google/wiki40b huggingface dataset:
Ciklobutāns

Vēsture

Ciklobutānu ieguvis vācu ķīmiķis Rihards Martins Vilšteters (Richard Martin Willstätter) no dibrompropāna un malonskābes etilestera nātrijorganiskā atvasinājuma.

Molekulas uzbūve

Ciklobutāna molekulai ir nedaudz ieliekta kvadrāta forma. Viens no oglekļa atomiem veido 25° leņķi ar pārējo 3 atomu plakni — tas notiek ūdeņraža atomu iekšmolekulārās atgrūšanās dēļ. Ciklobutānam ir saspriegti valences leņķi starp oglekļa atomiem, tomēr daudz mazākā mērā nekā ciklopropānam, tādēļ molekula ir stabilāka. Var būt divas ciklobutāna konformācijas, kas viegli pāriet viena otrā. Divaizvietotiem ciklobutāniem iespējama telpiskā izomērija, jo aizvietotāji var novietoties vienā pusē vai abās pusēs ciklam. Piemēram, pazīstami pieci ciklobutāndikarbonskābes izomēri — 3 struktūrizomēri (1,1-; 1,2- un 1,3-ciklobutāndikarbonskābe), turklāt 1,2- un 1,3- izomēriem savukārt iespējami cis- un trans-izomēri. Difenilētās ciklobutāndikarbonskābes sauc par truksilskābēm un truksīnskābēm — to molekulās pie katra oglekļa atoma pievienota vai nu karboksilgrupa, vai fenilgrupa. Truksilskābei abu veidu grupas novietotas ciklobutāna kvadrāta pretējos stūros un tai var būt pieci stereoizomēri, bet truksīnskābei abu veidu grupas ir blakus un tai ir 6 stereoizomēri.

Iegūšana

Iegūst galvenokārt no 1,4-dibrombutāna, ciklizēšanās reakcijā ar cinku atšķeļot broma atomus.

Atrašanās dabā

Daži truksilskābes un truksīnskābes izomēri atrodami kokas krūma lapās kopā ar kokaīnu un citiem alkaloīdiem.

Ķīmiskās īpašības

Ciklobutānam raksturīgas parastās alkānu reakcijas, piemēram, aizvietošanās reakcijas pēc brīvo radikāļu mehānisma. Gaismā reaģējot ar hloru, veidojas hlorciklobutāns. Hidrogenējot paaugstinātā temperatūrā platīna katalizatora klātienē, cikls atveras un rodas butāns.

Izmantošana

Ciklobutānu izmanto organiskajā sintēzē. Ciklobutāna atvasinājums oktafluorciklobutāns (C₄F₈) pieder pie freoniem.
5. marts

5. marts ir gada 64. diena pēc Gregora kalendāra (65. diena garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikusi 301 diena.
Čingishans

Izskats

Liela auguma, rudiem matiem, kuplu bārdu, zaļām acīm. Rašīds ed Dīns savā hronikā raksta: “Bordžigin nozīmē zilacainais, un, lai cik tas būtu dīvaini, visi Jesugei-bahadura, tā dēlu un uruka pēcteči, lielākoties ir zilām acīm un rudmataini vai blondi... Kā viņi [mongoļi] stāsta, tā ir valdnieka varas pazīme.” Sunu impērijas sūtnis Džao Huns apraksta: “Temūdžins ir ļoti liela auguma, ar augstu pieri un garu, biezu bārdu. Abul-Gazi savā hronikā raksta, ka visiem bordžiginiem “acis ir zili zaļas vai tumši zilas, kur acs zīlītei apkārt ir brūna josliņa.”

