfurt-Hamburg direktors un viceprezidents. Bijis arī Banker Trust Company viceprezidents un kopš 1981.gada Long Island Trust Company un Bank of New York viceprezidents.  Bijis aktīvs arī trimdas latviešu sabiedriskajā dzīvē. Bijis Ņujorkas latviešu kredītsabiedrības priekšsēdētājs, patiesības fonda kasieris un latviešu fonda revidents. Darbojies arī Ņujorkas latviešu organizācijas padomes valdē, bijis arī tās priekšsēdētājs. Amerikas Latviešu apvienibas vicepriekšsēdētājs un apgāda vadītājs. PBLA loceklis un Daugavas Vanagu jaunatnes nozares vadītājs.
1990. gadu sākumā pārcēlies atpakaļ uz dzīvi Latvijā un bijis viens no Latvijas ekonomikas atveseļošanas programmas "Latvija-2000" izstrādātājiem. 1993. gadā viņš kļuva par Latvijas Bankas prezidenta padomnieku, kā arī kases un finanšu aprites pārvaldes priekšsēdētāju. 2002. gadā ievēlēts 8. Saeimā no partijas "Jaunais laiks" saraksta. Uldis Klauss bija jaunākās latviešu studentu korporācijas Fraternitas Vanenica biedrs.
Miris 2012. gada 28. jūlijā Rīgā. Apbedīts Cēsu pilsētas kapos.
Tijana Boškoviča

Biogrāfija

Tijana Boškoviča piedzima 1997. gada 3. martā Bosnijas un Hercegovinas Serbu Republikas pilsētā Trebiņē. Spēlēt volejbolu sāka jau agrā bērnībā, desmit gadu vecumā viņa pārcēlās uz pastāvīgu dzīvi Bilečā un kļuva par vietējā sieviešu volejbola kluba Херцеговац jauniešu komandas dalībnieci. 2010. gadā viņa iekļuva kluba pirmajā komandā un vienu sezonu spēlēja Bosnijas un Hercegovinas čempionātā. Tad viņa pārcēlās uz Serbiju un no 2011. līdz 2015. gadam pārstāvēja Serbijas klubu "Partizan Vizura" no Belgradas, un galu galā pieņēma Serbijas pilsonību.
Serbijas nacionālas izlases pamatsastāvā Boškoviča debitēja 2014. gada Pasaules čempionātā Itālijā. Serbija veiksmīgi pārvarēja turnīra pirmo etapu, ieņemot otro vietu grupā, bet turnīra otrajā etapā astoņu komandu konkurencē ieguva ceturto vietu un tālākai dalībai čempionātā nekvalificējās. 2014. un 2015. gadā viņas kluba komanda uzvarēja Serbijas čempionātā. 2015. gada Eiropas jaunatnes čempionātā  (volejbolistēm līdz 19 gadu vecumam) viņa tika atzīta par turnīra vērtīgāko spēlētāju.
Pirmais lielais panākums pieaugušo starptautiskā līmenī Tijanai Boškovičai bija 2015. gadā, kad viņa pievienojās turku klubam "Edžzadžibaši" no Stambulas. Šajā sezonā viņa izcīnīja sudraba medaļu Pasaules kausa izcīņā Japānā, kur Serbija zaudēja tikai  Ķīnas Tautas Republikas komandai. Vēlāk viņa savam panākumu sarakstam pievienoja vēl vienu bronzas medaļu, kas tika iegūta Eiropas čempionāta Beļģijā un Nīderlandē. Pusfinālā serbietes ar rezultātu 1:3 zaudēja Krievijas komandai, bet spēlē par trešo vietu ar 3:0 uzvarēja Turciju.
Pateicoties vairākiem veiksmīgiem startiem, Boskoviča ieguva tiesības aizstāvēt valsts godu 2016. gada vasaras olimpiskās spēles Riodežaneiro, no kuras vēlāk atveda sudraba medaļu — Serbijas volejbolistēm izdevās sasniegt finālu, kurā tās zaudēja Ķīnas valstsvienībai.
2017. gadā Serbijas komanda uzvarēja Eiropas čempionātā un Eiropas volejbola konfederācija Boskoviču atzina par 2017. gada Eiropas labāko spēlētāju.
Bolderājas muiža

Bolderājas muiža (vācu: Berghof, Ahaken, Bolderaa) bija muiža tagadējā Bolderājas apkaimē Buļļupes dienvidu krastā. Muižiņa nav saglabājusies, uz tās zemes mūsdienās atrodas Bolderāja. Muižai piederējis Ostas kapteiņa nams pie Buļļupes, tagadējā Lielupes ielā 22.

