google/wiki40b huggingface dataset:
Centrāleiropas Brīvās tirdzniecības vienošanās

Centrāleiropas Brīvās tirdzniecības vienošanās (CEBTV) (angļu: Central European Free Trade Agreement (CEFTA)) ir brīvās tirdzniecības telpa, kuru 1994. gadā izveidoja četras Centrāleiropas valstis (Polija, Ungārija, Čehija un Slovākija), kurām pakāpeniski pievienojās Slovēnija, Rumānija, Bulgārija un Horvātija. Pēc to pievienošanās Eiropas Savienībai CEBTV ekonomisko telpu paplašināja uz dienvidaustrumu Eiropas valstīm. Patlaban tajā ietilpst septiņas valstis (Albānija, Bosnija un Hercegovina, Kosova, Maķedonija, Moldova, Melnkalne un Serbija). To ekonomikas ir vairāk vai mazāk integrētas ar Eiropas Savienības valstu ekonomikām un daļa no tām ir ES kandidātvalstis.

Vēsture

Sākotnējā Centrāleiropas Brīvās Tirdzniecības vienošanās tika noslēgta 1992. gada 21. decembrī starp Višegrādas grupas valstīm, pie kurām piederēja Polija, Ungārija, Čehu un Slovāku Federatīvā Republika, no kuras vēlāk izveidojās Čehija un Slovākija. Vienošanās stājās spēkā 1994. gada jūlijā. Vēlāk CEBTV pievienojās Slovēnija (1996), Rumānija (1997), Bulgārija (1999), Horvātija (2003) un Maķedonija (2006).
Pēc tam, kad 2004. gadā Polija, Ungārija, Čehija, Slovākija un Slovēnija pievienojās Eiropas Savienībai, arī atlikušās četras CEBTV valstis 2006. gada 6. aprīlī Bukarestē noslēdza vienošanos par citu Dienvidaustrumeiropas valstu uzņemšanu vienošanās zonā. 2007. gada 1. janvārī Bulgārija un Rumānija iestājās Eiropas Savienībā, 2007. gada 26. jūlijā noslēdza jaunu Centrāleiropas Brīvās Tirdzniecības vienošanos, kurai pievienojās Albānija, Kosova, Maķedonija, Moldova un Melnkalne, 22. augustā Horvātija, 24. oktobrī Serbija, bet 22. novembrī Bosnija un Hercegovina. Kosovas neatkarības pasludināšanas dēļ pēc 2008. gada ir pārtraukta brīvā tirdzniecība starp Kosovu un Serbiju. 2013. gada 1. jūlijā Horvātija iestājās Eiropas Savienībā.

Vēlēšanās iestāties ES

Starpvaldību sarunas par iestāšanos Eiropas Savienībā notiek ar Albānijas, Maķedonijas Republikas, Melnkalnes un Serbijas valdībām. Kā potenciālās kandidātvalstis, kurām ir solīts uzsākt sarunas par iestāšanos pēc zināmu nosacījumu izpildes, ir Bosnija un Hercegovina, kā arī Kosova. Moldova un Ukraina 2014. gadā noslēdza asociācijas un tirdzniecības līgumu ar Eiropas Savienību.
Ričarda Praisa portrets

Apraksts

2004. gada 23. novembrī gleznu pārdeva Christie's izsolē un to iegādājās Velsas Nacionālās bibliotēkas atbalsta organizācija (Friends of the National Library of Wales).
Tā gleznota ar eļļas krāsām uz audekla 71 × 94 cm izmērā.

Analīze

Ričards Praiss bija radikālis un publicists. Portretā attēlots Praiss sēžot savā kabinetā, lasot vēstuli no sava drauga Bendžamina Franklina, datētu ar 1784. gadu. 
Praiss pozēšanu portretam atzīmēja savā dienasgrāmatā, kura šobrīd tāpat kā glezna atrodas Velsas Nacionālās bibliotēkas kolekcijā Aberistvitā. Šī glezna ir oficiāls portrets; pastāv arī divas līdzīgas gleznas, iespējams, studijas šai gleznai: viena no tām atrodas Velsas Nacionālajā muzejā, bet otra Royal Cymdeithas Hall Londonā.

