google/wiki40b huggingface dataset:
Ektoplazma

Ektoplazma (gr. εκτος — «ārpusē» un πλάσμα — «saturs»), saukta arī plazmogēls ir šūnu citoplazmas ārējais slānis. Tam ir augstāks blīvums salīdzinājumā ar iekšējo slāni - endoplazmu jeb plazmodiju un tas nav granulēts. Ektoderma caurspīdīga, homogēna slāņa veidā apņem šūnu no ārpuses.
Citoplazmas dalījums ektoplazmā un endoplazmā ir nosacīts un lielākoties izpaužas pie vienšūņiem, kur ektoplazma piedalās šūnas kustības mehānismā. Ektoplazma nesatur granulas un organellu lielāko daļu, bet, piemēram, infuzorijas tupelītes ektoplazmā atrodas kinetosomas (bazālie ķermenīši), no kurām atiet skroptiņas. No kinetosomām atiet kinetodesmālās fibrillas, kas kopā veido gareno fibrillu kūlīti, sauktu par kinetodesmu. Rindā izvietotās kinetosomas kopā ar to kinetodesmām veido kinētisko vienību. Endoplazmas fibrillārais tīkls ir saistīts ar ektoplazmas kinetodesmālajām struktūrām. Domājams, ka viss šis komplekss regulē infuzorijas skropstiņu darbību. Ektoplazma satur mikrofilamentus aktīnu un miozīnu, kuri piedalās pseidopodiju veidošanā.
Zaļā cikādīte

Izplatība un ekoloģija

Sastopas visā netropu Eirāzijā un Dienvidāfrikā. 2010. gadā atklāta kā jauna suga Azoru salās.

Pieaugušo īpatņu apraksts

Ir 6–9 mm garas cikādītes. Mātītēm virsspārni ir gaiši zaļi ar gaišāku vai pelēku kostālo malu un apikālu šūnu; tēviņiem virsspārni ir tumši zili ar zilganu kostālo malu un apikālu šūnu. Seja dzeltena, ar gaiši brūnām šķērslīnijām uz klipeusa frontālas daļas un melniem punktiņiem uz ūsiņām. Starp acīm ir pāris melno punktiņu. Pronotums ir dzeltenīgs no priekšas un zaļgans no muguras. Skutellums ir dzeltens vai zaļgandzeltens.

Maņu orgāni

Zaļās cikādītes proprioceptīvie orgāni sastāv no grupētiem matiņiem un zvanveida sensillam. Šie orgāni atrodas apkārt vai tieši ķermeņa daļu savienojumā vai kutikulu rajonā, kas ietilpst kustīgajās daļās. Ir 2 zvanveida sensillu tipi: sensillas ar paceltu augšu (I tips) un ar plakanu augšu (II tips). Tās atrodas uz kājām, krūšu kurvja un spārniem.
8 līdz 75 μm gara mataina sensilla atrodas uz matu plātnēm vai matu rievām. Sensillas uztver kustību starp ķermeņa daļām. Šāda veida proprioceptīvie receptori lokalizējas tuvumā no savienojuma vietām, atrodas uz kājām un uz vēdera.
Matainas sensillas atrodas arī uz trešā kāju pāra, uz krūtīm, virsspārniem un vēdera.

Ekoloģija

Apdzīvo meža un pļavas biotopus: mitinās garā zālē mežos un pļavās, mitrās pļavās, meža klājumos, retinātos mežos. Šī suga ir polifāga, kura barojas ar dažādu augu sugu zaļajām daļām (lapām, jauniem stumbriem), uz tādiem augiem kā, piemēram, donis, Phragmites, Arundo.

Attīstība

Eirāzijas aukstākos reģionos gadalaikā attīstās 1 paaudze, siltākos līdz 2-3 paaudzēm. Eiropas mērenā klimata zonā mātītes dēj olas kaudzītēs apmēram pa 10 oliņām uz zālveidīgiem augiem (piemēram, ložņu vārpata, Kanādas jānītis, donis, parastā niedre, ezera meldrs), dažreiz arī uz kokiem un krūmiem. Ziemo olas stadijā, koku zaru un stumbru mizā. Nimfas parādās pavasarī. Pieaugušie īpatņi no nimfām attīstās jūnijā-jūlijā.

