Aglonas bazilika

Dominikāņu darbības aizsākumi Aglonā

1697. gadā pēc zemes īpašnieces Evas Justīnes Šostovickas, dzimušas Selickas (poļu: Ewa Justyna Szostowicka, z domu Sielicka) ar toreizējā Livonijas bīskapa, Nikolaja Poplavska atbalstu, 1688. gadā Aglonā ieradās Viļņas dominikāņu klostera priors tēvs Remigijs Mosokovskis (poļu: Remigiusz Mosokowski) un Aglonā izvēlējās vietu sakrālajām celtnēm. 1698. gada augustā starp divām priedēm dziļi ticīgajai Viškovas muižas kalponei Annai esot parādījusies Dievmātes Marijas ar Jēzus bērniņu rokā. Šeit arī 1699. gadā dominikāņi nodibināja klosteri, bet 1670. gadā uzcēla pirmo koka baznīcu. 1700. gadā Eva Justīne Šostovicka ziedoja dominikāņiem 20 ciemus ar 90 mājām baznīcas būvniecībai. Dāvinājumu 1700. gada 8. aprīlī apstiprināja bīskaps Poplavskis, Polijas karalis Augusts II un pāvests Inocents XII. 1751. gada 10. septembrī, savā trešajā Aglonas apmeklējuma laikā, Livonijas bīskaps Jāzeps Dominiks Puzina (poļu: Józef Puzyna) koka baznīcu iesvētīja. Baznīcā dominikāņi novietoja Dievmātes svētgleznu, kura bija uzgleznota pēc Traķu Dievmātes svētgleznas parauga.

Mūra baznīca

Kad sākotnējā baznīca 1766. gadā nodega, tās vietā no 1768. līdz 1780. gadam uzcēla dominikāņu mūra klostera ēku un pašreizējo dievnamu. Pie klostera darbojās skola poļu valodā. No 1788. gada tajā strādāja baltkrievu drāmas pamatlicējs Kajatans Moraševskis. 1800. gadā baznīcu konsekrēja Mogiļevas palīgbīskaps Jānis Benislavskis. 1820. gadā šeit tika nodibināts garīgais seminārs. Seminārs tika slēgts pēc Novembra sacelšanās 1832. gadā, bet pēc 1864. gada Janvāra sacelšanās klosterī aizliedza iestāties jauniem mūkiem, bet 1880. gadā to slēdza. Klostera ēku tomēr izmantoja kā nevēlamu katoļu garīdznieku nometinājuma vietu. Citu starpā tajā tika nometināts Zigmunts Loziņskis (Zygmunt Łoziński).
Dievnama interjera apdare tapusi 18.—19. gadsimtā, taču kancele, ērģeles un biktssols — 18. gadsimta nogalē.
Aglonas bazilika celta vēlā baroka stilā, to rotā divi apmēram 60 m augsti torņi. Iekšpusē atrodas krusta velves, arkas, kolonnas, kas dekorētas ar rokoko stila rotājumiem.
Katru gadu 15. augustā Aglonā ierodas svētceļnieki, lai atzīmētu Jaunavas Marijas debesīs uzņemšanas dienu. Baznīcā glabājas gleznu, skulptūru un mākslas vērtību kolekcija, tajā skaitā svētbilde "Aglonas Brīnumdarītāja Dievmāte". Pastāv uzskats, ka gleznai piemīt dziednieciskas spējas.
No 2011. līdz 2013. gadam pēc diecēzes bīskapa Jāņa Buļa rīkojuma notika Aglonas Bazilikas restaurācijas darbi. Tika nomainīts jumta segums, skārda segumu nomainot pret kaparu un veikti renovācijas darbi bazilikā un klosterī. Bazilikā tika veikta pilnīga sienu krāsojuma nomaiņa, saglabājot iepriekšējo baroka un rokoko stilu, bet nomainot krāsu toņus un rakstus uz sienām. Altārdaļas lielās kolonnas un dzegas pārtapušas no imitēta zili zaļā marmora uz sarkanīgi rozīgo, tādējādi viss altāris kļuvis daudz "siltāks". Turpretim pārējā bazilikā nomainīts sienu krāsojums no dekoratīviem līniju elementiem gaiši dzeltenās un rozā krāsās uz marmora imitācijām zaļpelēkās krāsās. Visas bazilikas dekoratīvajā krāsojumā ir daudz vairāk marmora imitāciju, nekā tas bija iepriekš. Pazuduši dažu svēto attēli un kristietības simboli, piemēram balodis (kā Svētā Gara simbols), Dieva Jēra simbols, u. c.