google/wiki40b huggingface dataset:
Džefrijs Čosers

Biogrāfija

Džefrijs Čosers ir dzimis Londonā turīgā vīna tirgotāju ģimenē ap 1343. gadu. 17 gadu vecumā nokļuva galma aprindās. Studējis jurisprudenci. Valsts dienestā daudz ceļoja pa Eiropu. No 1374. gada strādāja par kontrolieri (comptroller) Londonas ostā. No 1389. līdz 1391. gadam — galma celtniecības darbu vadītājs (clerk of works). Džefrijs Čosers 1397. gada aprīlī Anglijas karaļa Ričarda II galmā sāka stāstīt "Kenterberijas stāstus", kas kļuva par vienu no viņa izcilākajiem darbiem. Džefrijs Čosers nomira 1400. gada 25. oktobrī. Pirmais literāts, kas apglabāts Vestminsteras abatijas Dzejnieku stūrī (Poets' Corner).

Popkultūra

Angļu aktieris Pols Betanijs (Paul Bettany) filmā "Bruņinieka stāsts" (A Knight's Tale) atveidoja Džefriju Čoseru. Šajā filmā Džefrijs Čosers vairāk tika attēlots kā izdomāts tēls, nevis kā kādreiz reāli eksistējusi persona.
Čosera vārdā ir nosaukts asteroīds (2984 Čosers) un viens no Mēness krāteriem.
Igaunijas ģeogrāfija

Igaunija atrodas Ziemeļeiropā starp 57,3° un 59,5° ziemeļu platuma paralēlēm un starp 21,5° un 28,1° austrumu garuma meridiānām. To apskalo Baltijas jūra rietumos, Somu līcis ziemeļos un Rīgas jūras līcis dienvidrietumos. Tā robežojas ar Krieviju austrumos un Latviju dienvidos, tai ir jūras robeža ar Somiju un Zviedriju.

Fiziskā ģeogrāfija

Igaunija ir valsts Baltijas jūras austrumu krastā ar daudziem ezeriem un salām. Igaunijas platība ir 45 339 km² un tā ir viena no mazākajām Eiropas Savienības valstīm. Igaunijas platums austrumu-rietumu virzienā ir 350 km, bet ziemeļu-dienvidu virzienā ir 240 km. Aptuveni 10% no Igaunijas platības ir salas, bet aptuveni 4,7% ir ezeri.
Igaunija ir viena no līdzenākajām un zemāk virs jūras līmeņa novietotajām Eiropas valstīm. Lielāko daļu teritorijas klāj meži (vairāk kā 45%) un purvi, vai lauksaimniecībā izmantojamas zemes. Valsts dienvidos atrodas Hānjas augstiene, kurā atrodas augstākā virsotne valstī un visā Baltijā — Lielais Munameģis (318 m), un Otepē augstiene. Valsts centrālajā daļā atrodas Pandiveres augstiene — viens no bagātākajiem upju izteces reģioniem Igaunijā.  Savukārt Ziemeļigaunijai ir raksturīgi ledāju atnesti dižakmeņi, ūdenskritumi un piekrastes klintis. Rietumigaunijā atrodas kadiķu lauki, bet austrumos — Peipuss, piektais lielākais ezers Eiropā. Igaunijā ir aptuveni 1200 ezeri, kuru platība ir lielāka par vienu hektāru. Igaunijas rietumu piekrastē ir ļoti daudz salu, kuru kopskaits Monzunda arhipelāgā sasniedz ap 1500. Lielākās no tām ir Sāmsala, Hījumā, Muhu un Vormsi. Garākās upes ir Vehandu (165,2 km) un Pernu (144,5 km).
Kristālisko pamatklintāju Igaunijas teritorijā klāj biezs nogulumiežu slānis, ko pārsvarā veido kaļķakmens, dolomīts, māls un smilšakmens. Kaļķakmens atsedzas Igaunijas ziemeļu piekrastē, bet smilšakmens atsegumi Dienvidigaunijas upju ielejās. Kaļķakmens nogulsnes un degslāneklis ir vienas no nozīmīgākajām Igaunijas dabas bagātībām.
Čānakja

