google/wiki40b huggingface dataset:
Altāris

Altāris (latīņu: altus — augsts) jeb ziedoklis ir kulta vieta rituālām norisēm.

Vēsture

Agrīnajām tautām altāris bija upurēšanas vieta, kas parasti atradās brīvā dabā. Senajā Romā un Senajā Grieķijā par altāriem kalpoja grandiozas marmora celtnes.
Kristietībā jau kopš 2. gadsimta altāris ir mensa jeb galds, kas atrodas sakrālās celtnēs — bazilikās, katedrālēs, baznīcās un kapelās vai ārpus tām dievnama teritorijā. Mensa ir simbolisks ziedoklis, uz kura tiek novietots krucifikss, evaņģēlijs, sakramentam nepieciešamie trauki. Vēlākos gados altāri pārsedza ar ciboriju jeb baldahīnu, kā arī papildināja ar apgleznotu vai skulpturālu sienu. Sākot ar renesanses laiku altāris tiek papildināts ar altārgleznu, kas mūsdienās ir altāra galvenā sastāvdaļa.
Romas katoļu baznīcā altāris tiek atdalīts no pārējās telpas ar zemu sētiņu, bet pareizticīgo baznīcā altāri norobežo ar ikonostasu.
Kristiešu dievnamos altāri var būt vairāki. Katoļu dievnamos parasti ir trīs altāri, no kuriem centrālais, kas atrodas vidū, ir galvenais.
Galvenais altāris sakrālās celtnēs parasti atrodas apsīdā, kas līdz 5. gadsimtam bija orientēta uz rietumiem, bet pēc 5. gadsimta orientēta uz austrumiem.
Imants Blaus

Biogrāfija

Beidzis Latvijas Universitātes Ģeogrāfijas fakultāti 1957. gadā. Pēc augstskolas beigšanas strādājis Latvijas Centrālajā statistikas pārvaldē un bijis atbildīgs par tautas skaitīšanas jautājumiem.
Sava laika periodikā publicējis rakstus par dažādiem tematiem: ģeogrāfiju, tūrismu un tautas skaitīšanu. Bijis pazīstams autogrāfu kolekcionārs.

Šahists

Blaus visu mūžu aizrāvās ar šahu. Viņš piedalījās turnīros, kā arī nopietni pievērsās šaha kompozīcijai. Dažas viņa sacerētās šaha kompozīcijas izpelnījās ievērību konkursos.
Tomēr lielāko ievērību izpelnījās Blaus raksti žurnālā "Šahs" par šaha vēstures tēmām, kas tika publicēti gandrīz desmit gadu garumā no 1975. gada līdz 1984. gadam. Vairāk nekā 40 rakstos tika apskatīti dažādi šaha vēstures aspekti, tajos bieži pirmpublicēja vēsturisku sacensību tabulas un fotogrāfijas.
Degvīns

Degvīns (krievu: водка, poļu: wódka — 'ūdentiņš') jeb sarunvalodā šņabis (no vācu: Schnaps) ir caurspīdīgs un bezkrāsains stiprais alkoholiskais dzēriens, rektificēta etanola šķīdums mīkstinātā ūdenī. Tā dzeršanas stiprums ir vismaz 40 etanola tilpumprocenti, un to parasti dzer atdzesētu.
Ir arī aromatizētie degvīni, kam papildus pievieno zubrazāli, piparus, ķiršus, dzeloņplūmes vai laimu.
Latvijā degvīns ir trešais visvairāk lietotais alkoholiskais dzēriens un visvairāk lietotais stiprais alkoholiskais dzēriens, tomēr tā tirdzniecības apjomi samazinās.

