google/wiki40b huggingface dataset:
Šimona Dubnova Rīgas Ebreju vidusskola

Vēsture

Dibināta 1989. gadā Dzirnavu ielā 29, nosaukta vēsturnieka un publicista Šimona Dubnova vārdā. Pirmā skolas direktore bija Hane Bergmane. 5.-12. klašu nodarbības notika Silciema ielā 3. 2010. gadā skola pārcēlās uz bijušās Rīgas 30. vidusskolas ēku Miera ielā 62.

Izglītības programmas

Pamatizglītības programma (21011111), Pamatizglītības mazākumtautību programma (21011121), Vispārējās vidējās izglītības vispārizglītojošā virziena mazākumtautību programma (31011021).
Smadzeņu tūska

Smadzeņu tūskas tipi

Galvenokārt izšķir vazogēno, osmotisko, intersticiālo, išēmisko, citotoksisko smadzeņu tūsku.

Osmotiskā smadzeņu tūska

Osmotiskā smadzeņu tūska attīstās pēc izteiktas smadzeņu vielas kontūzijas, kas pavadās ar masīvu smadzeņu šūnu bojājumu, HEB caurlaidības traucējumiem un osmolaritātes pieaugšanu bojājuma zonā. Osmolaritātes pieaugšana kombinācijā ar HEB traucējumiem pievelk ūdeni un attīsta tūsku smadzeņu kontūzijas vietā.

Citotoksiskā smadzeņu tūska

Citotoksiskā smadzeņu tūska raksturojas ar iekššūnu šķidruma uzkrāšanos ar netraucētu HEB. Galvēnais iemesls šādas tūskas attīstīšanai ir Na+/K+ATFāzes sūkņa darbības traucējumi, enerģijas deficīta dēļ. Pie tām HEB caurlaidība var būt netraucēta.

Intersticiālā smadzeņu tūska

Intersticiālā jeb hidrocefāliskā smadzeņu tūska attīstās pie hidrocefālijas un raksturojas ar intersticiālas telpas apjoma palielināšanos cerebrospinālā šķidruma (likvora) atplūdes traucējumu dēļ. Pie šīs smadzeņu tūskas tipa smadzeņu šūnu un HEB funkcijas ir saglabātas.
Aizkraukles pagasts

Reljefa formas

Badakalns, Zvaigžņu grava.

Upes

Ašķere, Daugava, Karikste, Maizīte, Mazā Atradze, Pulksteņupīte.

Ūdenstilnes

Pļaviņu HES ūdenskrātuve.

Purvi

Aizkraukles purvs, Aizpuru purvs, Tuņķu purvs.

Vēsture

1935. gadā Aizkraukles pagasta platība bija 68,4 km². 1945. gadā pagastā izveidoja Aizkraukles un Karikstes ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. 1954. gadā Aizkraukles ciemam pievienoja lielāko daļu Karikstes ciema. 1951. gadā ciema teritorijas dienviddaļā izveidojās Pētera Stučkas pilsētciemats. 1961. gadā Aizkraukles ciemu likvidēja, tā teritoriju pievienojot Pētera Stučkas pilsētciematam kā tā lauku teritoriju. 1967. gadā pilsētciemats ieguva pilsētas statusu un Stučkas vārdu. 1975. gadā Stučkas pilsētas lauku teritorija tika reorganizēta par Aizkraukles ciemu. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2001. gadā Aizkraukles pagasts apvienojās ar Aizkraukles pilsētu, izveidojot Aizkraukles novadu.

