google/wiki40b huggingface dataset:
Kokneses Evaņģēliski luteriskā baznīca

Vēsture

Kokneses Evaņģēliski luteriskā baznīca celta 1687. gadā. Šajā laikā par Kokneses iecirkņa prāvestu kalpoja Ernests Gliks. Kopā ar Lielvārdes luterāņu baznīcas mācītāju Kristiānu Vitenu viņš Koknesē pabeidza Jaunās Derības (1685), Vecās Derības (1689) un visas Bībeles tulkojumu (1694). Sākumā baznīca bija neliela koka ēka bez torņa, ar klona grīdu un salmu jumtu. Lielā Ziemeļu karā to nopostīja, tā tika remontēta un 1731. gadā baznīcā atkal notika dievkalpojumi. 1819. gadā, kad Krievijas cars Aleksandrs I, caurbraucot Koknesi uz Varšavu, dievnamam ziedoja 300 rubļus, tika veikts nopietns remonts — piebūvēta sakristeja, bet 1887. gadā uzcelts tagadējais tornis, uzlikts jauns jumts un izremontēta iekšpuse. 1883.gadā baznīcā tika pārbūvētas un paplašinātas ērģeles. 1897. gadā barona Lēvenšterna kundze baznīcai dāvināja E. Gebharda darināto altārgleznu “Kristus apskaidrošana”.
Pirmā pasaules kara laikā, 1915. gadā vācu karaspēkam pienākot pie Daugavas, krievu karavīri baznīcu izdemolēja. Altārgleznu kareivji bija aiznesuši kādas zemnīcas griestu nosegšanai. Laimīgā kārtā to bija pamanījis Jānis Martinovskis un par pieciem rubļiem gleznu no zaldātiem atpircis. 1919. gadā sākās nopietnāki atjaunošanas darbi. Pēc kara baznīcā darbojās mācītāji Oļģerts Krauklis, Pauls Rozenbergs, Jānis Kakars. 1929. gada 16. septembrī atjaunotais dievnams tika iesvētīts. Baznīcā tika atjaunota altāra glezna, 1930. gadā uzstādīts un iesvētīts 830 kg smagais tērauda zvans, kas darbojas vēl tagad.
Baznīca tika iekļauta arhitektūras pieminekļu sarakstā, kas to pasargāja no nopostīšanas un sabrukšanas. 1968. gadā sākās baznīcas pārbūve Jēkabpils novadpētniecības muzeja filiāles vajadzībām. 1973. gadā šeit iekārtoja Stučkas rajona Mākslas un vēstures muzeju, kas pastāvēja līdz 1989. gadam, kad ēku atguva luterāņu draudze. Tika veikti atjaunošanas darbi — izgatavota jauna kancele, jauni soli, kroņlukturi, bet mākslinieks Aldis Dobenbergs dāvināja baznīcai altārgleznu. 2003. gadā draudzes locekle Rasma Platupa dāvināja baznīcai prāvu naudas summu, par kuru tika uzlikts jauns jumts.

Draudze

Baznīcā no 1687. gada līdz 1702. gadam par mācītāju kalpoja Ernsts Gliks. Pēc tam par mācītājiem kalpojuši Oļģerts Krauklis, Pauls Rozenbergs, Jānis Kakars, bet kopš 1989. gada Kokneses evaņģēliski luteriskajā baznīcā kalpo mācītājs Valdis Baltruks. Dievkalpojumi baznīcā notiek katru svētdienu, bet sestdienās tur aizrit kāzu ceremonijas.
Baznīcas draudzē darbojas 142 draudzes locekļi. Baznīcā aktīvi darbojas Dāmu komiteja, kuras vadītāja ir Daina Šabanova, Diakonijas centrs, ko vada Inita Briģe un Anda Ludborža, draudzes priekšnieks Edgars Veigurs, kā arī daudzi draudzes locekļi.