Vēsture

15. gadsimtā muiža piederēja Rīgas prokonsulam Kasparam Bergam. Zināms, ka Zviedru Vidzemes laikos 1637. gadā Henriks fon Hāns (Hericum von Hahn) pārdeva muižu Bartolomejam Heinigenam fon Hīnem (Bartholomäo Hoynigen von Huene). Uz tā zemes atradās Bolderājas loča māja.
18. gadsimtā muiža piederēja Hermanim un Frīdriham Dālam (Dahl), bet 19. gadsimtā Šrēderu dzimtai (Schroeder). Vēlāk muižiņa piederēja Pēterburgas ierēdnim un diplomātam Kārlim fon Bukshēvdenam. 1889. gadā to sāka apsaimniekot muižas nomnieks Johans Unifers (Univer). 19. gadsimtā uz muižas zemju teritorijas sāka veidoties Bolderājas ciems. Pēc 1920. gada zemes reformas muižas ēkā ierīkoja skolu. 21. gadsimta sākumā ēka nodegusi.
Latvijas Kredītbanka

Latvijas Kredītbanka bija 1935. gada 11. aprīlī izveidota Finanšu ministrijas kontrolēta akciju sabiedrība.
Latvijas Kredītbanka strādāja sākotnēji ar 10, tad 20 un vēlāk — 40 miljonus latu lielu pamatkapitālu, tādējādi kļūstot par lielāko banku Latvijā. Par bankas vadītāju iecelts Andrejs Bērziņš. 1935. gada 3. oktobrī Ministru kabinets pieņēma lēmumu, ka banka turpmāk pārņems visus uzņēmumus, ko valdība un Finanšu ministrija nolems nacionalizēt. 
Pēc valdības lēmuma 1935. gadā Kredītbanka pārņema Latvijas Tirgotāju banku, Lauksaimnieku centrālbanku, Latvijas Lauksaimniecības centrālbiedrības savstarpējo kredītbiedrību, II. Liepājas Savstarpējo kredītbiedrību, Rīgas Kredītbanku, Latvijas Privātbanku, Latgales Akciju banku, Rīgas Komercbanku, Rīgas Latviešu tirgotāju savstarpējo kredītbiedrību, Baltijas Savstarpīgo kredītbiedrību, Cēsu Savstarpīgo kredītbiedrību un Latvijas Tirdzniecības un rupniecības banku.
Vēlākajos Ulmaņa režīma gados banka aizvien vairāk kļūst par valdības vēlmju īstenotāju, reorganizējot veselas nozares, veidojot nacionālās akciju sabiedrības, ietekmējot produktu cenas un iesaistoties celtniecībā. 
1936. gadā Kredītbanka pārņēma un likvidēja šokolādes ražotāju Th.Riegert, nopirka jau esošo šokolādes ražotāju AS Laima un uzsāka tās ražotnes modernizāciju, samazināja darbinieku skaitu un produkcijas cenas, uzcēla jauno fabrikas ēku Rīgā, Miera ielā.
1937. gadā Kredītbankai pārņemot dzērienu ražotājus Iļģeciems, Tanheizers un Waldschlößchen tiek izveidota AS Aldaris. Alus cenas tiek pazeminātas 1937. gada 13. februāri un 18. jūnijā. 
Privātās AS Rīgas vilnas manufaktūra vietā tiek izveidota AS Rīgas vilnas rūpnieks, kas pazemina savas produkcijas cenas par 10 – 20%, spiežot citus ražotājus darīt līdzīgi. 
Valdība uzdeva Kredītbankai likvidēt septiņu kokvilnas ražotāju 1930. gadā izveidoto karteli "Latvijas kokvilnas ražojumi", tā vietā izveidojot AS Latvijas kokvilna, kas 1938. gada februārī samazināja savas produkcijas cenas par 10 – 20%.
Kredītbanka nopirka un likvidēja "1. Rīgas apdrošināšanas akciju sabiedrība dib. 1765" un tās vietā izveidoja AS Drošība. 
Ulmaņa valdība banku izmantoja arī 1937. gadā uzsākto Finanšu Ministrijas un Kara muzeja ēku celtniecības finansēšanai. 
Līdz 1938. gada 1. oktobrim Kredītbanka likvidācijai bija pārņēmusi 175 kooperatīvās sabiedrības; bet līdz 1938. gada 1. janvārim bija pārņemti 22 ražošanas un tirdzniecības uzņēmumus.
Meteors

