Efektīvais altruisms

Efektīvais altruisms ir filosofiska teorija un sociāla kustība, kas izmanto pierādījumus un rūpīgu analīzi, lai atrastu efektīvākos veidus, kā uzlabot pasauli. Efektīvie altruisti aicina izvērtēt visus mērķus un darbības, tad rīkoties tā, lai radītu lielāko pozitīvo ietekmi. Šī plašā un pierādījumos balstītā pieeja atšķir efektīvo altruismu no tradicionālā altruisma vai labdarības. Lai gan nozīmīga daļa efektīvo altruistu ir fokusēti uz bezpeļņas sektoru, efektīvā altruisma filosofija sniedzas daudz plašāk, piemēram, prioritizējot uzņēmējdarbības, zinātniskas un politiskas iniciatīvas, kuras pēc aplēsēm izglābtu vai uzlabotu visvairāk dzīvju. Ievērojamas ar efektīvā altruisma kustību saistītās personas ir Prinstonas filosofs Pīters Singers (Peter Singer), Facebook līdzdibinātājs Dastins Moskovics (Dustin Moskovitz) un Oksfordas filosofi Viljams Makaskils (William MacAskill) un Tobijs Ords (Toby Ord). Efektīvā altruisma kustību veido vairākas reģionālās un universitāšu nodaļas un organizācijas daudzviet pasaulē.

Filosofija

Efektīvais altruisms atšķiras no filantropijas ar tā uzsvaru uz kvantitatīvu labdarības mērķu un intervenču (angļu val. — interventions) salīdzināšanu, lai maksimizētu noteiktas morāles vērtības (piemēram, labklājību). Šajā ziņā tas ir līdzīgs konsekvenciālismam jeb seku ētikai, kurā morāli spriedumi par to, kas ir labs vai slikts, ir atkarīgi no tā, cik labas vai sliktas ir sekas. Konsekvenciālismu atbalsta vairākas efektīvā altruisma kustībā pazīstamas personas.

Mērķi

Mērķis (angļu val. — cause) ir noteikta kustība, kam indivīdi velta resursus un uzmanību (piemēram, malārijas izskaušana kā mērķis). Mērķis ir efektīvā altruisma kontekstā bieži lietots termins, kam nav saistības ar cēlonību. Savukārt joma (angļu val. — cause area) šajā kontekstā ir vairāku radniecīgu mērķu kopa (piemēram, globālā nabadzība kā joma).

Mērķu prioritizācija

Lai gan bezpeļņas organizāciju vidū ir augošs uzsvars uz efektivitāti un empīriskiem datiem, tas parasti tiek darīts tikai viena mērķa vai jomas ietvaros, piemēram, izglītības vai klimata pārmaiņu ietvaros. Efektīvie altruisti cenšas salīdzināt relatīvo svarīgumu starp dažādiem mērķiem.
Efektīvie altruisti cenšas identificēt un veltīt uzmanību mērķiem ar augstāko prioritāti, balstoties uz to, vai aktivitātes katra mērķa darbības lauciņā varētu efektīvi virzīt plašus mērķus, piemēram, palielināt cilvēku vai dzīvnieku labklājību. Vairākas organizācijas nodarbojas ar pētījumiem mērķu prioritizēšanā. Dažas mērķu prioritātes, ko efektīvie altruisti aplūko, ir galējā nabadzība attīstības valstīs, dzīvnieku ciešanas industriālajās fermās un cilvēces ilgtermiņa nākotne.