Leģendas

Par Čānakju ir vairākas leģendas. Piemēram, viņš esot piedzimis ar visiem zobiem mutē, kas esot bijusi zīme, ka viņš būs valdnieks, bet tā kā viņš bija no brahmaņu kastas, kuri nevalda, tad zobi esot izlauzti, un tika pareģots, ka viņš valdīs caur citu cilvēku, šajā gadījumā, Maurju impērijā caur Čandraguptu. Cita leģenda vēsta ka Nandas impērijas valdnieks Čānakju padzina no sava galma, kas pamudināja vēlāk viņu atriebties. Vēl tiek vēstīts, ka sākotnējais mēģinājums iznīcināt Nandas impēriju viņam neizdevās, un atgriežoties mājās Čānakja esot novērojis, kā māte rāj savu bērnu, kad tas ēd karstu ēdienu no vidus, nevis no sāniem. Tas licis Čānakjam saprast, ka arī Nandas impērijai jāuzbrūk lēnām un ar apdomu, nevis uzreiz jāiebrūk Nandas impērijas centrā.
Barenca sala

Ģeogrāfija

Barenca sala izvietojusies arhipelāga vidusdaļā. Stūrfjords un Džinnevras līcis rietumos un ziemeļos to atdala no Špicbergenas, Frīmena šaurums dienvidos — no Edža salas, bet Olgas šaurums austrumos — no Karaļa Kārļa Zemes. Krasts klinšains, līčains, piekrastē daudz nelielu saliņu un klinšu. 43% no salas teritorijas aizņem Barenca ledājs ar salas augstāko punktu Solveigdumenu (666 m vjl).  
Salā valda arktiskais jūras klimats ar tundrai raksturīgo dzīvnieku un augu valsti. Mīt leduslāči, ziemeļbrieži, Dorsta līcī salas ziemeļos ievērojama trīspirkstu kaiju kolonija. Visu salas teritoriju aizņem Dienvidaustrumu Svalbāras dabas rezervāts.

Vēsture

Sala nosaukta holandiešu jūrasbraucēja Villema Barenca vārdā, kurš vadījis trīs holandiešu Arktikas ekspedīcijas, bet nekad šo salu nav redzējis. To, ka tā ir sala, noskaidroja norvēģu roņu mednieki tikai 19. gadsimta vidū. Līdz tam tika uzskatīts, ka sala ir savienota ar Špicbergenu.
Finlux

Finlux ir plaša patēriņa elektronikas zīmols, kas aptver radiouztvērējus, plazmas televizorus un DVD atskaņotājus. Gadu gaitā zīmols piederēja vairākiem starptautiskiem uzņēmumiem. Kopš 2006. gada tas pieder Turcijas elektronikas ražotajam Vestel.

