google/wiki40b huggingface dataset:
1980. gada vasaras olimpisko spēļu karognesēji atklāšanas ceremonijā

Šajā rakstā apkopoti 1980. gada vasaras olimpisko spēļu karognesēji (sportisti) Nāciju parādē, kas spēļu atklāšanas ceremonijas laikā nesa valsts karogu. Karognesēju parasti izvēlas Nacionālās olimpiskās komitejas vai arī paši sportisti. Karognesējs spēļu atklāšanas ceremonijā ieiet pirmais, nesot valsts karogu, pēc viņa seko attiecīgās valsts olimpiskā delegācija.
Ievērojami karognesēji bija trīssoļlejcējs un olimpiskās bronžas medaļnieks Žuau Karloss de Oliveira no Brazīlijas, smagsvara bokseris un divkārtējais olimpiskais zelta medaļnieks Teofilo Stīvensons no Kubas, sprinteris un olimpioskais čemions Heislijs Kroufords no Trinidādas un Tobāgo, barjerskrējējs un bijušais olimpiskais čempions Džons Akii-Bua no Ugandas un vidējo distanču skrējējs Mirucs Jifters no Etiopijas.
Saistībā ar daļējo atbalstu ASV boikotam, 16 valstis Olimpiskajā stadionā devās zem olimpiskā karoga. Tomēr septiņas valstis no tām izlēma, ka atklāšanas ceremonijā nedosies, bet to olimpisko karogus nesa kāds no brīvprātīgajiem dalībniekiem. Divas citas valstis (Lielbritānija un Īrija) stadionā bija pārstāvētas tikai ar oficiālo delegāciju (amatpersonām). Savukārt 4 valstis no šīm 16 piedalījās olimpisko spēļu atklāšanas ceremonijā, nesot olimpisko karogu kopā ar savas valsts sportistiem. Jaunzēlande, Portugāle un Spānija atklāšanas ceremonijā gāja ar savu nacionālo olimpisko komiteju karogiem.
Nardi

Nardi (krievu: нарды) jeb bekgemons (angļu: backgammon) ir galda spēle, kuru spēlē divi spēlētāji. Izmantojot divus metamos kauliņus, spēlētāji atbilstoši noteikumiem pārvieto savus 15 kauliņus. Galda virsmu veido 24 šauri trijstūri, kas tiek saukti par punktiem. Šie trijstūri ir sagrupēti četrās daļās, katrā pa sešiem. Šīs daļas sauc par māju, pagalmu, pretinieka pagalmu un pretinieka māju. Uzvar tas spēlētājs, kurš pirmais ir pārvietojis visus kauliņus uz savu māju un noņēmis no laukuma.
Tomāšs Plekanecs

Spēlētāja karjera

Savu profesionālā spēlētāja karjeru Plekanecs uzsāka jau 1998.—99. sezonā, aizvadot trīs spēles Čehijas Ekstralīgas kluba HC Kladno rindās. Nākamajā sezonā viņš tika izīrēts zemāku Čehijas līgu klubiem, taču 2000.—01. sezonā viņš nostiprinājās Kladno kluba sastāvā. 2001. gada NHL draftā Plekanecu ar kopējo 71. numuru izvēlējās Monreālas "Canadiens", taču Tomāšs vēl sezonu palika Eiropā. Savu pirmajā sezonā Ziemeļamerikā Plekanecs līdz debijai NHL neizlauzās, spēlējot vienīgi AHL klubā Hamiltonas "Bulldogs", taču 2003.—04. sezonā Plekanecs aizvadīja arī savas pirmās divas spēles "Canadiens" rindās. 2004.—05. sezonas NHL lokauta laikā Plekanecs turpināja spēlēt AHL, bet 2005.—06. sezonas sākumā Tomāšs jau bija izcīnījis savu vietu Monreālas klubā.
Čehijas hokeja izlases rindās Plekanecs kļuvis par 2001. gada Pasaules junioru čempionu, kā arī 2006. gada Pasaules čempionāta sudraba medaļas un 2011. gada bronzas medaļas laureātu. Izlases rindās Plekanecs spēlējis vēl trijos Pasaules čempionātos, kā arī 2010. gada olimpisko spēļu turnīrā.
Salaspils memoriāls

