google/wiki40b huggingface dataset:
Brendons Hanters

Karjera

B. Hanters aizvadīja lielisku koledžu basketbola karjeru Ohaio universitātē. Pēdējā sezonā viņā bija NCAA labākais atlēkušo bumbu vācējs, sezonu beidzot ar vidēji gūtiem 21,5 punktiem, 12,6 atlēkušajām bumbām un 1,2 blokiem vidēji spēlē. Sezonā viņš sasniedza ekskluzīvo summu 2000 punktu un 1000 atlēkušās bumbas (2003. gadā to spēja vēl arī Niks Kolisons un Deivids Vests).
Pēc izvēlēs NBA draftā viņš nokļuva Bostonas "Celtics", kuru sastāvā nospēlēja 36 spēles, gūstot vidēji 3,5 punktus un 3,3 atlēkušās bumbas debijas sezonā NBA. 2004. gada jūnijā viņu NBA paplašināšanās draftā starp komandu neaizsargātajiem spēlētājiem izraudzījās Šarlotas "Bobcats", bet, šajā komandā nespēlējis, B. Hanters novembrī tika aizmainīts uz Orlando "Magic" pret Kītu Bogansu. "Magic" sastāvā viņš piedalījās 31 spēlē, vidēji sezonā gūstot 3,1 punktu un 2,2 atlēkušās bumbas spēlē. Pirms 2005.—2006. gada sezonas B. Hanters pievienojās Milvoki "Bucks", taču laukumā tās sastāvā nedevās, tāpat pirms nākamās sezonas iekļauts Klīvlendas "Cavaliers" sastāvā viņš tomēr tika atbrīvots pirmssezonas pārbaudes spēļu laikā.
Pēc 2005.—2006. gada sezonas, kuras laikā B. Hanteram neizdevās iegūt vietu NBA klubu sastāvā, viņš pārcēlās uz Eiropu, kur šajā un nākamajās sezonās spēlēja pārsvarā Itālijas, bet arī Grieķijas, Turcijas un Izraēlas klubos.
2011. gada martā B. Hanters noslēdza līgumu ar Latvijas basketbola līgas klubu BK Ventspils. Tā sastāvā izcīnīja Latvijas čempionāta sudraba medaļas. Vērtējot pēc aizvadīto spēļu skaita un snieguma tajās, B. Hanters ir līdz šim NBA sevi vislabāk apliecinājušais spēlētājs, kurš pēc karjeras NBA spēlējis Latvijas klubā. Pēc sezonas pārgāja uz Vācijas Bundeslīgas klubu Baireitas BBC.
Kaguja

Nosaukumi

Kosmiskā aparāta sākotnējais nosaukums bija SELENE (no angļu: Selenological and Engineering Explorer). Selēne bija Mēness dieviete sengrieķu mitoloģijā. Lai dotu zondei nosaukumu, tika rīkots konkurss, kurā tika izvēlēts vārds Kaguja. Kaguja bija Mēness princese senā japāņu pasakā. Pēc mazo pavadoņu Rstar un Vstar atdalīšanas tiem tika piešķirti nosaukumi Okina un Ouna (arī no tās pašas pasakas)
.