Vēsture

Nosaukums Finlux pirmoreiz parādījās 1964. gadā, kad Lohjan Kalkkitehdas meitas uzņēmums Iskumetalli Oy sāka piedāvāt televizorus ar Finlux zīmolu. Sūkņu ražotājs Iskumetalli nonāca Lohja īpašumā 1947. gadā; 1949. gadā tas sāka ražot Luxor radioaparātus ar Lohja iegādātu licenci. 1958. gadā Iskumetalli sāka ražot melnbaltos televizorus. 
1971. gadā Iskumetalli rūpnīca tika nosaukta par Finlux; nākamajā gadā sāka ražot krāsu televizorus. Līdz 1973. gadam visas Lohja elektronikas ražotnes tika apvienotas Finlux grupā.
1977. gadā Lohja no Instrumentarium Oy nopirka pētniecisko projektu, kas saistīts ar elektroluminiscences displejiem, un tos sāka ražot Finlux. 1979. gadā Lohja iegādājās televizoru ražotāju Asa Radio Oy, kas radiouztvērējus ražoja kopš 1927. gada.
1990. gada decembrī Lohja un Wärtsilä apvienojās ar nosaukumu Metra Oy Ab. Pēc apvienošanās Metra pamazām atteicās no visām bijušās Lohja nozarēm. 1991. gadā Finlux elektroluminiscences displeju ražotne tika pārdota Planar Systems, turpinot ražot displejus Espo. Vēlāk Planar visu savu elektroluminiscences displeju ražošanu apvienoja Espo, slēdzot ražotni Oregonā.
1992. gadā Finlux televizoru ražošana tika pārdota Nokia, kas jau ražoja televizorus ar zīmoliem Salora, Schaub-Lorenz un Oceanic. 1996. gadā Nokia pārdeva visas savas televizoru ražotnes un ar televizoriem saistītos zīmolus Honkongas uzņēmumam Semi-Tech. Televizori Somijā tika ražoti līdz 2000. gadam, kad Semi-Tech apakšuzņēmums bankrotēja.
Lai turpinātu televizoru ražošanu, Norvēģijas kompānija Otrum Electronic 2002. gadā izveidoja uzņēmumu Finlux Oy Ab. Tajā laikā televizoru tirgū notika pāreja no kineskopiem uz plakanajiem paneļiem, bet Finlux nereformēja savu ražošanu. 2005. gada septembrī uzņēmums bankrotēja ar 50 miljoniem zaudējumu.
2006. gadā Turcijas elektronikas uzņēmums Vestel, kas piederēja korporācijai Zorlu Holding, iegādājās Finlux zīmolu. Tas ražošanu koncentrēja uz plakanajiem televizoriem un citu plaša patēriņa elektroniku, tādu kā DVD atskaņotāji, ierakstītāji un ciparu televīzijas iekārtas. Ražošana Somijā netika turpināta. Ziemeļvalstu tirgū ar Finlux mārketingu nodarbojās uzņēmums Vestel Scandinavia Oy Ab.
Britu aizjūras teritorijas

Britu aizjūras teritorijas atrodas Apvienotās Karalistes pakļautībā, lai gan nav daļa no valsts. Pašlaik ir 14 Britu aizjūras teritorijas. Tās ir bijušās Britu impērijas locekles, kas nav ieguvušas neatkarību vai arī ir nobalsojušas, lai turpmāk būtu aizjūras teritorija. Jēdziens "Britu aizjūras teritorija" tika ieviests 2002. gadā un aizvietoja nosaukumu "Lielbritānijas atkarīgā teritorija", kas pastāvēja no 1981. gada.
Jānis Andris Osis

Izglītība

Mākslinieks pamata izglītību ieguvis Talsu 2. astoņgadīgajā skolā. Mākslas jomā izglītoties sāka pie gleznotāja, zīmēšanas skolotāja Jēkaba Spriņģa Talsos.  Pēc tam mācījās Rīgas Lietišķās mākslas vidusskolā (1958—1963), tālāk sekoja studijas Latvijas Mākslas akadēmijas Interjera un iekārtu nodaļā  (1963—1971), kuru absolvē, izstrādājot diplomdarbu profesora Aleksandra Stankeviča vadībā.

Mākslinieciskā darbība

J. A. Osis izstādēs sācis piedalīties 1967. gadā. 1970. gadā par dalību jauno mākslinieku izstādē Maskavā saņēmis PSRS Mākslas akadēmijas prēmiju. Piedalījies grupu izstādēs Latvijā, ASV, Vācijā un Itālijā, Personālizstādes notikušas Rīgā, Valmierā un Talsos.
Mākslinieka darbi atrodas muzejos Latvijā (piemēram, Talsu novada muzejā) un privātkolekcijās Latvijā, ASV, Krievijā, Vācijā, Japānā.
Latvijas Mākslinieku savienības biedrs no 1975. gada. 1993.—1998. gadā bijis Starptautiskās mākslas asociācijas "B13" biedrs.
Glezno ainavas, portretus, strādājis monumentāli dekoratīvajā glezniecībā, gleznu virsmu apdarē pielieto asamblāžu un dažādas faktūras. Pēdējos gados top optiski un telpiski glezniecības darbi. Mākslinieka tuva ir purvu tematika, kurus bieži attēlo savos darbos.