Salaspils memoriāls ir piemiņas memoriāls Salaspils novadā. Atklāts 1967. gadā bijušās Salaspils koncentrācijas nometnes (1941—1944) vietā, un tā kopējā platība ir 25 ha. Emocionāli iespaidīgais memoriālais ansamblis ir starptautiska mēroga un nozīmes brutālisma stila objekts, spilgts tēlniecības un arhitektūras sintēzes piemērs. Memoriāls iekļauts Latvijas kultūras kanonā. Memoriāls atrodas Salaspils novada Daugavas muzeja pārziņā.
Arhitekti: Gunārs Asaris, Ivars Strautmanis, Oļģerts Ostenbergs, Oļegs Zakamennijs.
Tēlnieki: Oļegs Skarainis, Ļevs Bukovskis, Jānis Zariņš.
Sergejs Moņa

Karjera

S. Moņa karjeru uzsāka dzimtdzimtās Saratovas klubā "Avtodor". Pēc tam pārcēlās uz Maskavas CSKA, ar ko izcīnīja 3 Krievijas čempiontitulus 2003., 2004. un 2005. gadā.
2004. gada NBA draftā viņu Portlendas "Trail Blazers" izraudzījās ar kopējo 23. kārtas numuru. NBA S. Moņa aizvadīja tikai vienu sezonu: 2005.—2006. gadā, spēlējot Portlendas "Trail Blazers" un pēc maiņas 2006. gadā 3 spēles arī Sakramento "Kings".
Nākamajā sezonā basketbolists atgriezās Krievijā, kur no 2006. līdz 2010. gadam pārstāvēja Maskavas "Dinamo". 2010. gadā viņš pārcēlās uz Maskavas apgabala "Himki", ar ko sezonas noslēgumā uzvarēja VTB līgā, bet nākamajā sezonā Eiropas kausā.
Kopā ar Krievijas izlasi uzvarēja 2007. gada Eiropas čempionātā, kā arī ieguva bronzas medaļas 2011. gada Eiropas čempionātā un 2012. gada vasaras olimpiskajās spēlēs. 2009. un 2010. gadā bija Krievijas izlases kapteinis.
Pērnavas ģimnāzija

Pērnavas ģimnāzija (igauņu: Pärnu Ühisgümnaasium) ir viena no Pērnavas ģimnāzijām, kas atrodas Kooli ielā 13 Pērnavā. 2014. gadā apvienota ar Pērnavas Hanzas ģimnāziju (Pärnu Hansagümnaasium). Tajā ir vienīgi vidusskolas (X-XII) klases.

Vēsture

Dibināta 1861. gadā kā Pērnavas proģimnāzija pie pilsētas tirgus laukuma Pikk ielā, 1865. gadā pārveidota par ģimnāziju ar mācībām vācu valodā (vācu: Pernausches Gymnasium). 1875. gadā pārcelta uz jaunuzceltu ēku Ķēniņa ielā 29 un pārdēvēta par Pērnavas vīriešu ģimnāziju, Baltijas rusifikācijas laikā mācības notika krievu valodā (krievu: Пярнуская мужская гимназия). 
Pēc Igaunijas Republikas dibināšanas 1918. gadā to apvienoja ar sieviešu ģimnāziju un pārveidoja par Pērnavas pilsētas apvienoto reālģimnāziju, 1922. gadā par Pērnavas Apvienoto ģimnāziju. 1927. gadā atjaunoja Pērnavas vīriešu ģimnāziju (igauņu: Pärnu Poeglaste Gümnaasium), 1935. gadā pārveidoja par Pērnavas 1. ģimnāziju.  
Otrā pasaules kara laikā 1942. gadā ģimnāzija pārtrauca darbību savā vēsturiskajā ēkā, kurā pēc kara 1948. gadā atvēra Pērnavas 3. vidusskolu, tagad ēkā darbojas Pērnavas Ķēniņa ielas pamatskola (Pärnu Kuninga Tänava Põhikool).  
1947. gadā tā atsāka darbību Nikolaja ielā, 1952. gadā ģimnāzija tika pārdēvēta par Pērnavas 1. vidusskolu un 1971. gadā pārcelta uz jaunu ēku Mai ielā. 1995. gadā tā ieguva Pērnavas Vispārīgās ģimnāzijas nosaukumu, 2014. gadā apvienota ar Pērnavas Hanzas ģimnāziju (Pärnu Hansagümnaasium) un pārcelta uz tās ēku Kooli ielā 13.