Izmaksu efektivitāte

Efektīvie altruisti tiecas identificēt labdarības iniciatīvas un projektus, kas ir ievērojami izmaksu efektīvi (rentabli) jeb kas panāk lielu daudzumu labuma par noteiktu naudas summu. Piemēram, tie izvēlas atbalstīt ietekmīgākos veselības pasākumus (angļu val. — health interventions), vērtējot to efektivitāti pret iztērētajiem līdzekļiem (piemēram, pret eiro) pēc izglābto dzīvību skaita, izglābtajiem kvalitātes koriģētiem dzīves gadiem (angļu val. — quality-adjusted life years jeb QALY) vai novērstajiem invaliditātes koriģētiem dzīves gadiem (angļu val. — disability-adjusted life years jeb DALY). DALY ir atslēgas rādītājs, ko izmanto Pasaules Veselības organizācija, piemēram, tādos pētījumos kā publikācijā "Pasaules slimību slogs" (angļu val. — Global Burden of Disease). Šo slimību slogu izsaka ar sliktas veselības, invaliditātes vai pāragras nāves dēļ zaudēto dzīves gadu skaitu.
Efektīvo altruistu organizācijas izmanto nejaušinātus, kontrolētus pētījumus (angļu val. — randomized controlled trials), kā primāro pierādījumu (angļu val. — evidence) avotu, jo tie tiek uzskatīti par uzticamiem zinātniskiem datiem pēc pierādījumu hierarhijas (angļu val. — hierarchy of evidence). Pēc šādiem pierādījumiem vadās veselības aprūpes politikā un praksē, jo tie samazina rezultātu nobīžu un neprecīzi secinātu cēloņsakarību risku. Noteikti medicīniskie pasākumi (piemēram, vakcinācija) jau tiek balstīti uz augstas kvalitātes pētījumiem medicīnā, tāpēc labdarības organizācijām ar šāda veida labdarības programmām ir zemāka pierādījuma nasta (angļu val. — burden of proof). Uzskatāmas akadēmiskās grupas, kas veic nejaušinātus, kontrolētus pētījumus dažādu pasākumu ietekmes izvērtēšanai ir Poverty Action Lab un Innovations for Poverty Action.
Efektīvo altruistu organizācijas apgalvo, ka atsevišķas labdarības organizācijas ir daudz efektīvākas par citām, kuras nesasniedz uzstādītos mērķus vispār vai tos sasniedz ar relatīvi augstākām izmaksām. Ietekmīgi projekti var būt 100 reižu efektīvāki tai ziņā, cik daudz tie uzlabo cilvēku veselību, nekā mazāk ietekmīgi projekti.

Administratīvās izmaksas

Izvērtējot labdarības organizācijas, tradicionāli par efektīvākām atzītas tās, kurām ir pēc iespējas mazākas administratīvās jeb pieskaitāmās izmaksas un proporcionāli augstākas projektu izmaksas (angļu val. — overhead cost). Taču efektīvo altruistu organizācijas šo standartu uzskata par vienkāršotu un nepilnīgu. Dens Palota (Dan Pallotta) norāda, ka labdarības organizācijām vajadzētu tērēt vairāk naudas, lai rīkotu līdzekļu piesaistīšanas kampaņas, ja tas kopumā nodrošinātu vairāk līdzekļu, ko ieguldīt labdarības pakalpojumos. Dīna Karlana (Dean Karlan) pētījums vēsta, ka efektīvākās labdarības organizācijas tērē lielāku budžeta daļu administratīvajiem izdevumiem nekā to mazāk efektīvās konkurentes, iespējams, tāpēc, ka administratīvajos izdevumos tiek iekļauti arī konkrētu darbību izvērtējumi ar mērķi noskaidrot to efektivitāti. Tādēļ papildu izdevumi administratīvai darbībai var palīdzēt novirzīt resursus vērtīgākajām aktivitātēm.

Robežietekme

Efektīvo altruistu organizācija GiveWell, kas izvērtē labdarības, uzsver to, cik svarīgs ir katras labdarības papildu finansējuma potenciāls (angļu val. — funding gap jeb room for more funding) jeb cik daudz papildu līdzekļu labdarības organizācija spēj efektīvi izmantot. Kopumā efektīvie altruisti uzskata, ka mērķi un labdarības iniciatīvas jāizvēlas, vadoties pēc robežvērtības (angļu val. — marginal value), ko resursi spēj pievienot papildus jau panāktajam.

Neitralitāte

Efektīvie altruisti noraida uzskatu, ka dažas dzīvības ir pēc būtības vērtīgākas par citām. Piemēram, tie uzskata, ka personai attīstības valstī ir vienlīdzīga vērtība personai attīstīto valstu sabiedrībā. Kā Pīters Singers (Peter Singer) uzsver:
Nav atšķirības, vai persona, kam es palīdzu, ir kaimiņa bērns 10 jardu attālumā no manis vai bengālis, kura vārdu es nekad neuzzināšu, desmit tūkstoš jūdžu attālumā. [...] Šis morālais skatpunkts pieprasa mūs skatīties pāri mūsu pašu sabiedrības interesēm. Agrāk [...] to būtu grūti iztēloties, bet tagad tas ir visai iespējams. No morāles skatpunkta bada novēršanai miljoniem ļaužu ārpus mūsu sabiedrības vajadzētu tikt uzskatītai par vismaz tikpat svarīgu kā īpašumtiesību normu ievērošanu mūsu sabiedrībā.
Daudzi efektīvie altruisti arī uzskata, ka nākotnes paaudzēm ir vienlīdzīga morāla vērtība ar tagadnē eksistējošām personām, tāpēc tie vērš uzmanību cilvēces eksistenciālā riska jeb cilvēces bojāejas varbūtības samazināšanai. Citi uzskata, ka dzīvnieku interesēm vajadzētu piešķirt līdzvērtīgu morālo svaru kā līdzīgām cilvēku interesēm, tāpēc šie efektīvie altruisti strādā, lai samazinātu dzīvnieku ciešanas, piemēram, industriālajās fermās.

