google/wiki40b huggingface dataset:
Čakstu dzimta

Latvijā

Latvijā sastopamas 4 čakstu dzimtas sugas: brūnā čakste (Lanius collurio), lielā čakste (Lanius excubitor), melnpieres čakste (Lanius minor) un rudastes čakste (Lanius phoenicuroides). Visbiežāk novērojamā čakste Latvijā ir brūnā čakste.

Izskats un īpašības

Čakstes ir mazi līdz vidēji lieli putni, to ķermeņa garums var sasniegt pat 50 cm. Latvijas čakstes ir nedaudz lielākas par zvirbuli. Apspalvojums čakstēm var būt pelēks, brūns, melns vai balts.
Čakstēm knābis ir nedaudz izliekts, galā veidojot kaut ko līdzīgu zobam, kas raksturo čakstes plēsīgo dabu. Čakstēm ir spēcīgas kājas un asi nagi, kas piemēroti laupījuma noturēšanai. Nelielu medījumu čakste mēdz uzdurt uz sausiem zariem, ērkšķiem vai dzeloņstieplēm. Dažas čakstes laupījumu iesprauž zaru žāklēs. Šis "pieliekamais" nodrošina putnus ar barības krājumu, it īpaši, ja laiks kļūst auksts, un barību ir grūti atrast. Čakstes barojas ar kukaiņiem, maziem putniņiem vai siltasiņu dzīvniekiem.
Čakstes ir teritoriāli putni, viņas aizsargā savu teritoriju no citiem putniem. Migrējošām čakstēm teritorija ir svarīga vairošanās sezonā mītnes zemēs. Ziemošanas vietās čakstes iekārto nelielas barošanās teritorijas. Čakstes savu teritoriju atzīmē ne tikai ar dziedāšanu, bet, ja nepieciešams, arī izkaujas. Lai arī čakstes ir dziedātājputni, to dziesma ir griezīga.

Ligzdošana

Kopumā čakstes veido monogāmus pārus, lai gan ir dažas sugas, kurām ir poligāmas attiecības. Baltgalvas un dzeltenknābja čakstēm ir novērots, ka iepriekšējā gada jaunie putni palīdz vecākiem izbarot jauno perējumu.
Tēviņi piesaista mātītes uzmanību ar savām medījumu krātuvēm, kas var būt izrotātas ar spožiem papīriņiem, tēviņš dejo rituālo deju, kā arī baro mātīti ar medījumu. Čakstes krūmos vai koku apakšējos zaros vij vienkāršas, kausveidīgas ligzdas no zariņiem un zāles, izklājot pamatu ar putnu spalviņām.
European Hit Radio Top 40 Nr. 1 (2004)

European Hit Radio Top 40 ir Latvijas nacionālās apraides radiostacijas European Hit Radio  iknedēļas populārāko dziesmu saraksts, kas tiek veidots apkopojot klausītāju balsojuma rezultātus EHR mājas lapā internetā vai e-pastā. Šajā rakstā ir apkopots to dziesmu saraksts, kas 2004. gadā Latvijas radiostacijas European Hit Radio iknedēļas populārāko 40 dziesmu sarakstā Top 40 ieguva 1. vietu.

Top 40 sastādīšanas princips

European Hit Radio Top 40 tika sastādīts, pamatojoties uz klausītāju balsojuma rezultātiem, kas ik nedēļu tika apkopoti raidījumā "European Hit Radio Top 40". Topa veidošanas procesā piedalījās visas dziesmas, par kurām tika balsots European Hit Radio mājas lapā — sadaļā Top 40, Padomdevēju aptaujā un ar e-pasta starpniecību. Neatkarīgi no tā, kādā veidā tika balsots par dziesmām, visas balsis, pēc noteikta algoritma, summētās kopā, veidojot European Hit Radio klausītāju 40 populārāko dziesmu sarakstu, kas ēterā skanēja katru svētdienu plkst. 16.00.
Skābais krējums