Audzēkņi

Aleksis Adolfi, Boriss Henrihsons, Alfrēds Kalniņš, Pauls Keress, Arnolds Luheērs, Hanss Rebane, Alfrēds Riekstiņš, Andrejs Skuja, Jēkabs Velme, Jānis Zēvers.
Roberts Lipsbergs

Spēlētāja karjera

Līdz 2012. gada vasarai Lipsbergs spēlēja Latvijā. 2011.—12. gada sezonu hokejists aizvadīja MHL līgas klubā HK Rīga. 2012.—13. gada sezonu uzsāka jau Ziemeļamerikā, spēlējot Rietumu hokeja līgas kluba Sietlas "Thunderbirds" rindās. "Thunderbirds" sastāvā Lipsbergs aizvadīja arī 2013.—14. gada sezonu, taču 2014. gada septembra nogalē pievienojās ECHL vienībai Stoktonas "Thunder". Pēc 15 tās rindās aizvadītām spēlēm Lipsbergs atgriezās WHL, kur noslēdza sezonu.
2015.—16. gada sezonas ievadā savainojuma dēļ ilgāku laiku nespēlēja, kā rezultātā Adirondekas "Thunder" rindās aizvadīja vien divas spēles. Novembra nogalē viņš tika aizmainīts uz citu ECHL klubu Jūtas "Grizzlies", taču sezonas turpinājumā nonāca jau Talsas "Oilers" rindās. 2016. gada rudenī no "Oilers" rindām tika atbrīvots un oktobra vidū pievienojās KHL klubam Rīgas "Dinamo". Turpmākajās trīs sezonas Lipsbergs "Dinamo" sastāvā neaizvadīja nevienu pilnu sezonu, daļu tās pavadot HK Liepāja, kas ir "Dinamo" fārmklubs.
Latvijas hokeja izlases sastāvā debitējis 2014. gada 19. aprīlī. Nepilnu mēnesi vēlāk komandas rindās devies uz 2014. gada Pasaules čempionātu, tajā aizvadot četras spēles. Lipsbergs spēlējis arī 2012., 2013. un 2014. gada Pasaules čempionātos junioriem.
Kačanovas pagasts

Vēsture

Kačanovas pagastu saskaņā ar Latvijas-Krievijas miera līgumu 1920. gadā atdalīja no Pleskavas guberņas Ostrovas apriņķa un pievienoja Latvijas teritorijai kā Kacēnu pagastu. 1944. gada 23. augustā, pēc tam, kad to Otrā pasaules kara laikā to ieņēma Sarkanā armija, pagastu pievienoja Pleskavas apgabalam.
Lihtenšteina (Saksija)

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1212. gadā.