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas ir Aizkraukles ciems (pagasta centrs), Aizkraukles muiža, Aizkraukles stacija, Aizpuri, Papardes.
Volodimirs Zelenskis

Dzīvesgājums

Dzimis 1978. gada 25. janvārī Krivijrihas Ekonomikas institūta profesora ģimenē, abi vecāki ebreji. 17 gadu vecumā uzsāka šovbiznesa karjeru, līdztekus studēja tieslietas Kijevas Nacionālās ekonomikas universitātes Krivijrihas Ekonomikas institūtā.  
1998. gadā guva popularitāti kopā ar studijas Kvartal 95 komandu. Filmējās dažādos televīzijas šovos un komēdijās, bija seriāla "Radu būšana" producents. 2018. gada mijā Zelenskis paziņoja, ka kandidēs Ukrainas prezidenta amatam 2019. gada Ukrainas prezidenta vēlēšanās, un balsojumā arī uzvarēja.
20. maijā, stājoties Ukrainas prezidenta amatā, Zelenskis paziņoja par Augstākās Radas atlaišanu un aicināja arī Ukrainas valdības ministrus atkāpties no amatiem.
Platona akadēmija

Platona akadēmija bija ap 387. gadu p.m.ē. sengrieķu filozofa Platona (ap 428.—427. p.m.ē.) izveidota filozofijas skola, kas atradās mītiskā varoņa Akadēma (Akadēmos) vārdā nosauktā vingrošanas laukumā (ģimnāzijā) netālu no Atēnām. Sākotnēji risināja galvenokārt kosmoloģijas problēmas un attīstīja dialektikas (disputu) prasmi. Tika aptverts plašs jautājumu loks — filozofijā, dabaszinātnēs, matemātikā. Vēlāk, polemizējot ar stoicismu, akadēmijā attīstīja tā saukto akadēmisko skepticismu. 
No Platona akadēmijas radies termins "akadēmija".

Vēsture

Ap 387. gadu p.m.ē. Platons Akadēma birzī sāka lasīt lekcijas saviem audzēkņiem. 
Akadēmiju vadīja skolarhs, ko ievēlēja no akadēmijas audzēkņiem. Pēc Platona akadēmiju vadīja Speisips, Ksenokrats u.c. 
86. gadā p.m.ē., kad Atēnas aplenca romiešu karavadonis Sulla, tika izpostītas akadēmijas ēkas un sadega bibliotēka.
No 2. līdz 4. gadsimtam nodarbojās galvenokārt ar literatūras un retorikas jautājumiem, bet jau 5. gadsimtā akadēmijā tika attīstīts neoplatonisms.
Bizantijas imperators Justiniāns I 529. gadā atzina akadēmiju par pagānisku mācību paudēju un aizliedza to. Tās sekotāji devās trimdā. Pēdējais skolarhs apmetās Persijā. Platona akadēmijas slēgšanu vairāki autori uzskata par antīko laiku beigām un viduslaiku iestāšanos.

Florences akadēmija

Kozimo Mediči Renesanses laikmetā izveidoja jaunu akadēmiju (1459—1521) Florencē. Tajā dominēja neoplatoniķu mācības.
Grobiņas luterāņu baznīca

Vēsture

Grobiņas luterāņu baznīca pie Grobiņas pils pirmo reizi minēta 1560. gadā, atjaunota 1596. gadā, kad Grobiņas fogteja atradās Prūsijas hercogistes pārvaldījumā (1530-1650). Otrā Ziemeļu kara laikā 1659. gadā zviedri nodedzināja Grobiņas pilsētu un baznīcu. Pēc kara beigām pēc atgriešanās no zviedru gūsta Narvā 1660. gadā Grobiņas pilī uz laiku apmetās hercogs Jēkabs kopā ar ģimeni, pēc viņa ierosinājuma 1664. gadā uzcēla tagadējo baznīcas ēku. Tā bija Grobiņas prāvesta iecirkņa galvenā baznīca, kopš 1791. gada vairākās paaudzēs šeit kalpoja Launicu dzimtas mācītāji, tajā atradās Napoleona karu laikā 1813. gada kaujā pie Leipcigas kritušā prāvesta dēla Georga fon der Launica bronzas cilnis ar mirstoša jātnieka attēlu, ko bija izgatavojis viņa jaunākais brālis Eduards Šmits fon der Launics. No 1833. gada tajā bija J. L. Eginka altārglezna. 
Baznīcas ēka vairākkārt atjaunota 1892., 1931. un 1939. gadā. 1920.-1928. gadā atjaunoja Latvijas brīvības cīņu laikā nodegušo mācītājmuižu. Līdz 1939. gadam Grobiņas baznīcā darbojās gan latviešu, gan vācbaltiešu draudze. Neilgi pirms Latvijas okupācijas laikraksts "Kurzemes Vārds" 1940. gada 25. maijā rakstīja, ka: "....prezidents Kārlis Ulmanis ir ziedojis 1000 Ls Grobiņas baznīcas remonta vajadzībām". 1941. gada 24. jūnijā baznīcu sagrāva Sarkanās armijas artilērija. 1942. gadā sākās baznīcas jumta atjaunošana. Laikraksts "Kurzemes Vārds" 11. augusta numurā rakstīja, ka: "Dievkalpojums notika baznīcas pagalmā, dievvārdus teica Grobiņas draudzes mācītājs Roberts Āboliņš." Dievkalpojumi baznīcā atsākās tikai pēc kara beigām 1947. gadā, bet atjaunošanas darbi turpinājās līdz baznīcas 300. gadu jubilejai 1964. gadā.
Pēc 2000. gada, izmantojot draudzes līdzekļus, atjaunoja ēkas iekšpusi, ierīkoja apkuri, ielika jaunus logus, atjaunoja sienas, grīdu un interjeru.
Antoņīns Kēnigs