Vēsture

Degvīns radies 15. gadsimta sākumā Krievijā vai Polijā, bet līdzīgi alkoholiski dzērieni šajā laikā radušies arī citās Eiropas zemēs. Sākotnēji degvīnu ieguva medicīniskiem nolūkiem kā zāles. Agrāk degvīnam izmantoto spirtu lielākoties ieguva no kartupeļiem, bet mūsdienās — galvenokārt no graudiem (miežiem, kviešiem vai dažkārt rudziem).
27. marts

27. marts ir gada 86. diena pēc Gregora kalendāra (87. diena garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 279 dienas.
Sultāne Mihrimaha

Biogrāfija

Mihrimaha ir dzimusi 1522. gadā Stambulā, sava tēva Suleimana I valdīšanas laikā. Viņas māte bija sultāne Hirrema, kura tajā laika bija Sultāna favorīte. 1533. vai 1534. gadā Hirrema tika atbrīvota no verdzības un juridiski kļuva par Suleimana sievu (pirmais gadījums kopš Orhana I laikiem).
1539. gada 26. novembrī Mihrimahu izdeva par sievu Rustemam Pašā, horvātam, kurš bija kļuvis par Dijarbakiras pārvaldnieku un 5 gadus vēlāk arī Osmaņu Impērijas lielvezīru. Pārim bija divi bērni: Osmāns un Humašaha. Kaut gan laulība nebija laimīga, Mihrimaha spīdēja kā mākslas piekritēja un labdare. Viņa turpināja ceļot kopā ar tēvu līdz vīra nāvei.
Mihrimaha nebija kā citas Osmaņu princeses, viņa bija politiki aktīva, kā arī viņai bija pieejami ievērojami ekonomiskie resursi. Sava brāļa Selima II valdīšanas laikā, Mihrimaha pildīja sultānes mātes (Valide Sultan) lomu un valdīja harēmu.

Politiskā dzīve

Mihrimaha ceļoja kopā ar tēvu pa Osmāņu Impēriju, kamēr viņš apskatīja savas zemes un iekaroja jaunas. Kā sava māte, viņa rakstīja vēstules Sigismundam II, Polijas karalim.
Populāra ir teorija, ka Mihrimaha piedalijās savas mātes un Rustema intrigās pret savu pusbrāli Mustafu. Izveidojot stipru savienību, viņiem izdevās panākt prinča nāvessodu 1553. gadā, kas ir ticami, jo, ja Mustafa kāptu tronī, viņas brāļi (Selims II, Bajezids un Džihangirs) visticamāk tiktu nogalināti, kā pieprasīja tradīcijas.
Mihrimaha kļuva par sava tēva padomdevēju un uzticības personu, kā arī tuvāko ģimeni pēc Mustafas, Mehmeda, Hirremas, Bajezida, Džihangira, Gulfemas un Rustema nāves. Viņa mudināja tēvu doties karagājienā uz Maltu un sūtija viņam vēstules ar ziņām un jaunumiem.

Ekonomiskā dzīve

Mihrimahai bija plaši ekonomiskie resursi un bieži finansēja ievērojamus arhitektūras projektus. Piemēram, divas mošejas Iskidarā un Edirnē, kas nosauktas viņas vārdā.
Mihrimaha arī reizēm aizdeva naudu savam brālim Selimam II.
Latvijas Universitātes Mikrobioloģijas un biotehnoloģijas institūts

Vēsture

Nodibināts 1993. gadā,  atdalot no Latvijas Zinātņu akadēmijas A. Kirhenšteina Mikrobioloģijas institūta.  Tā pirmais direktors bija Mārtiņš Beķers. 
Līdz 1997. gadam institūtu pārcēla no Kleistiem uz Kronvalda bulvāri 4.
Vēlāk tas kļuva par Latvijas Universitātes kā pamatstruktūrvienību.
Moldovas administratīvais iedalījums

Moldovas administratīvo iedalījumu veido 32 rajoni (moldāvu: raioane), 1 autonomā teritorija (moldāvu: unitate teritorială autonomă), 1 vienotā teritorija (moldāvu: unitatea teritorială) un 3 pašvaldības (moldāvu: municipiu).
Jelgavas loža "Pie vācu zobena Austrumos"

Jelgavas loža "Pie vācu zobena Austrumos" (vācu: Zum deutschen Schwert im Osten, 1916-1918) bija brīvmūrnieku militārā loža, kas saņēma patentu no Vācijas Lielās Zemes ložas.