Izglītība, kultūra un sports

Vietējā pilī atrodas koka skulptūru muzejs Daetz-Centrum.
Jāns Korts

Biogrāfija

No 1896. līdz 1900. gadam Jāns Korts mācījās Tartu ģimnāzijā, 1901. gadā Vācijas Amatnieku biedrības kursos.
No 1902. līdz 1905. gadam viņš studēja Štiglica Centrālajā tehniskās zīmēšanas skolā Sanktpēterburgā, bet bija spiests to pamest, jo piedalījās 1905. gada revolucionārajos notikumos.
No 1905. līdz 1908. gadam viņš mācījās Parīzē, kur studēja tēlniecību Parīzes Tēlotājas mākslas skolā (École des Beaux-Arts) un vairākās privātās darbnīcās. Parīzē dzīvoja līdz 1915. gadam.
No 1915. līdz 1916. gadam Jāns Korts strādāja Maskavā, bet 1916. gadā pārcēlās uz Tartu, kur kopā ar Konradu Megi, Nikolaju Trīku un Kristjanu Raudu aktīvi iesaistījās vietējā mākslinieciskajā dzīvē. Viņš dzīvoja Lai ielā 35 (ēku, kurā viņš mitinājās, rotā bareljefs).
No 1923. gada viņš dzīvoja un strādāja Tallinā, starp tā laika zināmākajiem darbiem ir skulpturālie gaismekļi pie administratīvās ēkas Tallinas Brīvības laukumā (Vabaduse väljak; tagad tur atrodas Tallinas pašvaldība), stirnas skulptūra Tallinas Kazu dārzā (Kitseaed, 1930).
No 1934. gada Jāns Korts strādāja PSRS, kur pārcēlās ar visu ģimeni. Bija Gžeļas keramikas rūpnīcas tehniskais direktors.
Jāns Korts nomira 51 gada vecumā 1935. gada 14. oktobrī Maskavā no pneimonijas. Apbedīts Tallinā Rahumē kapsētā. Māksliniekam par godu viņa vārdā nosauktas ielas Tartu un Tallinā.
Agrīnajā daiļrades periodā vērojama simbolisma ietekme. 1910. - 1920. gados viņš radījis vairākus portretus un tipoloģiskus igauņu zemnieku attēlojumus. 
Viņš ir autors obeliskam uz Jūlija Kuperjanova kapa (1925., Tartu Rādi kapsēta).
1923. gadā Raplā tika uzstādīts Pirmajā pasaules karā un Igaunijas brīvības cīņās kritušo Raplas novada iedzīvotāju piemiņai veltīts Jāna Korta veidots piemineklis no Sāremā dolomīta, diemžēl tas nav saglabājies. 
Jāna Korta darbi, tostarp bērnu galvu attēlojumi atrodas daudzos Igaunijas muzejos. Korta daiļradē centrālo vietu ieņem igauņu zemnieku portreti.
Kortam bija nozīmīga loma arī Igaunijas mākslinieciskās keramikas attīstībā.
B-bus

Vēsture

2003. gadā Beļģijas «MandelCar» un Latvijas «Blagovest tur» apvienojās, lai izveidotu jaunu pasažieru pārvadājumu zīmolu Latvijā «B-Bus». Beļģijas akcionāru uzņēmums «MandelCar Tourisme» jau no 1933. līdz 1940. gadam nodarbojās ar komercpārvadājumiem Beļģijā. No 1940. līdz 1945. gadam uzņēmumam piederošie autobusi tika konfiscēti pēc fašistiskās Vācijas kara valdības lēmuma, izņemot vienu autobusu, kas tika paslēpts mežā. 1945. gadā uzņēmuma vadība atjaunoja savu darbību ar šo vienīgo autobusu.
No 1963. gada līdz šim laikam «MandelCar Tourisme» veic sabiedriskā transporta pārvadājumus pēc valsts pasūtījuma un turpina paplašināt savu darbību. «MandelCar Tourisme» vairāk nekā 40 gadus darbojas sabiedriskā transporta pakalpojumu sektorā un ir ieguvis transporta pakalpojumu lietotāju uzticību.
Rūjienas ģerbonis

Heraldiskais apraksts

Ģerboņa vairogs ir sadalīts divās daļās. Apakšējā lielākā vairoga daļā uz sarkana fona ir attēlots zelta labības kūlis, kas simbolizē pārticību. Augšējā vairoga daļā uz zelta fona attēloti trīs zili linu ziedi. Linu ziedi norāda, ka pilsēta bija labi attīstīta linu audzēšana un apstrāde.
Mihals Kvjatkovskis

Karjeras sākums

2008. gadā Kvjatkovskis uzvarēja Pasaules junioru čempionātā individuālajā braucienā.

Omega Pharma–Quick Step

Viņa lielākā karjeras uzvara ir 2014. gada Pasaules čempiona tituls grupas braucienā. 
2015. gadā viņš uzvarēja Amstel Gold Race, gūstot savu pirmo uzvaru Pasaules čempiona statusā.