Šaha kompozīcija

1869. gada 4. janvārī čehu žurnālā Světozor tika iespiests Antoņīna Kēniga raksts "Īss traktāts par šaha uzdevumu", kurā tika izklāstīts tam laikam jauns uzskats par šaha uzdevumu: "tas nav ne rēbuss, ne mīkla, ne zinātkāra prāta treniņa objekts, bet mākslas darbs, kuram jāatbilst noteiktiem mākslinieciskiem principiem". Šis datums tiek uzskatīts par čehu skolas rašanās dienu un problēmisti to atzīmē kā šaha kompozīcijas dienu.
Ilmārs Bricis

Karjera

I. Bricis ir izcīnījis divas Pasaules čempionātu bronzas medaļas: 2001. gadā 20 kilometru distancē un 2005. gadā 10 kilometru sprinta distancē. Piedalījies 6 ziemas olimpiskajās spēlēs, kas ir ar Annu Orlovu dalīts rekords starp Latvijas sportistiem un ar austrieti Alfredu Ederu, angli Maiklu Diksonu, krievu Sergeju Čepikovu un norvēģi Ūli Einaru Bjērndalenu dalīts rekords starp visiem pasaules biatlonistiem. I. Briča labākie sasniegumi Olimpiskajās spēlēs ir 4. vieta iedzīšanā 2006. gadā Turīnā un 5. vieta 20 km distancē 1998. gadā Nagano. Pasaules kausa kopvērtējumā visaugstāko vietu viņš sasniedza 1997.-1998. gada sezonā, kad bija 11. vietā, 2005.-2006. gada sezonā viņš bija 17. vietā. Pasaules kausa posmos vairākkārt bijis labāko trijniekā. Divkārtējs Eiropas vicečempions 12,5 km iedzīšanas sacensībās, pieckārtējs bronzas medaļas ieguvējs Eiropas čempionātā.
2011. gada vasarā I. Bricis nolēma beigt profesionāļa karjeru (kā iemeslu tam minot finansējuma trūkumu, lai gan sportistam tobrīd bija jau 41 gads) un turpmāk strādāja par Lietuvas sieviešu biatlona izlases treneri. Tomēr viņš startēja arī dažās 2011.—2012. gada Pasaules kausa sezonas posmu distancēs. Ar 21 dalības sezonu Pasaules kausā I. Bricis 2011. gada decembrī kļuva par rekordistu šajā ziņā starp pasaules biatlonistiem. Pēdējo reizi Pasaules kausa posmā startēja 2012. gada janvārī.
No nākamās sezonas pilnībā pievērsās trenera darbam ar Lietuvas sieviešu izlasi.
2016. gadā Ilmārs Bricis paziņoja, ka atgriezīsies sacensībās un gatavojas palīdzēt valsts komandai Pasaules kausa izcīņā. 2016. gada 12. novembrī Norvēģijā notika pirmās sezonas ziemas biatlona sacensības "Sesongstart Skiskyting", kurās I. Bricis 46 gadu vecumā atgriezās starptautisku sacensību apritē un izcīnīja 30. vietu.