Ložas Jelgavā

Pirmo Jelgavas ložu "Pie trīs kronētiem zobeniem" nodibināja 1754. gadā, pirmais Jelgavas ložas meistars bija barons Kristofs Levins fon Manteifels-Cēge. Tā pakļāvās Lielajai Karaliskajai Mātes ložai "Pie trīs zemeslodēm" („Zu den drei Weltkugeln”) Berlīnē. Ložā iestājās daudzi Kurzemes dižciltīgo dzimtu pārstāvji un Academia Petrina profesori. 1812. gada kara laikā 1812. gada 4. augustā prūšu virsnieki brīvmūrnieki Jelgavā nodibināja militāro ložu "Frīdrihs pie tēvzemes mīlestības". 1815. gada 27. oktobrī, kad izveidojās lielloža „Astrea” Pēterburgā, Jelgavas loža „Pie trim kronētiem zobeniem” atsāka strādāt zviedru rituālā.

Ložas nodibināšana

1915. gada 1. augustā Vācijas impērijas karaspēks ieņēma Jelgavu. 1916. gada aprīlī Jelgavas avīzē parādījās aicinājums visiem brīvmūrniekiem 14. maijā pulcēties Kurzemes Provinces muzeja zālē, lai dibinātu militāro ložu. Sapulcējušies 20 brāļi nolēma pakļauties Kēnigsbergas ložai "Zum Todtenkopf und Phoenix", un kā ložas nosaukumu izvēlējās "Pie vācu zobena Austrumos". Par ložas prezidējošo meistaru ievēlēja Oberosta virspavēlniecības 8. armijas intendantu Vilhelmu Augustīnu Baltazāru Volfrātu (Wolfradt), tomēr viņš bija spiests doties atpakaļ uz Vāciju, tādēļ prezidējošā meistara funkcijas pārņēma Jelgavas virsbirģermeistars Dr. Rihards Serafims, kas jau agrāk bija ložas "Zum Todtenkopf und Phoenix" brālis.
1916. gada 11. jūnijā Vācijas brīvmūrnieku ordeņa meistars Prūsijas princis Frīdrihs Leopolds apstiprināja jaunās Jelgavas ložas dibināšanu ar nosaukumu "Pie vācu zobena" (Zum deutschen Schwert). Ložas iesvētīšana notika Jāņu dienā 1916. gada 24. jūnijā, ko vadīja Vācijas Lielās Zemes ložas lielmeistara vietnieks Dr. Rihards Klefels (Kleffel), bet gaismas ienešana īrētajā ložas namā notika 2. jūlijā. Par ložas rotu izvēlējās agrākās ložas "Pie trīs kronētiem zobeniem" rotu, tomēr tās izgatavošanai zelta vietā lietoja tēraudu.

Ložas slēgšana

Pēc Novembra revolūcijas 1918. gada 28. novembrī loža paziņoja Vācijas Lielajai Zemes ložai par tās slēgšanu.
Somugru valodas

Somugru valodas ir valodu saime, kas ir radniecīga samodiešu valodām (ņencu u.c.) un kopā ar tām pieder pie urāliešu valodu virssaimes. 
Visām somugru valodām ir tipoloģiskas līdzības. Tās pieder pie aglutinatīvajām valodām, jo locījumi tiek veidoti ar piedēkļu, nevis ar prepozīciju (kā, piemēram, ģermāņu valodās) palīdzību. Tāpat tām nav vīriešu un sieviešu dzimtes vārdu un abu dzimumu apzīmēšanai tiek lietots viens vārds, proti "viņš" un "viņa" vietā somi saka hän, igauņi tema, bet ungāri ő.

Kopīgie vārdi

Ir izpētīts, ka tikai apmēram 200 vārdi visās somugru valodās ir ar kopīgu cilmi, no tiem vismaz 55 vārdi attiecas uz zivīm un to ķeršanu, 33 attiecas uz medīšanu, 31 uz darbarīkiem, 26 uz būvēšanu, 18 uz klimatu, 17 uz augiem, 12 uz ziemeļbriežiem, 11 uz apģērbu, 11 uz reliģiju, 4 uz sabiedrību un tikai 3 uz tirgošanos.
2014. gada Pasaules čempionāts hokejā

Rīkotājvalsts izvēle

Par čempionāta rīkotājvalsti Baltkrievija tika izvēlēta 2009. gadā Šveices galvaspilsētā Bernē, kad tur notika 2009. gada Pasaules čempionāts hokejā. Uz šo iespēju bez Baltkrievijas kandidēja vēl 3 valstis: Ungārija, Ukraina un Latvija. Gala balsojumā Baltkrievija uzvarēja ar 75 balsīm, kamēr Ungārija saņēma 24 balsis, savukārt Ukraina un Latvija - katra pa 3 balsīm.