Mākslinieks

Vests dzimis Springfīldā, Pensilvānijā, dzīves laikā ceļoja un gleznoja daudzus portretus. Viņš bija izpelnījies iesauku "amerikāņu Rafaels". Vests nomira Ņūmenstrītā, Londonā, 1820. gada 11. martā.
Viņš apglabāts Svētā Pāvila katedrālē, Londonā.
Hīu (stacija)

Stacijas ēka

Pirmā Hīu stacijas ēka bija vienkāršs, pasažieru vajadzībām pielāgots dzelzceļa vagons. 1929. gadā tika pabeigta monolītā degslānekļa ķieģeļu ēka ar biļešu kasi un uzgaidāmo telpu. Kopš 1998. gada biļešu tirdzniecība Hīu stacijas ēkā vairs nenotiek. 1997. gadā stacijas ēka iekļauta valsts kultūras pieminekļu sarakstā. Pašlaik stacijas ēkas telpas izīrētas komercdarbībai.

Apkārtne

Uz ziemeļiem no stacijas atrodas nozīmīgs vēsturiskās infrastruktūras objekts - Pētera I jūras kara flotes noliktavas.
Krusttēvs (filma)

Atšķirības no romāna

Viena no romāna pamatatšķirībām no filmas ir dona Korleone jaunības retrospektīva, iekļaujot sevī emigrēšanas nepieciešamību uz ASV, viņa ģimenes dzīves apraksts, dona Fanuči slepkavība, karjeras attīstība mafijas pasaulē. Tas viss tika izmantots vēlāk, pirmās daļas turpinājumā "Krusttēvs 2".
Ekranizējot tika pazaudēti daudzi skati no citu varoņu dzīvēm. Piemēram, filmā netika parādītas Džonija Fonteina neveiksmes ar sievietēm un viņa problēmas ar balsi; Santino un Lūsijas Mančinī mīlas dēka, kā arī ielu huligānisms, ko paveica pusaudžu vecumā; pilnībā nav daktera Džuliusa Segala dzīves stāsta, kurš atjaunoja Maikla sejas kaulus, kurus viņš savainoja kaujoties ar Makklaski, un Fonteina balsi; Džeka Volca pedofilijas attīstību.
Grāmatā Maikls paskaidro Sonijam savu lēmumu ar vārdiem: "Viņi to ir padarījuši par privātu, šaudoties uz ielām. Iedzīvotāji - tas nav bizness, tas ir personīgi", bet kinofilma viņš atbild tēva vārdiem: "Nekā personīga. Tikai bizness".
Filma tika zīmīgi samazināti dažu varoņu raksturu īpašības. Līdz minimumam tika samazinātas lomas: Džonijam Fonteinam, Lūsijas Mančinī, Roko Lampone un Alam Nerijam (pēdējie divi filmā nerunā vispār). Pilnībā no filmas izņemts doktors Džuliuss Segals, Nino Valenti un doktors Tacijs no Sicīlijas. Vēl grāmatā Maiklam un Kejai ir divi dēli, bet filma dēls un meita.
Romāns un filma vēl atšķiras ar Maikla miesassarga Sicīlijā, Fabricio un Karlo likteņi. Ekranizējuma abi izdzīvo, bet grāmatā Karlo iet bojā automobiļa sprādzienā kopā ar Apoloniju, bet Fabricio nogalina kopā ar pārējiem "kristīšanas laikā". Fabricio slepkavība tika izgriezta no filmas, bet dažas skatu fotogrāfijas vēl ir.
Grāmatas nobeigums atšķiras no filmas beigām: filmā Keja pēkšņi saprot, ka Maikls kļuvis līdzīgs savai ģimenei, bet grāmatā par visiem viņas vīra darbiem izstāstīja Hāgens. "Kristību ainas" laikā, filmā, tiek nogalināti visi "piecu ģimeņu" vadoņi. Romānā tika nogalināti tikai Bardzīnī un Tatalja.
Mario Pjuzo pats rakstījis scenāriju visām kino triloģijas daļām, tādēļ ir labi informēts par visām nesakritībām.