Privātā dzīve

I. Briča pirmā sieva ir bijusī biatloniste un distanču slēpotāja Anžela Brice. Viņu kopīgā meita Anete Brice arī ir bijusi biatloniste, kā arī piedalījās distanču slēpošanā Vankūveras Olimpiskajās spēlēs 2010. gadā - tēva un meitas starts vienā olimpiādē ir neparasts gadījums olimpisko spēļu vēsturē un pirmais šāds gadījums Latvijas sportā. 2011. gada 18. decembrī Pasaules kausa posmā Hohfilcenē viņi abi piedalījās jauktajā stafetē, kas ir unikāls gadījums pasaules biatlonā.
Pēc šķiršanās no Anželas Brices I. Bricim ir bijušas attiecības ar citām biatlonistēm - Pavļinu Fiļipovu no Bulgārijas, bet pēdējos gados - Diānu Rasimovičūti no Lietuvas, kura kādu laiku trenējās kopā ar Latvijas vīriešu izlasi Vitālija Urbanoviča vadībā.
Francis Palacs

Šaha kompozīcija

Francis Palacs sastādījis aptuveni 500 šaha kompozīcijas, no kurām daudzas tika apbalvotas. Viņš bija viens no 20. gadsimta pirmās puses loģiskās un stratēģiskās skolas galvenajiem teorētiķiem. Otrā pasaules kara laikā, 1945. gadā viņš bez vēsts pazuda Pomerānijā.
Palacs rakstījis daudzus rakstus un grāmatas par šaha kompozīcijas teoriju. Viņa galvenais darbs ir Antiform, kas publicēts 1929. gadā Alena Vaita "Ziemassvētku sērijā". 1923. gadā pirmais publicēja jauna tipa uzdevumu, kurš vēlāk ieguva palīgpašmata nosaukumu.
Māra Svīre

Dzīves gājums

Dzimusi grāmatveža un skolotājas ģimenē. 1954. gadā absolvējusi Alūksnes 1. vidusskolu, bet 1959. gadā — Latvijas valsts universitāti, iegūstot jurista kvalifikāciju.
Sešus mēnešus strādājusi par Jūrmalas vasarnīcu tresta līgumu daļas inspektori, bet jau 1960. gada februārī iestājās darbā Latvijas radio par redaktori. No 1970. līdz 1975. gadam strādāja žurnālā "Padomju Latvijas sieviete" par nodaļas redaktori. Kopš 1975. gada — profesionāla literāte, Rakstnieku savienības biedre kopš 1979. gada. Daudzus gadus bijusi Rakstnieku savienības valdes locekle.

Apbalvojumi

Apbalvota ar 1991. gada barikāžu dalībnieka Piemiņas zīmi (Nr. 6575).
Detroita

Vēsture

Pilsētu 1701. gadā dibinājuši franču virsnieks sirs de Kadiljaks (Antoine Laumet de La Mothe, sieur de Cadillac). 1760. gadā pilsēta kļuva par britu īpašumu. No 1805. līdz 1847. gadam tā bija Mičiganas štata galvaspilsēta. 19. gadsimtā pilsēta attīstījās kā rosīgs tirdzniecības centrs.
1904. gadā Henrijs Fords šeit nodibināja Ford Motor Company, kam sekoja vairāku citu pazīstamu autobūves kompāniju dibināšana. Pilsēta strauji attīstījās un, lai strādātu autorūpnīcās, tajā ieplūda daudz afroamerikāņu no ASV dienvidu štatiem. Sausā likuma laikā Detroita, pateicoties Kanādas tuvumam, bija nelegālā alkohola tirdzniecības centrs.
1970. gados, līdz ar ar naftas krīzi, popularitāti ieguva auto ar nelielu benzīna patēriņu, un ASV ieplūda automašīnas no Eiropas un Japānas. Tas krasi pasliktināja pilsētas ekonomisko stāvokli. Iedzīvotāji to pameta, daudzi pilsētas rajoni kļuva mazapdzīvoti un pilsētā krasi palielinājās noziedzības līmenis.
No 2000. līdz 2010. gadam iedzīvotāju skaits samazinājās par 25 %. 2013. gada 18. jūlijā Detroita pasludināja bankrotu, kas bija lielākais pašvaldības bankrots ASV vēsturē. Pilsēta no bankrota izgaja 2014. gada 10. decembrī, kad stājies spēkā plāns par Detroitas 18 miljardu dolāru lielo parādu restrukturizāciju.