Interjers

Dievnama altāris darināts no ozolkoka ar kokgriezumiem un apkārt tam izveidota virpota balustra sētiņa. Tornī atrodas lielais čuguna zvans, iekštelpas rotā mākslinieka Alda Dobenberga gleznas.
Gatartas pagasts

Vēsture

Dibināts pēc muižu pagastu likvidēšanas sakarā ar 1866. gada pagastu pašvaldību likuma pieņemšanu.
1935. gadā pagasta platība bija 80 km² un tajā bija 1218 iedzīvotāji.
1945. gada 8. oktobrī pagastā izveidoja Gārņu un Gatartas ciema padomes. Pagastu likvidēja 1949. gada 31. decembrī, ciemus iekļaujot Gaujienas rajonā. Mūsdienās Gatartas pagasta teritorijas lielākā daļa iekļauta Raunas novada Drustu pagastā.
Nokia (pilsēta)

Vēsture

Pirmais zināmais Nokias pieminējums dokumentos bijis 1505. gadā saistībā ar Nokias muižu.
Nokiā 1596. gadā notika Rungu karš, kad zemnieki sacēlās pret zviedru feodāļiem. Zemnieki, apbruņojušies ar rungām un citiem vienkāršiem ieročiem, Nokias muižā uzvarēja vairākās sadursmēs pret feodāļu kavarēriju, bet 1597. gada 1. un 2. janvārī tos sakāva Klāsa Fleminga (Klaus Fleming) vadītie spēki. Tūkstoši sacelšanās dalībnieku tika sodīti ar nāvi. Rungu karš bija pirmā lielākā zemnieku sacelšanās Somijas teritorijā.
Pilsoņu kara laikā 1918. gadā Nokia, kā visa Tamperes apkārtne, bija sociālistu atbalsta punkts, un šeit notika vairākas kaujas.
1922. gadā Suur-Pirkkala (Lielā Pirkala), tika sadalīta Ziemeļu un Dienvidu Pirkalā. Ziemeļu Pirkala (Pohjois-Pirkkala) 1938. gadā pārdēvēta par Nokiu, bet Dienvidu Pirkala (Eteläis-Pirkkala)atguva tās agrāko nosaukumu Pirkala.
Pilsētas statusu Nokia ieguva 1977. gadā.

Ekonomika

1868. gadā Nokianvirtas upes krastā uzņēmējs Fredriks Idestams uzcēla celulozes fabriku, un 1871. gadā dibināts uzņēmums Nokia. 1904. gadā gumijas izstrādājumu uzņēmums Suomen Gummitehdas Nokiā atvēra savu ražotni. Šie divi uzņēmumi kopā ar Suomen Kaapelitehdas 1967. gadā apvienojās, apvienotajam uzņēmumam paturot nosaukumu Nokia. Vēlāk Nokia vairāk pievērsās elektroniskajām ierīcēm un pārcēlās uz Espo, bet pārējās nozares tika atdalītas atsevišķos uzņēmumos. Riepu bizness turpina darboties kā Nokian Renkaat. Papīra izgatavošana turpinās Essity piederošajā Nokias papīrfabrikā, kur ar divām papīra mašīnām ražo higiēnas papīru.
Uz Nokianvirtas upes atrodas Melo HES (Melon voimalaitos), kas ražo 230 GWh gadā. To 1971. gadā uzcēla uzņēmums Nokia, bet 1988. gadā pārdots enerģētikas uzņēmumam Pohjolan Voima.
Nokiā atrodas arī gāzes elektrostacija, kas kurināma ar dabasgāzi un uzcelta 1997. gadā.

Ievērojamas personas

Nokiā dzimis somu hokejists Ansi Salmela (Anssi Salmela).
Tims Krabe

Biogrāfija

Mācījies psiholoģiju Amsterdamas universitātē, paralēli aizrāvies ar aktiermākslas apguvi. No 1967. gadā uzsācis žurnālista un rakstnieka karjeru. Pirmo romānu izdevis 1978. gadā. 1984. gadā sarakstījis savu pazīstamāko darbu - "Zelta ola" (nīderlandiešu: THet Gouden Ei), kurš 1988. gadā ekranizēts Nīderlandē ar nosaukumu "Pazušana", bet 1993. gadā ar tādu pašu nosaukumu pirmizrādi pieredzējusi Holivudas ekranizācija.
Pazīstams arī kā šahists. Ievērību izpelnījušies viņa darbi par dažādiem šaha kurioziem.
Durbes viduslaiku pils

Durbes viduslaiku pils (vācu: Durben) bija Livonijas ordeņa, vēlāk Kurzemes hercogistes nocietinājums un saimniecības pils Durbē. Pils uzcelta pie senā Kursas kara ceļa uz Prūsiju vietā, kur tas šķērsoja purvāju pie Durbes ezera. Netālu no pils 1260. gada jūlijā notika Durbes kauja. Līdz mūsdienām saglabājušās pils austrumu un dienvidu mūra paliekas 10 metru augstumā.