Skābais krējums ir skābpiena produkts, ko iegūst saraudzējot pasterizētu saldo krējumu. Mājas apstākļos skābo krējumu mēdz gatavot arī no nepasterizēta saldā krējuma, ko siltumā saraudzē tur jau esošās pienskābes baktērijas un fermenti, tomēr šādam skābajam krējumam parasti ir nepastāvīgāka kvalitāte un īsāks uzglabāšanas laiks.
Latvijā rūpnieciski visvairāk ražo skābo krējumu ar 25% tauku saturu, tomēr pieejams arī skābais krējums ar samazinātu tauku saturu — 18, 15 vai pat tikai 12% tauku, savukārt mājrūpnieciski gatavotam lauku krējumam raksturīgs ap 40% liels tauku saturs.

Ražošana

Vispirms, centrifugējot vai nostādinot taukus pienam, kas uzsildīts līdz 40—45 °C temperatūrai, iegūst saldo krējumu. Tad saldajam krējumam veic normalizēšanu, pievienojot pienu vai vājpienu, līdz iegūts skābajam krējumam vajadzīgais tauku saturs. Pēc tam seko saldā krējuma pasterizēšana 85—95 °C temperatūrā 15—20 sekundes, atkarībā no skābā krējuma tauku satura. Jo augstāks ir saldā krējuma tauku saturs, jo augstākai jābūt arī pasterizēšanas temperatūrai.
Pēc pasterizēšanas veic krējuma homogenizēšanu 50—70 °C temperatūrā un 8—12,5 MPa spiedienā, arī atkarībā no saldā krējuma tauku satura. Pasterizēšana jāveic pirms homogenizēšanas, jo homogenizēšanā samazinās krējuma olbaltumvielu stabilitāte, un tās pasterizēšanas temperatūrā var veidot pārslas. Homogenizēto krējumu atdzesē līdz 20—24 °C temperatūrai un pievieno pienskābes baktēriju Lactococcus lactis, Lactococcus cremoris un Lactococcus diacetylactis ieraugu. Skābā krējuma ražošanai izmantotā svaigā krējuma plazmas skābums nedrīkst būt lielāks par 26°T, bet beztauku sausnas saturs — mazāks par 5%.
Raudzēšana ilgst no 12 līdz 16 stundām un tās laikā kazeīns, denaturētās sūkalu olbaltumvielas un tauku lodītes krējumā sāk veidot recekli, krējumu sabiezinot. Visblīvākais receklis izveidojas, sasniedzot 60—80°T skābumu, kad arī raudzēšanu pārtrauc. Tad skābo krējumu atdzesē līdz 12—14 °C temperatūrai un samaisa. Skābajam krējumam raksturīga tiksotropija, tāpēc samaisīšanā izjauktais receklis sāk lēnām atjaunoties, starp tā molekulām veidojoties jaunām starpmolekulārajām saitēm. Tālākā mehāniskā iedarbība uz skābā krējuma recekli gan maksimāli jāsamazina, tāpēc skābo krējumu uz iesaiņošanu novirza ar pašteci, rotācijas vai zobratu sūkņiem.
Pēc skābā krējuma iesaiņošanas to atdzesē līdz 4—6 °C temperatūrai un 10—12 stundas nogatavina. Nocietinoties tauku lodītēm un turpinot veidoties recekļa saitēm, skābais krējums iegūst lielāku recekļa blīvumu. Pieaug arī tā skābums līdz vēlamajam 85—100°T un skābajā krējumā attīstās aromātu veidojošie mikroorganismi.
Labam skābajam krējumam ir tīra, pienskāba garša, ar izteiktu pasterizēta produkta smaržu, bet konsistence ir viendabīga un vidēji bieza, bez tauku vai olbaltumvielu daļiņām. Skābā krējuma krāsa, atkarībā no bēta karotīnu daudzuma, var būt no baltas līdz bāli dzeltenai.
Gūtenberga projekts