Pedagoģiskā un administratīvā darbība

Pedagoga karjeru J. A. Osis sāka kā vecākais pasniedzējs Latvijas Mākslas akadēmijā. No 1997. līdz 2007. gadam bija rektors, šajā amatā nomainot Induli Zariņu.
Vadījis Dizaina nodaļas Vides mākslas katedru, kur pašlaik ir emeritētais profesors.
Lāomedeja (pavadonis)

Atklāšana un nosaukums

Pavadonis tika atklāts 2002. gada 13. augustā. To paveica astronomu komanda Metjū Holmana un Džona Kavelara vadībā. Zinātnieki izmantoja attēlus, kurus ieguva ar 4-m Blanko teleskopu Serrotololo Starpamerikas observatorijā Čīlē. Tam tika piešķirts pagaidu apzīmējums S/2002 N 3. Vārds Lāomedeja pavadonim tika piešķirts 2007. gada 3. februārī ar Starptautiskās Astronomijas savienības cirkulāru Nr.8802. Lāomedeja grieķu mitoloģijā ir viena no nereīdām.

Orbīta un fizikālie parametri

Lāomedeja ir neliels pavadonis. Tā diametrs ir apmēram 42 km. Lāomedejas orbīta atrodas starp Sao un Psamates orbītām.
Pārpildītais šķirsts

Grāmatas tapšana

Gan šī, gan nākamās ekspedīcijas izrādījās finansiāli neveiksmīgas, un Darels zaudēja visu tajās ieguldīto naudu. Pakļaujoties sievas Džekijas un brāļa Lorensa mudinājumiem un spiedienam, Darels uzrakstīja stāstu par matainās vardes noķeršanu. Stāstu viņš nolasīja tiešajā ēterā BBC radio, un tas guva klausītāju atsaucību.
Panākumi Darelu iedrošināja, un viņš piekrita uzrakstīt grāmatu. Atšķirībā no tā laika ceļojumu žanra literatūras, par galvenajiem grāmatas varoņiem kļuva savvaļas dzīvnieki. Bērnībā Džerijs bija izlasījis vairākus garlaicīgus ceļojumu aprakstus, kuros pilnībā iztrūka humors. Tāpēc Darels bija nolēmis, ka viņa grāmatai jābūt jautrai un dzīvespriecīgai. Džeralds rakstīja pa naktīm, un katru rītu sievu gaidīja uzdrukātu lapu kaudzīte, kuras viņa pārlasīja un izlaboja.
Sešas nedēļas pēc manuskripta aizsūtīšanas Darels saņēma vēstuli no izdevniecības, kas piekrita grāmatu publicēt un aicināja Darelu uz pārrunām Londonā. Lai apmierinātu lasītāju vēlmi pēc turpinājuma, izdevējs ieteica Darelam vēl pirms "Pārpildītā šķirsta" izdošanas sākt nākamās grāmatas rakstīšanu. Jaunā rakstnieka debijai bija milzu panākumi. Avīze Daily Mail Darela pirmo daiļdarbu pasludināja par augusta, BBC — par decembra grāmatu, bet, lai to iegādātos, grāmatnīcās izveidojās cilvēku rindas.

Izdevums latviski

Grāmatu latviski 1977. gadā laida klajā izdevniecība "Zinātne", un tā ietilpa populārā padomju laika publikāciju sērijā "Apvārsnis". Izdevums ietver divas atsevišķas Darela grāmatas — pirmā daļa ir "Pārpildītais šķirsts", savukārt otrā — angliski 1972. gadā izdotā "Noķeriet man kolobusu".
Natālija Draudziņa

Dzīvesgājums

Dzimusi 1864. gadā Jonišķos Kauņas guberņas latviešu zemnieku ģimenē. Septiņu gadu vecumā viņa zaudēja tēvu, pēc pārcelšanās uz Kurzemes guberņu mācījās Mežotnes pirmsskolā, privātā Bauskas augstākajā meiteņu skolā, Rīgas Lomonosova sieviešu ģimnāzijā, pēc tās beigšanas nokārtoja mājskolotājas eksāmenus Tērbatas mācību apgabala eksaminācijas komisijā.
1887. gadā viņa nodibināja Jelgavas proģimnāziju, bet 1895. gadā – privātu četrklasīgu otrās šķiras meiteņu skolu Rīgā, kas 1910. gadā tika pārdēvēta par Natālijas Draudziņas ģimnāziju. Pirmā Pasaules kara laikā skola 1915. gadā tika evakuēta uz Krieviju, taču Draudziņas jaunkundze nokārtoja skolas pārcelšanu uz Tērbatu. 
1918. gada aprīlī Natālija Draudziņa kopā ar savu mācību iestādi atgriezās Latvijā, 1919. gada sākumā skolu nacionalizēja Stučkas valdība. Skola savu darbību atkal atsāka 1919. gada rudenī. Bermontiādes laikā piedalījās Latvijas Brīvības cīņās Sieviešu korpusā, par ko 1933. gadā saņēmusi piemiņas medaļu.
Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā skolu nacionalizēja un Draudziņu atbrīvoja no skolas direktores amata, tomēr saglabāja "goda direktrises" titulu un dzīvokli skolas ēkā.
Mirusi 1949. gada 22. janvārī, apbedīta Torņakalna kapos.
Igaunijas himna