Vēsture

Durbes ordeņa pils uzcelta kuršu Durbes pilsnovadā (latīņu: terra Durpis) pie Durbes purvāja (stagnum Dorben) un bija tieši pakļauta Kuldīgas komturiem, kas rezidēja Kuldīgas pilī. Pirmo reizi mūra pils hronikā pieminēta 1387. gadā kā pils "pretī Durbes priekšpilsētai" (latīņu: ante preurbium Durben). Jādomā, ka pirms tam galvenais novada pilskalns atradās vēl 1362. gadā pieminētajā Lindāles pilī (pie tagadējās Vecpils). Pilij bija arī saimnieciska nozīme, jo pie tās attīstījās miests, kurā 16. gadsimtā mituši 30 amatnieki.
Kurzemes hercogistes laikā Durbes pils atradās pie Jelgavas-Grobiņas pasta ceļa, 18. gadsimtā Durbes miestā bijuši 13 dažādu amatu meistari. 1651. gadā netālu no pils uzcēla jaunu mūra baznīcu. Lielā Ziemeļu kara laikā Zviedrijas karaspēks 1701. gadā aplenca hercoga Durbes pili un tās mūrus sašāva ar lielgabaliem. Pēc sagraušanas pili vairs neatjaunoja.

Apraksts

Durbes ordeņa pils celta no laukakmeņiem Durbes senlejas austrumu malā, grūtāk aizsargājamajā dienvidu pusē bijis izrakts aizsarggrāvis, kas tagad aizbērts. Pils mūri sasniedza 1,5 metru biezumu un tās pamati aizņēma 59,5-61 х 56,5-60,4 metrus lielu laukumu. Ziemeļu mūra iekšpusē bija iebūvēts 8,7 metrus plats dzīvojamais korpuss ar pagrabiem zem tā.
1975. gada Tour de France

1975. gada Tour de France bija 62. Tour de France daudzdienu velobrauciens, kas notika no 1975. gada 26. jūnija līdz 20. jūlijam. Dalībniekiem bija jāveic 3999 km 22 posmu laikā un to viņi paveica ar vidējo ātrumu 34,899 km/h. Šajā gadā velobraucienā pirmo reizi savā karjerā uzvarēja Bernārs Tevenē. Lai gan lielas cerības uz savu sesto titulu bija Edijam Merksam, viņš kļuva par vardarbības upuri - vietējie francūži nevēlējās, lai ārzemnieks pārspēj Žaka Anketila sasniegumu un pielietoja visus paņēmienus savu mērķu sasniegšanai. Kāds no faniem pat sacensības laikā izleca uz trases un iesita riteņbraucējam pa nierēm.
Aizkalnes pagasts

Reljefa formas

Kuknouza, Obuļneicas kalns, Saules kalns

Upes

Bleideņa, Dzalbovka,  Dzilna, Jaša, Neica, Raudupeite, Šustjanka, Vaižanka.

Ūdenstilnes

Korna dzirnavezers, Limanka, Pelēča ezers, Šusta ezers,  Ziļmas ezers.

Purvi

Babru pūrs, Gāgas, Muižas pūrs, Pasauļa pūrs, Polodna, Vepra pūrs, Vucinu pūrs.

Vēsture

1935. gadā Daugavpils apriņķa Aizkalnes pagasta (līdz 1940. gadam Jāsmuižas pagasts) platība bija 212,6 km² un tajā dzīvoja 6629 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Aizkalnes, Kastires, Ondzuļu, Pelēču, Raipoles un Ročānu ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Preiļu rajona Ročānu ciemu 1954. gadā likvidēja, tā vietā izveidojot Aizkalnes ciemu (līdz 1954. gadam pastāvējušo Aizkalnes ciemu savukārt likvidēja, tā vietā izveidojot Ārdavas ciemu). 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2000. gadā Aizkalnes pagasts apvienojās ar Preiļu pilsētu un Preiļu pagastu, izveidojot Preiļu novadu. 2009. gadā Aizkalnes pagasts tika izdalīts kā patstāvīga administratīvā teritorija novada ietvaros ar savu pārvaldi.