Mijiedarbība ar citiem organismiem

Zaļā cikādīte, ka arī daži citi cikādīšu dzimtas pārstāvji (piemēram, Carneocephala fulgida, Draeculacephala minerva, Graphocephala atropunctata), ir atzīmēta ka Xylella fastidiosa baktēriju izplatītāja. Xylella fastidiosa baktērija izraisa dažādas augu slimības, piemēram, vīnogām (tā izraisa Pīrsa slimūbu), olīvu kokam, citrusiem, oleandriem un citiem.
Zaļo cikādīšu olas bojā Gonatocerus longicornis un dažas Anagrus ģints (piemēram, Anagrus breviphragma, Anagrus atomus, Anargus mutans, Anargus silwoodensis) pundurlapsenes, kuras ir dažādu cikādīšu dzimtu un citu Fulgoroidea sugu kaitēkļi.
Zond-PP

Lidojuma gaita

Zond-PP kā sekundārā krava startēja 2012. gada 22. jūlijā 06:41:39 UTC ar nesējraķeti Sojuz-FG/Fregat no Baikonuras kosmodroma. Kopā ar to tika palaisti arī pavadoņi Kanopus-V №1, BKA, TET-1 un exactView-1. No Fregat dzinējbloka Zond-PP atdalījās 09:00:33 UTC.
2013. gada 1.—2. jūnijā sākās problēmas ar borta datoru. Pēc tam vairs neizdevās nodibināt sakarus ar Zond-PP.
Hidrohlortiazīds

Ķīmiskās īpašības

Hidrohlortiazīds ir balts vai dzeltenīgi balts kristālisks pulveris. Ļoti vāji šķīstošs ūdenī, vāji šķīstošs etilspirtā, labi šķīstošs stipri sārmainos šķīdumos.
Pēc ķīmiskās uzbūves pieder benzotiadiazepīnu atvasinājumu grupai, kura C₍₇₎ pozīcijā satur sulfonamīdu grupu. Šīs grupas esamība padara hidrohlortiazīdu radniecisku diakarbam.

Darbības mehānisms

Hidrohlortiazīda diurētiskā darbība pamatojas uz nātrija un hlora jonu reabsorbcijas samazināšanas nieru līkumoto kanāliņu proksimālajā daļā, daļēji arī distālajā daļā. Kālija un bikarbonātu reabsorbcija arī tiek pavājināta, taču mazāk. Sakarā ar nozīmīgu nātrijurēzes paaugstināšanos ar vienlaicīgu hlorīdu pastiprinātu izdali hidrohlortiazīdu uzskata par aktīvo salurētisko vielu. Nātrijs un hlors izdalās no organisma vienādos daudzumos.
Preparāts dod urīndzenošu efektu kā pie alkalozes, tā arī pie acidozes. Ilgstoši lietojot, preparāta iedarbība nekļūst vājāka.
Bezcukura diabēta gadījumos hidrohlortiazīds, kā arī citi benzotidiazepīnu grupas diurētiķi, rada "paradoksālu" efektu, mazinot poliūriju (pārmērīgu urīna izdali). Novēro arī slāpju sajūtas mazināšanos. Ievērojami samazinās palielināts asins plazmas osmotiskais spiediens, kas pavada šo slimību. Šīs darbības mehānisms nav skaidrs.

Pielietošana medicīnā

Kā diurētisku preparātu nozīmē pie lielā un mazā asinsrites loka sastrēguma, saistīta ar sirds-asinsvadu nepietiekamību; aknu cirozes ar portālo hipertensiju; nefozes un nefrīta (izņemot smagas progresējošas formas ar kamoliņu filtrācijas mazināšanos); grūtnieču toksikozes (nefropātija, tūskas, eklampsija); premenstruālos stāvokļos, ko pavada sastrēguma parādības.
Hidrohlortiazīds neļauj aizkavēties nātrijam un ūdenim organismā kortikosteroīdu lietošanas gadījumos, tāpēc to izmanto pie tūskas, kas parādās no virsnieru garozas hormonu un hipofīzes adrenokortikotropā hormona iedarbības. Hidrohlortiazīds pazemina šo hormonu iedarbībā palielinātu arteriālo spiedienu.
Pielieto arī arteriālas hipertensijas, kuru pavada asinsrites nepietiekamība, bezcukura diabēta, glaukomas gadījumos.
Toms Kilburns