Team Sky

2016. gada 25. martā Kvjatkovskis guva savu pirmo uzvaru bruģētajās klasikās, E3 Harelbeke sprinta finišā pārspējot Peteru Saganu pēc tam, kad abi 30 kilometrus pirms finiša bija veikuši atrāvienu.
2017. gada 4. martā Kvjatkovskis uzvarēja 2017. gada Strade Bianche pēc uzbrukuma no četru favorītu grupas aptuveni 15 kilometrus no finiša un spēja noturēt pārsvaru un finišēt vienatnē. Līdz ar to viņš kļuva par otro braucēju aiz Fabiana Kančellāras, kurš šajās sacensībās uzvarējis vairākas reizes. 
Mēneša beigās Kvjatkovskis uzvarēja arī 2017. gada Milāna—Sanremo sacensībās triju dalībnieku sprintā pārspējot pasaules čempionu Peteru Saganu (Bora–Hansgrohe) un Quick-Step Floors braucēju Žiljēnu Alafilipu pēc tam, kad trio veica veiksmīgu atrāvienu sacensību pēdējā kāpumā — Poggio di San Remo. Tā bija viņa pirmā uzvara kādā no klasikas pieminekļiem.
29. jūlijā viņš uzvarēja Sansevastjanas klasikas sacensībās, sprintā pārspējot Toniju Galopēnu un Bauki Mollemu.
2018. gada martā Kvjatkovskis uzvarēja Tirreno—Adriatico daudzdienu sacensību kopvērtējumā. 2018. gada augustā uzvarēja Tour de Pologne sacensību kopvērtējumā.
Virzuļu sūkņi

Virzuļu sūkņi ar izlīdzinātu padevi

Lai iegūtu vienmērīgāku padevi, lieto speciālus virzuļu sūkņus. Zīmējumā parādīta divcilindru sūkņa shēma. Kā redzams, šajā gadījumā virzuļi nobīdīti fāzē par (180'). Analogi darbojas arī trīscilindru sūknis. Te virzuļi pārvietojas ar fāzes nobīdi par  (120'), ar to padeves svārstības ir daudz mazākas nekā viencilindra vai divcilindru sūknī.
Abpusīga darbības sūkņa shēma parādīta 3. attēlā. Padeve principā ir tāds pats kā divcilindru sūknim.Starpība tikai tā, ka padeve no vienas darba kameras ir nedaudz mazāka virzuļa kāta dēļ. Abpusīgas darbības sūkņa vidējo ražīgumu (padevi) aprēķina pēc formulas :
kur ir virzuļa kāta laukums
Diferenciālajā sūknī, tāpat kā abpusīgas darbības sūknī, šķidrumu padod spiedvadā abu pusperiodu laikā, līdz ar to samazinās spiediena un padeves svārstības. Diferenciālajā sūknī to panāk ar īpatnēju konstrukciju attēls 4. Plunžers kustoties pa y asi, izspiež šķidrumu no darba kameras. Tas daļēji aizplūst pa spiedvadu, bet piepilda arī kameru, ko plunžers atbrīvojis labajā pusē. Šeit uzkrāto šķidrumu padod spiedvadā nākamajā pusperiodā, kad plunžers pārvietojas uz augšu, un galvenajā darba kamerā šķidrumu iesūc.
Diferenciālajā sūkņa padeves grafiks līdzīgs abpusīgas darbības sūkņa padeves grafikam. Diferenciālā sūkņa priekšrocība ir tā, ka salīdzinājumā ar abpusīgas darbības sūkni tam ir tikai 2 vārsti. Tas ir ļoti svarīgi, vārsti ir tas sūkņa elements, kas visātrāk bojājas.

Gaisa kameras

Lai samazinātu spiediena svārstības un izlīdzinātu padevi, sūkņa spiedvadam pievieno gaisa kameras pierīko arī sūcējvadam, lai samazinātu inerces spēkus un līdz ar to neļautu  jūtami samazināties sūkšanas augstumam.

Darbības princips

Padeves pusperiodā šķidrumu neievada tieši spiedvadā, bet gan gaisa kamerā. Daļa šķidruma aizplūst pa spiedvadu, bet daļa uzkrājas kamerā, saspiežot tur ieslēgto gaisu. Virzuļa padevei samazinoties, gaiss sāk izspiest kamerā uzkrāto šķidrumu spiedvadā. Tādā kārtā padevi spiedvadā ievērojami izlīdzina. Gaisa slānis  amortizē arī spiediena triecienu.
Jo lielāku vēlamies panākt izlīdzināšanas pakāpi, jo lielākam jābūt gaisa kameras tilpumam. Vienkāršas darbības virzuļu sūkņos spiedvadam parasti pierīko gaisa kameru, kuras tilpums 14/18 reizes pārsniedz sūkņa darba tilpumu.
Tomass Dosons