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas ir Aizkalne (pagasta centrs), Raudauka, Ročāni.
Dinotopija

Tapšanas vēsture

Gan Columbia Pictures, gan Walt Disney Television savulaik vēlējās uzņemt seriālu par dinozauriem, taču atteicās no šīs idejas, jo nespēja izdomāt, kā apvienot cilvēkus un dinozaurus vienā pasaulē. Reiz Hallmark Entertainment dibinātājs Roberts Halmi uzzināja par Džeimsa Gērnija grāmatu, un kompānija nolēma sākt seriāla izveidi.
Roberts Halmi bija gatavs seriāla uzņemšanai iztērēt 80 miljonus dolāru. Neskatoties uz zināmā mērā notikušu izgāšanos ar Hallmark Entertainment iepriekšējo projektu "Desmitā karaļvalsts" (The 10th Kingdom), kompānija ABC bija ļoti pārliecināta par "Dinotopijas" veiksmi.
Vairāk nekā 75% filmas materiāla prasīja vizuālo apstrādi, daļa no tās tika veikta ar animatronikas palīdzību, daļa — ar datormodelēšanu. Ar animatronikas metodi veidotos dinozaurus izstrādāja Džima Hensona studija, bet dinozauru datormodelēšanu veica britu kompānija FrameStore, kas bija veidojusi specefektus BBC populārzinātniskajam ciklam "Pastaiga ar dinozauriem" (Walking with Dinosaurs). Seriālā tika izmantota studijas Pinewood Studio tehnoloģija Digital Set Extensions: dažas ēkas tika uzceltas dabiskā lielumā, pārējā pilsētas daļa modelēta ar datoru. Līdzīgi masu skatos tika "piezīmēti" cilvēki un dinozauri.

Sižets

Seriāla darbība notiek izdomātā pasaulē, kuru radījis amerikāņu rakstnieks Džeims Gērnijs (James Gurney). Kad neliela lidmašīna, kurā lido Karls, Deivids un viņu tēvs Frenks, cieš katastrofu netālu no nezināmas salas, brāļi nokļūst krastā, taču tēvam neizdodas atsprādzēt savu drošības jostu. Salā, kuras nosaukums ir Dinotopija, līdzās saticīgi un savstarpējā cieņā dzīvo cilvēki un saprātīgi dinozauri. Katram cilvēkam ir savs dinozaurs (pāris), pat pilsētas mēram. Taču līdzās Dinotopijas galvaspilsētai Ūdenskritumu pilsētai (Waterfall City) klaiņo mežonīgi plēsoņas. Pats galvenais — spēku zaudēt sākuši Saules akmeņi (sun-stones), kam ir milzīga nozīme brīnumainās pasaules eksistencē. Ar ļoti inteliģentā dinozaura Zipo palīdzību Karls un Deivids cenšas glābt par savām mājām kļuvušo zemi.
1988. gada laikapstākļi Latvijā

Jūlijs

Rīgas centra meteoroloģiskajā novērojumu stacijā mēneša nokrišņu summa sasniedza 108,1 mm.
Pokémon Go

Pokémon Go ir bezmaksas GPS bāzēta papildinātās realitātes spēle mobilajām iekārtām, ko izstrādājis uzņēmums Niantic iOS un Android iekārtām. Tā tika publiskota 2016. gada jūlijā. Spēlē iespējams sagūstīt, cīnīties ar tiem un apmācīt virtuālus Pokémon tēlus, kuri parādās dažādās vietās reālajā pasaulē. Lai arī spēle ir pieejama bez maksas, tās iekšienē par naudu iespējams iegādāties papildinājumus. Nākotnē plānots piedāvāt arī valkājamu Bluetooth iekārtu Pokémon Go Plus, kas brīdinās lietotājus par tuvumā esošiem Pokémon tēliem. 
Šī spēle ļoti ātri kļuva populāra, uzņēmums Digital Vision ziņo, ka divas dienas pēc laišanas klajā Pokemon Go jau lejupielādēta 5,16% ASV Android ierīču.