Norises vietas

Hokeja čempionāts notiek divās hallēs Minskā.
Lielā halle ir Minskas Arēna ar 15 000 skatītāju vietu, kas atklāta 2010. gadā un ir mājvieta Kontinentālās hokeja līgas komandai Minskas "Dinamo". Apkārt hallei ir daudzi sporta, tūrisma un atpūtas objekti.
Mazā halle ir "Čižovka Arena" ar 8000 skatītāju vietu. Tā atrodas 18 kilometrus no lielās halles, otrā Minskas malā, tai apkārt ir vairāki atpūtas objekti.
Artis Kampars

Biogrāfija

1985. gadā beidza Tukuma 2. vidusskolu. 1992. gadā absolvēja Rīgas Tehniskās universitātes Mehānikas un Mašīnbūves fakultāti, specialitātē "Automobiļi un automobiļu saimniecība", iegūstot inženiera — mehāniķa diplomu.
Līdz ievēlēšanai Saeimā bija sava uzņēmuma "Ronis" direktors, koordinēja arī kino kluba "Grands" darbību Tukumā.

Politiskā darbība

Politikā mēģināja iesaistīties jau 2001. gadā, kad nesekmīgi kandidēja Tukuma pilsētas domes vēlēšanās no Latvijas Demokrātiskās partijas.
2002. gadā iestājās jaunveidotajā partijā "Jaunais laiks", tika ievēlēts 8. Saeimā, 2006. gadā ievēlēts  9. Saeimā. Bija "Jaunā laika" Saeimas frakcijas priekšsēdētāja vietnieks, partijas Reģionālās padomes vadītājs, kopš 2008. gada arī Domes priekšsēdētājs. Darbojās Saeimas Budžeta un finanšu (nodokļu) un Eiropas lietu komisijā. Pašvaldību un 9. Saeimas vēlēšanu kampaņas vadības grupas vadītājs. Līdztekus budžeta un finanšu jautājumiem nodarbojās arī ar pašvaldību lietām un ar pilsoniskās sabiedrības attīstību saistītajiem likumpojektiem.
2009. gada 12. martā kļuva par Ekonomikas ministru Valda Dombrovska valdībā. Darbība ministra amatā vērtēta neviennozīmīgi. Oponenti kritizējuši viņu par vājo izpratni par ekonomiskajiem procesiem valstī, kamēr piekritēji atzīmējuši A. Kampara sasniegumus, izvedot valsti no ekonomiskās krīzes. 2010. gadā opozīcija vairākkārt mēģināja viņu atbrīvot no ministra amata, tomēr izšķirīgajā Saeimas balsojumā 2010. gada 10. jūnijā ar minimālu pārsvaru A. Kampars saglabāja savu vietu Ministru kabinetā.
2010. gada rudenī ievēlēts 10. Saeimā no apvienības "Vienotība" saraksta, taču drīz mandātu nolika, jo nolēma turpināt darboties  Ekonomikas ministra amatā arī V. Dombrovska otrajā valdībā.
2011. gada aprīlī portāls pietiek.com publicēja informāciju un griezās KNAB ar iesniegumu par nesakritībām A. Kampara 2010. gada amatpersonas ienākumu deklarācijā, kas radīja aizdomas par nelikumīgiem ienākumiem. A. Kampars uz apvainojumiem atbildēja, ka visi uzrādītie ienākumi ir legāli un noliedza iespēju atkāpties no amata. 
11. Saeimas ārkārtas vēlēšanās A. Kampars nekandidēja. 2011. gada novembrī ieņēma partijas "Vienotība" ģenerālsekretāra posteni.
Kārļi (Drabešu pagasts)

Kārļumuižas parks

Pēc 1777. gada Kārļumuižas īpašnieks Kārlis Eberhards fon Zīverss lika iekārtot ainavu parku un mežaparku, kas iekļāva tuvējās apkārtnes gravas, smilšakmens atsegumus un Ainavu krauju pie Amatas. Vairāk kā 150 gadus šis parks bija iemīļota pastaigu vieta muižas viesiem un ceļotājiem.
Vombati