Izglītība un pētījumi

Kilburns ir dzimis Devsburijā, Jorkšīrā, kur viņš apmeklēja Vīlvraitas zēnu klasisko ģimnāziju. Vņš mācījās Sidneja Saseksa koledžā Kembridžā matemātikas bakalaura programmā, tā tika saīsināta uz diviem gadiem Otrā pasaules kara dēļ. Pēc koledžas absolvēšanas Kilburnu nestandarta slepenā darbā pieņēma Č. P. Snovs, un viņš nonāca elektronikas iznīcinātājkursā, pirms tika norīkots darbā Telekomunikāciju izpētes nodaļā Malvernā, lai izstrādātu radarus Frederika Kalanda Viljamsa vadībā.
Kilburna darbs kara laikā modināja viņā entuziasmu attiecībā uz elektroniskajiem datoriem. Tajā laikā galvenais tehniskais šķērslis to attīstībai bija tas, ka nebija nekādu praktisku līdzekļu, kā uzglabāt datus un komandas. Kilburnam un Viljamsam sadarbojoties, tika izveidota atmiņas ierīce, kuras pamatā bija katodstaru elektronu lampa, kuru nosauca par Viljamsa-Kilburna elektronu lampu. Patents tika pieteikts 1946. gadā.
1946. gada decembrī Viljamss pieņēma Mančesteras elektrotehnikas vadītāja amatu un norīkoja Kilburnu darbā no Malvernas pie sevis. Abi kopā viņi attīstīja savu izveidoto atmiņas iekārtu. 1948. gadā Kilburns to prakstiski testēja, uzbūvējot maza apjoma eksperimentālo mašīnu, kas 1948. gada 21. jūnijā kļuva par pirmo programmu glabājošo datoru, kurš pats varēja palaist programmu.
Sava darba dēļ Mančesterā viņš saņēma doktora grādu un bija paredzējis atgriezties Malvernā. Viljamss pārliecināja viņu palikt, lai universitātes sadarbības projektā attīstītu Ferranti Mark 1 — pasaules pirmo komerciālo datoru. Nākamos trīs gadu desmitus viņš vadīja viena Mančesteras datora attīstību pēc otra, tai skaitā Atlas un MU5.
Savas karjeras laikā Mančesteras Universitātē Kilburns piedalījās datorzinātnes skolas dibināšanā, 1964. gadā kļūstot par pirmo departamenta vadītāju. Viņš strādāja arī kā dekāns zinātņu fakultātē (1970—1972) un kā kanclera vietnieks universitātē (1976—1979).

Privātā dzīve

1943. gadā Kilburns apprecēja Irenu Meirsdeni, viņi uzaudzināja dēlu un meitu.
Kilburns regulāri pavadīja brīvdienas kopā ar ģimeni Blekpūlā, bet viņš vienmēr atgriezās uz Manchester United futbola kausa izcīņas čempionāta pirmo sezonas spēli. Viņš devās pensijā 1981. gadā un nomira Mančesterā no pneimonijas pēc vēdera operācijas.
Īdeņas kapela

Vēsture

Īdeņas kapsētas koka kapela, kas pilda arī kapličas funkcijas, tika uzcelta 1898. gadā par prāvesta F. Smilgeviča līdzekļiem un veltīta Svētā Krusta godam, par ko liecina tehnologa A. Dalvica kapelas projekts, kas atrodams Vitebskas guberņas valdes aktos. Kapela būvēta istabas veidā, apšūta ar dēļiem un ar lubiņu jumtu. Ieejas pusē uz jumta izbūvēts tornītis, kas turas uz četriem stabiņiem. Tornī atrodas zvans, bet virs torņa — krusts. Kapelai ir koka grīda un griesti, bet tai nav ne kora telpu, ne sakristejas. Ēkai ir vienas durvis un seši logi. Kapelā var ietilpt aptuveni 50 dievlūdzēju. Kapelā ir viens altāris un gleznas, aplūkojami kokgriezumi, kas ir sava laika tradicionālo celtniecības paņēmienu un vietējo būvnieku veikums. 2012. gada nogalē, lūstot apledojušiem kokiem, cieta kapelas jumts un zvanu tornītis.