Lidojuma gaita

SELENE sākotnēji tika paredzēts palaist 2003. gadā, bet nesējraķetes avārija citā misijā un tehniski sarežģījumi aizkavēja startu līdz 2007. gadam. Starts 2007. gada 16. augustā nenotika, jo tika atklāta nepareizi uzstādīta elektroniska iekārta.
Kaguja tika palaista 2007. gada 14. septembrī 01.31.01 UTC ar nesējraķeti H-2A no Tanegašimas kosmodroma. Sākotnējā orbīta bija 281,55 km (perigejs) / 232960 km (apogejs). 
2007. gada 3. oktobrī zonde sasniedza Mēness apkārtni un iegāja sākotnējā 101 x 11741 km polārā orbītā. 9. oktobrī autonomā lidojumā tika palaists retranslācijas pavadonis Okina (Rstar), kura orbītas parametri bija 100 x 2400 km. 12. oktobrī tika izlaists otrais pavadonis Ouna (Vstar) 100 x 800 km orbītā. 19. oktobrī Kaguja iegāja aptuveni 100 km riņķveida orbītā. Ar Okina tika mērīts Kaguya ātrums, bet Ouna ar lielu precizitati noteica visu trīs aparātu pozīcijas. Tas ļāva sastadīt gravitācijas karti.
JAXA 2007. gada 31. oktobrī paziņoja, ka Kaguja ir izvērsusi Mēness magnetometru, Mēness radara zondi (Lunar Radar Sounder), ka arī Zemes Augšējās atmosfēras un plazmas kameru (Upper atmosphere and plasma imager).
2007. gada 21. decembrī tika paziņots, ka zondes divu mēnešu pārbaužu laiks ir beidzies, un Kaguja sāka pilna apjoma zinātniskos pētījumus.
2008. gada oktobra beigās Kaguja bija pabeidzis sākotnēji plānotos uzdevumus. Pavadonis Okina Mēness virsmā ietriecās 2009. gada 12. februārī. Kaguya misija tika pagarināta līdz 2009. gada martam. Pēc tam bija plānots pakāpeniski samazināt zondes orbītas augstumu un 2009. gada augustā aparāts beigtu savu darbību, ietriecoties Mēnesī. Tomēr plāns tika mainīts, jo Kaguja sistēmas pilnībā vairs nedarbojās un aparāta orbīta tika samazināta straujāk. 2009. gada 10. jūnijā 18:25 UTC Kaguja ietriecās Mēnesī. Sadursmes brīdī kosmiskais aparāts lidoja ar ātrumu apmēram 6000 km/h. Sadursme notika, tam lidojot gandrīz paralēli Mēness virsmai, apmēram 1 grāda slīpā leņķī.
Priekule (stacija)

Vēsture

Priekules stacija atklāta 1871. gadā.
Krimuldas-Pēterupes draudzes novads

Krimuldas-Pēterupes draudzes novads (vācu: Kirchspiel Kremon-St. Peters Capelle) bija viens no 25 Vidzemes guberņas Rīgas apriņķa draudzes novadiem.

Vēsture

Ķizbeles jeb Kubeseles baznīcu (latīņu: Cubezele) 1205. gadā pie sava pilskalna uzcēla Gaujas līvu ķēniņš Kaupo kopā ar priesteri Alebrandu. Zviedru Vidzemes baznīcu revīzijā 1630. gadā konstatēts, ka Ķizbeles baznīca bijusi bez spārēm un jumta, vienīgi koris segts salmiem, 1643. gada revīzija secināja, ka baznīca ir bijusi gatava. Pēc Lielā Ziemeļu kara 1775. gadā atkal laboja jumtu, bet 1865. gadā izdarīja pamatīgu remontu. No 1902. gada līdz 1905. gadam pēc Augusta Reinberga projekta koka torņa vietā tika uzcelts 46 m augsts, masīvs mūra tornis.
Kanjons

Kanjons (spāņu: cañon, angļu: canyon) ir dziļa ieleja ar stāvām malām, kuru visbiežāk erozijas procesā ir izveidojusi kāda ūdens straume. Nereti kanjonus veido upes, kurām ir tendence izgrauzties cauri mīkstākiem iežiem, un apkārtnē, kur šādu iežu ir vairums, visbiežāk veidojas kanjoni. Par kanjonu arī var saukt ieleju starp divām kalnu virsotnēm, piemēram, Himalajos, Alpos vai Andos. Šādi kalnu kanjoni ir, piemēram, Josemitu nacionālajā parkā un Provo kanjonā Jūtā. Kalnu kanjonus, kuros var iekļūt tikai no viena gala sauc par bokskanjoniem (box canyon), kā arī ir slotkanjoni (slot canyon), kuri ir ļoti šauri, bet bieži ir ļoti gludas sienas, un upju vai okeāna straumju izgrauzti kanjoni.
Boutona trohētija

Nosaukums

Sugas latīniskais nosaukums piešķirts par godu franču botāniķim Luijam Boutonam (1799—1878).
Maurīcijā pazīstams arī ar vietējo franču kreolu vārdu Boucle d'oreille ("auskaru koks").