Darbība šaha kompozīcijas laukā

Bijis Lielbritānijas Šaha problēmu biedrības prezidents (1931—1943), žurnāla "Problēmists" (angļu: The Problemist) dibinātājs, žurnāla "Šaha amatieris" (angļu: Chess Amateur) pasaku šaha un etīžu nodaļu redaktors (1916—1930) un "Britu šaha žurnāla" (angļu: British Chess Magazine) šaha uzdevumu nodaļas redaktors (1931—1951). Vairāku šaha kompozīcijai veltītu darbu autors.
No 1907. gada sastādījis aptuveni 6,5 tūkstošus dažādu žanru šaha kompozīciju, no tām publicējis aptuveni 5000, galvenokārt pasaku šaham veltītas kompozīcijas, 900 ortodoksālā tipa uzdevumus, 140 etīdes, daudzus retrogrādās analīzes uzdevumus. Izgudrojis vairākas jaunas pasaku šaha figūras (piemēram, "naktsjātnieks", "sienāzis"), izmainījis esošo figūru kustības likumus (skatīt: Garvilcis).
Latvijas Neredzīgo biedrība

Darbība

LNB dibināta 1926. gada 16. jūnijā kā Latvijas Neredzīgo savienība (1940-1946). No 1946. gada līdz 1991. gadam LPSR Neredzīgo Biedrība. Kopš 1992. gada Latvijas Neredzīgo biedrība. Tā darbojas saskaņā ar Statūtiem, kas reģistrēti Uzņēmumu reģistrā 1998. gada 19. martā (nr. 000800400). LNB apvieno cilvēkus ar nopietniem redzes traucējumiem. LNB darbojas Latvijas pilsētās un laukos.
Organizācija sniedz palīdzību saviem biedriem rehabilitācijas un sociālo jautājumu risināšanā, aizstāvot viņu intereses valsts un pašvaldību iestādēs, informējot sabiedrību par redzes invalīdu problēmām un iespējām. LNB izstrādā un realizē vispusīgas rehabilitācijas programmas, veicinot redzes invalīdu profesionālo apmācību viņu veselībai un spējām atbilstošos arodos, redzes zudumu kompensējošo palīgierīču - tiflotehnikas piejamību, izdod žurnālu "Rosme" redzīgo un Braila rakstā, organizē labdarības pasākumus, atbalsta Neredzīgo bibliotēkas, Strazdumuižas neredzīgo un vājredzīgo bērnu internātskolas, Latvijas Neredzīgo sporta savienības organizētos u.c. pasākumus.

Struktūra

LNB ir 12 teritoriālās organizācijas, kas kopā ar savām vietējām organizācijām praktiski nodrošina biedrības darbību Latvijas pilsētās un laukos, sniedzot palīdzību saviem biedriem rehabilitācijas un sociālo jautājumu risināšanā, aizstāvot viņu intereses valsts un pašvaldību iestādēs, informējot sabiedrību par redzes invalīdu problēmām un iespējām. LNB vadības institūcija ir Centrālā valde. 2012. gada 16. augustā notika 18. LNB kongress, kas tiek sasaukts reizi 5 gados. Kongress ievēlēja jaunu Centrālo valdi, par tās priekšsēdātāju tika ievēlēta Svetlana Sproģe.
Viena no lielākajām LNB teritoriālajām organizācijām ir Rīgas pilsētas organizācija, kas apvieno 650 biedrus. Organizācijas priekšsēdētāja ir Sarma Pārstrauta.
SIA "LNB Rehabilitācijas centrs" un tā 11 teritoriālie rehabilitācijas dienas centri visā Latvijā piedāvā apgūt iemaņas darbā ar datortehniku, izmantojot Braila displeju, runas sintēzes un palielinošās programmas. Braila raksta apgūšanu, rehabilitācijas un profesionālās apmācības iespējas redzes invalīdiem. 
LNB Informācijas dienests "Brailinform", izveidots 1993. gada 16. jūnijā, reizi mēnesī izdod žurnālu "Rosme" un citus informatīvos materiālus redzīgo un Braila rakstā par sabiedriskās dzīves aktualitātēm. 
LNB Sabiedriskais vēstures muzejs, atklāts 1986. gada 1. novembrī, uzkrāj un glabā dokumentus par redzes invalīdu vēsturiskiem notikumiem. Muzejā svākts plašs dokumentu klāsts par neredzīgo amatniecības vēsturi, biedrības dibināšanas un darbības dokumentiem.