Draudze

Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Rēzeknes-Aglonas diecēzē. Draudzi apkalpo Bikovas Vissvētās Jēzus Sirds Romas katoļu baznīcas prāvests Mārtiņš Klušs. Īdeņas draudze veidojās vienā laikā ar kapelas izveidošanu, tie bija apkārtnē dzīvojušie cilvēki, līdzīgi ir arī mūsdienās. Draudzei ir viena Īdeņas kapsēta, kas ietver kapelu. 
Draudzes svētki un atlaidas ir Svētā Franciska no Asīzes dienā un Stigmatu dienā — 17. septembrī. Atlaidas draudzei piešķīris bīskaps Jāzeps Rancāns, apmeklējot šo kapelu.
Stūrī Zēvele

Vēsture

Grupa dibināta 2006. gadā Kuldīgā. Grupu veidoja jaunieši, kas mācījušies vienā skolā un pavadījuši laiku Kuldīgas nekomerciālās kultūras attīstības centrā «Zabadaks». 
2014. gadā grupa izdeva savu debijas albumu "Labrīt!" (2014). 2014. gadā iznāca arī Māra Šverna daiļradei veltītais albums "Brāļi un Māsas", kurā "Stūrī Zēvele" izpilda dziesmu "Radiohīts". Albums bija nominēts Latvijas Mūzikas ierakstu gada balvai kategorijā "Labākais alternatīvās mūzikas albums". 
2016. gadā izdeva otru albumu "Labdien" (2016). 2018. gadā grupu pameta grupas sākotnējā vokāliste Kate Skrinda, viņu nomainīja Elizabete Milta. Grupa strādā pie jauna studijas albuma "Labvakar".
Skandināvija

Skandināvija (dāņu un zviedru: Skandinavien, norvēģu, fēru un somu: Skandinavia, īslandiešu: Skandinavía un sāmu: Skadesi-suolu / Skađsuâl) ir vēsturisks un ģeogrāfisks Ziemeļeiropas reģions, kurš atrodas Skandināvijas pussalā. Skandināvijas valstis ir Norvēģija, Zviedrija un Dānija, kuras kulturāli ir ļoti līdzīgas par spīti politiskai neatkarībai. Skandināvijai sarunvalodā mēdz pieskaitīt arī ārpus Skandināvijas esošās Ziemeļvalstis: Somiju, Fēru salas un Īslandi, kas ietilpst skandināvu kultūrtelpā.
Skandināvija ir lingvistiski vienota. Daudzi dāņu, zviedru un norvēģu dialekti ir savstarpēji saprotami, un vairums skandināvu spēj saprast pārējās valodas gan presē, gan radio, gan TV.

Etimoloģija

Vārdam Skandināvija etimoloģijā ir dažādas versijas. Iespējams, ka vārds cēlies no rietumģermāņu vārda skania, kas varētu nozīmēt briesmas, draudi vai kaitējums. Vācu valodā tas ir Schaden, no kā varētu būt arī atvasināts latviešu sadzīves valodā lietojamais "skāde". Arī mūsdienās Skandināviju mēdz dēvēt par Skāniju.
Skandināvijas vārda otrais saliktnis, kā tiek domāts, ir saistīts ar vārdu awjo, kas nozīmē "zeme uz ūdens". Līdz ar to kopumā Skandināvija varētu būt tulkojams kā "bīstamā sala".