Kopīgās īpašības

Vombatiem ir ļoti lēna vielmaiņa, barība ceļo cauri gremošanas sistēmai 8—14 dienas. Lai arī ikdienas solis dzīvniekam nav ļoti ātrs, izbiedēts tas spēj skriet ar ātrumu 40 km/h un šādu ātrumu spēj uzturēt apmēram 90 sekundes. Katram īpatnim ir sava teritorija, kuras centrā atrodas tā ala. Vombats agresīvi aizsargā savu teritoriju. Parastajam vombatam tā ir apmēram 23 ha liela, bet garvilnas vombatiem tā ir daudz mazāka, apmēram 4 ha. 
Katru gadu pavasarī piedzimst viens mazulis. Mātītei ir labi attīstīta soma, kurā mazulis pavada 6—7 mēnešus. Tas tiek zīdīts apmēram 15 mēnešus un patstāvīgs tas kļūst 18 mēnešu vecumā.

Izskats

Vombati atgādina īskājainus lācīšus ar īsu asti. Visas dzimtas sugas ir apmēram vienu metru garas un sver 20—35 kg. Vombatu kažoks ir biezs un vidēji garš, tas var būt gan gaiši, gan tumši brūns, pelēks un melns.

Ekoloģija

Vomabtiem ir grauzējiem līdzīgi priekšzobi, kas piemēroti ļoti cietu augu sagraušanai, un spēcīgas ķepas, un nagi, ar kuriem tie rok alas. Vomabtu soma, atšķirībā no citiem somaiņiem, ir vērsta uz aizmuguri, tādējādi tie to nepieber pilnu ar zemēm un neapdraud savus mazuļus rakšanas laikā. Lai arī vombati ir aktīvi galvenokārt krēslā un naktī, vēsākās un apmākušās dienās tie dodas baroties arī dienas laikā. Tos novērot var samērā reti, bet tos var atrast pēc īpatnējiem, taisnstūrveida ekskrementiem, kurus tie atstāj ik pa brīdim uz sava ceļa. Vombati ir zālēdāji un barojas ar dažādām graudzālēm, grīšļiem, lakstaugiem, koku mizu un augu saknēm. 
Vomatu dabīgie ienaidnieki ir dingo un Tasmanijas velns. Sevi tie aizsargā, pagriežot pret uzbrucēju dibengalu ar biezo ādu un pakaļkājas, ar kurām cenšas iespert. Tādējādi plēsējam ir apgrūtināta nāvējošas uzbrukšanas iespēja šaurajā alu labirintā. Turklāt vombats mēdz viltīgi atļaut plēsējam iebāzt galvu virs tā muguras un tad ar spēcīgu pakaļkāju spērienu tas salauž uzbrucēja galvaskausu pret alas griestiem.
Nacionālā hokeja līga

Labākie spēlētāji

Labāk zināmie NHL spēlētāji ir Gordijs Hovs, Bobijs Ors, Moriss Rišārs, Edijs Šors un Bobijs Hals. Pēdējo gadu populārākie spēlētāji - Veins Greckis, Mario Lemjē, Stīvs Aizermens, Rejs Burks, Marks Mesjē un čehu vārtsargs Dominiks Hašeks. Zināmākie latviešu NHL spēlētāji — Sandis Ozoliņš, Kārlis Skrastiņš, Artūrs Irbe un Sergejs Žoltoks arī paspēja izpelnīties lielu uzmanību no amerikāņu puses.
Neskaitot amerikāņu un kanādiešu spēlētājus, kas izsenis veidojuši lielāko daļu līgas spēlētāju, NHL cenšas piesaistīt spēlētājus no visas pasaules. Kopš deviņdesmitajiem gadiem, kad Austrumeiropā sabruka komunisms un daudzas jaunās valstis neuzmanīja savus spēlētājus, NHL ir noticis liels eiropiešu pieplūdums. Eiropas spēlētāji tika draftēti, ar tiem tika parakstīti līgumi ar NHL komandām. Eiropiešu pieplūdums ir mainījis NHL spēles stilu. Eiropiešu stils tika atzīts, ja ne pat pieņemts. Pēdējos gados līgas vadība aptur sezonu, lai spēlētāji varētu pārstāvēt savu valsti ziemas olimpiskajās spēlēs. Līgā šobrīd spēlē spēlētāji no 18 valstīm.