Meteors jeb "krītošā zvaigzne" ir īslaicīga gaismas parādība Zemes atmosfērā, kas rodas meteoroīdam ar kosmisko ātrumu ieskrienot Zemes atmosfērā. Berzes dēļ meteoru veidojošais ķermenis sakarst un vairākumā gadījumu pilnīgi iztvaiko. Atsevišķos gadījumos tas nokrīt uz Zemes kā meteorīts.
Bronhi

Bronhi (latīņu: bronchus) ir elpceļi, kas nodrošina gaisa plūsmu līdz plaušām. Izšķir labo bronhu un kreiso bronhu, kas sazarojas sīkākos sekundārajos, terciārajos bronhos līdz mazām cauruļveida struktūrām, ko sauc par bronhiolām. Bronhos nenorit gāzu apmaiņa. Lielos bronhus veido skrimslis un gļotāda līdzīgi, kā traheju. Tos izklāj skropstiņepitēlijs, kurā ir kausveida mukocīti, kas sekretē gļotas. Gļotas kopā ar skropstiņu kustībām virzienā uz augšu palīdz uzturēt bronhiālo koku tīru. Jo zemāk bronhu kokā, jo mazāk skrimšļu to sienās. Bronhiolās skrimšļu pilnībā nav. Bronhu koku var skart tādas slimības kā bronhīts un astma.
Bikvadrātvienādojums

Bikvadrātvienādojums ir 4. pakāpes vienādojums, kura vispārīgais veids ir , kur  ≠ 0. Vispārīgā gadījumā tam ir četras saknes.
Vienādojumu risina veicot substitūciju  tādējādi iegūstot kvadrātvienādojumu .
Latviešu alfabēts

Latviešu alfabēts ir no latīņu alfabēta atvasināts alfabēts, ko lieto, rakstot latviešu valodā. Kopumā latviešu alfabētā ir 33 burti.
5. autobusu maršruts (Rīga)

Maršruts

Abrenes iela — Mežciems kursē pa šādām ielām: Abrenes iela, Dzirnavu iela, Satekles iela, Marijas iela, Aleksandra Čaka iela, Ieriķu iela, Dzelzavas iela, Ulbrokas iela, S. Eizenšteina iela, Mežciema iela un Hipokrāta iela.
Mežciems — Abrenes iela kursē pa šādām ielām: Hipokrāta iela, Mežciema iela, S. Eizenšteina iela, Ulbrokas iela, Dzelzavas iela, Vaidavas iela, Ieriķu iela, Aleksandra Čaka iela, Marijas iela, Gogoļa iela, Turgeņeva iela, Abrenes iela un Skrindu iela.
5. šaha olimpiāde

5. šaha olimpiāde notika no 1933. gada 12. jūnija līdz 23. jūnijam Kentas grāfistes ostas pilsētā Folkestonā, Anglijas dienvidrietumos.

Vispārīgs apskats

Bija paredzēts, ka olimpiāde 1932. gadā notiks Spānijā. Tomēr Spānijas šaha federācija, novērtējot savas finanšu iespējas, no olimpiādes organizācijas atteicās. FIDE kongress 1932. gadā apstiprināja ASV priekšlikumu olimpiādi rīkot 1933. gadā Čikāgā. Pasaules finanšu krīze bija skārusi arī ASV šaha federāciju un arī tā "Nāciju turnīra" rīkošanu atteica. Lai gan līdz olimpiādes sākumam bija atlicis maz laika, situāciju glāba Lielbritānijas šaha federācija, uzņemoties organizatora lomu.
Ukrainas mūzika

