Sazaroto taku dārzs

Tapšana

Albumā apkopotas dziesmas, kas tapušas jau no grupas darbības pirmajiem gadiem. Albuma nosaukums ir aizgūts no H. L. Borhesa stāsta. Albuma dizainere ir māksliniece Laura Feldberga. Dziesmu mūzikas autori ir grupas dalībnieki, tekstu autors ir Ozoliņš. Dziesmā "Dionīss" izmantots Kārļa Vērdiņa dzejolis. Albums ierakstīts grupas "Sigma" ierakstu studijā, Ilvara Jansona studijā un Sound Division studijā. Albumu producējuši un aranžējuši Haralds Stenclavs, Kaspars Lastovskis un Jānis Ozoliņš, miksējuši un māsterējuši H. Stenclavs un K. Lastovskis.
Albumā iekļauti grupas pirmie singli „Dionīss”, „Sazaroto taku dārzs”. un "Īzaks".

Vērtējums

Albums saņem labvēlīgas atsauksmes no vairākiem mūzikas kritiķiem.
Producents un mūziķis Guntars Račs albuma apskatā "Facebook" profilā raksta: "Klausoties jauno albumu, kura dziesmas, cik var noprast, radītas dažādos laikos, tomēr [jāatzīst, ka] ir izdevies kopumā saglabāt viendabīgu skanējumu, kurā dominē Jānis Ozoliņš, gan kā LV mūzikai savdabīgas balss īpašnieks (vietām vokālie paņēmieni citē "Radiohead" līdera Thom Yorke īpatnējo manieri), gan kā dziesmu autors, gan arī kā lieliskas dzejas autors."
Portāla "Delfi" kritiķis Henriks Eliass Zēgners uzteic grupas oriģinalitāti: "Visas muzikālās detaļas un nianses kopā veido viendabīgo "Sigmas" atmosfēru, kurai latviešu mūzikā tik tiešām līdziniekus grūti saskatīt. Balansējot starp dažādu žanru robežām (šķietami vislabāk atbilstot indīpopa žanram, dažos brīžos paviesojoties psihedēliskā roka mūzikas lauciņā, bet ar sarežģītajām struktūrām aizskarot teju džeza virtuozitāti), pamatā esošās klavieru melodijas un dziesmu teksti veido svaigu balsi, kura ir gan nemāksloti sarežģīta un nojaušami gudra, gan sirsnīga un viegli melanholiska. Neviltoti savdabīga un nekautrīgi jūtīga.
Laikraksta "Diena" mūzikas kritiķis Uldis Rudaks uzsver "Sigmas" latviešu popmūzikai netipisko skanējumu un augstvērtīgos dziesmu tekstus: "ar pavisam jaunas lapaspuses atvēršanu latviešu popmūzikā var apsveikt grupu "Sigma", kuras melodiski tīkamās melanholiskās dziesmas ir latviski, turklāt tās pat gribētos dēvēt par dziesmās izdziedātu dzeju".
"Neatkarīgās Rīta Avīzes" žurnālists Sandris Vanzovičs kritizē grupas nosaukuma izvēli, tomēr atzinīgi izsakās gan par dziesmu tekstiem, gan arī par visu albumu kopumā: ""Sigma” ir viens no interesantākajiem, kvalitatīvākajiem un arī savdabīgākajiem projektiem, kāds pēdējā laikā piedzīvots latvju mūzikā. Izrādās, ka ļoti labas kompozīcijas var iespēlēt arī tikai ar klavieru, basa un bungu palīdzību — bez ģitāras šajā gadījumā var pat iztikt. Lielākais pluss gan te ir vokāls, kas ir perfekts, ar nelielu falseta piesitienu. [..] No dziesmām — teicamas ir „Īzaks” un „Sazaroto taku dārzs”, arī „Svešinieks”, „Ledus”, „Sprostā” un būtībā arī visas pārējās, neviena nekrīt ārā no konteksta. No aranžijas viedokļa interesanta ir kompozīcija „Sirēnu sala”, kurā sirēnu balsis spilgti atveido Baiba Berķe."
Žurnāla "Pastaiga" rubrikas "Notikumu izlase" sadaļā "Albumi" atzinīgi vērtēta albuma oriģinalitāte: "Iedvesmojošs albums uz Latvijas mūzikas skatuves — poētiskas spriedzes piesātināti Jāņa Ozoliņa [..] dziesmu teksti latviešu mēlē, Kaspara Lastovska ģitāra un Uģa Eihvalda sitaminstrumenti. Patīkami, ka solists norobežojas no klišejām un dzied par jauna vīrieša jūtām, niansēm bagātīgām un trauslām kā cilvēcīguma un jūtīguma luksoforiem ikdienas steigas uzbriedinātajā dzīvē. [..] Šo mūziku negribas dēvēt par popmūziku, jo tā izraisa vēlmi reflektēt par to, kas esam."
Žurnāla "Mūzikas Saule" kritiķe Dace Volfa salīdzina albumu ar agrīnajiem "Coldplay" ierakstiem un atzinīgi vērtē tā kvalitāti: "tas ir noslīpēts līdz sīkākai detaļai, padarot klausītājiem ieraksta klausīšanos ļoti komfortablu — atliek vien baudīt [..]. Šis ir ilgi gaidīts un vērtīgs pienesums Latvijas populārajai mūzikai. [..] Kandidāts uz 2015. gada labākā albuma statusu." 
Savukārt "Intro.lv" kritiķis Normunds Vucāns nosauc "Sigmu" par lielu atklājumu Latvijas mūzikā un, lai aŗī dziesmu tekstus atzīst par pārāk sarežģītiem, augstu vērtē ieraksta kvalitāti un producentu darbu: "Viss nopulēts līdz perfektumam — neviena skaņa, neviena detaļa nav lieka, katrai no tām ir sava īpašā vieta un nozīme, lai tikai izveidotu kopējo bildi un sajūtu." Vēlāk N. Vucāns publicē recenziju portālā "Par mūziku", kurā atzīst: "Zīmīgi, ka, jo vairāk sanāk dzirdēt Sazaroto taku dārzu, jo vairāk šis albums patīk. Tas ar katru reizi šķiet arvien interesantāks, arvien vairāk atklāj dažādas savas šķautnes un ļauj sadzirdēt iepriekš nemanītās nianses".
Rakstnieks un publicists Ilmārs Šlāpins žurnālā "Rīgas Laiks" atzinīgi novērtē grupas skanējumu un nekomerciālo pieeju mūzikai: "Īstenojot devīzi, ka labai mūzikai jau nevajag daudz, viņi ir reducējuši savu skanējumu līdz balsij, bungām, basģitārai un taustiņinstrumentiem [..], ļaujot vienmērīgā melodiskā zīmējuma klausītājiem pievērst uzmanību detaļām un ierāmējumam — dziesmu tekstiem, vārdiem, alūzijām un kultūrcitātiem." Arī I. Šlāpins pievērš uzmanību dziesmu tekstiem: ""Sigma" (pateicoties dziedātāja un dziesmu autora Jāņa Ozoliņa profesionālai tuvībai ar literāro vidi) reabilitē dzeju kā dziedamu un klausāmu mediju, un tas ļauj veidot albumu kā dzejoļu vai stāstu krājumu."
Žurnālā "Veto Magazine" Andrejs Vīksna nosauc albumu par monolītu un emocionāli spēcīgu ierakstu, kā arī tiecas definēt šādas mūzikas žanru: "Piemērotu žanrisko apzīmējumu "Sigmas" mūzikai atrast nav viegli — latviešu mūzikas vidē viņu skanējums ienes pavisam jaunas vēsmas, un arī pasaules kontekstā līdzinieku ir maz. Ja nu kāds rāmis tomēr jāuztiepj, tad piemērotākais ir melanholisks alternatīvais roks un grūti latviskojamais termins "chamber pop", kas apzīmē inteliģentu poproku ar klasiskās mūzikas elementiem. [..] Viņu dziesmas ir sarežģītas un vērtīgas gan muzikāli, gan tekstuāli — "Sazaroto taku dārzs" klausītājam ir jāizstaigā vairākkārt, lai atšifrētu visas sīkās detaļas un nozīmes."
Žurnālā "FHM" Kaspars Zaviļeiskis dēvē albumu kā "melanholiski svaigu" un atzinīgi vērtē izpildījumu, kas noslīpēts līdz "mirdzošai kvalitātei", piešķirdams albumam piecus punktus.