Kausi un balvas

Katru gadu NHL piešķir spēlētājiem un komandām vairākas balvas. Prestižākā komandu balva ir Stenlija kauss, kas tiek pasniegts čempionvienībai izslēgšanas kārtas beigās. Komanda ar visvairāk nopelnītajiem punktiem izcīna Prezidenta balvu. Ir arī vairākas balvas, kas tiek pasniegtas spēlētājiem, skatoties pēc to statistikas rādītājiem visas sezonas garumā - starp tām Arta Rosa balva, kas tiek pasniegts spēlētājam, kurš nopelnījis visvairāk punktus, Morisa Rišāra balva — spēlētājam ar visvairāk gūtajiem vārtiem sezonā, un Viljama Dženingsa balva vārtsargam ar vismazāk sezonā ielaistajiem vārtiem.
Pārējas spēlētāju balvas tiek pasniegtas pēc komandu ģenerālmenedžeru vai ar NHL saistītu asociāciju balsojuma. Prestižākais no tiem ir Harta balva, kas tiek pasniegts sezonas vērtīgākajam spēlētājam. Vezinas balva labākajam vārtsargam. Džeimsa Norisa balva tiek piešķirts NHL labākajam aizsargam, bet Kaldera balva labākajam līgas debitantam.
Kopā ar regulāras sezona balvām tiek pasniegti arī Kona Smita balva - labākajam izslēgšanas spēļu spēlētājam. Džeka Adamsa balva tiek piešķirts labākajam komandas galvenajam trenerim, kas arī tiek noteikts pēc balsojuma.
Spēlētāji, treneri, amatpersonas, un komandu veidotāji, kuriem ir bijušas veiksmīgas karjeras ir iespēja tikt ievēlētiem Hokeja Slavas zālē. Spēlētājiem līdz tam ir jāgaida vismaz trīs gadi pēc pēdējās nospēlētas profesionālās hokeja spēles. Laika gaitā gan ir pieņemti arī vairāku izņēmi. Kopā Slavas zālē, nepaejot trim gadu termiņam, tikuši uzņemti 10 spēlētāji. Pēdējais no tiem 1999. gadā Slavas zālē tika uzņemts Veins Greckis. Pēc Grecka uzņemšanas, NHL paziņoja, ka viņš bija pēdējais spēlētājs, kuru Slavas zālē uzņēma pirms šī termiņa paiešanas.
Mišels Kelo

Biogrāfija

1993. gadā kļuvis par FIDE lielmeistaru šaha kompozīcijā un bijis jaunākais šāda veida lielmeistars šaha vēsturē. Sastādījis vairāk nekā 500 šaha kompozīcijas, kuras pārsvarā veltījis retrogrādai analīzei.
Divas reizes uzvarējis Pasaules čempionātā šaha kompozīciju risināšanā individuālajā vērtējumā: 1987. gadā Grācā un 2000. gadā Pulā. Par šiem panākumiem 2002. gadā saņēmis starptautiskā lielmeistara šaha kompozīciju risināšanā nosaukumu.
Cikliskā redundances pārbaude

Cikliskā redundances pārbaude jeb CRC (angļu: Cyclic redundancy check) ir kontrolsummas algoritms, ko izmanto datortīklos un datu glabāšanas ierīcēs, lai pārbaudītu, vai datu pārraides, ierakstīšanas vai nolasīšanas procesu gaitā nav radušās kļūdas. Nosūtītājs katram datu blokam pievieno skaitli, kura pamatā ir bloka satura polinomu dalīšanas atlikums. Šī pati darbība tiek veikta saņēmēja pusē. Salīdzinot šos skaitļus, var spriest par datu pareizību un veikt koriģējošas darbības, ja tie nesakrīt (piemēram, pieprasot saņēmējam datus nosūtīt atkārtoti).
Ciemupe

