The Unforgettable Fire

Vēsture

Grupa pēc rokmūzikas pārpilnajiem "War" albuma un koncertturnejas baidījās, ka viņi var kļūt par kārtējo "smago", "lozungu vadīto stadionu rokgrupu"; galu galā "Under a Blood Red Sky" albuma un video panākumi bija devuši grupai māksliniecisku un pirmoreiz arī finansiālu rīcības brīvību. Taču tā vietā, lai kļūtu par kārtējo grupu, kas savu mūziku raksta pēc noteiktas formulas, sākās eksperimentēšana; kā ir izteicies Ādams Kleitons: "Mēs meklējām kaut ko nedaudz nopietnāku, mākslinieciskāku." The Edge bija sajūsmā par Braiena Īno ambientajiem un "dīvainajiem darbiem", kas kopā ar savu skaņu inženieri Danielu Lanuā galu galā piekrita producēt ierakstu. "Island Records" priekšnieks Kriss Blekvels iesākumā centās atrunāt grupu no šādas producentu izvēles, uzskatot, ka tieši brīdī, kad grupa bija gatava sasniegt augstāko panākumu līmeni, Īno "viņus apglabātu ar savu avangarda nonsensu". Agrīnās ierakstu sesijas notika Sleinas pilī, gotiskā balles zālē, kas būvēta īpaši mūzikas vajadzībām, tādējādi sesijas bija atbrīvotas un eksperimentālā atmosfērā.
Mēs zinājām, ka pasaule ir gatava uzņemt "The Who" mantiniekus. Viss, ko mums vajadzēja darīt bija turpināt tādā pašā garā, un mēs bez šaubām būtu kļuvuši par dižāko grupu kopš "Led Zeppelin". Taču kaut kā mēs nejutāmies labi. Mēs jutām, ka mums ir plašākas iespējas, nekā kļūt par nākamo lielo kaut ko, mums bija kas unikāls, ko piedāvāt. Ja mēs kļūtu par standarta rokgrupu, no tā ciestu inovācijas. Mēs meklējām citu sajūtu.
—Bono par "The Unforgettable Fire's" jauno virzienu.
Albums tika pabeigts "Windmill Lane" studijā Dublinā un tika izdots 1984. gada 1. oktobrī. Albums ieguva savu nosaukumu un lielu daļu tā iedvesmas Čikāgas Miera muzeja izstādē, kurā tika izstādīti Hirosimas un Nagasaki atombumbu sprādzienos izdzīvojušo zīmējumi. Muzejā atradās arī izstāde par godu Martinam Luteram Kingam. Albums "The Unforgettable Fire" bija daudz atmosfēras pārpilnāks nekā iepriekšējais smagnējais "War", šim albumam bija bagāta skaņa un tas bija pirmais U2 albums, kuram bija kohēziska skaņa. Sekojot Lanuā norādījumiem, Mullena bungošana kļuva brīvāka un liegāka, bet Kleitona basa spēlēšana kļuva noturīgāka, piemēram, ritms vairs nepārtrūka, bet plūda līdzi dziesmām.
Albuma dziesmu teksti, kas var tikt interpretēti dažādi, kopā ar atmosfērisko skaņu nodrošina to, ko pati grupa sauc par "ļoti vizuālu sajūtu". Bono nesen pirms albuma ierakstīšanas bija aizrāvies ar daiļliteratūru, filozofiju un dzeju, un saprata, ka viņa dziesmu rakstīšanas misija, kas iepriekš tika veikta diezgan negribīgi, bija dzejiska. Taču pēdējās 2 ierakstīšanas nedēļas bija panikas pilnas, jo bija jāpabeidz dziesmu teksti, jo Bono sajuta, ka dziesmas "Bad" un "Pride (In The Name of Love)" bija atstātas nepabeigtas kā nepilni uzmetumi. Bono vēlāk izteicās, ka ""The Unforgettable Fire" bija brīnišķīgs ārpasaulisks ieraksts, paveikts kā impresionista gleznojums, ļoti tāls no reklāmas saukļiem."
Šim albumam tipiskajā dziesmā "The Unforgettable Fire", kurā dzirdams Noela Kelehena stīgu instrumentu aranžējums, ir bagātīga, simfoniska skaņa, kas veidota no ambientām ģitāru skaņām un dzenoša ritma; dziesmas teksts ir kā "emocionāls ceļojums" ar "sirsnīgu melanholisku sajūtu". Bono centās aprakstīt steigu un uzrakstīja dziesmu "Bad" par heroīna lietošanu. "Pride (In the Name of Love)", kas ir visraksturojošākais tā laika izveidotās U2 skaņas piemērs, ir par Martinu Luteru Kingu. Tas bija arī pirmais albuma singls un uz to brīdi lielākais hits grupas vēsturē, sasniedzot pirmo piecinieku Apvienotajā Karalistē, kā arī iekļūstot ASV top 40. Vēlāk šī dziesma kļuva par otru visu laiku spēlētāko dziesmu U2 koncertos. Sapņainā dziesma "MLK" arī bija par Luteru Kingu.
"Elvis Presley and America" ir improvizācija, kas balstīta uz dziesmas "A Sort of Homecoming", tā pavērš albuma uzsvaru no prāta brīvības uz tā tālāko galējību. Cita dziesma, "Indian Summer Sky", ir sociāls komentārs par kādas pilsētas cietumam līdzīgo atmosfēru, kad tā dzīvo dabas spēku pasaulē.
Pretēji gaidāmajam, pils uz albuma vāka attēla ir nevis Sleinas pils, kur notika albuma ieraksts, bet gan Moidrumas pils.