Dzīve

1185.(?) gadā Temūdžins apvienoja visas mongoļu ciltis, atjaunojot valsti. 1206. gadā, pakļāvis vairākas kaimiņu tautas, viņš pasludināja mongoļu impērijas izveidošanu un lielajā kurultajā tika ievēlēts par visu mongoļu valdnieku. Viņš kāpa tronī ar jaunu vārdu un titulu — "Čingishans" . 1211. gadā ar Čingishana dekrētu tika pieņemts impērijas oficiālais nosaukums: Jeke Mongol uls (Dižā Mongoļu valsts), ar galvaspilsētu Karakorumu (Horhorinu).
Viesturi (stacija)

Vēsture

Stacija tika atvērta 1925. gadā ar nosaukumu Tērvete. 1935. gadā nosaukums tika mainīts uz Viesturi. Otrā pasaules kara laikā pieturas punkta nosaukums tikai vāciski bija Brandenburg. Viesturos līdz 2001. gada augustam apstājās dīzeļvilciens Rīga—Liepāja, bet līdz 2010. gada 15. februārim — dīzeļvilciens Rīga—Reņģe. Kopš 2010. gada 15. februāra pieturas punkts bija neizmantots, bet no 2015. gada 25. oktobra līdz 11. decembrim Viesturos pieturēja vilciens Rīga—Dobele—Rīga un Rīga—Liepāja (uz Rīgu — 7:10 darbdienās; uz Dobeli — 19:20 pirmdienās līdz ceturtdienās; piektdienās uz Liepāju). Biļetes cena uz Rīgu bija 2,30 eiro, bet uz Dobeli 1,20 eiro.
Gdova

Vēsture

Dibināta 14. gadsimtā kā Pleskavas priekšpostenis. No 1431. līdz 1434. gadam tika uzcelta mūra pils, kuras drupas saglabājušās. Pilsētai vairākkārtīgi uzbrukuši zviedri un poļi. 1780. gadā Gdova ieguva pilsētas tiesības. Otrā pasaules kara laikā no 1941. gada 19. jūlija līdz 1944. gada 4. februārim - vācu okupācijā.

Cilvēki

1918. gadā Gdovas pilsētas sarkano spēku komandieris bija Jānis Fabriciuss.
Marta Lange

Biogrāfija

Marta Lange dzimusi 1903. gada 15. februārī Valmierā vienkāršu ļaužu – galdnieka un linu vērptuves strādnieces – ģimenē ar pieciem bērniem. Agrā bērnībā zaudējusi abus vecākus un savu mākslinieces mērķi sasniegusi pateicoties tikai lielai neatlaidībai un izturībai. 1921. gadā sākusi studēt filoloģiju Latvijas Universitātē, taču slimības dēļ pārtraukusi. 1923. gadā iestājās Latvijas Mākslas akadēmijā, iestājpārbaudījumam veidojusi Raiņa portretu cilnī. Cīnoties ar slimības sekām, ar vairākiem pārtraukumiem mācījusies Latvijas Mākslas akadēmijas Tēlniecības meistardarbnīcā K. Rončevska vadībā līdz 1932. gadam. Par diplomdarba tēmu izvēlējusies kapa pieminekļa kompozīciju. Studiju pārtraukuma periodā vairākus gadus strādājusi par sekretāri pie advokāta, vēlāk studiju laikā piestrādājusi par grāmatvedi akadēmijas studentu padomē. 1938. gadā devusies studiju braucienā uz Itāliju, Grieķiju un Ēģipti, kas sniedza atšķirīgus iespaidus par tēlniecības principiem un ietekmēja formveides paņēmienus turpmākajā radošajā darbībā.
1945. gadā uzņemta Mākslinieku savienībā ar portretu – Ata Kronvalda krūšutēlu. 1956.–1958. bijusi Mākslas fonda valdes priekšsēdētāja, kā arī darbojusies Tēlniecības sekcijas birojā. Izstādēs piedalījusies kopš 1935. gada, un Martas Langes darbi vēl joprojām tiek izstādīti latviešu mākslas nozīmīgākajās izstādēs un muzejos.
Mirusi 1985. gada 1. augustā Rīgā, apglabāta Rīgas Meža kapos.