Gūtenberga projekts (angļu: Project Gutenberg) ir brīvprātīgo mēģinājums ciparot, arhivēt un izplatīt kultūras darbus. Dibināta 1971. gadā, tas ir vecākā cipariskā bibliotēka pasaulē. Lielākā daļa eksemplāru tajā ir grāmatas, kas ir publiskajā īpašumā.
Jānis Zēvers

Dzīvesgājums

Dzimis Cēsu apriņķa Leimaņu pagasta (tagad Vecpiebalgas novada Kaives pagasts) Lūķēnu mājās, lauksaimnieka ģimenē. Mācījies Leimaņu pagastskolā, no 1880. līdz 1885. gadam — Vecpiebalgas draudzes skolā, pēc tam līdz 1888. gadam — Tērbatas skolotāju seminārā. 1902. gadā Pērnavas ģimnāzijā nokārtojis gala pārbaudījumus. 1905. gada ieguva mājskolotāja un virsskolotāja tiesības. No 1910. līdz 1914. gadam vasarās studējis Cīrihes Universitātē, diplomdarbs — "Vācu aizguvumi latviešu valodā", iegūts filoloģijas zinātņu doktora grāds.
Strādājis par skolotāju Madlienā (1888—1889), Umurgā (1889—1890), Kundā (1890—1905), Arhangeļskā (1905—1918), Tērbatā (1918. gada jūlijs—augusts), Jelgavā dažādās latviešu un vācu ģimnāzijas skolās (1918—1934). 
No 1925. līdz 1939. gadam vadīja Latviešu literāro biedrību (bija tās pēdējais vadītājs). Darbojies Kurzemes literatūras un mākslas biedrībā.
Publicējies "Izglītības Ministrijas Mēnešrakstā". 
1939. gadā rudenī kopā ar vācbaltiešu izcelsmes sievu izceļojis uz Vāciju. Miris Pozenē (tagad Poznaņa, Polija).

Piemiņa

2018. gada februārī notika Latviešu valodas institūta, LU Humanitāro zinātņu fakultātes Ģermānistikas nodaļa, LU Slāvistikas nodaļa un Ventspils Augstskolas Tulkošanas studiju fakultātes organizētā Jāņa Zēvera 150 gadu dzimšanas dienai veltītā starptautiskā zinātniskā konference.

Šaha etīdists

Zēvers 1899. gada aprīļa beigās piedalījies 1. Baltijas Šaha savienības kongresa blakusturnīrā, iegūstot dalītu 4. godalgu. Tomēr turpmāk viņš pievērsies šaha etīžu sastādīšanai un kopumā sastādījis 94 etīdes. Lielākais panākums ir dubultuzvara laikraksta Rigaer Tageblatt 1905. gada konkursā. Tiek uzskatīts par vienu no mākslinieciskās etīdes pamatlicējiem un 20. gadsimta sākumā izvirzījies par vienu no tā laika vadošiem pasaules etīdistiem. Sarakstījis vācu valodā grāmatu Die Endspielstudien ("Šaha etīdes").
Holesterīns

Ķīmiskā uzbūve

Holesterīnu veido četri kondensēti cikli, no kuriem otrajā ciklā starp molekulas piekto un sesto oglekļa atomu ir divkāršā saite, bet molekulas trešajam oglekļa atomam virs ciklu plaknes (β stāvoklī) pievienojusies spirta hidroksilgrupa. Ņemot vērā to, ka holesterīns veido apm. trešdaļu no visām dzīvnieku šūnu membrānām, tas ir nepieciešams, lai veidotu un uzturētu šīs membrānas un modulētu to caurlaidību fizioloģiskās temperatūras diapazonā. Mijiedarbojoties ar fosfolipīdu taukskābju ķēdēm, holesterīns palielina membrānas apjomu, kas gan izmaina membrānas caurlaidību, gan saglabā membrānas integritāti, lai dzīvnieku šūnām nebūtu jāveido šūnu sienas (kā augiem un lielākajai daļai baktēriju). Membrāna tiek saglabāta stabila un izturīga, vienlaikus ļaujot dzīvnieku šūnām mainīt to formu un pašiem dzīvniekiem — kustēties.