Apraksts

Augstums var pārsniegt 3 m. Ziedi tumši sarkani, zvanveida formas. Skaidri nodalītas piecas kauslapas un piecas vainaglapas. Ziedlapiņu garums 5 līdz 6 cm. Pogaļa satur vairāk nekā 10 melnas sēklas. Ziedēšanas laiks no jūnija līdz oktobrim.
Boutona trohētijas oranžā nektāra smarža atgādina vaniļu, un ar to mielojas Maurīcijas dienas gekoni, zilastes dienas gekoni, bites un putni, kas apputeksnē ziedus. Šī trohētija ir viena no pasaulē nedaudzām zināmām augu sugām, kurai ir krāsains nektārs.

Apdraudējums

Sugu pastāvēšanu apdraud virkne ātraudzīgāku Maurīcijā ievesto svešzemju augu sugu, kā arī invazīvie pērtiķi un žurkas, kas lieto uzturā trohētiju pumpurus un sēklas. Pēc savvaļas populācijas jaunatklāšanas augs tiek kultivēts.
317-F. latviešu policijas bataljons

Izveidošana

317-F. latviešu policijas bataljonu saformēja kapteinis Žanis Krūmiņš 1943. gada 18. oktobrī Bolderājā no 266-E. bataljona kadriem kā frontes rotu. Pēc bataljona izveides tajā bija 5 virsnieki, 26 instruktori un 150 kareivji.

Dienesta gaitas

Jau 27. oktobrī bataljonu nosūtīja uz Zilupi sardžu dienesta izpildei, šos pienākumus bataljons izpildīja līdz 1944. gada februārim, kad tika pārvietots uz Olaini. Olainē bataljonu papildināja līdz pilnam personālsastāvam ar aptuveni 500 jauniesauktajiem un 14. februārī iekļāva 3. Cēsu latviešu brīvprātīgo policijas pulkā kā I bataljonu.
Disprozijs

Īpašības

Disprozijs ir metāls ar sudrabainu spožumu, normālos apstākļos ir relatīvi stabils saskarē ar gaisu. Disprozijam ir salīdzinoši liela magnētiskā uzņēmība, jutība, līdz ar to tas ir paramagnētiķis.
Disprozijs veido tādus ķīmiskos savienojumus kā disprozija oksīdu Dy₂O₃, disprozija hlorīdu DyCl₃ un disprozija nitrātu Dy(NO₃)₃ • 5H₂O.

Izotopi

Dabā ir sastopami septiņi disprozija izotopi. Visizplatītākais ir ¹⁶⁴Dy, kas veido 28,260% no kopējā disprozija daudzuma. Izplatīti ir arī ¹⁶²Dy (25,475%), ¹⁶³Dy (24,896%) un ¹⁶¹Dy (18,889%). Mazāk izplatīti ir ¹⁶⁰Dy (2,329%), ¹⁵⁸Dy (0,095%) un ¹⁵⁶Dy (0,056%). Visi dabā sastopamie disprozija izotopi ir stabili.
Mākslīgi ir iegūti disprozija izotopi, kuru masas skaitlis ir no 138 līdz 173.

Izmantošana

Disprozijam nav daudz praktisku izmantošanas iespēju. Tomēr viens no nozīmīgākajiem disprozija izmantošanas veidiem kopā ar terbiju ir tā izmantošana magnetostriktīvos materiālos — materiālos, kas maina formu un izmēru to magnētiskā lauka ietekmē. Savukārt disprozija oksīda un niķeļa metālkeramika tiek izmantota, lai dzesētu kodolreaktoru stieņus, jo  disprozijs spēj absorbēt neitronus. Kombinācijā ar vanādiju un citiem retzemju metāliem izmanto lāzeru materiālu gatavošanā.

Vēsture

Disporzijs 1886. gadā atklāja franču ķīmiķis Pols Emīls Lekoks de Boabodrāns (Paul-Émile Lecoq de Boisbaudran). Elementa nosaukums ir cēlies no grieķu vārda δυσπρόσιτος (dysprositos), kas nozīmē ‘grūti iegūt’. Tīrā veidā pirmo reizi to ieguva 1950. gadā.
2018. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikācija — CONMEBOL zona

2018. gada FIFA Pasaules kausa CONMEBOL zonas kvalifikācija bija atlases sacensības Dienvidamerikas Futbola konfederācijas (CONMEBOL) izlasēm FIFA Pasaules kausa finālturnīram, kas 2018. gadā notiks Krievijā. Kvalifikācija notika no 2015. gada 8. oktobra līdz 2017. gada 10. oktobrim. Tajā tika noskaidrotas četras izlases, kas pa tiešo kvalificējās finālturnīram, kā arī vēl viena izlase, kas starpkonfederāciju izslēgšanas spēlēs 2017. gada novembrī sacentās ar Okeānijas zonas (OFC) uzvarētājiem.