Mākslinieciskā vērtība

Šī ir atzīta filma ASV un visā pasaulē. Kopolas režija, ar izcilu aktierspēli un lielisku scenāriju, nodrošināja filmai veiksmi kinokritiķu un vienkāršo skatītāju vidū. Var teikt, ka filmā ir daudz vardarbības, tomēr šajā gadījumā tas ir tikai mākslinieciskais līdzeklis, lai atainotu režisora redzējumu un noteiktas atmosfēras radīšanai filmā. Filmas dramatiskums slēpjas Maikla Korleone traģēdijā — jauns cilvēks, kara varonis, kura dzīve un pat dvēsele tiek salauzta zem ģimenes interešu spiediena. Viņa pārtapšana par cietsirdīgu un ļaunprātīgu krusttēvu ir viena no pašām izcilāk parādītajām metamorfozēm pasaules kinematogrāfa vēsturē.
101. kilometrs

101. kilometrs bija neoficiāls nosaukums tiesību ierobežojumam, kas pastāvēja Padomju Savienībā pret atsevišķām iepriekš sodīto un no padomju viedokļa sabiedrībai nevēlamo personu kategorijām. 
Ierobežojums paredzēja aizliegumu apmesties tuvāk par 100 kilometriem no divām lielākajām Padomju Savienības pilsētām — Maskavas un Ļeņingradas, padomju republiku galvaspilsētām, piemēram, Kijevas, Minskas, Rīgas u.c., kā arī "slēgtajām" pilsētām, kur atradās armijas garnizoni, stratēģiski svarīgi objekti, piemēram, Sevastopoles, Dņepropetrovskas.
Sākotnēji šis tiesību ierobežojums tika piemērots pret politisko represijās cietušo ģimenes locekļiem. Vēlāk to piemēroja arī pret nestrādājošajiem (t.s. liekēžiem), disidentiem, recidīvistiem un personām, kuras bija notiesātas par sevišķi smagiem noziedzīgajiem nodarījumiem.
Lielākoties dokumentos tika izdarīta īpaša atzīme par apmešanās ierobežojumu pēc soda izciešanas, kas neļāva iegūt pierakstu teritorijās, uz kurām attiecās šis ierobežojums.
Ierobežojuma mērķis bija izslēgt no sabiedrības padomju iekārtai nevēlamos elementus. Šī ierobežojuma rezultātā Padomju Savienībā radās apdzīvotās vietas 101 kilometra attālumā no attiecīgajām pilsētām, kur apmetās dzīvot cilvēki ar šo ierobežojumu.
Saratova

Vēsture

Tagadējās Saratovas vietā kopš seniem laikiem bijušas apdzīvotās vietas, zināmākā no tām — Zelta Ordas laikmeta Uveka, kas pastāvēja no 13. gadsimta vidus līdz 1395. gadam. 1590. gadā Volgas kreisajā krastā pēc Borisa Godunova rīkojuma dibina cietoksni, pie kura izaug pilsēta. 1674. gadā apmetni pārceļ upes labajā krastā. No 1797.gada — Saratovas guberņas centrs. No 18. gadsimta vidus Saratova kļūst par lielu upes ostu. Galvenā tirdzniecība norit ar sāli un zivīm, bet 19. gadsimtā — ar labību.
2.pasaules kara sākumā no Saratovas uz Kazahstānu un Sibīriju tika izvesti visi pilsētas vācu iedzīvotāji. Līdz 1992. gadam Saratova bija «slēgtā pilsēta» (pilsēta, kurā nebija atļauts brīvi ierasties), jo šeit atrodas lielas militārās rūpnīcas.
Harlamova divīzija

Harlamova divīzija ir viena no Kontinentālās Hokeja Līgas Austrumu konferences divīzijām, izveidota 2008. gadā kā viena no četrām divīzījām ar mērķi sadalīt komandas pēc sportiskā (ģeogrāfiskā un citu) principa.
Nodēvēta par godu Valērijam Harlamovam (krievu: Вале́рий Бори́сович Харла́мов) - slavenajam Padomju Savienības un Maskavas "CSKA" hokejistam, kurš 1998. gadā arī uzņemts IIHF Slavas zālē spēlētāju kategorijā.
Krustpils pilsētas parks

Krustpils pilsētas parks ir viens no Jēkabpils pilsētas parkiem, kas atrodas pie Rīgas ielas iepretim Krustpils kultūras namam un blakus Otrā Pasaules kara memoriālam.