Tradicionāla etniska Ukraiņu vokālā mūzika un tās izpildītāji

Ukrainas tautas dziesmu dziedāšanas stilu var iedalīt vairākās plašās estētiskās kategorijās.
1. Solo dziedāšana – galvenokārt rituāla dziesmas, tostarp goloseņje ( holosinnya) Rītausmas dziedājumi.
2. Solo dziedāšana ar instrumentālo pavadījumu, profesionālo  ceļojošo dziedātāju izpildījumā, kas ir pazīstami kā kobzari vai lirņiķi. Šī stila augstākas formas attīstību var redzēt Domās (dumy), kas ir liriski vēsturiska tautas episkā balāde, kuru dziedāja ar  bandūras pavadījumu (arī kobza vai līra, lirnyk).
3. Trešais arhaiska veida vokālais stils ir "a cappella", kurā frāzi dzied solists un viņam atbildē ar frāzi koris.  Šīm vokālajam lēcienam ir viduslaiku raksturs un dažas izteiktas Ukrainu īpatnības, t.s. paralēlas kvintas un oktāvas, un vairāku veidu kadences. 
Šis stils ir redzams koļadkās (Kolyadka).
4. *Citi vokālie stili ir atzīmēti ar Eiropas mūzikas, ar paraliturģiskās mūzikas  un Danilo Tuptalo (Danylo Tuptalo) apļa ietekmēm 18. gadsimta sākumā, un vēlāk ar klasiskās mūzikas un pilsētas kultūras ietekmi.
Ukraiņu vokālā mūzika dzīvo dažādas formās – solo, duēta, trio dziesmās, harmonijā un polifonijā.
Viena no aktīvākajiem ukraīņu vokālās autentiskās mūzikas atbalstītājiem ir Nīna Matvijenko (Nina Matviyenko). Pēdējā laikā dažas grupas ir izveidotas, lai saglabāt Ukrainas tradicionālo polifoniju.
Nikolajs Kraļins

Šaha kompozīcija

Kopš 1961. gada publicējis vairāk nekā 280 etīdes un 50 uzdevumus. Viņa etīdes konkursos ieguvušas vairāk nekā 210 atzinības, no starpā vairāk nekā 135 godalgas, tai skaitā 55 pirmās.
Astoņu PSRS individuālo čempionātu (1965—1987) dalībnieks etīžu grupā: pirmā vieta 14. (1983); 3.—4. vieta 15. (1984); 2. vieta 16. (1985) un 1.—2. vieta 17. (1987) čempionātā. Maskavas čempions etīdēs (1983—1984). PSRS sporta meistars šaha kompozīcijā no 1983. gada.
Sudraba medaļas ieguvējs 1. individuālajā pasaules čempionātā (1998—2000) etīžu grupā.
Lielmeistars (2005) šaha kompozīcijā. Etīdes tiecās pēc aktīvas un pilnasinīgas abu pušu cīņas.
1995. gada referendums Baltkrievijā

Sekas

1995. gada 7. jūlijā prezidents parakstīja dekrētu par jauno valsts karogu un ģerboni.
Kopš referenduma Baltkrievijā būtiski ir samazinājies baltkrievu valodas lietojums, bet pieaudzis krievu valodas lietojums. Pēc tautas skaitīšanas datiem 1999. gadā, 5 gadus pēc referenduma, baltkrievu valodā mājās runāja 36,7% valsts iedzīvotāju, bet 2009. gadā — tikai 11,9% iedzīvotāju.
Markuss Gailītis