Bioķīmija

Organismā normālos apstākļos dienā no etiķskābes sintezējas aptuveni 1—2 g holesterīna. Galvenokārt tas notiek aknās, bet mazākos daudzumos arī zarnās, virsnierēs un dzimumdziedzeros. Sevišķi daudz holesterīna atrodas centrālajā un perifērajā nervu sistēmā, zemādas taukos, nierēs u.c. Holesterīna veidošanos veicina ar ogļhidrātiem un taukiem bagāts uzturs, bet kavē estrogēni un vairogdziedzera hormoni.
Holesterīns piedalās lipīdu maiņā. No holesterīna organismā sintezējas žultsskābes, dažādi virsnieru garozas hormoni, vīrišķie un sievišķie dzimumhormoni (olnīcās, sēkliniekos un virsnierēs) un D₃ vitamīna provitamīns, kas ultravioletajā starojumā pārvēršas D₃ vitamīnā. Pastiprināta holesterīna veidošanās bieži vien raksturīga cukurslimniekiem.

Uzturā

Ar uzturu jāuzņem aptuveni 10—20% jeb 0,2 g no visa dienā vajadzīgā holesterīna, bet pārējo organisms sintezē pats. Vairāk holesterīna ir pārtikā ar augstu tauku saturu. Augu izcelsmes produktos, tostarp augu eļļās un riekstos, holesterīna nav vispār, taču tajos ir holesterīnam līdzīgi savienojumi — fitosterīni un sitosterīni, kas gan organismā par holesterīnu nepārveidojas. No dzīvnieku izcelsmes produktiem samērā daudz (100—1650mg/100g) holesterīna ir olas dzeltenumā, sviestā, zušos, liellopu gaļā, treknos sieros (ar tauku saturu 45—50%), saldajā krējumā un šķiņķī, bet mazāk (60—100mg/100g) arī cūku taukos, siļķēs, skumbrijās, cūkgaļā, kā arī vistu, zosu un pīļu gaļā.
Ja holesterīnu uzņem par daudz vai organismā traucēta tā maiņa un asinīs ilgstoši ir paaugstināts holesterīna saturs, holesterīns un tā atvasinājumi var izgulsnēties uz asinsvadu sieniņām, izraisot aterosklerozi.

Ķīmiskās īpašības

Holesterīns tikpat kā nešķīst ūdenī, bet šķīst taukos un organiskajos šķīdinātājos (ēterī, benzolā u.c.).
Kenedija kosmosa centrs

Kenedija kosmiskais centrs (angļu: John F. Kennedy Space Center, KSC) ir ASV kosmodroms uz Meritas salas pie Kanaveralas zemesraga Floridā. Kosmodroms atrodas NASA pārziņā pilotējamo programmu realizēšanai.
Kenedija kosmiskajā centrā visi pilotējamie kosmosa kuģu starti notiek no Starta kompleksa 39. Citi kosmisko aparātu starti notiek no blakus atrodošās Kanaveralas zemesraga Gaisa Spēku stacijas, kas ir ASV Gaisa Spēku pārziņā.
YouTube

Ideja

Pēc Č. Harlija un S. Čena teiktā, ideja par YouTube radās ballītes laikā, kad viņi saskārās ar grūtībām, kuras radīja vēlme dalīties ar ballītes laikā uzņemtajiem video. Karimam ideja bija izveidot iepazīšanās portālu, kur lietotāji tiktu sadalīti pa tēmām pēc viņu ievietotajiem video. Karims iespaidojās no iepazīšanās portāla hotornot.com, kur lietotāji var augšuplādēt attēlus ar sevi, kurus pēc tam vērtēja citi lietotāji.