Vēsture

Parks ir veidots 20. gadsimta sākumā starp pilsētas apbūvi un Ādamsona zemes gabalu. Parku arhitekts Zeidaks ir sniedzis padomus parka veidošanā. Kopš tā laika parkā aug rets, introducēts koks — Delakarlijas bērzs. Nojaucot Ādamsona dzirnavas, veic parka paplašināšanas darbus uz pils pusi. 20. gadsimta 50. gados koku stādīšanā piedalās Krustpils pilī izvietotās Padomju armijas karaspēka daļas karavīri, tad parks tiek pārsaukts par Padomju armijas parku. Jau 1944. gadā šeit ir ticis veikts Otrajā Pasaules karā kritušo apbedījums. 1976. gadā parkā atklāj Otrā Pasaules kara memoriālu ar centrālo tēlu — milzīgu Ļeņina akmens galvu. Pēc atmodas jēkabpilieši no šī tēla atbrīvojās un parks atguva sākotnējo nosaukumu.
Senica

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1256. gadā un attīstījās ap no 1251. līdz 1261. gadam celto Brančas pili, 1396. gadā ieguva pilsētas tiesības. Tāpat kā lielākā daļa no Slovākijas teritorijas, Senica līdz 1918. gadam atradās Ungārijas sastāvā. Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. No 1993. gada — neatkarīgās Slovākijas pilsēta.

Cilvēki

2001. gadā absolūtais vairākums (90,60 %) pilsētas iedzīvotāju bija slovāki, dzīvo arī romi (4,84 %). Pēc reliģiskās pārliecības — katoļi (47,28 %), nereliģiozi (31,18 %) un luterticīgie (17,03 %).
Sergejs Potapkins

Biogrāfija

1998. gadā absolvējis Rīgas Aviācijas universitāti. Bijis uzņēmumu "ACME PLUS" un "LG Electronics" departamenta direktors. Tāpat strādājis uzņēmumā "Baltijas forums" par ekonomikas padomnieku un "Rīgas Centrāltirgū" par sagādes daļas vadītāju. Bijis biedrību "Rīgas Futbola federācija" un "Dzintara līga" valdes loceklis.

Politiskā darbība

2000. gadu otrajā pusē iestājies Tautas saskaņas partijā, bijis partijas priekšsēdētāja Jāņa Urbanoviča padomnieks starptautiskās ekonomiskās sadarbības un attiecību starp partijām jautājumos. 2010. gadā neveiksmīgi kandidējis 10. Saeimas vēlēšanās no "Saskaņas Centra" saraksta. Taču pēc gada ticis ievēlēts 11. Saeimā Rīgas vēlēšanu apgabalā.
Kandidēja 2014. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās no "Saskaņas Centra" saraksta, taču netika ievēlēts. 2014. gada rudenī tika ievēlēts 12. Saeimā no partijas "Saskaņa" saraksta. Kandidēja 13. Saeimas vēlēšanās 2018. gada rudenī, taču netika ievēlēts.