Mākslinieciskā darbība

Marta Lange darbības sākumā pievērsusies memoriālajai un dekoratīvajai tēlniecībai. Padomju laikā galvenokārt strādāja portreta žanrā, atveidojot ievērojamus kultūras un mākslas darbiniekus, revolucionārus, darba varoņus (Komponista Emīla Dārziņa portrets, 1975; Divkārtējā Sociālistiskā Darba Varone slaucēja Marta Semule, 1960; Dzejnieka un cīnītāja Roberta Eidemaņa portrets, 1968). Liela nozīme darbu tēmas izvēlē bija mūzikai, kas mākslinieces dzīvē ieņēma stabilu vietu aiz tēlotājas mākslas. Strādājusi granītā, bronzā un šūnakmenī. Tēlnieces darba plastiku raksturo stingra tektoniskā uzbūve, virzība uz formu vispārinājumu, personības garīgās aktivitātes uzsvērums. Vairākus portretus māksliniece veidojusi kā monumentus un darbu iekšējā un ārējā monumentalitāte piemērota to uzstādīšanai sabiedriskās vietās. Pēdējās divās mūža desmitgadēs Marta Lange no jauna pievērsusies memoriālajai tēlniecībai, kuru laikā tapis viens no nozīmīgākajiem pieminekļiem, operdziedātājai Alīdai Vānei (1965). 
Māksliniece devusi ieguldījumu arī latviešu padomju tēlnieku ļeņiniānā – monumentālu V. Ļeņina portretu sārtā granītā Preiļu rajona Ļeņina kolhozam. Padomju Latvijas gados mākslas dzīves veidošanā liela nozīme bija arī Martas Langes aktīvajai sabiedriskajai darbībai.
Martas Langes darbi atrodas Latvijas Nacionālajā mākslas muzejā, izstāžu zālē Arsenāls, Jūrmalas pilsētas muzejā, Rīgas Meža kapos.
Samteņi

Latvijā

Latvijā sastopama 21 samteņu apakšdzimtas suga. Visparastākā un ekoloģiski plastiskākā suga ir parastais samtenis (Aphantopus hyperantus). Silam raksturīga suga ir parastais silsamtenis (Hipparchia semele), kas parasti nometas uz priežu stumbra un ar sakļautiem spārniem ir grūti pamanāms. Savukārt pļavās bieži var novērot pļavas vēršacīti (Maniola jurtina) un parasto sīksamteni (Coenonympha pamphilus). Divas sugas – purva brūnulis (Erebia embla) un lielais silsamtenis (Hipparchia alcyone) – iekļautas Latvijas Sarkanajā grāmatā.

Kopīgās īpašības

Samteņi ir vidēji lieli un lieli tauriņi. Spārni galvenokārt brūni, pelēki vai okerdzelteni. Samteņi kopumā ir samērā vāji lidotāji. Daudzas sugas izvairās no spožas saules un labprātāk uzturas ēnā vai pusēnā. Visiem samteņu kāpuriem ir šķelts (dubults) astes gals, turklāt lielākā daļa kāpuru barojas tikai ar viendīgļlapjiem un attīstās uz graudzālēm. Pārziemo tikai kāpuri.

Sistemātikas izmaiņas

Nesenā pagātnē samteņi tika klasificēti kā atsevišķa dzimta - Satyridae, bet balstoties uz jaunākajiem ģenētiskajiem atklājumiem ir veiktas vairākas izmaiņas sistemātikā. Samteņu apakšdzimtā mūsdienās tiek klasificētas arī Morphini, Brassolini un Amathusiini ciltis, kas kādreiz tika sistematizētas Morphinae apakšdzimtā vai atsevišķos gadījumos dzimtā. Ik pa laikam samteņu sistemātikā parādās jaunas izmaiņas un kopumā tauriņu klasifikācija mūsdienās ir ļoti mainīga un nenoteikta. Ļoti bieži ģenētiskie pētījumi atklāj savstarpējo radniecību daudz tuvāku, nekā to uzrāda morfoloģija. Kādreizējās ciltis kļūst par apakšciltīm vai otrādāk, bet kopējā sistemātikas tendence ir no sadrumstalotākas kļūt par monolītāku.
Mavriks Vulfsons