Biogrāfija

Markuss Gailītis piedzima 1882. gada 27. jūnijs Dzērbenes pagastā. 1911. gadā beidzis Rīgas Politehniskā institūta inženieru nodaļu.
No 1916. līdz 1918. gadam dienējis Krievijas armijā. 1918. gadā sācis strādāt izdevniecībās Valkā un Rīgā, kā arī iestājies Latvijas Pagaidu valdības bruņotajos spēkos. 1919. gada februārī iecelts par Pagaidu valdības pilnvaroto Ziemeļlatvijā, bija Igaunijas-Latvijas robežkomisijas loceklis. 1919. gada oktobrī piedalījies Bermontiādē. No 1919. gada decembra līdz 1920. gada jūnijam bija Latvijas diplomātiskais pārstāvis Igaunijā.
1920. gadā ievēlēts Satversmes sapulcē no Bezpartijisko bezzemnieku un mazsaimnieku grupas saraksta. Strādājis līdz 1922. gadam, kad Satversmes sapulce beidza darbību. 1926. gadā pēc deputāta Ernesta Bauera izstāšanās no Saeimas sastāva sācis strādāt 2. Saeimā, tajā strādājis līdz jaunā sasaukuma ievēlēšanai 1928. gadā. Paralēli darbam parlamentā no 1925. gada marta līdz 1926. gada decembrim bija Latvijas zemkopības ministrs trijās dažādās valdībās.
No 1927. līdz 1932. gadam Gailītis bija Latvijas Bankas padomes loceklis. Tad līdz Latvijas okupācijai 1940. gada jūnijā bija rūpnieks, Diskonta bankas direktors un valdes priekšsēdētājs. Pēc okupācijas bija Celtniecības tresta 2. celtniecības kantora celtniecības darbu vadītājs Rīgā.
1941. gada 19. jūnijā apcietināts un izsūtīts uz Vjatlagu. Tur 1942. gada 13. februārī uzrādīta apsūdzība: Gailītis bija Latvijas brīvības cīņu dalībnieks; būdams Satversmes sapulces deputāts, piedalījies agrārreformas izstrādāšanā; aizsargs; bankas direktors. Pēc Krievijas PFSR kriminālkodeksa 58. panta pieprasīts nāvessods nošaujot. 14. jūlijā miris.
Apbalvots ar Lāčplēša Kara ordeņa III šķiru, Triju Zvaigžņu ordeņa III šķiru, kā arī Igaunijas un Somijas ordeņiem.
Smaiļošana un kanoe airēšana 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — Vīrieši, C-2 500 metri

Priekšbraucieni

Kvalifikācijas noteikumi: 1..3->Finālā, 4..7->Pusfinālā + 8. labākais laiks, pārējie ārā
Nikolajs Jeļisejevs

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Jeļisejevs sāka 2010.—11. gada sezonā, kad DHK Latgale rindās aizvadīja 12 spēles Latvijas čempionātā. Jau nākamajā sezonā Jeļisejevs uzsāka spēlēt MHL vienības HK Rīga sastāvā. Jau 2012.—13. gada sezonā viņš kļuva par vienu no kluba vadošajiem uzbrucējiem.
2014. gada 27. septembrī Jeļisejevs debitēja KHL kluba Rīgas "Dinamo" rindās. Turpmākajās sezonas "Dinamo" rindās aizvadīja 51 spēli, līdz 2017.—18. gada sezonas vidū pārcēlās uz Krievijas Augstākās līgas komandu Tsen Tou Jilin.
Latvijas hokeja izlases rindās spēlējis 2013. gada Pasaules čempionātā junioriem.
Andromedas galaktika

Novērojumu vēsture

Andromedas galaktiku pirmoreiz aprakstīja persiešu astronoms Abd-al-Rahman Al-Sufi, kurš 964. gadā p.m.ē. to aprakstīja un raksturoja savā noteikto zvaigžņu grāmatā, saucot to par "nelielu mākoni". Pirmo aprakstu, kas balstīts uz teleskopa novērojumiem, sniedza vācu astronoms Simons Mariuss 1612. gada 5. decembrī. 1764. gadā Šarls Mesjē to klasificēja kā objektu M31, viņam arī piedēvēja atklājēja godu, nezinot par Al-Sufi darbiem. 1785. gadā Viljams Heršels M31 reģionā ieraudzīja vāju sarkanīgu gaismu. Viņš uzskatīja, ka tas ir viens no "lielajiem miglājiem" un, balstoties uz objekta krāsu un zvaigžņlielumu, kļūdaini aprēķināja, ka tā attālums no Zemes ir 2000 reižu lielāks par Sīriusu.
1864. gadā Viljams Haginss pētīja M31 spektru un ievēroja, ka tas ir savādāks, nekā gāzu mākoņiem.  Tas bija līdzīgs individuālu zvaigžņu spektram, līdz ar to varēja pieņemt, ka tam ir zvaigžņu daba. 1885. gadā M31 tika novērota supernova, pirmā un vienīgā, kas līdz šim novērota šajā galaktikā. Taču tolaik M31 tika uzskatīts par daudz tuvāku objektu, tādēļ domāja, ka tā ir vienkārši nova.
1887. gadā Īzaks Robertss savā privātajā observatorijā Suseksā, Anglijā uzņēma pirmo M31 fotogrāfiju. Ilgais ekspozīcijas laiks pirmo reizi ļāva saskatīt objekta spirālveida struktūru. Tomēr, tolaik to uzskatīja par mākoni mūsu galaktikā un Robertss kļūdaini domāja, ka no šādiem spirālveida mākoņiem veidojas jaunas planētu sistēmas. 1912. gadā Vesto Slaifers Lovela observatorijā, izmantojot spektroskopiju, izmērīja M31 radiālo ātrumu attiecībā pret Saules sistēmu. Tas bija lielākais tolaik zināmais - 300 km/s, tuvojoties Saulei.
1917. gadā amerikāņu astronoms Hebers Kērtiss novēroja novu M31. Meklējot fotogrāfijas, tika atklātas vēl 11 novas. Kurtiss ievēroja, ka šīs novas bija aptuveni desmit reižu blāvākas par caurmērā novērojamām. Pēc tā viņš aprēķināja, ka M31 attālums ir aptuveni 500000 ly, un izvirzīja hipotēzi, ka spirālveida mākoņi patiesībā ir atsevišķas galaktikas. 1920. gadā par šo jautājumu notika lielās debates starp Kērtisu un Hārlovu Šepliju. Strīdu galīgi atrisināja Edvīna Habla atklājumi pāris gadus vēlāk, kurš pierādīja, ka M31 ir atsevišķa galaktika.
M31 ir liela nozīme galaktiku pētījumos, jo tā ir mums vistuvākā spirālveida galaktika.
Indulis Bērziņš