Sports

Sportā Detroita pazīstama kā NHL līgas hokeja komandas Detroitas "Red Wings", NFL līgas amerikāņu futbola komandas Detroitas "Lions" un MLB līgas beisbola komandas Detroitas "Tigers" mājvieta. NBA basketbola komandas Detroitas "Pistons" bāzējas tuvējā Obernhilsā.
Spāru virskārta

Sistemātikas diskusijas

Par spāru grupas sistemātiku un sakarībām ar citām kukaiņu grupām zinātniekiem nav vienprātības. Visi piekrīt, ka spāru grupa nepieder pie jaunspārņiem, vislielākās debates ir par senspārņu grupu, ko šobrīd veido spāres un viendienītes, kā arī par izmirušiem paleozoja laika knābjgalvju kukaiņiem paleodiktiopteriem (Palaeodictyopteroidea).
Ir sistemātiķi, kas uzskata, ka senie knābjgalvji ir vai nu māsas taksons spārēm un viendienītēm, vai bāzes grupa un visām pieminētajām grupām būtu jābūt sistematizētām senspārņos. Tomēr pēdējos gados veiktās ģenētiskās analīzes pierāda, ka spāres ir māsas taksons jaunspārņiem un senspārņu grupa ir parafilētiska. Daļa zinātnieku līdz ar to sistematizē gan viendienītes, gan spāres kā māsas taksonus jaunspārņiem, dažiem uzskatot, ka viendienītes ir primitīvāka grupa, bet citiem, ka spāres ir bāzes grupa. Tā kā sistemātiķi starptautiski nav vienojušies par spārneņu sistemātiku, tad tiek plaši lietots esošais iedalījums jaunspārņos un senspārņos.
Spāru virskārtā ir 6 kārtas un vairākas dzimtas, kuru piederība kārtām nav skaidra.
Lokomo

Vēsture

Uzņēmumu Lokomo 1915. gadā Tamperē dibināja inženieri Verners Riselins (Werner Ryselin), Jalmars Kastrēns (Jalmar Castrén) un profesors J. Karvonens (J. J. Karvonen), kā arī citi biznesmeņi, tai skaitā Emils Āltonens (Emil Aaltonen), kurš 1926. gadā ieguva uzņēmuma akciju kontrolpaketi. Riselins pirms tam bija Tampella lokomotīvju darbnīcas direktors Tamperē. Pieprasījums pēc lokomotīvēm bija liels, jo Krievija bija iesaistīta Pirmajā pasaules karā.
Uzņēmums sākotnēji ražoja tvaika lokomotīves. 1959. gadā to izlaide tika pārtraukta, pārejot pilnībā uz dīzeļlokomotīvēm. Lokomo pavisam ir saražojis 671 lokomotīvi.
1921. gadā Lokomo sāka izgatavot akmens drupināšanas iekārtas.
Kara laikā Lokomo papildus ražoja lādiņu čaulas, artilērijas un lidmašīnu piederumus. Pēc kara beigām līdz 1952. gadam uzņēmums ražoja kara kontribūcijas produktus, tai skaitā gandrīz 300 šaursliežu tvaika un dīzeļlokomotīves, kā arī lielu daudzumu skābes izturīgu ventiļu. 1960. gados Lokomo sāka ražot celtniecības (greiderus, ekskavatorus, mobilos celtņus) un meža tehniku.
1970. gadā Lokomo tika pārdota Somijas uzņēmumam Rauma-Repola. Uzņēmuma nosaukums tika mainīts uz Neles Oy un vēlāk uz Nordberg-Lokomo Oy.
Lokomotīvju ražošana tika pārtraukta.
1987. gadā Lokomo PSRS izgatavoja pētniecisko dziļūdens aparātu (MIR-1 un MIR-2) korpusus. 1980. gadu beigās uzņēmums pārgāja galvenokārt uz akmens drupināšanas iekārtu ražošanu.
1990. gadu beigās Rauma apvienojās ar Valmet, izveidojot korporāciju Metso.
3 dienas, lai nogalinātu