Formāts

Visas 10 reģiona izlases aizvadīja divu apļu turnīru ar spēlēm savā un pretinieku laukumā. Četras labākās izlases kvalificējās finālturnīram, bet 5. vietas ieguvēji par ceļazīmi uz finālturnīru sacentās starpkontinentu izslēgšanas spēlēs. 2015. gada 25. jūlijā izlozē tika noskaidrots, ka CONMEBOL 5. vietas pretinieki šajās spēlēs ir Okeānija zonas (OFC) uzvarētāji.
Pieturas punkts

Dzelzceļa pieturas punkts (pasažieru pieturas punkts) ir punkts posmā bez ceļu izvērsuma (vieta, kur apstājas vilciens). Tas paredzēts tikai pasažieru iekāpšanai un izkāpšanai un nav uzskatāms par sadales punktu. Pieturas punktā var būt ēka ar uzgaidāmajām telpām un biļešu kasi, tas aprīkots ar peroniem. Papildu pieturas punkti var būt arī lielu staciju teritorijās (piemēram, Daugmales pieturas punkts Šķirotavas teritorijā).
European Hit Radio Top 100 (2009)

Top 100 sastādīšanas princips

European Hit Radio Top 100 tiek sastādīts pamatojoties uz klausītāju balsojuma rezultātiem, kas, ik nedēļu, tiek apkopoti Top 40. Topa veidošanas procesā piedalās visas dziesmas, kas kaut reizi ir pabijušas Top 40 sarakstā. No visām vidēji 250 līdz 280 gada laikā Top 40 iekļuvušajām dziesmām, tiek noteiktas populārākās 100.
Katrai dziesmai, kas kaut reizi ir iekļuvusi Top 40, tiek piešķirts punktu skaits, atkarībā no dziesmas atrašanās vietas topā. Piemēram, ja dziesma iknedēļas Top 40 ieņem 1. vietu, tad dziesmai tiek pieskaitīts 1 punkts, ja dziesma ieņem 12. vietu, tad 12 punkti, ja 37. vietu, tad 37 punkti un tā tālāk. Nedēļās, kurās dziesma nav iekļuvusi Top 40 populārāko dziesmu sarakstā, dziesmai tiek pieskaitīts 41 punkts. Veidojot Top 100, visi punkti tiek skaitīti kopā un augstāko vietu iegūst dziesma ar vismazāko punktu skaitu. Ja vairākām dziesmām ir vienāds punktu skaits, tad augstākā vietā nonāk tā dziesma, kurai ir bijusi augstākā vieta Top 40, tad nākamā augstākā vieta un tā tālāk.
Fonga atstarošanas modelis

Vēsture

Fonga atstarošanas modeli izstrādāja Bujs Tongs Fongs Jūtas universitātē, kas to publicēja 1975. gadā savā doktora disertācijā. Modelis tika publicēts kopā ar metodi, ar kuru aprēķināt interpolāciju katram atsevišķam pikselim, kas ticis rasterizēts no daudzstūru virsmas modeļa; interpolācijas metodi sauc par Fonga ēnojumu. Fonga metodes tika uzskatītas par radikālām, kad viņš ar tām nāca klajā, taču kopš tā laika tās ir kļuvušas par de facto pamata ēnošanas metodēm daudzām renderēšanas lietotnēm. Fonga metodes ir kļuvušas populāras, pateicoties iedarbīgam skaitļošanas laikam, renderējot katru pikseli.

