2. Rīgas latviešu strēlnieku pulks

2. Rīgas latviešu strēlnieku pulks bija Latviešu strēlnieku bruņots formējums 1. Latviešu strēlnieku brigādes sastāvā, kas piedalījās Pirmā pasaules kara kaujās no 1915. līdz 1918. gadam. Pulku izveidoja no 2. Rīgas latviešu strēlnieku bataljona 1916. gada 3. novembrī. 1917. gada 30. decembrī pulku iekļāva Latviešu strēlnieku korpusā. Pēc Brestļitovskas miera līguma nosacījumiem 1918. gada 6. aprīlī pulku demobilizēja.

Bataljona izveide

2. Rīgas latviešu strēlnieku bataljonu sāka veidot 1915. gada 16. augustā pēc strauja Vācijas impērijas karaspēka uzbrukuma Rīgas virzienā no brīvprātīgajiem rīdziniekiem, kas vēl nebija sasnieguši iesaukšanas vecumu. Bataljona karogā bija attēlota Pērkona roka, kas met zibeņus uz tēvijas ienaidniekiem un uzraksts "Tēvu zemei grūti laiki, dēliem jāiet palīgā". 
Sākotnēji katrā bataljonā bija četras rotas un piecas komandas - izlūku, ložmetēju, jātnieku-spridzinātāju, sakaru un saimniecības. Bataljona personālsastāvs - 26 virsnieki, 7 ārsti un ierēdņi, 1246 instruktori un kareivji. Tajā bija arī 164 zirgi, 4 ložmetēji un 47 rati. Katrā bataljonā izveidojās savs kara orķestris. Ķekavas kauju 1916. gada vasarā bataljonā izveidoja papildus divas rotas.

Pulka izveide

Gatavojoties Ziemassvētku kaujām, 1916. gada 3. novembrī bataljonu pārveidoja par pulku un iekļāva 1. Latviešu strēlnieku brigādē. Pulkā bija astoņas rotas un astoņas komandas - ložmetēju, sapieru, jātnieku izlūku, kājnieku izlūku, sakaru, policijas, ieroču lasīšanas un tranšeju lielgabalu. Personālsastāvs - 50 virsnieki, 7 ārsti un ierēdņi, 1497 instruktori un kareivji, 8 savvaļnieki. Tajā bija arī 290 zirgi un 104 rati.

Likvidācija

Pēc Oktobra revolūcijas 1917. gada 30. decembrī 2. Rīgas latviešu strēlnieku pulks tika iekļauts jaunizveidotajā Latviešu strēlnieku korpusā, kuru komandēja pulkvedis Jukums Vācietis. Korpuss sastāvēja no divām divīzijām, kuras komandēja Gustavs Mangulis un Pēteris Avens. 
Pēc Brestļitovskas miera līguma nosacījumiem 1918. gada 6. aprīlī Krievijas Padomju valdība izdeva rīkojumu par Latviešu strēlnieku pulku demobilizāciju un Latviešu strēlnieku divīzijas izveidi Sarkanās armijas sastāvā.

Kaujas pie Ķemeriem 1915. gadā

31. oktobra kaujā pie „Meža Odiņiem”: 1 kritis, 3 ievainoti.
2. novembra kaujā pie „Mežbeltēm” starp Sloku un Ķemeriem: 9 krituši, 39 ievainoti.
7./11. novembra kaujās Ķemeru tuvumā: 5 krituši, 28 ievainoti, 14 pazuduši.
18. novembra kaujā pie Smārdes kroga: 1 kritis, 1 ievainots.

Kaujas Tīreļpurvā un pie Ķekavas 1916. gadā

2. janvāra kaujā pie „Mangaļiem” Tīreļpurvā: 1 kritis.
18./19. janvāra kauja Jegansona mežā pie „Mangaļiem”: bez zaudējumiem
9. marta kaujā pie Bērzmentes: 7 krituši, 10 ievainoti.
21. marta kaujā pie „Frančiem” Ķekavas tuvumā: 128 krituši, pazuduši, 187 ievainoti.

Kaujas Nāves salā pie Daugavas 1916. gadā

2. maijā - 4. jūlija kaujās pie Ikšķiles priekštilta nocietinājumiem: 40 krituši, 188 ievainoti.
8. septembra kaujā pie Smārdes: 2 krituši, 38 ievainoti.
8./11. oktobra kaujā pie Ikšķiles priekštilta nocietinājumiem: 2 krituši, 23 ievainoti.
31. oktobra kauja Daugavas kreisajā krastā pie Ogres: 16 krituši, 2 ievainoti, 5 pazuduši.

Ziemassvētku kaujas 1917. gadā

5. janvāra kaujā Tīreļpurvā: 125 krituši, pazuduši, 275 ievainoti.
6./11. janvāra kaujās Tīreļpurvā: 26 krituši, 150 ievainoti, 26 pazuduši.
25. janvāra kaujā Tīreļpurvā: 63 krituši, 230 ievainoti, 133 pazuduši.
30./31. janvāra kauja Tīreļpurvā: bez zaudējumiem.

Mazās Juglas kaujas 1917. gadā

1./3. septembra kaujās pie Rīgas un Šmīziņkroga: 5 krituši, 19 ievainoti, 437 pazuduši.
10./11. oktobra kauja pie „Krustkalniem” un „Vecimmām” Jūdažu tuvumā bez zaudējumiem.