Biogrāfija

Indulis Bērziņš beidzis LU 1981. gadā vēsturnieka specialitātē. 1984. gadā ieguvis zinātņu kandidāta grādu. Atmodas laikā iesaistījies LTF, darbojies televīzijas raidījumā "Apvārsnis". kur asi kritizēja PSRS un padomju sistēmu. Aktīvs Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanas procesa dalībnieks. Ievēlēts un darbojies Latvijas Republikas Augstākajā padomē, vairākus gadus bijis LTF frakcijas priekšsēdētājs. 1990. gada 4. maijā un 1991. gada 21. augustā balsojis par Latvijas neatkarības atjaunošanu. Darbojies 5., 6. un 7. Saeimā kā LC biedrs. Bijis Latvijas Republikas Saeimas Ārlietu komisijas priekšsēdētājs un Latvijas Republikas Saeimas priekšsēdētāja biedrs, Latvijas nacionālās grupas vadītājs Parlamentu savienībā, kā arī Latvijas delegācijas vadītājs Ziemeļatlantijas līguma organizācijā. 
No 1999. gada 16. jūlija līdz 2002. gada 7. novembrim bijis Latvijas Republikas ārlietu ministrs.Tieši šie gadi bija izšķiroši Latvijas dalībai ES un NATO. Bijis Latvijas Republikas delegācijas vadītājs iestāšanās sarunās ar ES. Kopš 2002. gada bijis Latvijas Republikas ārkārtējais un pilnvarotais vēstnieks Dānijas Karalistē (2003.-2004. gadā), Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotajā Karalistē (2004.-2009. gadā) un Austrijas Republikā (2009.-2013. gadā), kā arī nerezidējošais vēstnieks Austrālijas Savienībā, Jaunzēlandē, Šveices Konfederācijā, Lihtenšteinas Firstistē un Slovākijā. no 2015. līdz 2019. gadam bijis Latvijas Republikas ārkārtējo un pilnvaroto vēstnieku NATO, no 2019. gada - Latvijas vēstnieks Lietuvā.
I. Bērziņš ir apbalvots ar Latvijas Republikas III šķiras Triju Zvaigžņu ordeni (par balsojumu AP par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu), Latvijas Republikas II šķiras Atzinības Krusts (par darbu aktīvi veicinot Latvijas dalību ES un NATO), Francijas Republikas Ordre national du Merite, Austrijas valsts apbalvojumu Grosse Goldene Ehrenzeichen am Bande un Latvijas Republikas 1991. gada barikāžu dalībnieka piemiņas zīmi.
Haralds Keress