Mu isamaa, mu õnn ja rõõm (latviski: Mana tēvzeme, mana laime un prieks) ir Igaunijas Republikas valsts himna.
Tās vārdus ir sarakstījis Johans Voldemārs Jansens (Johann Voldemar Jannsen) un melodiju 1848. gadā uzrakstīja komponists Fredriks Paciuss. 
Pirmo reizi šī himna tika atskaņota Igaunijas Dziesmusvētkos 1869. gadā un ātri kļuva par Igaunijas nacionālās atmodas simbolu.
Šī dziesma kā himna ar nosaukumu "Maamme" tiek lietota arī Somijas Republikā.

Himnas vārdi (igauniski)

"Mu isamaa, mu õnn ja rõõm"
Mu isamaa, mu õnn ja rõõm,

kui kaunis oled sa!

Ei leia mina iial tääl

see suure laia ilma pääl,

mis mull' nii armas oleks ka

kui sa, mu isamaa!

Sa oled mind ju sünnitand

ja üles kasvatand.

Sind tänan mina alati

ja jään sul truuiks surmani!

Mul kõige armsam oled sa,

mu kallis isamaa!

Su üle Jumal valvaku,

mu armas isamaa!

Ta olgu sinu kaitseja

ja võtku rohkest' õnnista,

mis iial ette võtad sa,

mu kallis isamaa!"

Himnas vārdi (latviski)

Mana tēvzeme, mana laime un prieks
Mana Tēvzeme, mana laime un prieks

Cik skaista esi Tu!

Nekas nav plašā Pasaulē,

Ko tā var mīlēt dvēsele,

Kā Tevi mana mīļākā,

Tu dārgā Tēvija!

Es esmu tavā klēpī piedzimis

Un arī uzaudzis.

Tev vienmēr būšu pateicīgs,

Līdz nāves stundai uzticīgs:

Man esi visu svētākā,

Tu, dārgā Tēvija!

Lai Tevi vienmēr sargā Dievs,

Tu, mīļa Tēvija!

Lai laimi dod tev bagāti

Un svētī visu žēlīgi,

Ko vien tu darīt nodomā,

Tu, dārgā Tēvija!
1961. gada Eirovīzijas dziesmu konkurss

Norises vieta

1961.gada konkurss notika Kannu Festivālu un konferenču  namā (attēls) , kas bijis rīkojis arī 1959.gada Eirovīzijas Dziesmu konkursu.
Keep Calm and Carry On

Dizains un izgatavošana

Keep Calm and Carry On plakātu izgatavoja Apvienotās Karalistes Informācijas ministrija laika posmā no 1939. gada 27. jūnija līdz 6. jūlijam. Tas tika radīts kā daļa no triju Home Publicity plakātu sērijas (pārējie bija "Your Courage, Your Cheerfulness, Your Resolution Will Bring Us Victory" un "Freedom Is in Peril. Defend It With All Your Might"). Katrā plakātā uzraksts atradās zem valsts simbola Tjudoru kroņa. Plakātus bija paredzēts izplatīt, lai uzlabotu iedzīvotāju noskaņojumu kara laika apstākļos, tādos kā lielo pilsētu bombardēšana, izmantojot spēcīgas sprāgstvielas un indīgas gāzes, kas bija sagaidāma jau pāris stundu laikā pēc kara sākšanās.
1996. gada vasaras olimpiskās spēles