Skandināvija un Latvija

Latvijai ar Skandināviju jau vairāk nekā 2600 gadus ir pastāvējuši dažāda veida sakari. Par to liecina 2001.gadā atrastais bronzas laikmeta depozīts Staldzenes stāvkrastā pie Ventspils. Reizēm arī Baltija tiek pieskaitīta pie Skandināvijas reģiona, kopā veidojot Baltoskandiju.
Latvijas futbola izlase 1923. gadā

Spēles

Latvija: Ādolfs Greble; Kārlis Ašmanis, Kurts Plade, Česlavs Stančiks, Kārlis Bone, Pauls Sokolovs, Alfrēds Plade, Voldemārs Plade, Edvīns Bārda, Arvīds Bārda, Rūdolfs Bārda.
Latvijas futbola izlase 1996. gadā

Spēles

 Latvija: Ēriks Grigjans - Igors Troickis, Vitālijs Astafjevs, Mihails Zemļinskis, Jurijs Ševļakovs (Artūrs Zakreševskis 46'), Imants Bleidelis (Rihards Butkus 66'; Juris Karašausks 82'), Marians Pahars, Oļegs Blagonadeždins, Vīts Rimkus, Andrejs Štolcers, Igors N. Stepanovs.
 Latvija: Raimonds Laizāns - Igors Troickis, Vitālijs Astafjevs, Mihails Zemļinskis, Vitālijs Dolgopolovs (Igors N. Stepanovs 45'), Artūrs Zakreševskis, Valērijs Ivanovs, Armands Zeiberliņš (Aleksandrs Jeļisejevs 46'), Andrejs Štolcers, Vladimirs Babičevs (Sergejs Tarasovs 77'), Rolands Bulders.
 Latvija: Raimonds Laizāns - Igors Troickis, Igors N. Stepanovs, Mihails Zemļinskis, Aleksandrs Jeļisejevs (Sergejs Tarasovs 70'), Oļegs Blagonadeždins, Valērijs Ivanovs, Armands Zeiberliņš (Boriss Monjaks 67'), Andrejs Štolcers, Vladimirs Babičevs, Rolands Bulders.
 Latvija: Oļegs Karavajevs - Igors N. Stepanovs, Artūrs Zakreševskis, Mihails Zemļinskis, Jurijs Ševļakovs, Aleksandrs Stradiņš (Vitālijs Astafjevs 60'), Valērijs Ivanovs, Vitālijs Teplovs (Aleksandrs Jeļisejevs 57'), Vīts Rimkus, Marians Pahars (Vladimirs Babičevs 64'), Andrejs Štolcers.
 Latvija: Oļegs Karavajevs - Igors N. Stepanovs, Artūrs Zakreševskis (Igors Troickis 60'), Mihails Zemļinskis, Jurijs Ševļakovs, Aleksandrs Stradiņš (Marians Pahars 28'), Valērijs Ivanovs, Imants Bleidelis, Vīts Rimkus, Rolands Bulders (Vladimirs Babičevs 74'), Andrejs Štolcers.
 Latvija: Oļegs Karavajevs - Igors Troickis, Vitālijs Astafjevs, Mihails Zemļinskis, Jurijs Ševļakovs, Igors N. Stepanovs, Valērijs Ivanovs, Imants Bleidelis, Vīts Rimkus (Rolands Bulders 77'), Vladimirs Babičevs (Andrejs Štolcers 46'), Marians Pahars.
 Latvija: Oļegs Karavajevs - Igors Troickis, Vitālijs Astafjevs, Mihails Zemļinskis, Jurijs Ševļakovs (Artūrs Zakreševskis 72'), Igors N. Stepanovs, Valērijs Ivanovs, Imants Bleidelis, Vīts Rimkus (Rolands Bulders 68'), Armands Zeiberliņš (Vladimirs Babičevs 46'), Marians Pahars.
 Latvija: Oļegs Karavajevs - Igors Troickis, Vitālijs Astafjevs, Mihails Zemļinskis, Jurijs Ševļakovs, Igors N. Stepanovs, Valērijs Ivanovs, Imants Bleidelis, Vīts Rimkus, Vladimirs Babičevs (Marians Pahars 65'), Andrejs Štolcers.
Latvian Airplay Top nr. 1 hiti 2008

Hiti, kas bijuši Latvian Airplay Top 1. vietā 2008. gadā.
28. jūlijs

28. jūlijs ir gada 209. diena pēc Gregora kalendāra (210. diena garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 156 dienas.
3. kilometrs

Vēsture

Otrā pasaules kara laikā — 1942. gadā tika atvērts izmaiņas punkts Daugavtilts. Mūsdienās tas nes nosaukumu 3. kilometrs.
WebM