Izmantošana

Fonga atstarošanas modeli bieži lieto kopā ar Fonga ēnotāju, lai ēnotu virsmas 3D datorgrafikas programmās. Tam ir arī citi pielietojumi, piemēram, tas ir ticis pielietots, lai modelētu siltuma starojumu Pioneer zondēs, tādā veidā mēģinot izskaidrot Pioniera anomāliju.
Pavasara ceļazīme

Sižets

Dažas nedēļas, kas pavadītas piejūras atpūtas namā, ir mainījušas Lienes dzīvi. Pēc iepazīšanās ar jauno "mežoņu" kompāniju, viņa iemīlas Artūrā. Romantiskas pastaigas vakaros pa pludmali un kafejnīcu apmeklējumi Artūram ir nenozīmīga intriga. Viņi izšķiras un apbēdinātā meitene apsola sev nekad vairs ar viņu netikties, bet liktenis ir lēmis savādāk.
Andrupenes pagasts

Upes

Balda, Cērpnīca, Dzeguze, Gušča, Klismetka.

Ezeri

Bižas ezers, Križovs, Olovecas ezers, Visolda ezers, Žuguru ezers.

Muižas

Pēc 1920. gada zemes reformas toreizējā Andrupenes pagasta teritorijā esošās muižas tika sadalītas jaunsaimniecībās : Andrupenes muiža (Andrepno, 778 ha) - 51 zemnieku saimniecībā, Andzeļmuiža (488 ha) - 49 zemnieku saimniecībās, Dorotpoles muiža (1695 ha) - 149 zemnieku saimniecībās, Krivinskas muiža (Kriwiszi, 259 ha) - 21 zemnieku saimniecībā, Pušas muiža (Pusza, 810 ha) - 66 zemnieku saimniecībās, Zileņu muiža (Zielonpol, 1661 ha) - 163 zemnieku saimniecībās.
Vēlāko administratīvo pārmaiņu dēļ tagadējā Andrupenes pagasta teritorijā atrodas bijušās Andrupenes muižas, Astašovas muižas (Astaszewa) un Mariampoles muižas (Marienpole) centri.
1935. gadā Rēzeknes apriņķa Andrupenes pagasta platība bija 243,7 km² un tajā dzīvoja 10 021 iedzīvotājs.

Teritoriālās izmaiņas

1945. gadā pagastā izveidoja Andrupenes, Andzeļu, Artemovas, Dorotpoles, Liepušķu, Pušas, Rudušķu, Virandas un Zelenpoles ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. 1954. gadā Andrupenes ciemam pievienoja Bižas ciemu, 1959. gadā - Liepušķu ciema Raiņa kolhoza teritoriju. 1960. gadā kolhoza “Partijas XXI kongress” teritoriju pievienoja Ignatovas ciemam. 1962. gadā kolhoza “8. marts” teritoriju pievienoja Pušas ciemam. 1968. gadā Andrupenes ciemam pievienoja Ignatovas ciema padomju saimniecības “Andrupene” teritoriju, 1977. gadā - daļu Jaunokras ciema, bet 1979. gadā vēl daļu likvidētā Jaunokras ciema teritorijas.
1990. gada ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā pagastu kā administratīvo teritoriju pievienoja Dagdas novadam.

Apdzīvotās vietas

Andiņi, Andrupene, Astašova, Birža, Biža, Brīveri, Grišāni, Janovci, Jaunokra, Kazimirova, Kotoriški, Kraukļi, Lītaunieki, Malka, Mariampole, Maslova, Murāni, Oloveca, Piruški, Poguļanka, Pozdņakova, Rimšāni, Rogaļi, Rumakova, Sleseri, Stankeviči, Strodi, Usači, Užaniški, Vecokra, Zundi.
Vinstons Čērčils