Kā iestāties LNB?

Lai kļūtu par Latvijas Neredzīgo biedrības biedru, jāgriežas tuvākajā LNB vietējā vai teritoriālajā organizācijā. Nepieciešams personas rakstisks iesniegums (1. un 2. grupas redzes invalīdiem – arī VDEĀK (Valsts Darba ekspertīzes ārstu komisijas) uzziņas noraksts par redzes invaliditāti). LNB uzņem no 16 gadu vecuma.
20. februāris

20. februāris ir gada 51. diena pēc Gregora kalendāra. Līdz gada beigām ir atlikušas 314 (315 garajā gadā) dienas.
Vasarnīcu ciems

Vasarnīcu ciems ir ciemu klasifikācijas veids Latvijā, kuri ir veidojušies no dārzkopības sabiedrībām un vasarnīcu kooperatīviem.
Čaka Hāna

Biogrāfija

Čaka Hāna piedzima 1953. gada 23. martā Čikāgā, Ilinoisā, ASV. Kā dziedātāja viņa debitēja jau 1965. gadā, bez īpašiem panākumiem dziedot kopā ar dažādiem Čikāgas klubu mūziķiem, kā arī strādāja vietējā teātrī "Afro-Arts".
1972. gadā viņa pievienojās grupai "Ask Rufus", kas bija izveidojusies no grupas "American Breed" bijušajiem dalībniekiem, kur aizstāja vokālisti Poletu Makviljamsu. Ar jauno vokālisti grupa savu nosaukumu saīsināja līdz "Rufus" un aizsāka veiksmīgu karjeru.
Ar laiku Čaka Hāna visvairāk sāka izcelties no grupas "Rufus" sastāva un tādēļ 1978. gadā nolēma uzsākt solo karjeru (kopdarbam ar grupu "Rufus" viņa atgriezās 1979., 1981. un 1989. gados). Viņas singls "I’m Every Woman" iekaroja amerikāņu R&B topu virsotnes, bet sekojošie ieraksti "What Cha 'Gonna Do For Me" (1981) un "Got To Be There" tikai nostiprināja viņas pozīcija amerikāņu mūzikas tirgū. 1984. gada singls "I Feel For You" ieņēma otro vietu kopēja Amerikas hitu topā un bija līderpozīcijās arī britu topos. Tāda paša nosaukuma albums ieguva "platīna" statusu un ļāva Čakai Hānai iegūt Grammy kategorijā "Labākā R&B dziedātāja". Čaka Hāna turpināja savu solistes darbību, piedaloties citu mūziķu ierakstos: Stīvijs Vonders ("Higher Love"), Deivids Bovijs ("Underground"), Kvinsijs Džonss un Rejs Čārlzs ("I’ll, Be Good To You"). 1985. gadā viņa atgriezās britu Тор 20 ar dziesmām "This Is My Night" un "Eye To Eye", bet pēc četriem gadiem dziesmas "I’m Every Woman" remikss iekļuva britu Тор 10.
Stirnu apakšdzimta

Izplatība

Lielākā daļa stirnu apakšdzimtas sugu dzīvo Ziemeļamerikā un Dienvidamerikā. Eirāzijā sastopamas tikai 4 sugas. Latvijā no tām sastopamas 2 sugas: alnis (Alces alces) un Eiropas stirna (Capreolus capreolus).
Mūsdienās stirnu apakšdzimtas sugas kļuvušas par visizplatītākajiem un biežāk sastopamajiem pārnadžiem. Vēl nesenā pagātnē stirnu apakšdzimtas zinātniskais nosaukums bija Odocoileinae, kas tika atvasināts no visbiežāk sastopamās sugas - baltastes brieža (Odocoileus virginianus). Turklāt baltastes briedim ir viens no lielākajiem izplatības areāliem briežu dzimtā. Tas sākas Ziemeļamerikā pie polārā loka un beidzas Ekvadorā. Tā ir arī vissenākā modernā briežu dzimtas suga. Baltastes brieža vecākās fosilijas ir 3,5 miljonus gadu vecas. Par apakšdzimtas izcelsmes vietu tiek uzskatīta Eirāzija, lai gan fosilijas, kas ir 5 miljonus gadu vecas ir atrastas gan Eirāzijā, gan Ziemeļamerikā. Dienvidameriku stirnu apakšdzimtas sugas sasniedza vēlāk.