WebM projekts ir Google sponsorēts projekts ar mērķi radīt atvērtu un komerciāli brīvi izmantojamu video formātu, kas piedāvā augstas kvalitātes video kompresiju, izmantošanai ar HTML5 video.
Etoloģija

Vēsture

Etoloģijas aizsākumi meklējami 18. - 19. gadsimta zinātnieku darbos, kuros tika aprakstīta atšķirīgu sugu īpatnējā uzvedība. Būtisku ietekmi etoloģijā ir atstājusi Čārlza Darvina teorija par evolūciju, iedzimtību un mainību, bet par oficiālu zinātnes sākumu uzskata 19. gs. beigas - 20. gs. sākumu. Šajā periodā, kuru uzskata par etoloģijas attīstības pirmo posmu, secināja, ka dzīvnieku uzvedība ir atkarīga ne tikai no apkārtējās vides faktoriem, bet arī no organisma iekšējām prasībām. Tika izvirzīta teorija par dzīvnieku spēju atpazīt tēlus, kuriem ir svarīga loma to dzīvē, piemēram, māti, tēvu, dzimumpartneri, mazuli.
Otrajā posmā, kas ilga no 20. gs. trīsdesmitajiem līdz piecdesmitajiem gadiem, sākās atsevišķu pētījumu apvienošana vienotā etoloģijas teorijā, un trešajā posmā, kas sākās 20. gadsimta piecdesmitajos gados, turpinājās dziļāka dzīvnieku uzvedības izpēte, palīgā ņemot tādas zinātnes kā fizioloģiju, ekoloģiju, ģenētiku, neirobioloģiju un prāta filozofiju. Pētniecība notiek dabiskos apstākļos vai laboratorijās, kurās ir nodrošināti maksimāli tuvi dzīves apstākļi tiem, kādi ir novērojami dabā. Izpētes pamatmetode ir etogrammu sastādīšana, kas ir konkrētu izturēšanās aktu vārdisks apraksts.
Magnētiskā lauka indukcija

Magnētiskā lauka indukcija raksturo magnētiskā lauka induktivitāti.
Magnētiskā lauka indukciju fizikā apzīmē ar B \

Taisna strāvas vada magnētiskā indukcija

Strāvas magnētiskā lauka indukciju aprēķina pēc Bio-Savāra-Laplasa likuma.
Aizputes draudzes novads

Aizputes draudzes novads jeb Ordeņa Aizputes draudzes novads (vācu: Kirchspiel Ordens-Hasenpot) bija draudzes novads Kurzemes guberņas Aizputes pilskunga iecirknī.
Mūsdienās Aizputes draudzes novada teritorija iekļauta Aizputes novada Cīravas, Lažas un Aizputes pagastos.

Izveide

Līdz 1617. gada Kurzemes un Zemgales hercogistes teritoriālajai reformai (latīņu: Formula regiminis) novada teritorija atradās Kuldīgas komturejas sastāvā, pēc tam tā bija Kuldīgas virspilskunga iecirkņa daļa, no 1753. gada atsevišķs Ordeņa-Aizputes draudzes novads. Pēc 1819. gada Kurzemes guberņas administratīvās reformas to kopā ar Alsungas draudzes novadu savienoja ar Piltenes apgabala dienvidu daļu, izveidojot jaunu Aizputes pilskunga iecirkni.
Draudzes luterticīgie iedzīvotāji piederēja Aizputes evaņģeliski luteriskās baznīcas prāvesta iecirknim.
Operācija "Highjump"