Gan Bei lieta

2014. gadā S. Potapkina dzīvesbiedre Gaļina Karmača tika apcietināta par izvairīšanos no nodokļu nomaksas lielā apmērā restorānu tīklā Gan Bei (pārvalda uzņēmumu grupa "Lage Ltd.", kurā G. Karmača ir valdes locekle), 2016. gadā pret krāpšanā iesaistītajām amatpersonām uzsākta kriminālvajāšana.
Straumēšana

Straumēšana (angļu: streaming) ir multivides satura pārraidīšana gala lietotājam, kamēr šis saturs vēl atrodas pie pakalpojumu sniedzēja, bez nepieciešamības to lejupielādēt lietotāja datorā, t.i., saņēmējs var uzsākt faila atskaņošanu, pirms tas ir pilnībā pārsūtīts. Termins „streaming” pirmo reizi tika lietots 20. gadsimta sākumā, un var attiekties uz audio, video, teksta un citām datnēm. Pēdējos gados straumēšanas pakalpojumu izmantotāju skaits ir ievērojami audzis un tas tiek izmantots gan izklaides mērķiem, gan organizācijās, lai veiksmīgi reklamētu un pārdotu savus produktus un pakalpojumus.
Strīmings jeb mūzikas failu straumēšana internetā arī palīdz mūsdienu legālās mūzikas industrijai — vairāk kā 50% satura šobrīd tiek lietots digitāli, līdz ar to tiek piedāvāti jauni veidi, kā nodrošināt legāla satura pieejamību.

Vēsture

Mūzikas straumēšanas pirmsākumi meklējami 20. gadsimta 20. gados, kad ģenerālis Džordžs O. Skvairs izveidoja patentu sistēmai, ar kuras palīdzību signāls var tikt pārraidīts un uztverts elektroniskā veidā, kas vēlāk kļuva par "mūzaku" — sistēmu, caur kuru nepārtraukts mūzikas signāls tiek nogādāts līdz tās komerciālam lietotājam, bez nepieciešamības izmantot radio. Tā saucamā „liftu mūzika” kļuva par ļoti pieprasītu produktu dažādās komerciālās vidēs - veikalos, viesnīcu uzgaidāmajās telpās, uz kruīza kuģiem, lidostās, liftos un citur.
Pēc 1990.gada, paaugstinoties interneta pieejamībai un tehnoloģiju attīstībai, radās iespēja līdzīgums pakalpojumus darīt pieejamus arī vidusmēra patērētājam. Mūsdienu personālo datoru iespējas ļauj mūzikas straumēšanu padarīt par ikdienā pieejamu pakalpojumu.

Mūzikas straumēšana

Mūzikas straumēšana ir licencēta mūzikas kataloga izplatīšana interneta vidē, kas pieejama par noteiktu nelielu mēneša abonēšanas maksu. Mūzikas katalogā bieži vien tiek piedāvāti visu lielāko mūzikas izdevniecību katalogi vienuviet, ar iespēju piekļūt neierobežotam datu apjomam par noteiktu mēneša maksu. Nereti pakalpojuma sniedzējs nodrošina iespēju piekļūt failiem arī ārpus tiešsaistes režīma, balstoties uz augstāku abonēšanas maksu, nevis individuālu ierakstu cenu. Datu apjoma dēļ serviss ir parocīgs, lai veidotu sadarbību ar telekomunikāciju tīkliem un tas ir inovatīvs produkts ar plašām iespējām nākotnē. Nozares līderi pasaulē  ir Spotify Amerikas Savienotajās Valstīs un Skandināvijā, Deezer Eiropā, Rdio, Beats, Wimp un citi.

Autortiesību un blakustiesību jautājumi

Oficiālu mūzikas straumēšanas pakalpojumu izmantošana, tos abonējot, ir legāla. Straumēšanas nodrošinātājam ir jābūt noslēgtam līgumam ar autortiesību sargājošām organizācijām, kā AKKA/LAA Latvijā , savukārt blakustiesības tiek licencētas ar tiesību īpašniekiem individuāli . Autortiesību organizācijas procenti variē no 8-12% no abonēšanas maksas. Fonogrammu īpašniekiem pienākošies procenti ir vairākas reizes augstāki.
Jaunkrievija (konfederācija)