Spēles process

Pokémon GO piedāvā iespēju spēlētājam iejusties pokemonu trenera lomā. Šīs būtnes ir nepieciešams ķert un trenēt, lai varētu sacensties ar citiem pokemonu treneriem. Spēles sākumā spēlētājs izveido savu avatāru, no sākuma ir iespējams mainīt spēlētāja tēlu. Tajā laikā, kad spēlētājs pārvietojas reālajā pasaulē, viņa avatars, pateicoties GPS, ceļo pa karti spēlē. Ja blakus atrodas pokemons, spēle paziņo par to un piedāvā spēlētājam to sameklēt, izmantojot telefona vai planšetdatora kameru. Pokemona attēlu spēles laikā var ieraudzīt caur telefona kameru. Šajā spēlē ir dažādi pokemoni, tādēļ viņi var atrasties dažādās vietās. Piemēram, ūdens pokemonus var sastapt pie upēm, ezeriem vai strūklakām. Spēlē ir virtuālā valūta — pokemonētas, kuras var nopirkt par savu naudu. Par šīm monētām spēlē var nopirkt dažādas ekstras, kas palielina spēlētāja progresu. Dažreiz šīs monētas var atrast, tieši tāpat, kā pokemonus. Visi pirkumi un pokemoni ir atrodami inventārā, kurā ietilpst 500 vienību. 
Satiekot mežonīgo pokemonu, spēlētājam tas ir jānoķer, iemetot tam ar pokebumbu. Pokemoni spēj izvairīties no pokebumbas. Pirms bumbiņas mešanas ir jāpārliecinās, kādas krāsas riņķis ir apkārt pokemonam: ja tas ir zaļš, tad pokemonu var noķert, ja oranžs — pokemons var aizbēgt, bet, ja sarkans, tie visticamāk, ka var aizbēgt. Jebkurā momentā to var nofotografēt. Veiksmīgu medību rezultātā pokemons, pārejot kolekcijā, var iedot virtuālo spēles valūtu: zvaigžņu putekļus un konfektes, ar kurām var attīstīt pokemonu spējas. Ir vēl viens veids, kā iegūt pokemonu: var nopirkt to olas un ievietot inkubatorā. Lai ola izšķiltos, ir nepieciešams nostaigāt konkrētu distanci ( sākot ar 2 km līdz 10 km). Pokemona suga, kas izšķilsies, ir atkarīga no tā, cik lielu distanci spēlētājs būs veicis. Vēl ir iespējams nopirkt ēsmu, kas pievilina retos pokemonus.
Ludvikovas baznīca

Vēsture

Ludvikovas pirmā katoļu baznīca tika uzcelta 1925. gadā prāvesta Antona Oļševska vadībā. 1962. gadā dievnamu nojauca, jo tas atradās avārijas stāvoklī. Atgūstot neatkarību, tika baznīca atjaunota. Tā ir iekārtota restaurētā bijušās skolas ēkā.

Draudze

Draudze iekļaujas Romas katoļu Rīgas metropolijas Rēzeknes-Aglonas diecēzē. Draudzi apkalpo prāvests Pāvils Odiņš. Ludvikovas draudze tika nodibināta 1925. gadā, atdalot apdzīvotas vietas no Dagdas, Asūnes, Pustiņas, Skaistas un Aulejas draudzēm. 1962. gadā, nojaucot dievnamu, draudze beidza pastāvēt. Atgūstot neatkarību, draudze atjaunoja savu darbību, tajā ir aptuveni 200 ticīgo. Svētās Mises tiek svinētas svētdienās.