Operācijas norise

Centrālās grupas operācijas apgabals bija Rosa jūra ar tai un Rosa šelfa ledājam pieguļošajām teritorijām. Grupa ieradās uz tikšanās vietu pie Skota salas 1946. gada 30. decembrī. 15. janvārī grupa ieradās Vaļu līča piekrastē, kur tika izveidota bāzes stacija Litlamerika IV, pie kuras izbūvēja lidlauku sešām Douglas C-47 Skytrain lidmašīnām. Aviācijas bāzes kuģis Philippine Sea nogādāja lidmašīnas līdz pakledus robežai, no kurienes tās veica riskantu sešu stundu lidojumu līdz bāzei uz ledāja. Līdz 23. februārim, kad bāze tika steigā evakuēta, tika veikti vairāki aerofotografēšanas lidojumi, tai skaitā divu lidmašīnu lidojums uz Dienvidpolu 15.-16. februārī. Lauka partijas vairākās ekspedīcijās apsekoja tuvāko apkārtni. 12. februārī traktoru karavāna devās ceļā uz Rokfellera kalniem, bet atgriezās bāzē sakarā ar evakuāciju.
Austrumu grupas darbības areāls bija Austrumantarktīdas piekraste no Pētera I salas uz austrumiem līdz Griničas meridiānam. Tikšanās vietu pie Pētera I salas Belinshauzena jūras ziemeļos kuģi sasniedza 1946. gada decembra beigās. Aerofotografēšanas sākšanu apgrūtināja skarbie laika apstākļi - bieža migla un spēcīgs vējš. Pirmie lidojumi tika veikti tikai 29. decembrī. Korpusa apledojuma dēļ 30. decembrī Tērstona salā avarēja viena no lidmašīnām. Trīs ekipāžas locekļi gāja bojā, seši dzīvi palikušie patvērās lidmašīnas fizelāžā un tika atrasti 11. janvārī. Pēc glābšanas lidmašīnas norādījuma viņi veica 10 jūdžu garu ceļu līdz piekrastei, kur nākamajā dienā tika uzņemti citā hidroplānā. Aerofotografēšanas darbi tika atsākti 23. janvārī un tika apsekota apkārtne no Geca šelfa ledāja līdz pat Aleksandra I salai. Tālāk grupa devās uz Vedela jūru, bet sliktie laikapstākļi liedza veikt fotografēšanu un 4. martā kuģi devās atceļā uz Riodežaneiro.
Rietumu grupas darbības areāls bija Rietumantarktīdas piekraste no D'Irvila jūras uz rietumiem līdz Griničas meridiānam, kur, operācijas veiksmīga iznākuma gadījumā, tai vajadzēja satikties ar Austrumu grupu. Grupas guģi apvienojās pie Marķīza salām un paredzēto tikšanās vietu pie Belenija salām sasniedza 24. decembrī. Aerofotografēšanas sākšanu aizkavēja migla un pirmā lidmašīna uz Otsa krasta fotografēšanu devās tikai 1. janvārī. Aerofotogrāfēšana turpinājās samērā veiksmīgi un 30. janvārī (pēc citiem datiem 1. februārī) pilots Deivids Bangers (David E. Bunger) atklāja no ledus brīvu apgabalu Noksa krastā pie Mosona jūras, ko vēlāk nosauca par Bangera oāzi. Grupa savu misiju turpināja līdz 3. martam, kad sasniedza Ingridas Kristensenas krastu un devās atceļā uz Sidneju.
Operācijas "Highjump" lielākais ieguvums bija vairāk kā 70 000 Antarktīdas piekrastes un salu aerofotogrāfijas, kas gan izrādījās grūti lietojamas, jo trūka adekvātas piesaistes kontrolpunktiem uz zemes. Tas tika ņemts vērā nākamajā gadā organizētās daudz mazākās operācijas «Windmill» laikā, kad lielāka nozīme tika piešķirta kontrolpunktu uzmērīšanai.
Misijas laikā gāja bojā četri cilvēki, tika zaudēts viens hidroplāns un ledus apstākļiem nepiemērotie kuģi guva dažādus bojājumus.
Georgs Kantors

Darbi matemātikā

Kantora darbi matemātikā starp 1874. un 1884. gadu ir kopu teorijai sākums. Pirms Kantora bija pazīstamas tikai galīgas kopas un "bezgalīgas kopas". Kantors parādīja, ka bezgalīgām kopām eksistē bezgalīgi daudz iespējamie apjomi, un kopu teorija nav kaut kas triviāls, bet prasa tālākus pētījumus.
No kopu teorijas izrietēja vairāki neintuitīvi secinājumi gan matemātikā, gan filozofijā. Kantora idejas viņa dzīves laikā kritizēja vairāki ievērojami matemātiķi un filozofi, to starpā Anrī Puankarē, Kantora skolotājs Leopolds Kronekers un Ludvigs Vitgenšteins. Savukārt 1926. gadā Dāvids Hilberts rakstīja "Neviens mūs neizraidīs no paradīzes, ko radīja Kantors" (Aus dem Paradies, das Cantor uns geschaffen, soll uns niemand vertreiben können).
Dzimtā valoda (dziesma)