Bumbas sprādziens

Olimpisko spēļu astotajā dienā, 27. jūlijā, olimpiskajā parkā Centennial notika terora akts — bumbas sprādziens. Sprādzienu sarīkoja Ēriks Roberts Rūdolfs, kurš vēlāk iemantoja iesauku "Olimpiskā parka bombardieris". Terora akta rezultātā mira divi cilvēki un 111 tika ievainoti.
Gustava akadēmija

Gustava akadēmija (latīņu: Academia Gustaviana Adolphina), vēlāk Gustava-Kārļa akadēmija (latīņu: Academia Gustavo-Carolina), bija pēc karaļa Gustava II Ādolfa rīkojuma dibināta akadēmija Tērbatā (1632—1656), kas kalpoja kā tolaik Zviedrijai piederošo Baltijas provinču augstskola. 1690. gadā akadēmiju pārdēvēja par Gustava-Kārļa akadēmiju, kas ar pārtraukumiem darbojās Tērbatā (1690—1695) un Pērnavā (1695—1710).

Vēsture

Tērbatas Gustava akadēmiju dibināja 1632. gadā uz Tērbatas akadēmiskās ģimnāzijas bāzes, piešķirot tai Upsālas Universitātes privilēģijas. Par teoloģijas profesoru kļuva kurzemnieks Georgs Mancelis, kas 1636.—1637. gadā bija arī akadēmijas rektors. Gustava akadēmijā no 1650. līdz 1656. gadam teoloģiju studēja Jānis Reiters. Sakarā ar Otrā Ziemeļu kara darbību akadēmija 1656. gadā tika slēgta. Ir norādes, ka tā līdz 1665. gadam darbojusies Zviedru Igaunijas galvaspilsētā Rēvelē (Tallinā). Līdz 1656. gadam Gustava akadēmijā no 1016 imatrikulētajiem studentiem 445 bija no Zviedrijas, 198 no Zviedru Vidzemes (62 mazpilsētu pilsoņi, 55 muižnieki, 53 Tērbatas pilsoņi, 28 Rīgas pilsoņi), 108 no Somijas, 89 no Zviedru Igaunijas (Rēveles).
1672. un 1687. gadā tika ierosināts akadēmiju atjaunot Rīgā, tomēr 1690. gadā pēc Zviedrijas karaļa Kārļa XI rīkojuma to kā Academia Gustavo-Carolina atjaunoja Tērbatā. Jau 1695. gadā to pārcēla uz Pērnavu, kur tā darbojās arī Lielā Ziemeļu kara laikā. Akadēmija tika slēgta tikai pēc tam, kad krievu karaspēks 1710. gada 12. augustā ieņēma Pērnavu.

Atjaunošana

Universitāte 1802. gadā tika atjaunota pēc Krievijas imperatora Aleksandra I rīkojuma kā Ķeizariskā Universitāte Tērbatā (Kaiserliche Universität zu Dorpat).
Živinbuds

Vārda cilme

Personvārda "Živinbuds" cilme ir neskaidra. Mūsdienu lietuviešu valodā nav šāda vārda. Līdzīgākie uzvārdi ir Gaivenis, Gyvys, Gyvytė, Gaivelis, Žyvatauskas, Žyvatkauskas, kuru pamatā ir vārda saknes gaiv-, gyv- vai žyv- (lietuviešu vārda gyvenimas = "dzīvība" varianti dialektos). Salikteņa otrā daļa varētu būt cēlusies no saknes -būt (būtis = "būšana").
Tātad senais vārda nozīme varētu būt skaidrojama kā "būt dzīvam" jeb "dzīvīgais".