Draudzes lielākie svētki

Draudzes lielākie svētki ir Svētās Agates diena, Vissvētākās Jaunavas Marijas — Sāpju mātes diena.
Aveņu mizas plaisāšana

Slimības pazīmes

Slimība novērojama veģetācijas laikā uz aveņu virszemes daļām. Tā var samazināt ražu vairākos veidos. Pavasarī vispirms inficējas jauno dzinumu lapas. Jūnija beigās, jūlija sākumā uz jaunajiem aveņu stublājiem ap pumpuriem mehānisku bojājumu vai mizu plaisu vietās izveidojas zilgani violeti vai sarkanīgi brūni plankumi bez apmales. Plankumu vietās vēlāk attīstās sīkas, tumšas piknīdas.
Uz lapu kātiem plankumi ir izplūduši, zilgani violeti, uz lapām tie veidojas brūni un nekrotiski „v” burta veidā, inficētās lapas reizēm nobirst, lapu kātiņiem paliekot piestiprinātiem pie stublāja. Inficēto augu otrā gada stublāju miza saplaisā, tie vāji plaukst un attīsta vājus augļzariņus un ogu nogatavošanās laikā parasti nokalst. Ja izveidojas ogas, tad tās ir mazas, sausas, daudz sēklām. Ja slimība sākusi izplatīties agri, arī viengadīgie dzinumi var sākt plaisāt.

Patogēns un tā dzīves cikls

Didymella applanata pieder pie Asku sēnēm, kurām raksturīga īpašu vairošanās orgānu – asku veidošanās, kuros dzimumprocesa rezultātā endogēni izveidojas asku sporas. Asku sēņu attīstības laikā var būt dažādi periodi, kad tās vairojas dzimumiski ar askiem, vai bezdzimumiski ar konīdijām. Stadiju, kurā veidojas askusporas sauc par teleomorfu, bet stadiju, kurā veidojas konīdijas – par anamorfu .  
Didymella applanata agri pavasarī vairojās ar askusporām, kas inficē apkārt esošos dzinumus ar pavasara lietus palīdzību, bet vēlāk inficēšanās notiek ar konīdijām.  
Peritēciji (sin. Pseidotēciji), kuros attīstās asku sporas, un piknīdas, kuros veidojas konīdijas, attīstās uz viena un tā paša dzinuma. Peritēciji, krūzveidīgi augļķermeņi ar atveri augšpusē, parādās augusta vidū un visu ziemu turpina savu attīstību, līdz aprīļa sākumā sasniedz savu briedumu.
Par piknīdām sauc augļķermeņus, kas vasaras beigās veidojas uz dzinuma vietām, kur ir atdalījusies miza un ir bojājums. Piknīdas var redzēt ar neapbruņotu aci kā mazus, melnus punktus. Mikroskopā tām ir kolbveida struktūra. Tās parādās novembrī un savu attīstību turpina līdz nākamajam pavasarim. Savu briedumu tās sasniedz starp aprīli un novembra vidu. Konīdijām ir ilgāks izplatīšanās periods, savu maksimālo līmeni izplatība sasniedz jūlijā, augustā. Konīdijas ir sīkas sēņu šūnas, kuras atdalās no īpašu hifu - konīdijnesēju galiem. Konīdijas izplatās slapjā un lietainā laikā, sporas tiek pārnestas uz tuvākajiem pirmā gada dzinumiem un lapām, kur tās uzdīgst un iekļūst auga audos.
Gan konīdijas, gan askusporas inficē jaunos dzinumus, un uz šiem dzinumiem arī pārziemo. Infekcija parasti sastopama vietā, kur lapas kātiņš ir piestiprināts pie dzinuma.
Aizsardzības likvidēšana

Aizsardzības likvidēšana ir taktisks paņēmiens, kura rezultātā ar nomaiņu vai upuri tiek iznīcināta pretinieka figūras, bandinieka vai svarīga punkta aizsardzība. Bieži vien aizsardzības likvidēšana ir dažādu kombināciju sastāvdaļa.
Surinamas administratīvais iedalījums

Surinamas administratīvo iedalījumu veido 10 distrikti. Katru apgabalu pārvalda apgabala komisāra prezidents. Visi 10 apgabali sīkāt tiek iedalīti 62 apakšapgabalos.
Kapeles Otrā pasaules kara kritušo vācu karavīru Brāļu kapi

