Tadžikistāna

Vēsture

Tadžikistāna vēsturiski saistīta ar Buhāras emirātu un Kokandas hanisti. 1918. gada februārī boļševiki likvidē Kokandas autonomiju. Aktivizējas basmaču kustība. 1921. gada martā Sarkanā armija ieņem Dušanbi. 1922. gadā boļševiki apspiež basmaču pretestību, krīt Envers pašā, taču pretestība turpinās vēl līdz 1926. gadam.  No 1921. līdz 1926. gadam 250 000 tadžiku un uzbeku bēg uz Afganistānu. 1924. gada septembrī sākas nacionālo republiku veidošana Krievijas Turkestānā. Oktobrī Uzbekijas PSR sastāvā izveido Tadžiku autonomo PSR, kuras sastāvā 1925. gada janvārī izveido Kalnu Badahšānas autonomo apgabalu, kas aizņem gandrīz pusi Tadžikistānas teritorijas. 1926. gadā sākas pāreja no arābu alfabēta uz latīņu alfabētu. 1929. gadā atklāj Termezas – Dušanbe dzelzceļu. 1929. oktobrī izveido atsevišķu Tadžikijas PSR. 1929. gadā sākas kolektivizācija, desmiti tūkstoši tadžiku un uzbeku bēg uz Afganistānu. 1934. gadā uzņemta pirmā filma tadžiku valodā. No 1939. gada vairāk nekā 200 000 tadžiku karo Otrajā pasaules karā Sarkanās armijas rindās. 1940. gadā notiek pāreja no latiņu alfabēta uz kirilicu. 1949. gada 10. jūlija zemestrīcē iet bojā 29 000 cilvēku. 1960. gadā sāk raidīt Dušanbes TV. 1979. pabeidz Nurekas HES celtniecību. 1990. februārī ielu protesti Dušanbē pret padomju varu. Augustā nodibina Tadžikistānas Demokrātisko partiju. Pēc Augusta puča Tadžikistāna 1991. gadā pasludina neatkarību. Novembrī bijušo komunistiskās partijas vadītāju Rahmonu Nabijevu ievēl par prezidentu. 1992. gada maijā sākas sadursmes ar opozīciju, iesākas Tadžikistānas pilsoņu karš. Septembrī Nabijevu atlaiž no amata un novembrī par parlamenta priekšsēdētāju un valsts galvu ievēl vidējā līmeņa komunistu Emomali Rahnonovu, kurš valsti vada joprojām. 2000. gadā valstī oficiāli izvieto Krievijas armijas bāzi, lai nodrošinātu miera ievērošanu. 2002. gadā Tadžikistāna piekrīt izbeigt robežstrīdu at Ķīnu, atsakoties no 1000 kv.km Pamira kalnos. Kopš pilsoņu kara beigām Rahmonova valdība nepārtraukti veic bijušo bruņoto vienību komandieru, islāma aktīvistu un opozīcijas pārstāvju arestus un tiesas.

Ekonomika

Tadžikistānas ekonomika lielā mērā ir atkarīga no ārzemēs dzīvojošo iedzīvotāju investīcijām un atbalsta, 2014. gadā šie emigrantu naudas pārvedumi veidoja 41,1% no IKP, šis rādītājs bija augstākais no visām valstīm.

Kultūra

Vēsturiski tadžikiem ir kopīga izcelsme ar persiešiem, abas divas pieder pie irāņu tautām. Tadžiku valoda ir dzimtā valoda 80 procentiem Tadžikistānas iedzīvotāju. Mūsdienu Tadžikistānas galvenie urbānie centri ir galvaspilsēta Dušanbe, kā arī Hudžanda, Keloba, Pendžikenta un Istaravšana.
Valsts dienvidaustrumos, Afganistānas un Ķīnas pierobežā, Kalnu Badahšanas autonomā vilojatā dzīvo pamiriešu tautas, kas lingvistiski un kulturāli atšķiras no pārējiem tadžikiem. Atšķirībā no pārējiem Tadžikistānas iedzīvotājiem, kas pamatā ir sunnīti, pamirieši pieder pie ismailītu musulmaņu sektas. Pamiri runā vairākās austrumirāņu valodās. Ierobežoti Pamira kalnu augstākajās daļās, tie ir saglabājuši vairāk seno kultūras tradīciju, kā pārējie tadžiki.
Ziemeļu Tadžikistānas kalnu apgabalos dzīvo jagnobieši, kuru skaits ir aptuveni 25 tūkstoši, ko ir ievērojami samazinājušas piespiedu pārvietošanas 20. gadsimtā. Viņi runā jagnobiežu valodā, kas ir vienīgā dzīvā senās sogdiešu valodas pēctece.