Relatīvā bagātība

Daudzi efektīvie altruisti uzskata, balstoties filosofa Pītera Singera (Peter Singer) idejās, ka mums ir morāls pienākums novērst kaitējumus citiem, ja tādējādi kopumā neradām vēl lielāku kaitējumu. Jebkurš ar ienākumiem virs 47 000 pirktspējas paritātes pielīdzinātiem eiro gadā pārstāv 1% pasaulē bagātāko cilvēku. Tāpēc daudzi efektīvie altruisti ziedo nozīmīgu daļu savu ienākumu īpaši efektīvām labdarībām.

Hipotētiskā spriešana

Hipotētiskā spriešana (angļu val. — counterfactual reasoning) ir metode, kā izvēlēties rīcību, aplūkojot iespējamās alternatīvās sekas katras rīcības gadījumā. Efektīvie altruisti uzsver, ka hipotētiska spriešana ir svarīga, lai noteiktu, kura rīcība maksimizē pozitīvo ietekmi. Daudzi cilvēki pieņem, ka labākais veids, kā palīdzēt citiem, ir izmantojot tiešas metodes, piemēram, strādājot labdarībā vai darot sociālo darbu. Tā kā labdarības un sociālo pakalpojumu piedāvātāji parasti var atrast spējīgus darbiniekus, efektīvie altruisti salīdzina karjerā panākto labumu ar to, cik daudz laba būtu panākts, ja nākamais labākais kandidāts būtu pieņemts šajā pozīcijā. Pēc šādas spriešanas, tipiskās altruistiskās karjeras ietekme var būt daudz mazāka nekā šķiet.
"Pelnīšana, lai ziedotu" ir stratēģija, ko bieži efektīvie altruisti praktizē, izvēloties strādāt augstu atalgotā karjerā ar skaidri definētu mērķi ziedot lielas naudas summas labdarībai. Bendžamins Tods (Benjamin Todd) un Viljams Makaskils (William MacAskill) ir norādījuši, ka robežietekme kādām potenciāli neētiskām rīcībām šādā karjerā būtu maza, jo kāds cits viņu vietā visticamāk tāpat šīs potenciāli neētiskās rīcības būtu veicis, bet nebūtu radījis lielu pozitīvu ietekmi caur ziedojumiem.

Papildu finansējuma potenciāls

Papildu finansējuma potenciāls (angļu val. — funding gap jeb room for more funding) ir kritērijs, pēc kura novērtē to, cik lielu papildu labumu labdarība var panākt ar papildu finansējumu. Piemēram, labdarības organizācijai var būt daudz finansiālo līdzekļu, bet nepietiekams ekspertu darbaspēks, lai visus līdzekļus efektīvi pielietotu. Šādā gadījumā papildu ziedojumi neradīs lielu ietekmi un papildu finansējuma potenciāls būs mazs. Šo konceptu izmanto arī citas efektīvo altruistu organizācijas, piemēram, Giving What We Can un Animal Charity Evaluators. Atsaucoties uz GiveWell darbu, koncepts ir ticis aprakstīts arī Trinity University publikācijā "The Expositor", žurnālos "The Chronicle of Philanthropy" un "The Huffington Post".

Karjeras izvēle

Karjeras izvēle būtiski nosaka to, cik laba kāds var panākt, gan tieši (ar paša veikto darbu, kas uzlabo pasauli), gan netieši (ar karjerā nopelnītās naudas un līdzekļu ziedošanu efektīvākajām intervencēm). 80,000 Hours piedāvā karjeras ieteikumus cilvēkiem ar efektīvi altruistiskiem mērķiem un palīdz tiem maksimizēt savu pozitīvo ietekmi. 80,000 Hours apgalvo, ka karjeru vajadzētu izraudzīties gan pēc tūlītējās ietekmes (piemēram, caur veikto darbu vai ziedoto peļņu), gan pēc iegūtā karjeras kapitāla (piemēram, prasmēm, kuras var tālāk izmantot citviet).