Kapeles Otrā pasaules kara kritušo vācu karavīru Brāļu kapi ir vieni no Jēkabpils Brāļu kapiem, kas atrodas Kapeles kapos. Kapeles kapi atrodas pilsētas labās puses Krustpils ziemeļu daļas nomalē aiz Krustpils dzelzceļa stacijas pie Zvaigžņu ielas. 
Otrajā Pasaules karā kritušo vācu karavīru Brāļu kapi atrodas kapsētas ziemeļu pusē aiz žoga. Brāļu kapos apbedīti Sarkanās armijas uzbrukuma operācijas laikā kaujās ar 1. Baltijas frontes 4. triecienarmijas 378. un 29. strēlnieku divīziju 1944. gada 7.- 9. augustā kritušie aptuveni 300 Krustpils grupējuma vācu karavīri. 
Šajos Brāļu kapos arī pārapbedīti arī 13 Brandenburgas vācu karavīri, kas sākotnēji bija apbedīti Liepu ielas galā Jēkabpilī. Šie karavīri krita kaujas laikā, kas risinājās Vērmahta uzbrukuma operācijas laikā 1941. gada 28. jūnijā, Jēkabpils tilta ieņemšanas laikā.
Sociālā entropija

Sociālā entropija ir makrosocioloģisku sistēmu teorija. Enerģiju, ko indivīdi patērē sociālās sistēmās, izmanto, lai entropija nepalielinātos. Entropiju mazina, veidojot izglītības iestādes, tiesu varu un citus institūtus, kas neļauj sistēmai sadalīties sastāvdaļās un ieslīgt haosā, kas notiktu, ja entropija turpinātu pieaugt. Dažās valstīs, piemēram, Šveicē, Luksemburgā, Austrijā un citās ekonomiski attīstītās pilsoniskās sabiedrībās iekšējā entropija ir maza, turpretī Ganā, Bolīvijā, Nigērijā entropija ir liela. Protams, entropijai ir arī vidēja intensitāte. Lai gan minētie piemēri liek domāt, ka maza sociālas sistēmas entropija nozīmē augstāka līmeņa labklājību un iekšzemes kopproduktu, ļoti mazai sociālai entropijai ir arī negatīvas puses. 
Darbā "Īgnums kultūrā" Zigmunds Freids norāda: kultūra cilvēkiem nav dabiska, tieši otrādi: kultūra un sociāla kārtība rodas pastāvīgā piepūlē, un cilvēki kultūras darba vārdā reizēm ir spiesti atlikt vēlmju īstenošanu, un tās vēlāk rada neirozes un neapmierinātību arī tad, ja šķietami viss liecina par dzīvi labklājībā. Tieši tādā stāvoklī ir cilvēki, kas dzīvo attīstītās pilsoniskās sabiedrībās, kuras prasa arvien vairāk indivīdu enerģijas, lai uzturētu sevi. Attīstītas sociālas sistēmas no indivīdiem prasa arvien vairāk laika un enerģijas, savukārt enerģijas tērēšana ārpus sistēmas ir kontrolēta un ierobežota, un tas var būt radīt depresiju vai - smagākos gadījumos - pat indivīdu pašnāvības. Tas liecina, ka ir jātiecas pēc sociālās kārtības un indivīdu brīvības līdzsvara.
Pavlodara

Vēsture

Pavlodara ir vecākais apgabala centrs ziemeļu Kazahstānā, dibināta 1720. gadā kā Korjakovskas postenis, blakus sālsezeriem. Par Pavlodaras pilsētu tā kļuva 1861. gadā, bet, lai arī tā bija nozīmīga sāls un lauksaimniecības produktu ražotne, tajā 1897. gadā bija tikai ap 8000 iedzīvotāju. Nosaukumu Pavlodara, Pāvela dāvana tā ieguva par godu nesen dzimušajam Pāvelam Aleksandrovičam.
1955. gadā Neskarto zemju kampaņa radīja moderno Pavlodaru. No citām PSRS daļām ieceļoja jaunieši darbaspējas vecumā, tika uzsākta industrializācija un strauja celtniecība, kura radīja pilnībā jaunu pilsētu. Kopā 1960. gadu visu Pavlodara ir augusi un kļuvusi par vērā ņemamu industriālo centru ar traktoru, alumīnija un ķīmiskajām ražotnēm. 1978. gadā tika pabeigta naftas pārstrādes rūpnīca. Līdz 1992. gadam pilsēta bija slēgta ārzemniekiem, jo tajā atradās tanku rūpnīca.