Biogrāfija

Dzimis dižciltīgajā un ietekmīgajā Spenseru ģimenē. Tēvs lords Rendolfs Čērčils bija politiķis, vēlāk Pārstāvju palātas līderis. Skolā Vinstons Čērčils neizcēlās ar īpašām sekmēm. Vēlāk studēja Sandhērstas Militārajā akadēmijā. Britu armijas sastāvā piedalījās karadarbībā Indijā, Sudānā un Otrajā būru karā. Piedalījās arī kaujās Pirmā pasaules kara Rietumu frontē.
Kopš 1900. gada — parlamenta loceklis. Līdz 1940. gadam, kad demisionējot Nevilam Čemberlenam, par Lielbritānijas premjeru kļuva Čērčils, ieņēma vairākus svarīgus amatus valstī. Piemēram, 1911. gadā kā iekšlietu ministrs pesonīgi piedalījās Sidnejstrītas aplenkumā, kurā tika likvidēta latviešu revolucionāru — laupītāju grupa Pētera Krāsotāja (Peter the Painter) vadībā. Čērčils par matu izglābās no nāves, jo lode trāpīja viņa cepurē. Pirmā pasaules kara laikā Čērčils bija Pirmais Admiralitātes lords, tomēr atkāpās no amata pēc Galipoli kaujas neveiksmes.
Pirms stāšanās premjerministra amatā Čērčils bija finanšu ministrs. Otrā pasaules kara laikā, spītējot daudzām neveiksmēm, izmantojot savu pārliecību, runas dāvanas un politisko ožu, spēja kopā ar Sabiedrotajiem gūt uzvaru karā. Tomēr pēc uzvaras karā zaudēja 1945. gada parlamenta vēlēšanās, tāpēc nepiedalījās Potsdamas konferences noslēdzošajā posmā.
1946. gada 5. martā Fultonā, Misūri Čērčils teica Fultonas runu, kurā vērsās pret PSRS un pieminēja "dzelzs priekškaru", kas pārdala Eiropu. Šo runu var uzskatīt par Aukstā kara sākumu. 1951. gadā Čērčils atkal spēja kļūt par Lielbritānijas premjerministru.
Čērčils bija viens no pirmajiem, kas aicināja izveidot "Eiropas Savienotās Valstis", tādējādi arī viens no pirmajiem Eiropas Savienības idejiskajiem atbalstītājiem. Otrā pasaules kara pieredze pārliecināja viņu, ka mieru var garantēt apvienota Eiropa.
Secinājumus, ko viņš izdarījis no vēstures sniegtajām mācībstundām, viņš izteica savā "runā studējošajai jaunatnei" 1946. gadā Cīrihes universitātē: "Ir viens līdzeklis, kas […] dažos gados padarītu visu Eiropu […] brīvu un […] laimīgu. Ir jāatjauno Eiropas ģimene, vai vismaz tik daudz no tās, cik mēs varam, un jānodrošina struktūra, kurā tā var mājot mierā, drošībā un brīvībā. Mums jāizveido sava veida Eiropas Savienotās Valstis."
1953. gadā Čērčilam piešķīra Nobela prēmiju literatūrā.
2018. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikācija — UEFA zona — A grupa

UEFA zonas A grupas kvalifikācijā 2018. gada FIFA Pasaules kausam piedalās 6 komandas (Bulgārija, Nīderlande, Zviedrija, Baltkrievija, Francija un Luksemburga).

Spēles

-
-
-
-
Marijela

Vēsture

Pēc 1236. gada mariešu jeb čeremisu teritorija atradās Zelta Ordas, pēc 1438. gada — Kazaņas hanistes, bet pēc 1552. gada — Krievijas caristes pakļautībā.
Krievijas valdība kopš 18. gadsimta vidus veicināja mariešu pievēršanu pareizticībai un nometināja krievus un citu tautību ieceļotājus. 1920. gada 4. novembrī Krievijas PFSR sastāvā no Kazaņas guberņas mariešu apdzīvotajiem apriņķiem izveidoja Mariešu autonomo apvidu, ko 1936. gada 5. decembrī pārveidoja par Mariešu APSR.
Opalinīdas

Opalinīdas (lat. Opalinata) ir vienšūņu apakštips, kura pārstāvjiem ir vairāki kodoli un vicu rindas. Ilgu laiku opalinīdas pieskaitīja infuzorijām sakarā ar to, ka daudzās vicas tika interpretētas kā skropstiņu aparāts. Taču pašreizējā informācija par opalinīdu uzbūvi un fizioloģiju apgāž uzskatus par to radniecību ar infuzorijām. Opalinīdu kodoli ir vienādi, bet infuzorijām ir novērojams kodolu dimorfisms. Arī opalinīdu dzimumprocess ir kopulācija, nevis konjugācija, kā tas ir infuzorijām. Tas viss ļāva izdalīt opalinīdas kā atsevišķu grupu. Opalinīdas ir abinieku endokomensāļi. Opalinīdu apakštips iekļauj sevī tikai vienu klasi un vienu kārtu. Tipisks opalinīdu pārstāvis ir varžu opalīna (Opalina ranarum).
Kādu laiku opalinīdas tika uzskatītas par savienojošo posmu starp vicaiņiem un infuzorijām. Bet šis uzskats ir novecojis sakarā ar atšķirībām kodolu uzbūvē (nav kodolu dimorfisma). Infraciliatūra skaidri atšķiras no infuzorijās sastopamajiem struktūrelementiem.