Ziedošana

Efektīvais altruisms iedrošina ievērojamus ziedojumus labdarībai, tāpēc bieži popularizēšanas centieni fokusējas uz to, lai palielinātu daudzumu, ko cilvēki ziedo, vai lai identificētu organizācijas, kas vislabāk atbilst efektīvā altruisma kritērijiem. Labdarību izvērtētājs GiveWell lielākoties identificē labākās ziedošanas iespējas un labdarības organizāciju spēju izmantot papildu finansējumu. Giving What We Can tiecas uzsvērt abus aspektus, aicinot cilvēkus ziedot 10% no saviem mūža ienākumiem un iesakot noteiktas labdarības iniciatīvas, kurām ziedot. Giving What We Can labāko labdarības iniciatīvu ieteikumi palīdz cilvēkiem izlemt, kur ziedot.
Daudzi efektīvie altruisti ziedo ievērojami vairāk, nekā ierasts viņu apkārtējā sabiedrībā. Daži par morālu pienākumu uzskata mazināt ciešanas ar ziedojumiem, ja, atteicoties no noteiktiem pirkumiem, ietaupītie līdzekļi nerada sev salīdzināmas ciešanas. Šī iemesla dēļ daļa efektīvo altruistu ietur pieticīgu dzīvesstilu, lai spētu ziedot vairāk. Citi efektīvie altruisti tiecas palielināt savus kopējos ienākumus, lai ziedotu vairāk, nevis palielināt relatīvo ziedotā proporciju.

Piemērs

Apmācīt vienu suni par pavadoni aklai personai izmaksā 38 000 eiro. Savukārt veikt operāciju, lai ārstētu trihiāzi (trahomas stadiju), kas izraisa aklumu, bieži izmaksā 25 eiro attīstības valstīs. Šāda ķirurģiskā operācija 80% gadījumos ir efektīva. Tāpēc redzi var atjaunot aptuveni 1500 cilvēkiem par viena pavadoņsuņa izmaksām.

Mērķu prioritātes

Efektīvie altruisti principā ir gatavi atbalstīt jebkuru jomu, kurā ir potenciāls radīt lielāko labumu. Praksē cilvēki efektīvā altruisma kustībā ir izteiktāk prioritizējuši dažas noteiktas jomas, kurām veltīt uzmanību.

Globālā nabadzība

Dažām no agrākajām un ievērojamākajām ar efektīvo altruismu saistītajām organizācijām globālās nabadzības mazināšana ir bijusi populārākā joma, kam veltīt uzmanību. Labdarības izvērtētājs GiveWell ir apgalvojis, ka panāktais labums pret naudas vienību ir augstākais globālās nabadzības mazināšanas un attīstības valstu veselības problēmu risināšanas jomā, tāpēc tā vadošie ieteikumi ir bijuši saistīti ar šīm iniciatīvām.
Giving What We Can, The Life You Can Save un citas organizācijas vairāk vai mazāk koncentrējas uz globālās nabadzības mazināšanu, kā ticis uzsvērts Pītera Singera (Peter Singer) grāmatā "The Life You Can Save" (organizācijas nosaukuma avots), kas apgalvo, ka mums ir morāls pienākums ziedot vairāk galējās nabadzības mazināšanai.
Sākotnēji galvenais uzsvars tika likts uz tiešām stratēģijām, piemēram, veselības pasākumiem, naudas pārskaitījumiem, mikromaksājumiem un mikroaizdevumiem, taču efektīvajiem altruistiem interesē sistemātiskākas sociālās, ekonomiskās un politiskās reformas, kas veicinātu lielāku nabadzības samazinājumu ilgtermiņā.

Dzīvnieku labklājība

Daudzi efektīvie altruisti uzskata, ka dzīvnieku ciešanu samazināšana ir vērtīgs mērķis un ir ļoti lēti veidi, kā tās samazināt. Galvenā organizācija šajā jomā, kas ir saistīta ar efektīvo altruismu, ir Animal Charity Evaluators (ACE jeb agrāk saukta Effective Animal Activism), kas izvērtē un salīdzina dažādas dzīvnieku labdarības iniciatīvas. Efektīvo altruistu vidū ievērojami variē ieinteresētība dzīvnieku labklājībā. Vairums iestājas pret dzīvnieku industriālajām fermām, daudzi popularizē veģetāru vai vegānisku uzturu. Citiem arī rūp samazināt savvaļas dzīvnieku ciešanas, pat bezmugurkaulnieku, piemēram, kukaiņu, ciešanas. Ir arī efektīvie altruisti, kas atbalsta līdzcietīgu dabas pārvaldīšanu, lai samazinātu visu savvaļas dzīvnieku ciešanas.