Vēsture

No 10. līdz 13. gadsimtam tagadējās Ciemupes teritorijā atradās lībiešu apmetne un senkapi, taču ir arheoloģijas liecības arī no akmens laikmeta. Artefakti, kas tika atrasti "Čabu" apmetnē 2007. gada arheoloģiskajos izrakumos, liecina par ķemmīšu keramikas kultūru.
Ciemupē ir dzīvojis Dāvis Ādams, zemnieks, sabiedriskais un pašvaldības darbinieks Ikšķiles pagastā, Ogresgala pagasta dibinātājs, Sprēstiņu Lauksaimniecības biedrības izveidotājs un 1905. gada revolūcijas un Pirmā pasaules kara notikumu liecinieks. Savā dzīvesstāstā, kas risinājies pirms 100 gadiem, ataino dzīvi Ciemupē 19. gadsimta otrajā pusē un 20. gadsimta sākumā. Šajā darbā atklājas laikmeta kolorīts, valdošā iekārta, sadzīve, cilvēki, daba. Liels ieguvums novadpētniecībā ir viņa piefiksētā Ķēķu skolas pirmsākumu vēsture. Autors min konkrētus faktus par skolas dzīvi, tā iezīmējot izglītības sistēmas iespējas 19. gadsimtā. D. Ādama dienasgrāmatu nākamajām paaudzēm saglabājusi viņa mazmeita Ausma Ūzule. 2017. gadā tika izdota šī dienasgrāmata — Dāvis Ādams "Atmiņu paradīze".
Makss Domi

Spēlētāja karjera

OHL vienības Londonas "Knights" rindās Domi uzsāka spēlēt 2011. gadā. Jau 2012.—13. gada sezonu viņš noslēdza kā komandas rezultatīvākais spēlētājs, to viņš atkārtoja arī gadu vēlāk. 2014.—15. gada sezonā kļuva par komandas kapteini.
2015.—16. gada sezonu Domi uzsāka jau NHL kluba Arizonas "Coyotes" rindās. Sezonas gaitā viņš atzīmējās ar 52 rezultativitātes punktiem, tādējādi kļūstot par otru "Coyotes" rezultatīvāko spēlētāju aiz Olivera Ekmana Larsona.
.ax

Vēsture

2006. gada 17. februārī Somijas parlaments akceptēja izmaiņas likumos, kas nosaka Somijas augstākā līmeņa domēnu vārdus, lai iekļautu šajos likumos domēnu .ax. Trīs gadu laikā notika pāreja no domēna aland.fi uz domēnu .ax. Šajā periodā abi domēni tika lietoti paralēli, bet netika pieņemtas jaunas reģistrācijas zem domēna vārda aland.fi. Visi aland.fi domēni tika pārvietoti uz jauno domēnu .ax domain.
2006. gada 17. martā Somijas prezidente Tarja Halonena apstiprināja šo likumprojektu, nosakot tā stāšanos spēka ar 2006. gada 27. martā. Ālandu salu lēnes valdība uzsāka pieņemt domēna reģistrācijas uzreiz pēc likuma stāšanās spēkā.
2006. gada 9. jūnijā ICANN apstiprināja valsts augstāka līmeņa domēna .ax piederību Ālanu salu lēnes valdībai. .ax domēns tika pievienots saknes DNS serveros 2006. gada 21. jūnijā un kļuva aktīvs 2006. gada 15. augustā .
Baltkrievija

Ģeogrāfija

Baltkrievijas platība ir 207 600 km². Tā robežojas ar piecām valstīm: ziemeļrietumos ar Latviju, ziemeļaustrumos un austrumos ar Krieviju, dienvidos ar Ukrainu, rietumos ar Poliju un Lietuvu. Baltkrievijai nav izejas pie jūras.
Baltkrievijas reljefs galvenokārt ir veidojies pleistocēna ēras laikā, kas sākās aptuveni pirms 2,6 miljoniem gadu un noslēdzās ar ledus laikmetu aptuveni pirms 11 tūkstošiem gadu. Lielāko daļu no valsts veido zemienes (Centrālais Bjarezinas līdzenums) ar nelieliem pakalniem un augstienēm. Augstākais punkts virs jūras līmeņa ir Dzeržinska kalns (345 m). Vairāk nekā puse no valsts teritorijas atrodas zem 200 metru atzīmes virs jūras līmeņa. Baltkrievijas teritoriju no dienvidrietumiem līdz pat ziemeļaustrumiem šķērso Baltkrievijas grēda. Baltkrievijas galvaspilsēta Minska atrodas tiešā šīs grēdas tuvumā.
Baltkrievijas teritoriju šķērso vairākas lielas upes. Liela daļa no valsts atrodas Dņepras baseinā, kura plūst no ziemeļiem uz dienvidiem Baltkrievijas austrumu pusē. Lielākās Dņepras pietekas Baltkrievijas teritorijā ir Pripete, Bjarezina un Soža. Ziemeļos Baltkrievijai cauri tek Daugava, bet rietumos atrodas Nemunas izteka.
Saikavas pagasts