Ukrainas sašķelšanas mēģinājumi

Donbasa kara sākuma posmā 2014. gada aprīlī prokrieviski separātistu grupējumi saskaņoti sagrāba vairāku Ukrainas apgabalu administrācijas ēkas. Ieņemtajā Doņeckas apgabala valsts administrācijas ēkā tika pasludināta Doņeckas Tautas Republikas izveide, pieprasīta tās apvienošanās ar Krieviju un pagaidu miera uzturēšanas spēku ievešana apgabalā. Ukrainas pagaidu prezidents Oleksandrs Turčinovs paziņoja, ka "Krievijas specoperācijas mērķis ir destabilizēt situāciju valstī, gāzt Ukrainas varu, izjaukt vēlēšanas un saraut Ukrainas valsti gabalos."
17. aprīlī Krievijas prezidents Vladimirs Putins televīzijā minēja Jaunkrieviju kā Ukrainas dienvidaustrumu vēsturisko nosaukumu Krievijas Impērijas sastāvā un pieprasīja šajos reģionos garantēt krievu tiesības:
 Jautājums pat nav par to, jautājums ir par to, lai nodrošinātu Ukrainas dienvidaustrumu krievu un krievvalodīgo pilsoņu tiesības un likumīgās intereses. Atgādināšu, izmantojot cara laiku terminoloģiju, tā ir «Jaunkrievija», un šī Harkova, Luhanska, Doņecka, Hersona, Nikolajeva, Odesa cara laikos neietilpa Ukrainas sastāvā. Tās visas ir teritorijas, kuras Ukrainai 20.gados nodeva padomju valdība. Kāpēc viņi to izdarīja? Dievs vien zina.
 — Vladimirs Putins
28. aprīlī tika paziņots par Luhanskas Tautas Republikas izveidi. Prokrieviskie demonstranti pieprasīja rīkot referendumu, atcelt cenu un tarifu paaugstināšanu, kā arī valsts valodas statusa piešķiršanu krievu valodai. 7. maijā Vladimirs Putins izplatīja paziņojumu, kurā lūdza Ukrainas dienvidaustrumu apgabalu prokrieviskos separātistus pārcelt 11. maijā izsludināto referendumu uz vēlāku laiku, taču separātisti paziņojuši, ka paredzētais referendums tomēr notiks.
2014. gada 24. maijā pašpasludināto Doņeckas un Luhanskas "Tautas Republiku" pārstāvji vienojās, ka nodibina Jaunkrieviju.
Gravīra

Gravīra (no franču: gravure — ‘izgriezt’) ir grafikas dobspiedes tehnika.
Gravīra ir viens no senākajiem dobspiedes veidiem. Šajā tehnikā zīmējumu iegravē metāla plāksnē ar grebli. Paceļot no iegravētās gropes metāla skaidiņu, ko noņem ar skrāpi, rodas tīra līnija vai punkts. Tad iedobumos iepilda krāsu ar tamponiem, bet pārējo plātnes virsmu tīri noslauka. Spiede papīru piespiež plātnei, un tas saskaras ar krāsu, no kā rodas uz plātnes iestrādātā zīmējuma spoguļattēls. Dobspieduma tehnikās izpildītajām grafikas lapām attēla malās izveidojas papīrā iespiedums. Var būt tērauda vai vara grebums. Ar terminu "gravīra" apzīmē gan dobspiedes tehniku, gan arī mākslas darbu, kas iespiests šajā tehnikā. Pirmo eksemplāru sauc par autoreksemplāru. Plašākā nozīmē ar terminu "gravīra" apzīmē visus novilkuma, augstspiedes un dobspiedes tehnikā veidotus darbus, izņemot gludspiedes tehnikā veidotus darbus.
Gravīra radās Vācijā 15. gadsimtā, tā laika viens no ievērojamākiem māksliniekiem ir Albrehts Dīrers. 16. gadsimtā izplatīta kļuva reproducējošā gravīra.
Ridberga pussala

Ridberga pussala (angļu: Rydberg Peninsula) ir ap 60 km gara un līdz 38 km plata ar ledu klāta pussala Elsvērta Zemes piekrastē Rietumantarktīdā. Austrumos to apskalo Kerola šaurums, kas pussalu atdala no Smailija salas, rietumos — Flederera līcis. Atdala Ingliša krastu austrumos no Braiena krasta rietumos. Nokartēta no ASV Kara flotes 1961.—1966. gadu aerofotogrāfijām un nosaukta par godu ASV Kara flotes Antarktīdas izpētes kuģa Eltanin kapteinim Svenam Ridbergam (Sven Rydberg).
Vladimīrs Vūjteks