Apmeklējums

Līdz 2005. gada decembrim YouTube mājaslapa tika apmeklēta jau 50 miljonus reižu dienā.
Līdz 2006. gada maijam, saskaņā ar alexa.com, YouTube sasniedza 200 miljonu skatījumu dienā, un jau līdz augusta vidum tā vairākas reizes sasniedza 700 miljonu apmeklējumu dienā atzīmi, kā arī kļuva par desmito apmeklētāko mājas lapu Amerikas Savienotajās valstīs. Ziņu aģentūra New York Post novērtēja, ka YouTube varētu būt no 600 līdz 1000 miljoniem dolāru vērta.
Līdz 2006. gada jūlijam tajā katru dienu tika ievietoti vairāk kā 65`000 video.

Pirmais video

Lai arī YouTube oficiālā atklāšanas diena ir 2005. gada 14. februāris, pirmais video tika augšupielādēts 2005. gada 23. aprīlī. Video nosaukums ir Me at the zoo. Šo video uzņēma Jakovs Lapitskis, un tas ir tikai 19 sekundes garš, parādot vienu no YouTube dibinātājiem – Javedu Karimu – Sandjego zooloģiskajā dārzā.
Kārlis Ozoliņš (revidents)

Dzīves gājums

Dzimis 1887. gada 28. martā (16. martā pēc vecā stila) Cēsu apriņķa Drabešu pagastā Spāres-Doles skolas (tagad Amatas pagastā) skolotāja Jāņa Ozoliņa un Marijas ģimenē. Cēsīs beidzis divgadīgo Mežsaimniecības skolu. 1915. gadā iestājies armijā un beidzis Maskavas karaskolu. Dienējis 3. Kurzemes strēlnieku pulka 4. rotā. Piedalījies Ziemassvētku kaujās, ticis smagi ievainots. Latvijā atgriezies 1920. gadā. Dienējis Latvijas armijā, no kuras demobilizēts 1922. gadā. Uzsācis darbu Valsts Kontrolē (VK) par kontrolieri. No 1928. gada līdz 1940. gadam bijis VK kolēģijas loceklis. Specializējies Meža departamenta lietu revīzijās.
1944. gadā devies bēgļu gaitās uz Vāciju. Vēlāk pārcēlies uz Austriju, pēc tam uz Jaunzēlandi. Miris 1959. gada 5. oktobrī Kraistčērčā, Jaunzēlandē.
Mečislavs Centneršvērs

Dzīvesgājums

Dzimis 1874. gada 10. jūlijā Varšavas izdevēja Gabriēla Centneršvēra (1841–1917) ģimenē. Studēja ķīmiju Leipcigas universitātē (1891-1898), kur tajā laikā strādāja profesors Vilhelms Ostvalds. Pēc studiju noslēguma Pauls Valdens viņu uzaicināja strādāt par ķīmijas un elektroķīmijas pasniedzēju Rīgas Politehniskajā institūtā. 1900. gadā apprecējās ar vācbaltieti Francisku Annu Beku.
No 1904. gada viņš pasniedza arī fiziku, 1917. gadā kļuva par profesoru. No 1919. līdz 1928. gadam bija Latvijas Universitātes ķīmijas profesors. Pēc tam pārcēlās uz dzīvi Varšavā. Pēc Polijas okupācijas viņu ieslodzīja Varšavas geto, no kura viņš izbēga un paslēpās pie savas sievas.  Nogalināts 1944. gada 27. martā.
Lāči (stacija)

Vēsture

Lāču pietura tika atvērta 1929. gada 1. jūnijā, tā bija paredzēta pasažieru iekāpšanai un izkāpšanai, kā arī bagāžas pieņemšanai un izdošanai. Lāčos līdz 2001. gadam apstājās dīzeļvilciens Rīga—Liepāja. Kopš 2001. gada pieturas punkts ir neizmantots.
Nacionālā Spēka Savienība