Sižets

Filma stāsta par CIP aģēntu Ītanu Renneru, kuram konstatē ļaundabīgu audzēju, kā rezultātā viņam jāmirst. Pirms nāves Ītans nolemj uzlabot attiecības ar savu sievu un meitu. Vēlāk Ītans satiek CIP aģenti, kura piedāvā viņam eksperimentālās zāles apmaiņā pret palīdzību bīstamā terorista notveršanā.
UTC-5

UTC-5 ir identifikators laika nobīdei no UTC par -5. Šo laiku izmanto:
Biseksualitāte

Biseksualitāte ir seksuāla tieksme pret abu dzimumu pārstāvjiem (vīriešiem un sievietēm). Cilvēki, kuriem ir biseksuāla orientācija "izjūt seksuālu un emocionālu valdzinājumu gan uz sava dzimuma pārstāvjiem, gan pretējā dzimuma pārstāvjiem"; "termins arī raksturo personīgās un sociālās identitātes individuālo apziņu, radušos no šiem valdzinājumiem, uzvedības tos izrādot un piederību citu cilvēku kopienai, kuri arī to izrāda."  Tā ir viena no galvenajām cilvēka seksuālās orientācijas klasifikācijām līdzās heteroseksualitātei un homoseksualitātei. Personas, kuri neizjūt seksuālu tieksmi ne pret vienu no dzimumiem, sauc par aseksuāļiem.
Planēta X

Planēta X ir hipotētiska planēta Saules sistēmas ārējā daļā aiz Neptūna orbītas. Tās meklējumi sākās pēc Neptūna atklāšanas 1846. gadā un kulmināciju sasniedza 20. gadsimta sākumā, kad Persivals Lovels pamatoja tās iespējamo eksistenci. Lovela hipotēze balstījās uz Urāna un Neptūna orbītas neatbilstību tās aprēķinātajai orbītai, līdz ar to tika izvirzīta doma, ka to orbītas ietekmē vēl kāda liela gāzu planēta.
Oļģerts Lielausis

Biogrāfija

Dzimis 1930. gadā Ventspils apriņķa Zlēku pagastā. Ieguvis izglītību Latvijas Universitātes Fizikas un matemātikas fakultātē, ko absolvējis 1955. gadā.
1955. gadā uzsācis darbu Latvijas PSR Zinātņu akadēmijas Fizikas institūtā kā jaunākais zinātniskais līdzstrādnieks, aspirants. Pabeidzis aspirantūru 1960. gadā. 1962. gadā aizstāvējis tehnisko zinātņu kandidāta disertāciju Maskavas inženierfizikas institūtā. 1969. gadā ieguvis tehnisko zinātņu doktora grādu Latvijas PSR Zinātņu akadēmijā. No 1963. līdz 1993. gadam bijis laboratorijas vadītājs Fizikas institūtā. 1992. gadā kļuvis par habilitēto fizikas doktoru (Dr. habil. phys.). Vēlāk bijis Fizikas institūta direktors (1994—1997), direktora padomnieks (1998—1999), vadošais pētnieks (no 2000. gada).
Veicis pētījumus, kas saistīti ar magnetohidrodinamiku, magnētisko šķidrumu tehnoloģijām, hidrodinamiku, siltuma pārneses fundamentālām un lietišķām problēmām, kodolfiziku un kodoltehniku. Ir 200 zinātnisku publikāciju, tai skaitā 3 monogrāfiju autors, kā arī 13 PSRS izgudrojumu un 4 ārvalstu iegūtu patentu līdzautors.
Everests