"Dzimtā valoda" ir latviešu grupas "Līvi" dziesma, kas izdota 1985. gadā. Dziesmas mūzikas autors ir Ainars Virga, bet teksta autors — moldāvu dzejnieks Grigore Vieru (atdzejojis Imants Ziedonis). 
Šī dziesma radās kā protests pret valodu politiku okupētajā Latvijā un tā uzvarēja 1986. gada "Mikrofona" dziesmu aptaujā, neskatoties uz pretestību no Latvijas PSR valdības puses. 
2003. gadā "Līvi" atklātā vēstulē pauda sašutumu par dziesmas "Dzimtā valoda" izmantošanu mītiņā  Latvijas skolu reformas laikā.
2007. gadā tā bija iekļauta patriotisko dziesmu izlasē "Tautas laiks".
2011. gadā skatītāju un ekspertu balsojumā dziesma "Dzimtā valoda" uzvarēja TV3 šovā "Mūsu zelta dziesma".
2018. gadā "Dzimtā valoda" ieguva otro vietu Radio SWH organizētajā LVtop100 aptaujā.
Holi

Process un nozīme

Holi ir vieni no senākajiem svētkiem Indijas ziemeļos. Tie tiek svinēti, kad ir pilnmēness hindu kalendāra Vikram Samvat vienpadsmitajā mēnesī phālgunā. Pēc Gregora kalendāra tas iekrīt laika posmā no februāra beigām līdz marta beigām. Tradicionāli krāsu svētki tiek svinēti divas dienas, bet atsevišķās vietās svētki ieilgst līdz desmit dienām. Pirmajā dienā dedzina ugunskuru, kurš simbolizē velna Holika sadedzināšanu. Nākamajā rītā cilvēki var brīvi viens otru apkrāsot, neņemot vērā savu sociālo stāvokli, kastu, vecumu un dzimumu.
Pastāv vairākas interesanti stāsti par Holi svētku izcelsmi. Tie galvenokārt atšķiras pa Indijas štatiem. Visizplatītākie stāsti ir par velnu Holiku un leģenda par Krišnas un Rādhas mīlestību. Leģenda vēsta, ka Krišna, kura āda bija tumši zila, lai iepatiktos Rādhai, nokrāsojās dažādās krāsās. Vēl tiek stāstīts par to, ka Krišnam esot paticis izjokot ciema meitenes, tās mērcējot ūdenī un apkrāsojot.
Vēl viena tradīcija ir tāda, ka sievietes no Barsanas (Rādhas tempļa) uzbrūk vīriešiem no Nandagoanas, kas ir Krišnas dzimtā pilsēta. Kamēr vīrieši cenšas sievietes apkrāsot, tikmēr sievietes ar koka nūjām mēģina vīriešus atgaiņāt un pat sit viņiem pa galvu.
Arī Latvijā ir notikuši Holi festivāli, bet tie norisinājās vasarā. Pirmo reizi Holi festivāls norisinājās 2015. gada 1. augustā Lucavsalā. Šāds festivāls notika arī 2016. gada vasarā, bet 2017. gada vasarā festivāls finansiālu apsvērumu dēļ tika atcelts. Citās valstīs nereti Holi festivāli tiek organizēti ne tik daudz reliģisku iemeslu dēļ, bet gan ar komerciālu nolūku, lai radītu ballīti.
Galerts

Galerts, arī aukstā gaļa, zilcgaļa un aspiks, ir savā novārījumā sarecināta gaļa vai zivs. Galerts veidojas, vārot gaļu vai buljonu, atdziestot tam, tas pārvēršas želejveidīgā masā. Tas notiek, jo skrimšļi un kauli satur dabisko želatīnu, kas liek tai sarecēt. Galertu izmanto kā piedevu citiem ēdieniem, kā arī citu ēdienu dekorēšanai. Ja vēlas iegūt gaišāku galertu, tad to dzidrina ar olas baltumu.