Izskats un īpašības

Stirnu apakšdzimtai piederošās sugas ir gan vislielākie briežu dzimtas dzīvnieki, gan mazākie. Lielākais ir alnis, kura svars var sasniegt 800 kg un vairāk, bet mazākie ir pudubrieži (Pudu), kas nekad nesver vairāk par 15 kg.
Vajadzīga soliste

Sižets

Padomju laika uzvaras gājiens, kad jauniešiem sāk rasties brīvais laiks, un bez mācībām un piecgades plānu pildīšanas ir parādījušās iespējas nodoties saviem hobijiem, arī mūzikai, jā, pat estrādes mūzikai.
Uz estrādes dziesmu konkursu Jūrmalā sabraukuši ansambļi no visām Baltijas republikām. Tikai  kolektīvam no Igaunijas pilsētiņas Valgas nav paveicies, jo ceļā viņu mašīnu par neatļautu krāsojumu aizturējusi milicija. Kad to uzzina viņu kaimiņpilsētas Valkas draugi — ansambļa "Valkas bebri" mūziķi, tā vadītājs Janka nolemj izpalīdzēt kaimiņiem un uzstāties viņu vietā. Taču ir viens šķērslis — jau kādu laiku ansambļa soliste, Evija, ir pārcēlusies uz Rīgu. Turklāt abi jaunieši, kas bijuši pāris, ir pašķīrušies. Bez solistes nav nekādu izredžu aizstāt igauņu draugu ansambli, jo visas dziesmas rakstītas duetam, Jankam ar Eviju. Tiek organizēts  plāns, tiek sarunāts mēģinājuma laiks glābšanas stacijā Saulkrastos, un Janka ar savu motociklu dodas glābt situāciju… Pa to laiku konkurss jau ir sācies. Vai viņiem izdosies?
Animālija

Animālija ir tēlotājmākslas žanrs vai atsevišķs darbs, kas atveido dzīvnieku.
Mākslinieku, kas darbojas animālijā, sauc par animālistu.
Biežāk animālijā tiek maksimāli precīzi atveidoti dzīvnieki, tomēr nereti šajā atveidojumā tiek atklātas arī atsevišķas cilvēkiem piemītošas īpašības, kas visbiežāk ir saskatāmas satīriskos vai alegoriskos darbos.

Žanra attīstība

Jau pirmatnējā mākslā tika attēloti stilizēti dzīvnieki, Ķīnā animālija radās 8. gadsimtā Tanu dinastijas laikā. Agrajos viduslaikos bija ļoti populārs "zvēru stils". Renesanses laikā parādās mākslas darbi, kuros dzīvnieki tiek attēloti reālistiski, kas ir redzams Pinazello un Albrehta Dīrera darbos. Izcili animālisti Eiropā bija Alberts Keips un Pauls Poters Holandē, Jans Feits un Franss Sneiderss Flandrijā. 20. gadsimta sākumā radās tendence attēlot dzīvnieku precīzi un naturālistiski kā dabas sastāvdaļu, tai piemērs ir Francijas gleznotājs Konstāns Truajons. Viens no Latvijas izcilākajiem animālistiem bija tēlnieks Teodors Zaļkalns.
Serāls

Serāls, arī serajs (itāļu: serraglio, cēlies no persiešu: سرای saray) bija slēgta turku dzīvojamo ēku vai telpu teritorija, kurā dzīvoja harēma locekļi. Turku valodā par saray sauc pili vai noteiktu slēgtu apdzīvotu vietu.
Parasti literatūrā par serālu sauc tieši Osmaņu impērijas sultānu rezidenci Topkapi pili Stambulā. Dažkārt tā var būt nosaukta arī kāda cita turku galma pils (katram princim bija sava pils) vai ēkas ap šādu pili.