Sports

Pilsētu pārstāv futbola klubs FC Irtiš, kurš spēlē Centrālajā stadionā un FC Energetik.
Mai Tai

Mai Tai ir alkoholisks kokteilis, kas sastāv no gaišā ruma, tumšā ruma, apelsīnu liķiera, Orgeat sīrupa un laima sulas. Dzērienu pagatavo visas sastāvdaļas sakratot šeikerī kopā ar ledu un pasniedzot zemā glāzē ar laima šķēlīti un piparmētras lapām. Laima sulu ir iespējams aizstāt ar apelsīnu vai greipfrūtu sulu, bet Orgeat sīrupu ar grenadīna sīrupu. 
Dzēriena nosaukums ir radies no taitiešu valodas vārda maita'i, kas tulkojumā nozīmē labs vai lielisks. Ir vairākas versijas, kas ir radījis kokteili. Kā viena no versijām ir, ka kokteili 1944. gadā ir izgudrojis amerikāņu bārmenis Viktors J. Bergerons. Cita versija ir, ka to 1933. gadā ir izgudrojis amerikāņu biznesmenis Don the Beachcomber.
Mai Tai ir viens no kokteiļiem, ko Starptautiskā Bārmeņu asociācija ir iekļāvusi IBA oficiālo kokteiļu sarakstā.
Arktiskā pētniecības stacija

Vēsture

Apvienotās Karalistes zinātniskās programmas Nīolesunnā īstenotas jau kopš 1965. gada, bet patstāvīga stacija izveidota 1991. gadā, tā parasti funkcionē no marta līdz septembrim. Aizņem tā saukto Harlanna ēku (Harlandhuset), kurā izveidotas laboratorijas un dzīvojamās istabas. Galvenās pētniecības jomas ir ekoloģija, glaciālā un periglaciālā ģeomorfoloģija, hidroloģija, atmosfēras ķīmija un okeanogrāfija.
Augšupielāde

Augšupielāde (angļu: upload) ir faila iesūtīšana attālinātā datorā no lietotāja datora.
Augšupielādei pretēju procesu sauc par lejupielādi.
Nerijus Ališausks

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Ališausks sāka 2007.—08. gada sezonā, kad HK Liepājas Metalurgs sastāvā aizvadīja 14 spēles Latvijas čempionātā. No 2009. līdz 2013. gadam Metalurga rindās spēlēja Baltkrievijas Ekstralīgā. No 2015. līdz 2017. gadam spēlēja Krievijas Augstākās līgas vienībā Karaghandi "Saryarka".
2017. gada vasarā uz pārbaudes laiku pievienojās KHL klubam Rīgas "Dinamo". 16. augustā noslēdza pilnvērtīgu līgumu ar komandu. Tādējādi Ališausks kļuva par pirmo lietuviešu hokejistu KHL.
Keilebs Jūans

Orica-GreenEDGE

2015. gada Vuelta a España izcīnīja uzvaru sacensību piektajā posmā. 2016. gadā uzvarējis EuroEyes Cyclassics viendienas sacensībās. 2017. gada Giro d'Italia uzvarēja sacensību 7. posmā.

Lotto-Soudal

2018. gada augustā tika paziņots, ka Jūans līdz ar nākamās sezonas sākumu pievienosies Lotto-Soudal. 2019. gadā Jūans izcīnīja savu pirmo uzvaru Tour de France posmā. Jūans uzvarēja arī 16. un noslēdzošajā posmā Elizejas laukos.
5. aprīlis

5. aprīlis ir gada 95. diena pēc Gregora kalendāra (96. garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 270 dienas.
Kaviārs

Kaviārs (no vācu: Kaviar, kas savukārt no turku: havyar) ir 3% vārāmā sāls šķīdumā iesālīti storveidīgo vai lašveidīgo zivju ikri. Atkarībā no kaviāra gatavošanā izmantotajiem zivju ikriem, izšķir melno kaviāru un sarkano kaviāru. Lētāku kaviāra aizstājēju mēdz arī gatavot no jūraszaķa ikriem.