Trenera karjera

Savu trenera karjeru Vūjteks uzsāka 1982. gadā, stājoties pie stūres Čehoslovākijas 2. līgas klubam SK Karvina. No 1985. līdz 1994. gadam Vladimirs bija HK Vitkovices treneris. Čehijas Ekstralīgas klubus Vūjteks trenēja līdz pat 2001. gadam, kad uzsāka darbu ar Jaroslavļas "Lokomotiv" vienību. 2003.—04. sezonā Vladimirs trenēja Kazaņas "Ak Bars" vienību, taču no 2004. līdz 2007. gadam atgriezās pie HK Vitkovices stūres. No 2007. līdz 2009. gadam Vladimirs trenēja Maskavas "Dinamo" vienību.
1994. un 1995. gadā Vūjteks bija arī Čehijas U20 junioru izlases galvenais treneris.
Iededzies par Latviju

"Iededzies par Latviju" ir dziesma, ko izpilda „Borowa MC” kopā ar Aiju Andrejevu un Arti Dvarionas. Skaņdarbā savienojas latgaliešu un latviešu valoda.
Tā sacerēta 2008. gadā kā Latvijas valsts pasludināšanas 90. gadadienai veltīta patriotiska dziesma. Kopā ar citiem jubilejas konkursa laureātiem dziesmas "Iededzies par Latviju" izpildītāji uz Latvijas Nacionālā teātra skatuves piedalījās simboliskā Latvijas valsts pasludināšanas atkārtojuma pasākumā.  2008. gada Radio SWH Top 20 aptaujā tā sasniedza trešo vietu.
2018. gadā "Iededzies par Latviju" ieguva 98. vietu Radio SWH rīkotajā LVtop100 aptaujā.
Aizvilināšana (šahs)

Aizvilināšana ir taktisks paņēmiens, kurā figūra, kas spiesta pāriet uz cita lauciņa, pārtrauc izpildīt kādas svarīgas funkcijas (piemēram, citas figūras lauciņa vai līnijas aizsardzību). Aizvilināšana bieži tiek sasniegta ar upura palīdzību.
Aegvīdu (stacija)

Vēsture

1870. gadā līdz ar pirmā Igaunijas dzelzceļa Baltijas Osta—Rēvele—Tosno izbūvi Aegvidu tika atklāta III kategorijas dzelzceļa stacija Šarlotenhofa (vācu: Charlottenhof, krievu: Шарлоттенгофь). Sākotnēji Šarlotenhofa tika plānota kā mezgla stacija, tāpēc stacijā tika izbūvēts neliela akmens mūra depo ēka, akmens mūra ūdenstornis, divas personāla ēkas, ledus pagrabs un kravu noliktava. Tomēr vēlāk par mezgla staciju kļuva Tapa. Līdz ar stacijas izbūvi un regulāru kravas un pasažieru satiksmes uzsākšanu sāka attīstīties arī vietējais ciems (pašlaik Aegvidu pastāvīgi dzīvo ap 900 cilvēku).
Stacijas vecais nosaukums aizgūts no netālās Šarlotenhofas muižas nosaukuma. Vēlāk, Igaunijas republikas laikā stacija ieguva pašreizējo nosaukumu.