Pirmie latvieši Everestā

1995. gada 14. maijā plkst. 15:15 Everesta virsotnē Latvijas karogu pacēla divi Latvijas alpīnisti — Teodors Ķirsis un Imants Zauls.
Imants Zauls stāstīja, ka alpīnisti gatavojušies šim kāpienam 30 gadus. Viņi bija ieguvuši "Sniega leoparda" nosaukumu, kuru deva par piecām 7000 metru augstām virsotnēm Padomju Savienībā. Pirms Everesta, 1993. gadā alpīnisti uzkāpa citā Himalaju astoņtūkstošniekā — Daulagiri.
1995. gada Everesta ekspedīcijā piedalījās vairāki latvieši un amerikāņu kāpēju grupa. Nepāla nedeva atļaujas kāpt, tāpēc nācās kāpt Everestā no Ķīnas puses. No padsmit cilvēkiem virsotnē nonāca tikai divi latvieši un viens amerikānis. Vēl vienam latvietim Ilgvaram Paulam spēku trūkums un veselības problēmas neļāva pievarēt Everestu. 
Imantu Zaulu un Teodoru Ķirsi virsotnē laika apstākļi palutināja. Zauls atzina, ka tādi laika apstākļi gadās reti: “Tu vari vairāk nekā pusstundu nosēdēt augstākajā virsotnē un priecāties par visu apkārtni. Tu redzi visu, bet lielākā daļa tur uzkāpj un neredz neko".
Antons Skrinda

Dzīvesgājums

Dzimis 1881. gada 14. oktobrī Līksnas pagasta Liepas Mukānu (tagad Vaboles pagastā) saimnieka Donata Skrindas un viņa sievas Apolonijas ģimenē. Mācījās Līksnas pagastskolā (1888—1891), Pēterburgas Sv. Katrīnas draudzes proģimnāzijā (1891—1896), 8. Pēterburgas valsts ģimnāzijā (1896—1902). Studēja Pēterburgas kara medicīnas akadēmijā (1902—1905, 1906—1909), sakarā ar piedalīšanos 1905. gada revolūcijā bija spiests bēgt uz Šveici, kur turpināja medicīnas studijas Bernes universitātē. Studiju gados darbojās Pēterburgas latviešu muzikālajā biedrībā, bija latviešu valodas skolotājs Sv. Katrīnas draudzes proģimnāzijā, ar pseidonīmu I. Leidumnīks publicējās sava brāļa K. Skrindas izdotajā laikrakstā "Drywa". 1908. godā izdeva mācību grāmatu “Latvīšu volūdas gramatika”.
1910. gadā ieguva ārsta grādu, bija 32. Sibīrijas strēlnieku pulka ārsts Kanskā (1910—1912), pēc tam ārsts Ņižņeudinskā (1912—1913).
1913. gada atgriezās dzimtenē, bija ārsts Rēzeknē (1913—1914). Izdeva savus un citu Latgales dzejnieku darbus krājumā "Kūkle" (1914).
Pirmā pasaules kara laikā kā frontes vecākais ārsts piedalījās kaujās Krievijas-Vācijas un Krievijas-Austroungārijas frontēs (1914—1917). 1917. gada kampaņas laikā Ukrainas rietumos krita gūstā. Pēc Brestļitovskas miera līguma noslēgšanas pārbrauca Latvijā, taču 1918. gada 31. martā mira no ceļā iegūtas rozes infekcijas.
Apglabāts Rēzeknes Katoļu kapos.
Krievijas novadi

Krievijas Federācija administratīvi tiek dalīta 85 subjektos, no kuriem 9 ir novadi (krievu: край). Lielākais novads pēc platības ir Krasnojarskas novads (2 339 700 km²), savukārt mazākais — Stavropoles novads (66 160 km²). Visapdzīvotākais ir Krasnodaras novads (5 453 329 (2015)), savukārt vismazāk apdzīvotais ir Kamčatkas novads (317 269 (2015)).
Joms

Joms (franču: nef, no latīņu: navis — kuģis) ir izstiepta telpa, interjera daļa (bazilikas veida celtnēs), kas ar kolonnu rindu vai arkādi no vienas vai no abām pusēm ir nodalīta no blakus esošiem jomiem. Bazilikās centrālais joms parasti ir augstāks par sānu jomiem. Baznīcu garenbūves celtnes bez sānu jomiem mēdz saukt par vienjoma celtnēm, kur galvenā telpa tiek uzskatīta par jomu.