Izvilkums no hronikas

Izvilkums no Volīnijas metrikas :
"Въ лѣт̑ . [6723 (1215)] Бж҃иимъ повелениемь . прислаша кнѧзи Литовьскии . к великои кнѧгини Романовѣ . и Данилови и Василкови . миръ да(р)юще бѧхоу же имена Литовьскихъ кнѧзеи се старѣшеи . Живинъбоудъ . Давъѧтъ . Довъспроункъ . братъ его Мидогъ . братъ . Довъӕловъ . Виликаилъ . а Жемотьскъıи кнѧз̑ Ерьдивилъ . Въıкъıнтъ. а Роушьковичевъ . Кинтибоуть . Вонибоут̑ . Боутовить.
Вижѣикъ. и сн҃ъ его Вишлии. Китении . Пликосова . а се Боулевичи. Вишимоут̑ егоже оуби Миндого тъ . и женоу его поѧлъ . и братью его побилъ . Едивила. Спроудѣика . а се кнѧзи . из Дѧвол̑твъı . Юдьки . Поукѣикъ. Бикши . Ликиикъ си же вси миръ даша . кн҃зю Данилови . и Василкоу . и бѣ землѧ покоина ."
("[6723 (1215)] gadā Dievs vēlēja, ka Lietuvas kņazi ieradās pie lielkņaza Romāna dēliem Daņilo un Vasiļko mieru slēgt. Lietuvas kņazu vārdi bija: vecākais Živinbuds, Daujots, Dausprungs, viņa brālis Mindaugs, Daujota brālis Viligailis. Bet žemaišu kņazu: Gerdvils, Vikints, bet Ruškaiča dzimtas - Kintibuts, Vembuts, Butauts, Vižeiķis, un viņa dēls Velžis, Kitenis, Pliķa sieva, bet Buļa dzimta - Vismants, kuru nogalēja Mindaugs un viņa sievu atņēma, un viņa brāļus Gelvilu un Sprudeiķi nogalēja. Un šie kņazi no Deltuvas: Juodiķis, Buteiķis, Bikšis, Ligeiķis. Šie visi deva mieru kņazam Daņilo un Vasiļo un zeme bija mierīga.")
Verneihene

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1247. gadā. No 1938. gada un Otrā pasaules kara laikā pie pilsētas aerodromā darbojās kara pilotu skola. Pēc kara, 1945. gadā, pie pilsētas atradās NKVD nometne.
Libērijas administratīvais iedalījums

Libērijas administratīvo iedalījumu veido 15 grāfistes, kas sīkāk iedalītas 90 distriktos. Savukārt distrikti sīkāk iedalās klanos (Clans).
Rodrigesas augļēdājsikspārnis

Izskats

Liela sikspārņu suga, kuras spārnu plētums sasniedz 90 cm. Šādi grāmatā "Sārtie baloži un zeltainie sikspārņi" to apraksta Džeralds Darels:
"Radās iespaids, ka visos mango kokos karājās ērmoti šokolādes brūni un zeltsarkaini augļi, bet, kad sikspārņi sāka žāvāties un staipīties, varēja itin labi atšķirt, ka ādainie, lietussargam līdzīgie spārni ir šokolādes krāsā, turpretī mati, kas klāj ķermeni un galvu, lāsmo no gaiši vizmaini dzeltenas it kā tīra zelta krāsas līdz lapsas kažoka sarkanumam... Galviņas tiem bija apaļas, ar mazām, glītam auštelēm, purniņi īsi un paplati, kas tos darīja mazliet līdzīgus špici šķirnes sunīšiem."
"Muguras tiem bija koši sarkanīgā kastaņu brūnumā, kas pārgāja tīrā zelta krāsā uz pleciem un vēderiņa. Sodrējmelnie spārni bija smalki un mīksti kā vislabākā zamšāda. Mazie, jocīgie apaļie zelta krāsas ģīmīši ar palsi dzeltenīgajām acīm piešķīra dzīvnieciņam ērmotu, miniatūru lidojošu rotaļlāčuku izskatu."

Izplatība

Sastopams Rodrigesas salā Indijas okeāna rietumu daļā. Vēsturiski apdzīvoja Maurīcijas salu un nelielo Raundas saliņu, taču cilvēku darbības rezultātā no turienes izzuda.

Dzīvesveids un barība

Naktsdzīvnieks. Dzīvo kolonijās mežos, pārtiku meklē dažādos augļu kokos, tādos kā tamarindi, mango, palmas, vīģeskoki.