"The Unforgettable Fire" koncerttūre un "Live Aid"

"The Unforgettable Fire" koncerttūrē ASV U2 koncertēja iekštelpu arēnās, kamēr Eiropā bija otrādi. Tūre sākās Austrālijā 1984. gada septembrī, kur grupas dalībniekiem atskaņot jaunos studijas ierakstus dzīvajā bija nopietns pārbaudījums. Viens risinājums bija ieprogrammētā mūzikas kārtība, kuru agrāk grupa atteicās izmantot. U2 bija jātiek galā ar grūtībām koncertos atskaņot jaunās dziesmas "The Unforgettable Fire" un "Bad", to skaņas sarežģītības dēļ; kopš tā laika U2 ieprogrammēto mūzikas kārtību izmanto lielākajā daļā savu koncertu. Dziesmas, kas iesākumā tika kritizētas kā "nepabeigtas", "haotiskas" un "nefokusētas", ieguva lielāku jēgu koncertu laikā; piemēram, žurnāls "Rolling Stone", kas dziesmas "Bad" albuma versiju kritizēja, tā koncertversiju nosauca par "lielisku".
U2 piedalījās "Live Aid" koncertā Vemblijas stadionā 1985. gada jūlijā, kas tika rīkots kā labdarības koncerts, lai palīdzētu bada cietējiem Etiopijā. U2 priekšnesums tajā bija viens no visa koncerta visvairāk atmiņā paliekošajiem; dziesmas "Bad" laikā Bono nolēca no skatuves, lai apkamptu kādu fani un ar viņu padejotu. Iesākumā bija uzskats, ka grupa ir palaidusi garām savu iespēju, taču tas kļuva par grupas izrāviena brīdi, pateicoties koncerta miljonu auditorijai televīzijā un personiskajai saiknei, ko Bono spēja radīt ar skatītājiem. 1985. gadā žurnāls "Rolling Stone" nosauca U2 par "1980. gadu labāko grupu", sakot, ka "aizvien pieaugošajam rokenrola fanu skaitam, U2 ir kļuvusi par vissvarīgāko grupu, pat iespējams, par vienīgo grupu, kas vispār ir svarīga." Kā vēl lielāks pagodinājums bija fakts, ka mūziķis Mailss Deiviss ir lūdzis šo albumu atskaņot pie viņa nāves gultas.