Biogrāfija

Haralds Keress dzimis 1912. gada 15. novembrī Pērnavā drēbnieka ģimenē. 1932. gadā viņš absolvējis Pērnavas vidusskolu un 1936. gadā — Tartu Universitātes Matemātikas katedru. 1938. gadā H. Keress aizstāvēja maģistra grādu matemātikā un 1942. gadā filozofijas doktora disertāciju "Telpa un laiks vispārīgajā relativitātes teorijā". Padomju okupācijas režīma iestādes šo aizstāvību neatzina un 1947. gadā atkārtoti viņš sekmīgi aizstāvēja disertāciju "Telpas un laika relativitātes teorija", iegūstot doktora grādu fizikā un matemātikā. 1954. gadā viņš kļuva par fizikas profesoru.
1936.— 1938. gadā Haralds Keress strādāja par asistentu Tartu observatorijā un 1938.— 1944. gadā Tartu Universitātē par jaunāko lektoru matemātikā. 1944. gadā viņš tika mobilizēts vācu armijā, bet 1945. gadā no Vācijas atgriezās Igaunijā. 1945.— 1946. gadā Haralds Keress bija Tartu Universitātes matemātiskās analīzes katedras vecākais lektors, 1946.— 1949. gadā docents, 1949.— 1958. gadā teorētiskās fizikas katedras vadītājs. 1958.-1960. gadā Keress bija Tartu Universitātes Zinātņu prorektors. 1947.-1950. gadā Zinātņu akadēmijas Fizikas, matemātikas un mehānikas institūta zinātniskais sekretārs, 1950.-1955. Gadā Fizikas un astronomijas institūta Astronomijas observatorijas vadītājs 1955.-1960. gadā vecākais zinātniskais līdzstrādnieks, no 1960. līdz 1973. gadam teorētiskās fizikas un matemātikas nozares vadītājs, 1973.-1989. gadā Fizikas institūta Teorētiskās fizikas laboratorijas vadītājs. No 1961. gada Igaunijas ZA akadēmiķis.
Haralds Keress nomira 2010. gada 26. jūnijā Tartu, viņš tika apglabāts Tartu Raadi kapos.
Vladislavs Hieronīms Soltāns

Dzīvesgājums

Dzimis 1824. gadā Lietuvā agrākā Polijas-Lietuvas kopvalsts politiķa Staņislava Soltāna (1756—1836) un viņa sievas Konstances ģimenē. Pēc tēva īpašumu konfiskācijas kopā ar ģimeni pārcēlās uz Jelgavu, 1842. gadā beidza Jelgavas ģimnāziju un studēja Pēterburgas Universitātē. 
1848. gadā apprecēja Prezmas muižas īpašnieci Oktāviju Soltāni un sāka saimniekot viņas muižā.
1854. gadā viņš atbrīvoja no dzimtbūšanas savus zemniekus, 1858. gadā uzcēla Prezmas baznīcu, uzturēja pamatskolu latviešu zemnieku bērniem. 
Janvāra sacelšanās laikā viņu iecēla par Inflantijas komisāru, 1863. gada 5. jūnijā viņu Vitebskā apcietināja un izsūtīja uz Ufu, kur viņš dzīvoja no 1863. līdz 1866. gadam, vēlāk Novgorodas guberņā, tad Tverā un Rjazaņā, kur 1871. gadā nomira viņa sieva. 1875. gadā viņš atgriezās savā Prezmas muižā, darbojās Vitebskas Lauksaimniecības biedrībā, apkopoja iedzīvotāju statistiku Latgalē. Kādu laiku dzīvoja Rīgā, bija labdarības asociācijas prezidents. 
Miris 1900. gadā Prezmā, kur apglabāts.
Gemini 1

Lidojuma gaita

Gemini 1 tika palaists 1964. gada 8. aprīlī 16:01:01 UTC ar nesējraķeti Titan II GLV no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas starta laukuma LC-19. Sākotnēji plānotā 299 km augstuma vietā kosmosa kuģis tika ievadīts orbītā ar apogeju 320 km. Tam nebija plānota atdalīšanās no otrās pakāpes.
4 stundas 50 minūtes pēc starta, veicot trīs apriņķojumus, misija tika pabeigta. Zemā perigeja dēļ (190 km) Gemini 1 četru dienu laikā zaudēja augstumu, un 1964. gada 12. aprīlī iegāja atmosfēras blīvajos slāņos un sadega.