Vēsture

Interjera dalīšanu jomos ar balstu rindām radās sengrieķu tempļos. Senās Romas arhitektūrā no paralēlu jomu rindas sastāvēja laicīgo celtņu — baziliku interjeri. Sākot ar 4. gadsimtu romiešu baziliku celtniecības veids tika aizgūts priekš kristiešu dievnamiem, un joms kļuva par izplatītu kristiešu arhitektūras elementu. Jomos tiek dalīta kā dievnamu-baziliku iekšējā telpa, kļūstot populāra viduslaiku Rietumeiropas katoliskajā tradīcijā, tā arī krustveida-kupolu dievnamos, kas radās un plaši izplatījās austrumu kristīgo valstu un Bizantijas arhitektūrā. Atšķirībā no altārtelpas, luktām un presbitērija, kas kalpoja tikai klēram un korim, joms bija tā daļa, kur varēja uzturēties laji.
Agrīnās kristietības dievnamos varēja būt 3 vai 5 jomi (parasti, nepāra skaitlis). Centrālais joms vienmēr bija platāks un augstāks. Tā sienu augšdaļā virs sānu jomiem atradās interjeru apgaismojošie logi. Jomus klāja plakani koka griesti.
Viduslaikos romāniskajās un gotiskajās katedrālēs jomus sedza akmens velves. Centrālais joms tika veidots augstāks, taču bija arī baznīcas, kur visi jomi bija vienādā augstumā. To interjeri saucās par zālēm. Šāds celtņu tips pēc būtības neskaitījās bazilikas, kaut arī sastāvēja no vairākiem jomiem.
Interjera dalīšana jomos kā izplatīts paņēmiens saglabājās arī renesanses, baroka un klasicisma periodos.

Arhitektoniskie risinājumi

Bez gareniskajiem mēdz būt arī šķērsjomi jeb transepti. Agrīnās kristietības bazilikās transepts noslēdza ēku no altāra puses. Vēlākos laikos bazilikās transeptu pārvietoja tuvāk ēkas vidusdaļai, veidojot ar centrālo jomu krustu. Jomu krustošanās vieta varēja vainagoties ar torni vai kupolu.
Krustveida-kupolu tempļos gareniskie un šķērsjomi varēja būt arī vienādā garumā, veidojot vienādmalu krustu. Dažos centriski veidotos dievnamos jomi var kļūt vispār vāji izteikti, ka dažos krustveida-kupolu tempļos šis termins vairs nevar tikt pielietojams.
Līdzīgi, kā senās Romas arhitektūrā, jomi var tikt izmantoti arī laicīgajās celtnēs. Piemēram, trīsjomu zāles veidā ir izveidota Sv. Marka klostera bibliotēka Florencē (1431—1441). Daudzas Maskavas pazemes metro stacijas ir veidotas kā trīsjomu zāles, reizēm ar izceltu centrālo jomu.
Dziedot dzimu (filma)

Sižets

Filmā tiek pētīts, kāpēc latvieši, par spīti dzīvošanai dažādās pasaules malās, neaizmirst savas dziesmas.
Māls

Māls (arī daudzskaitļa forma māli) ir nogulumiezis, kas pamatā sastāv no sīkās frakcijas (zem 2 um) daļiņām. Māls veidojas, sadēdot laukšpatiem un vizlām. Latvijā sastopamais māls galvenokārt ir veidojies, sadēdot vizlām un mālu frakcija sastāv galvenokārt no hidrovizlu minerāliem. Māla rupjā frakcija parasti satur arī smiltis. Mālu minerāli satur daudz alumīnija oksīda, māls parasti satur arī dzelzs oksīdu, kas to iekrāso sarkanu vai brūnu. Ja dzelzs oksidēšanās pakāpe ir +2 vai dzelzs ir ļoti maz, tad māls ir balts. Māli ir veidojušies dažādos ģeoloģiskajos periodos, un pēc tiem tos arī iedala.