Meta

Tā vietā, lai fokusētos uz darbībām ar tūlītēju ietekmi, daļa efektīvo altruistu cenšas attīstīt spēju palīdzēt nākotnē (tādējādi potenciāli kopumā vairāk). Otro pieeju dēvē par "meta". Daži efektīvie altruisti meklē veidus, kā panākt vislielāko ietekmi, palielinot pašas efektīvā altruisma kustības kapacitāti. Tas iekļauj efektīvā altruisma kustībā iesaistīto cilvēku skaita palielināšanu, kustības attīstību (efektīvo altruistu organizāciju efektivitātes un darbaspējas uzlabošanu) un mērķu pētīšanu (pētījumu veikšanu, lai noskaidrotu, kuri mērķi ir visefektīvākie).

GiveWell

Labdarības iniciatīvu izvērtētājs GiveWell tika aizsākts 2007. gadā. Tas galvenokārt identificē daudzsološākos mērķus un labdarības iniciatīvas, kam ziedot, un lielākā daļa tā ieteikumu bijuši veselības un nabadzības situācijas uzlabošanā attīstības valstīs. GiveWell ir daļa no efektīvā altruisma kustības, un tā spēja pārvietot līdzekļus efektīvākām labdarības iniciatīvām ir ievērojami uzlabojusies, pateicoties citu efektīvo altruistu organizāciju popularizēšanas centieniem.
2011. gada septembrī GiveWell paziņoja par GiveWell Labs dibināšanu, lai izvērtētu mazāk pētītus mērķus. 2014. gada augustā GiveWell paziņoja par projekta nosaukuma maiņu uz "Open Philanthropy Project", kas tapa kā sadarbības projekts starp GiveWell un Good Ventures, filantropisko biedrību, ko dibināja Facebook līdzdibinātājs Dastins Moskovics (Dustin Moskovitz) un viņa sieva Kari Tuna (Cari Tuna).

Giving What We Can

Giving What We Can (GWWC) ir kopiena ar cilvēkiem, kas ir ieinteresēti maksimizēt labumu, ko tie panāk ziedojot. Organizāciju 2009. gada novembrī līdzdibinājuši morāles filosofi Tobijs Ords (Toby Ord) un Viljams Makaskils (William MacAskill), un tā koncentrējas uz globālās nabadzības mazināšanu. Lai gan GWWC paši arī nodarbojas ar pētniecību, izvērtējot mērķus un labdarības iniciatīvas, tā lielākoties balstās uz citu organizāciju pētījumiem, piemēram, GiveWell. Giving What We Can solījums (angļu val. — pledge) ir iespēja cilvēkiem apņemties ziedot vismaz 10% no to mūža ienākumiem pašu izvēlētiem mērķiem, kas, viņuprāt, ir visefektīvākie. Giving What We Can pārvalda labdarības jumtorganizācija Centre for Effective Altruism.

80,000 Hours

80,000 Hours ir Oksfordā, Lielbritānijā bāzēta organizācija, kas pēta karjeras ar pozitīvu sociālo ietekmi un sniedz karjeras ieteikumus. Grupa uzsver, ka pozitīvo ietekmi, izvēloties noteiktu nodarbošanos, vajadzētu mērīt, spriežot hipotētiski, pēc izvēles rezultātā pievienotā labuma, nevis pēc tiešā veidā panāktā labuma. Tā izvērtē netiešus veidus, kā uzlabot pasauli, piemēram, saņemot augstu atalgojumu ierastā karjerā un daļu ziedojot, kā arī tiešus veidus, piemēram, zinātnisku pētniecību. Organizācijas nosaukums cēlies no 80 000 stundām, kuras persona vidēji pavadīs savas karjeras laikā.