Aizsardzība

Vēl 20. gadsimta 60. gados Rodrigesā dzīvoja tūkstošiem augļsikspārņu. 70. gados vesela postošu viesuļvētru sērija izpostīja salu un iznīcināja augļu kokus, kuros sikspārņi barojās. Palika vairs tikai četrdesmit īpatņu. Pakāpeniski to skaits palielinājās līdz tūkstotim, taču 1991. gadā kārtējā viesuļvētra iznīcināja astoņdesmit procentus šo dzīvnieku populācijas. Darela savvaļas dzīvnieku aizsardzības trests uzsāka sugas pavairošanu nebrīvē un izaudzēja virs 300 Rodrigesas augļsikspārņu. Kolonijas tiek turētas vairākos Eiropas un ASV zooloģiskajos dārzos. Mūsdienās visā salā ir aizliegts medīt augļēdājsikspārņus.
Jūdžīns Fāma

Biogrāfija

Jūdžins Fāma izauga Bostonā. Pabeidzis katolisko skolu, iestājās Taftsas universitātē. Iesākumā kā pamata priekšmetu viņš izvēlējās franču valodu, bet pēc laulībām nomainīja specializāciju uz ekonomiku.
Ieguva Taftsas universitātes bakalauru (1960); darījumu administrēšanas maģistru (1963) un filozofijas doktora grādu (1964). Kopš 1963. gada pasniedzējs Čikāgas Universitātē (profesors kopš 1968. gada).

Citi sasniegumi

2001. gadā viņš kļuva par pirmo American Finance Association biedru, vēlāk par Econometric Society un American Academy of Arts and Sciences biedru. Tajā pašā gadā Kļuva par Center for Research in Security Prices priekšsēdētāju, kas pirms 40 gadiem bija dibināts, lai izveidotu rīkus, kuri izseko, mērus un analīzē drošības sistēmas datus. Dimensional Fund Advisors, Inc. firmas vadītājs un konsultants.

Publikācijas

Jūdžins Fāma ir uzrakstījis divas grāmatas un vairāk nekā 100 rakstus akadēmiskajos žurnālos.
Lanškrouna

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1285. gadā. Ilgu laiku atradās Habsburgu impērijas sastāvā, un tās vāciskais nosaukums bija Landskrona (vācu: Landskron). No 1918. gada - Čehoslovākijas sastāvā. No 1938. līdz 1945. gadam kā Sudetu reģiona daļa atradās Vācijā. Pēc Otrā pasaules kara - atkal Čehoslovākijā. Pamatojoties uz Beneša dekrētiem, pilsētas vācu iedzīvotāji tika padzīti. Kopš 1993. gada - Čehijā.

Cilvēki

Lanškrouna ir kardināla Frīdriha Gustava Pifla (Friedrich Gustav Piffl, 1864-1932) un vieglatlēta Romana Šebrles (Roman Šebrle, 1974) dzimtā pilsēta.
Bunzena kolba

Bunzena kolba (arī filtrēšanas kolba vai sūcējpudele) ir konusveidīga biezsienu plakandibena kolba, kas paredzēta vielu filtrēšanai no šķidrumiem ar vakuuma palīdzību. Tai ir speciāla novadule, kam ar biezas gumijas caurulīti pievieno vakuumsūkni vai vakuuma līniju. Bunzena kolbas nedrīkst karsēt. Trauks nosaukts vācu ķīmiķa Roberta Bunzena vārdā, bet daudzās valstīs šo kolbu dēvē par Bihnera kolbu (par godu vācu ķīmiķim Ernstam Bihneram) vai Kitasato kolbu (japāņu ārsta Sibasaburo Kitasato vārdā).
Bunzena kolbai var būt vēl papildu novadule tās apakšā ērtākai filtrāta noliešanai, kad atslēgts vakuums. Vēl parocīgāks ir kolbas variants ar trīsvirzienu krānu — izmantojot šādu kolbu, vakuums filtrāta noliešanas laikā nav jāatslēdz.
Bunzena kolbas sieniņu biezums mēdz būt no 3 līdz 8 mm. Tās konusveida kakliņš var būt pieslīpēts.

Izmantošana

Bunzena kolbu kopā ar Bihnera piltuvi izmanto par filtrāta uztvērēju vakuuma filtrēšanā. Retāk to lieto gāzu iegūšanai vai kā drošības trauku vakuuma procesos.