Vēsture

2003. gadā politiskās organizācijas Helsinki-86 1.Kongresā tika ievēlēta jauna vadība un izveidota partija ar nosaukumu "Nacionālā Spēka Savienība". Par partijas vadītājiem kļuva priekšsēdētājs Aigars Prūsis un līdzpriekšsēdētājs Viktors Birze.
NSS startēja 2005. gada Liepājas domes vēlēšanās, bet ieguva tikai 2% balsu. 2005. gadā par Nacionālās Spēka Savienības biedru kļuva Kanādas rokgrupas RAHOWA ģitārists Džons Latvis (Jon Latvis). 2005. gada 19. decembrī tika nodibināta NSS 1. Rīgas grupa, kas pēc gada pārtapa par nodaļu.
2006. gada maijā sāka sarunas ar Tēvzemes savienību par kopēja saraksta veidošanu dalībai 9. Saeimas vēlēšanās, aicinot šai koalīcijai pievienoties arī citas nacionālās partijas, it īpaši Pensionāru un senioru partiju, taču beigās katra partija vēlēšanās tomēr piedalījās ar atsevišķu sarakstu. 9. Saeimas NSS priekšvēlēšanu programmā bija ietverti solījumi atjaunot nāvessodu, kā arī ieviest krimināllikumā pantu par homoseksuālisma praktizēšanu. 2006. gadā par partijas priekšsēdētāju kļuva Viktors Birze. 
Latviešu leģionāru atceres dienā 2007. gada 16. martā NSS kopā ar Klubu 415 rīkoja gājienu no Okupācijas muzeja līdz Brīvības piemineklim.
NSS kļuva plašāk pazīstama ar 16. marta Latviešu leģiona piemiņas dienas piemiņas pasākumu organizēšanu, protestiem pret seksuālo minoritāšu aktivitātēm, kā arī mēģinājumiem reabilitēt holokaustā apsūdzēto latviešu lidotāju Herbertu Cukuru. Politisko partiju reformas gaitā NSS neiesniedza pieteikumu pārreģistrācijai un tika izslēgta no politisko partiju reģistra. 
Daļa tās biedru iestājās partijā "Tēvzemes savienība", kas 2008. gada 24. maijā nomainīja nosaukumu pret "Tēvzemes nacionālo spēku savienība", kas 2010. gadā tā tika pārdēvēta par partiju "Daugava — Latvijai", bet 2012. gadā par "Tēvzemes mantojumu".

Pēctecība Helsinki-86

NSS sevi pasniedza kā īstenu Helsinki-86 mantinieci, jo partijā darbojās Helsinki-86 dibinātājs Raimonds Bitenieks. Taču Helsinki-86 un NSS programmas būtiski atšķīrās. Helsinki-86 cīnījās par cilvēktiesībām, arī par mazākuma tiesībām (pat aizstāvot domu par mazākumtautību skolām, lai novērstu asimilāciju). NSS savukārt iestājās pret jebkuru multinacionālu politiku.
Eduards Buhmans

Biogrāfija

PSRS sporta meistars šahā (1965). FIDE starptautiskais meistars (1990). Ar šahu nodarbojies no 7 gadu vecuma. 1958.-1960. gadā Ļeņingradas izlases sastāvā piedalījies PSRS jauniešu sacensībās. 1966. gadā PSRS izlases sastāvā uzvarējis Pasaules studentu komandu šaha čempionātā. Divas reizes iekļuvis PSRS šaha čempionāta finālā - 1965. un 1967. gadā. Lai gan šajos turnīros Buhmanam nebija lielu panākumu, tomēr viņš spēja uzvarēt tādus spēcīgus lielmeistarus kā Viktors Korčnojs un Aleksejs Suetins. Vairākkārt ierindojies godalagotās vietās Ļeņingradas šaha čempionātos - 1969. gadā dalījis 2.-5. vietu, 1972., 1973., 1975., 1976.  un 1983. gadā dalījis 2.-4. vietu. 1972. gadā uzvarējis Ļeņingradas šaha kluba čempionātā. Piedalījies arī 1973. gada Latvijas atklātajā šaha čempionātā Daugavpilī. Kopš 1969. gadā strādā par šaha treneri. Bijis Ļeņingradas kara apgabala vecākais šaha treneris (1982-2001), pēc tam strādājis Sanktpēterburgas Kirova rajona bērnu un jauniešu sporta skolā.
Atiras tipa asteroīds