Raising for Effective Giving

Raising for Effective Giving (REG) ir līdzekļu vākšanas (angļu val. — fundraising) organizācija, kuras mērķis ir aicināt veiksmīgus pokera un citu sporta veidu spēlētājus ziedot efektīvākajām labdarības organizācijām. REG biedri sola ziedot vismaz 2% no turnīros izcīnītās naudas un vismaz 3% no saviem spēlēs gūtajiem ienākumiem katru ceturksni ievērojami efektīvām labdarības iniciatīvām. 2016. gadā REG paplašināja savu līdzekļu piesaistes darbību arī finanšu industrijā.

Tobijs Ords

Tobijs Ords (Toby Ord) ir Oksfordas Universitātes ētiķis. Viņš atbalsta konsekvenciālismu jeb seku ētiku un interesējas par globālo nabadzību un katastrofiskiem riskiem. Viņš ir līdzdibinājis organizāciju Giving What We Can, kas aicina cilvēkus ziedot 10% no saviem ienākumiem labdarības iniciatīvām. Viņš pārtiek no £ 18 000 (21 000 eiro) gadā un atlikušo naudu ziedo labdarībai.

Viljams Makaskils

Viljams Maksaskils (William MacAskill) ir asociētais profesors filosofijā Oksfordas Universitātē. Viņš ir 80,000 Hours līdzdibinātājs un prezidents, līdzdibinātājs un viceprezidents Giving What We Can un autors grāmatai "Doing Good Better: Effective Altruism and a Radical New Way to Make a Difference". Makaskils ir solījis ziedot visus līdzekļus, kurus viņš nopelna virs $ 35 000 gadā (koriģējot atbilstoši inflācijai un dzīves izmaksām), organizācijām, kuras, pēc viņa uzskatiem, panāks vislielāko labumu.

Kritika

Liela daļa efektīvā altruisma kritikas līdzinās tai, kas vēsturiski izteikta pret dažādām utilitārisma formām. Tiek apšaubīta spēja pilnā un precīzā apmērā aprēķināt jebkuras rīcības sekas, jo mēs ļoti ierobežoti spējam paredzēt nākotni.
Liela daļa mūsdienu domstarpību par efektīvo altruismu ir saistīta ar ideju, ka var būt ētiski doties augsti pelnošā karjerā potenciāli neētiskās industrijās, ja tas ļauj ziedot vairāk naudas. Deivids Brukss (David Brooks), "The New York Times" žurnālists, ir kritizējis efektīvos altruistus, kas praktizē pelnīšanas stratēģiju, lai ziedotu, tas ir, doties pelnošā karjerā, lai ziedotu vairāk naudas. Viņš uzskata, ka lielākā daļa, kas strādā finanšu un citās augsti atalgotās industrijās, vērtē naudu savtīgu iemeslu dēļ, tāpēc šādu cilvēku vidū efektīvie altruisti kļūtu mazāk altruistiski. Citi efektīvie altruisti arī min šādu iespēju, tāpēc tie cenšas samazināt šo risku caur tiešsaistes kopienām un publiskiem solījumiem. Brukss arī apšauba, vai pret bērniem tālākās valstīs vajadzētu izturēties ar līdzvērtīgu morālo vērtību kā pret tuvāk esošiem bērniem. Viņš apgalvo, ka morālei vajadzētu būt "iekšēji cildinošai", kas ir līdzīgi tikumu ētikai.
Ziņu žurnālā "The Week" Paskāls Emanuels Gobri (Pascal-Emmanuel Gobry) apšaubījis, vai efektīvais altruisms spētu mainīt pasauli, apgalvojot, ka tas nav objektīvs skatījums uz filantropijas vērtību, bet tās vietā efektīvais altruisms esot metode ar pārlieku daudz filosofiskiem pieņēmumiem.
Žurnālā "Stanford Social Innovation Review" Kens Bergers (Ken Berger) un Roberts Penna (Robert Penna) no Charity Navigator apgalvo, ka efektīvie altruisti izvēlas pāris mērķus kā ievērības cienīgus un pārējos pasludina par "vērtīgu resursu izniekošanu." Viljams Makaskils (William MacAskill) atbildējis šajā pašā žurnālā, aizstāvot ideju par dažādu labdarības iniciatīvu efektivitātes izvērtēšanu.
Žurnālā "Jacobin" Metjū Snovs (Mathew Snow) raksta, ka efektīvais altruisms lūdz indivīdus izmantot savu naudu, lai sagādātu nepieciešamāko tiem, kuriem to izmisīgi vajag, bet tas neko nesaka par sistēmu, kura nosaka, kā nepieciešamākās preces tiek ražotas un izplatītas.