Vairošanās

Opalinīdu dzīves cikls ir samērā sarežģīts. Trofiskās formas var gandrīz vienmēr atrast pieaugušajos saimniekos. Taču abinieku pārošanās laikā vienšūņi ātri vairojas pārmaiņus gareniski un šķērseniski daloties. Tādā veidā savairotajiem organismiem ir tikai neliels kodolu skaits un tikai dažas vicu rindas. Ir uzskats, ka šī ātrā vairošanās tiek iniciēta un kontrolēta ar saimnieka hormoniem. Šajā dalīšanās ciklā izveidojušās sīkās šūnas pēc tam izveido cistas ar 3—6 kodoliem, kuras pēc tam varde izdala ārā. Cistas, kuras vairākas nedēļas spēj izdzīvot ūdenī pēc tam norij izšķīlušies kurkuļi. Viņu zarnu traktā opalinīdas atcistojas un pēc dažām gareniskās dalīšanās reizēm, kuru laikā kodolā, domājams, notiek mejozes procesi, izveidojas sīkas mikrogametas un lielākas makrogametas. Mikro- un makrogametas saplūst cita ar citu un izveidojas cista, kas atkal tiek izvadīta ūdenī. Pēc atkārtotas norīšanas un iziešanas caur kurkuļa zarnu traktu var vēlreiz izveidoties jauna gametu paaudze, vai arī sākties lielo trofisko formu attīstība. Bez tam var izveidoties arī neauglīgo cistu stadija. Tik atšķirīgas attīstības iespējas šajā dzīves cikla etapā, acīmredzams, nodrošina ļoti efektīvu kurkuļu inficēšanos.
Rallijs (filma)

Sižets

1944. gadā pēc vācu armijas atkāpšanās no Rīgas Mākslas muzeja pazuda 19. gadsimta franču gleznotāja Žana Ogista Engra glezna "Rafaēls un Fornarīna". Pagāja gadi...
Starptautiska autorallija laikā divi sacensību dalībnieki savas automašīnas durvīs atrod pazudušo gleznu. Lai viņu ekipāžu nenoņemtu no trases, autosportisti neziņo par to savas komandas vadībai.
Sportistu darbībai turpmāk seko kā milicija, tā kontrabandisti.
Dzelzs(III) hlorīds

Izmantošana

Dzelzs(III) hlorīda šķīdumu lieto radiotehnikā iespiesto plašu kodināšanai. Tipogrāfijā lieto oforta vai cinkogrāfijas formu kodināšanai kā mazāk kaitīgu alternatīvu slāpekļskābei. Izmanto arī par kodni audumu krāsošanā un koagulantu ūdens attīrīšanā. Organiskajā sintēzē plaši izmanto par katalizatoru izteikto skābo īpašību dēļ (piemēram, aromātisko ogļūdeņražu elektrofilās aizvietošanas reakcijās). Bezūdens FeCl₃ lieto benzola un toluola hlorēšanai. Agrāk dzelzs trihlorīda šķīdumu  izmantoja asiņošanas apturēšanai koagulējošo īpašību dēļ.
Grubuļainā samtbeka

Augšanas apstākļi

Mikorizas sēne. Aug no augusta līdz oktobrim lapu koku un jauktos mežos, kapsētās, sausās augsnēs, biežāk saistās ar ozoliem, dižskābaržiem, eglēm. Parasti grupās. Latvijā konstatēta kopš 2011. gada.

Barības vērtība

Ēdama bez iepriekšējas novārīšanas.