Atiras tipa asteroīdi – Zemei tuvo asteroīdu grupa, kuru orbītas pilnībā ietver Zemes orbīta. Šīs grupas asteroīdiem orbītu lielās pusasis ir mazākas par 1 AU, afēlijs atrodas tuvāk par 0,983 AU.
Grupa nodēvēta pirmā šīs grupas atklātā asteroīda 163693 Atira vārdā. 2015. gada aprīlī bija zināmi 15 Atiras tipa asteroīdi, četrus no tiem Mazo planētu centrs ir iekļāvis sarakstā, piešķirot numurus. 
Atiras tipa asteroīdi nerada tiešus draudus Zemei, jo orbītas nekrustojas, bet šo objektu orbītas var nākotnē mainīties, tiem mijiedarbojoties ar Merkuru vai Veneru.
Jumurdas pagasts

Daba

Pagasts izvietojies Vidzemes augstienes dienvidu daļā Vestienas paugurainē un Augšogres pazeminājumā. Pagastā atrodas vieni no Vidzemes augstākajiem pauguriem: Bākūzis (272 m), Egļu kalns (267 m), Laktas kalns (250 m).

Upes

Ogre, Valola, Sārtupīte, Ilzīte, Virdzīte, Lubeja, Ļaudonīte

Ezeri

Jumurdas ezers (177 ha), Pakšēnu ezers (41,6 ha), Sietnieku ezers (uz robežas ar Vestienas pagastu, 26,5 ha), Vidus ezers (18 ha), Lācīšu ezers (13,9 ha), Karietes ezers (4,5 ha), Preisītis (4,5 ha), Ilzes ezers (3,7 ha), Vienūzis (3,6 ha), Linezers (2,6 ha), Dinišķu ezers (1,9 ha)

Vēsture

Jumurdas pagasts piederēja pie Ērgļu draudzes novada. Līdz 1920. gada agrārajai reformai tajā atradās Jumurdas muiža, ko sadalīja 70 vienībās (no tām 13 bija rentes mājas) 1145,9 ha platībā. Jāņa muižu sadalīja 3 vienības 54,6 ha platībā.
1935. gadā Jumurdas pagasta platība bija 87 km² un tajā bija 792 iedzīvotāji. 1936. gadā pagastam pievienoja likvidēto Cirstu pagastu. 1945. gadā pagastā izveidoja Jumurdas un Cirstu ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. 1954. gadā Jumurdas ciemam pievienoja Cirstu ciemu, bet 1962. gadā ciemu pievienoja Ērgļu pilsētciemata lauku teritorijai. 1973. gadā Jumurdas ciemu izveidoja no jauna. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2006. gadā Jumurdas pagasts apvienojās ar Ērgļu un Sausnējas pagastiem, izveidojot Ērgļu novadu.

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas ir Jumurda (pagasta centrs) un Vējava.
Zigfrīda Annas Meierovica bulvāris

Vēsture

Bulvāris tika izveidots 19. gadsimta 50. gadu beigās pēc pilsētas vaļņu nojaukšanas. Sākotnējā iecere bija ielu nodēvēt par Pilsētas kanāla bulvāri, tomēr 1860. gadā ielu nosauca par Basteja bulvāri (Bastei-Boulevard, Бастіонный булЬваръ) un 1861. gadā to atklāja satiksmei. 1929. gadā bulvāris pārdēvēts tā tagadējā nosaukumā, par godu traģiski bojā gājušajam Latvijas ārlietu ministram Zigfrīdam Annam Meierovicam. 1941. gadā tas pārdēvēts par Padomju bulvāri, bet 1950. gadā tam pievienots arī Aspazijas bulvāris. Otrā pasaules kara vācu okupācijas laikā bulvāris saucās Vācu ordeņa gatve (vācu: Deutschordens Ring). 1990. gadā bulvārim atjaunots Basteja bulvāra nosaukums, saglabājot Padomju bulvāra numerāciju, jo līdz 1950. gadam ielas ēku numerācija sākās no Kaļķu ielas.  2008. gadā bulvāris tika pārsaukts tā tagadējā nosaukumā.
Vaivara (stacija)