Stacijas ēka

Aegvīdu stacija celta pēc tipveida dzelzceļa projekta. Tā ir vairāku apjomu koka celtne (1 līdz 2 stāvi) ar lēzenu divslīpju jumtu. Arhitektoniskās kompozīcijas centrālo, divstāvu apjomu noslēdz neliels, bet izteiksmīgs koka frontons. Ēkā izbūvētas plašas logailas, stiklotas pildiņu durvis, bet fasādēs, atbilstoši laikmetam, izmantots plašs koka aplikatīvo dekoru klāsts - dzegas, karnīzes, sandriki, spāru galu dekoratīvie griezumi, jumta savilces, stūra pilastri, konsoles. 
Identiska stacijas ēka tika uzbūvēta arī dzelzceļa Baltijas Osta—Rēvele—Gatčina rietumu galapunktā Paldiskos. 
1997. gadā Aegvidu stacijas ēka un 10 citas Aegvidu stacijas kompleksa celtnes iekļautas valsts kultūras pieminekļu sarakstā. 2012. gadā stacijas ēkā turpinājās restaurācijas darbi. Turpmāk stacijas ēku plānots izmantot kā muzeju un izstāžu zāli. Plānots atjaunot arī stacijas veco bufeti.

Elektrifikācija

1970. gadu sākumā tika uzsākts darbs pie Tallinas-Kehras dzelzceļa iecirkņa elektrifikācijas, kas noslēdzās 1973. gadā. Regulāra elektrovilcienu kustība šajā iecirknī sākās 1974. gada 30. janvārī. 
Lai uzlabotu pasažieru vilcienu satiksmi ar populāro piepilsētas atpūtas zonu Aegvidu ciemā, tika nolemts Kehras līniju pagarināt un 1977. gadā tika uzsākts 17 km garā dzelzceļa posma no Kehras līdz Aegvīdu elektrifikācija.
Svinīgu runu un orķestra pavadīts 1978. gada 3. augustā plkst. 15.00 no Tallinas centrālās stacijas uz Aegvīdu devās pirmais elektrovilciens. 
Pasažieru satiksmes attīstības plānos bija iecerēts dzelzceļu elektrificēt līdz pat Tapai. Tika veikti pat atsevišķi priekšdarbi, kā piemēram, Nelijervē, Jenedā un Lehtsē tika izbūvētas augstās pasažieru platformas, kādas tika izmantotas visās Tallinas piepilsētas stacijās, kurās kursēja elektrovilcieni. Tomēr līdz ar Padomju Savienības ekonomisko kolapsu no plāniem nācās atteikties. 
Vienlaikus ar dzelzceļa elektrifikāciju tika palielināta arī kopējā dzelzceļa iecirkņa Ilemiste-Tapa caurlaidība. 1980. gadu otrajā pusē šajā iecirknī tika izbūvēts otrais sliežu ceļš.
Ilemiste - Lagedi (Posms nodots ekpluatācijā 1986. gada 13. javārī)
Lagedi - Rāsiku (Posms nodots ekpluatācijā 1986. gada 1. maijā)
Rāsiku - Kehra (Posms nodots ekpluatācijā 1987. gada 21. jūlijā)
Kehra - Aegvīdu (Posms nodots ekpluatācijā 1987. gada 2. novembrī)
2007. gada Pasaules čempionāts biatlonā

41. Pasaules čempionāts biatlonā notika Antholcā, Itālijā, laikposmā no 2007. gada 2. līdz 11. februārim.
Spēlmaņu nakts 1998/1999

1999. gadā Spēlmaņu nakts ceremonija no vasaras tiek pārcelta uz rudeni un šī perioda Neatkarīgā žūrija vērtē visu 1998. gada profesionālo teātru veikumu un arī 1999. gada pirmo pusi. Turpmāk žūrija teātru darbu vērtē sezonas ietvaros un laureātu godināšana notiek 23. novembrī - Eduarda Smiļģa dzimšanas dienā. Šajā reizē svinīgā ceremonija notiek Dailes teātrī. Režisors - Valdis Liepiņš, ceremonijas vadītājs - Gundars Āboliņš.

Žūrija

Jānis Siliņš (priekšsēdētājs); Ingrīda Burāne; Valda Čakare; Lilija Dzene; Inese Lūsiņa; Normunds Naumanis; Silvija Radzobe; Henrieta Švāne; Eriks Tivums.
Vecā Upsāla

Vecā Upsāla (Gamla Uppsala) ir ciems Upsālas lēnē dažus kilometrus uz ziemeļiem no mūsdienu Upsālas. Tā ir sena zviedru svētvieta un tautas sapulču (tingu) sanākšanas vieta.