Vēsture

Dibināts pēc muižu pagastu likvidēšanas sakarā ar 1866. gada pagastu pašvaldību likuma pieņemšanu. 1945. gada 1. augustā pagastā izveidoja Liepāru un Saikavas ciema padomes. Pagastu likvidēja 1949. gada 31. decembrī, ciemus iekļaujot Madonas rajonā. Mūsdienās Saikavas pagasta teritorijas lielākā daļa iekļauta Madonas novada Praulienas, Mētrienas un Barkavas pagastos.
Piņķu draudzes novads

Piņķu draudzes novads (vācu: Kirchspiel Pinkenhof) bija viens no četriem Vidzemes guberņas Rīgas patrimoniālā apgabala draudzes novadiem. Tagad tā teritorijā atrodas Babītes novads, kā arī Mārupes novada un Rīgas pilsētas Pārdaugavas daļa.

Vēsture

13. gadsimtā šeit senā Zemgales ceļa malā atradās viens no Sēlijas un Zemgales bīskapijas pārvaldes centriem - Babates Svētās Marijas pils (1219-1228). Netālu no Babītes pilskalna atrodas Baznīckalns.
Kad Pirmajā Livonijas koncilā Modenas Vilhelms nosprauda Rīgas apgabala robežas, ar 1226. gada 16. marta līgumu Lielupes lejteces labā krasta teritoriju ieguva Rīgas pilsēta. Par Zemgales bīskapam atņemto un Rīgai piespriesto Babates pili Rīgas pilsēta samaksāja 37 sudraba markas un palīdzēja pie jaunas pils būves otrpus Lielupei. 
1228. gadā zemgaļi un kurši rīkoja karagājienu uz Daugavgrīvu, kura laikā, iespējams, tika nopostīts arī Babītes cietoksnis.
Poļu-zviedru kara laikā 1604. gadā Rīgas landfogteju sadalīja trīs daļās (Babītes, Biķera un Katlakalna draudzes novados), katrā pa četriem pagastiem. Zviedru Vidzemes laikā 1660. gadā Babītes draudzes novadu sadalīja Salas un Piņķu draudzes novados.
Severīns Jensens

Dzīvesgājums

Dzimis 1723. gadā Kopenhāgenā. Neilgi pēc Bīronu atgriešanās Jelgavā 1766. gadā Jensenu pieņēma darbā par galma arhitekta Bartolomeo Rastrelli palīgu un darbu vadītāju (Kondukteur).
Viņš projektēja un vadīja Rundāles pils vārtu un staļļu būvi (1766-1767), pēc tam jaunās Jelgavas pils interjeru un zirgu staļļu izbūvi (1768-1773) un Zaļās muižas pils celtniecību (1769-1774). Līdztekus Jensens ar pārtraukumiem strādāja pie Vircavas pils celtniecības (1769, 1775-1781, 1785).
1770. gadā pēc viņa projekta celta hercogu medību pils Pienavā, kas 1780. gadā nosaukta par Frīdrihslusti (vēlāk par Lusti) par godu Prūsijas kroņprincim Frīdriham Vilhelmam. 
1772. gadā Jensenu iecēla par Kurzemes hercoga galma arhitektu.
1773. - 1775. gadā viņš pārbūvēja un paplašināja Svētes pili, kur izveidoja oranžēriju un gleznu galeriju.
1774. – 1775. gadā pēc Jensena projekta uzcēla Academia Petrina ēku.
Pēc hercogvalsts inkorporācijas Krievijas impērijas sastāvā 1795. gadā Jensens kļuva par Kurzemes guberņas arhitektu.
1803. gadā viņš aizceļoja uz Dienviditāliju, kur strādāja pie Luidži Vanvitelli projektētās Kazertas pils būves. 
Miris pēc 1809. gada Jelgavā.