Līdzīgās sugas

Līdzīgas šai sugai ir raibā samtbeka, kuras cepurīte gaišāka un saplaisājusi, un bifeļādas samtbeka, kuras kātiņa mīkstums pamatnē ir oranžs un kura aug zem liepām un papelēm.
Vatikāna eiro monētas

Vatikāna eiro monētas ir eiro monētas, kuras izdevis Vatikāns. Kopš 2002. gada eiro ir oficiālais maksāšanas līdzeklis Vatikānā, nomainot Itālijas liru. Kad liras Itālijā nomainīja eiro, Vatikāns vienojās par tiesībām kalt nelielu skaitu savu eiro monētu. Lai gan Vatikāns neietilpst Eiropas Savienībā, Vatikāna eiro monētas ir likumīgs maksāšanas līdzeklis.

Valsts puse

Apgrozībā ir četras dažādas Vatikāna eiro monētu sērijas. Uz pirmās sērijas visu nominālvērtību monētām, kas ir izlaistas no 2002. gada līdz 2005. gadam, ir attēlota 2005. gada aprīlī mirušā Viņa Svētības pāvesta Jāņa Pāvila II ģīmetne. Uz otrās sērijas jeb pārejas perioda (pirms tika iecelts amata pārņēmējs), ir attēlots kardināla Čemberlena, valsts pagaidu vadītāja, ģerbonis. Trešās sērijas eiro monētas ir izlaistas 2006. gada aprīlī, un uz tām ir attēlots pāvesta Benedikta XVI, portrets. Ceturtās sērijas eiro monētas ir izdotas 2014. gada martā, un uz tām ir attēlots jaunā pāvesta Franciska, portrets.

2 eiro apgrozības piemiņas monētas

Vatikāns ir izdevis divpadsmit 2 eiro apgrozības piemiņas monētas. Pirmo monētu izdeva 2004. gadā par godu Vatikāna pilsētvalsts dibināšanas 75. gadadienai, otro izdeva 2005. gada augustā par godu 20. Pasaules jaunatnes dienām Ķelnē. 2006. gadā izdeva monētu par godu Šveices gvardes 500 gadu jubilejai. 2007. gadā izdeva monētu, kas veltīta Viņa Svētības pāvesta Benedikta XVI 80 gadu jubilejai. 2008. gadā izdeva monētu, kas veltīta Svētā Pāvila gadam. 2009. gadā Vatikāns izdeva monētu par godu Starptautiskajam astronomijas gadam. 2010. gadā par godu Priesteru gadam. 2011. gadā izdeva monētu par godu 26. Pasaules Jaunatnes dienām Madridē, bet 2012. gadā par godu VII Pasaules Ģimeņu tikšanās gadam. 2013. gadā izdeva monētu par godu 27. Pasaules Jaunatnes dienām Riodežaneiro. Pēdējo monētu izdeva 2014. gadā par godu Berlīnes mūra krišanas 25. gadadienai.
Dažādspārnu tauriņi

Kopīgās īpašības

Pieaugušiem tauriņiem spārnu dzīslojums priekšējam pārim ievērojami atšķiras no aizmugurējā pāra. Arī infrakārtas zinātniskais nosaukums atspoguļo šo īpašību: Heteroneura latviski nozīmē dažādi spārni.
Infrakārtas dzimtas var iedalīt divās grupās, kas netiek izmantotas kā taksonomiskas vienības: Monotrysia un Ditrysia. Abas grupas viena no otras atšķiras ar dzimumatvērumu skaitu mātītēm. Pirmās Monotrysia grupas mātītēm ir tikai viens atvērums, kas tiek izmantots gan lai pārotos, gan lai izdētu olas, bet Ditrysia grupas tauriņu mātītēm ir divi dzimumatvērumi - viens, lai pārotos, otrs, lai dētu olas. Pirmā grupa, salīdzinot ar otro, ir ļoti neliela, tajā ietilpst četras savstarpēji ļoti tālu radniecīgas virsdzimtas (alotājkožu virsdzimta (Tischerioidea), Gondvanas kožu virsdzimta (Palaephatoidea), pundurkožu virsdzimta (Nepticuloidea) un zāģkožu virsdzimta (Incurvarioidea)). Visas pārējās virsdzimtas ietilpst Ditrysia grupā. Ir pieņemts uzskatīt, ka Monotrysia grupas sugas ir infrakārtas bāzes sugas, ņemot vērā primitīvāko vairošanās orgāna uzbūvi.