Atzinība

Albums vairākkārt minēts starp gada labākajiem latviešu populārās mūzikas ierakstiem. 2015. gada novembrī albums tiek nominēts jaundibinātajai Austras balvai kā pretendents uz gada labākā albuma nosaukumu.
Portāla "TVnet" mūzikas kritiķis Jānis Žilde iekļauj albumu savā 25 gada labāko latviešu albumu apskatā: "Grupas ienākšana Latvijas populārajā mūzikā bija spilgta, jo "Sazaroto taku dārzs" izklausās vairāk kā kāds trešais, ceturtais albums - tas ir pārsteidzoši nobriedis, lai būtu debijas ieraksts; izteiksmīga un tehniski precīza ir solista Jāņa Ozoliņa balss, kas raisa patīkamas asociācijas ar Rufusu Veinraitu un Tomu Jorku."
2016. gada 14. janvārī tiek paziņots, ka albums nominēts Mūzikas ierakstu Gada balvai trīs nominācijās: "Labākais alternatīvās un indie mūzikas albums", "Labākā debija" un "Gada albums". 2016. gada 15. martā albums iegūst balvu nominācijā "Alternatīvās mūzikas un indie albums".
2017. gada 28. februārī albums tiek apskatīts mūzikas žurnālista Ulda Rudaka autorraidījumā “Zibens pa dibenu”, kurš iepazīstina klausītājus ar vadītāja atlasītajiem simts visu laiku labākajiem latviešu mūzikas albumiem. 2018. gada 13. decembrī Latvijas Nacionālajā bibliotēkā tiek atklāta mūzikas ierakstu izstāde "Zibens pa dibenu", kurā iespējams aplūkot un noklausīties arī albumu "Sazaroto taku dārzs".