Stacijas ēka

Pirmā Vaivaras stacijas ēka tika būvēta pēc tipveida projekta un bija vairāku 1870. gadā celto stacijas ēku līdziniece (Šarlotenhofa, Baltijas osta u.c.). Otrā pasaules karā ēka gājusi bojā.
Pašreizējā Vaivaras stacijas ēka celta 1950. gadu sākumā. Ēkas arhitektūra ieturēta tolaik valdošajā Staļina klasicisma/baroka stilā un ir daudzu šajā laika periodā celto stacijas ēku līdziniece. Šāds stacijas tips sastopams ne vien Igaunijā — Sonda, Viljandi, Kohtla, bet arī Latvijā — Limbaži, Zemitāni, Koknese.
Kopš 2000. gadu sākuma Vaivaras stacijas ēka netiek izmantota.
Anestēzija

Anestēzija (grieķu: αναἴσθησις, anaisthēsis — ‘nejutīgums’) ir ķermeņa jutīguma zaudēšana vai sāpju samazināšana, izmantojot sāpju remdinošus līdzekļus. Nereti anestēzija tiek saukta arī par narkozi. Medicīnas nozari, kurā tiek pētītas metodes sāpju mazināšanai, kā arī anestēzijas ietekme uz organismu, sauc par anestezioloģiju.
Izšķir vispārējo anestēziju un lokālo jeb vietējo anestēziju, kad jutīgums tiek zaudēts tikai noteiktā ķermeņa daļā.
Par anestēziju sauc arī jutīguma zudumu dažu nervu sistēmas slimību gadījumā.
Anestēziju izmanto, veicot operācijas.
Sibīrijas haskijs

Sibīrijas haskija raksturs un apmācīšana

Sibīrijas haskijs ir patstāvīgs, neatkarīgs, gudrs, enerģisks un ļoti dzīvespriecīgs suns. Tam patīk klejot, šis mājdzīvnieks ļoti mīl savu saimnieku un viņa ģimeni. Tā kā Sibīrijas haskijs pret visiem ir draudzīgs, viņš nav pārāk labs sargsuns. Suņa saimniekiem ir nepieciešama liela pacietība un spēja izprast šī ziemeļu suņa dabu. Sibīrijas haskijs pakļaujas vienīgi tādai pavēlei, kurā saskata jēgu.

Suņa īpašības

Sibīrijas haskijs jūtas ļoti labi, ja var dzīvot ārā kopā ar vienu vai vairākiem citiem suņiem, un labi saprotas arī ar citiem mājdzīvniekiem. No lietus un aukstuma tos aizsargā biezais kažoks. Visvairāk šīs šķirnes sunim kaitē karstums, tādēļ vasarā viņu nedrīkst fiziski nodarbināt.
Suns ir ļoti piemērots ziemai un sniegotiem laikapstākļiem, jo Sibīrijas haskija acis ietver tumša āda. Tā iemesla dēļ acīs nokļūst mazāk sniega atstarotās gaismas. Tumšais acu ieēnojums ir tas, kas padara izteiksmīgāku šī suņa skatienu.

Fiziskā slodze

Sibīrijas haskijam ir vajadzīga ievērojama fiziskā slodze. Šajā sakarā saimniekiem ir jābūt neatlaidīgiem.
Iedzimtais bara instinkts spilgti izpaužas suņu kolektīva darbā. Bara dominējošais suns kļūst par barvedi, un pārējie suņi paklausīgi izpilda viņu pavēles. Nedrīkst aizmirst, ka šim pajūgam ir divi barveži — suns un cilvēks. Bara instinktus vērot var tieši grupās, kurās šie suņi ir dzīvojuši kopā ilgstošu laiku.
Sava ātruma dēļ šie suņi ir slaveni visā pasaulē.