Dzīves gājums

Dzimis 1918. gada 7. janvārī Maskavā tirgoņa Hermaņa Vulfsona un viņa sievas Perlas ģimenē. Pēc Latvijas brīvības cīņu beigām 1921. gadā kopā ar vecākiem pārcēlās uz dzīvi Latvijā, mācījās 10. vācu pamatskolā, vācu komercskolā, vēlāk  Rīgas 4. vidusskolā un 2. valsts ģimnāzijā. 
1933. gadā iestājās Latvijas darba jaunatnes savienībā (komjaunatnē darbojās ar segvārdu M. Vilks). 
1936. gadā sāka studēt Latvijas Universitātes Mehānikas fakultātē, pēc Otrā pasaules kara sākuma 1939. gada nogalē viņu iesauca Latvijas armijā. Pēc Latvijas okupācijas strādāja laikraksta "Latvijas Kareivis" (vēlāk "Sarkanais Kareivis") redakcijā, bija redaktora vietnieks, 1940. gada rudenī iestājās Latvijas Komunistiskajā partijā.
No 1941. gada jūlija bija rotas poļitruks 201. latviešu strēlnieku divīzijā, vēlāk 43. gvardes latviešu strēlnieku divīzijas bataljona komisārs, apbalvots ar vairākiem ordeņiem.
Pēc kara beigām strādāja laikrakstā "Cīņa", līdztekus līdz 1953. gadam studēja LVU Ekonomikas fakultātē, tad bija "Rīgas Balss" redaktora vietnieks. 1962. gadā sāka strādāt Latvijas Mākslas akadēmijā par PSKP vēstures pasniedzēju, vadīja Latvijas TV starptautisko ziņu raidījumu "Globuss" un Latvijas Žurnālistu savienības starptautisko komentētāju sekciju.
Iesaistījās Atmodas kustībā, piedalījās LPSR Radošo savienību plēnumā, kur 1988. gada 2. jūnijā uzstājās ar runu par Latvijas okupāciju un atklāti nolasīja Molotova—Ribentropa pakta slepenos protokolus un publiskoja Latvijas okupācijas faktu.
1989. gadā bijis iekļauts izolējamo inteliģences pārstāvju sarakstā.
Piedalījās LTF dibināšanā, ievēlēts par PSRS tautas deputātu. Šajā statusā aktīvi iesaistījās Molotova-Ribentropa pakta izvērtēšanas komisijas darbā, PSRS Tautas deputātu 2. kongresā 1989. gada decembrī pasludināja šo paktu par spēkā neesošu kopš tā parakstīšanas brīža. Ievēlēts par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no Elejas, strādāja par tās Ārlietu komisijas priekšsēdētāju. Pēc uzrunas Ebreju genocīda upuru piemiņas dienā 1991. gada 24. novembrī Rumbulas memoriālā, kurā  latviešu tautai pārmeta "paššķīstīšanās trūkumu", pameta Ārlietu komisijas priekšsēdētāja amatu un darbojās atjaunotajā Latvijas Ārlietu ministrijā kā speciālo uzdevumu vēstnieks, pēc tam atsāka strādāt Latvijas Mākslas akadēmijā par sociālās psiholoģijas pasniedzēju. Leģionāru piemiņas dienā 1999. gada 16. martā nolika ziedus pie Brīvības pieminekļa un sacīja presei: "Šai būtu jābūt izlīguma, nevis konfrontācijas dienai" un piebilda, ka "tiešām daļa no cilvēkiem, kas dienēja vācu armijā, uzskatīja, ka viņi cīnās par brīvu Latviju, nevis pārstāv vācu armijas intereses".
Miris 2004. gada 8. martā.

Apbalvojumi un pagodinājumi

Apbalvots ar III šķiras Triju Zvaigžņu ordeni (2000) un 1991. gada barikāžu dalībnieka piemiņas zīmi. 
Teksasas štata Dalasas pilsētas (ASV) goda pilsonis.
Nātrene

Cēloņi

Nātreni var izraisīt, piemēram, medikamenti, uzturlīdzekļu lietošana, kā kokakola, olas, zivis, zemenes un vēži, smaržas, fizikāli kairinātāji (visbiežāk ultravioletais starojums) un aukstums, ķīmiskie aerosoli, ziedputekšņi, kā arī odu, bišu, lapseņu, blusu vai citu kukaiņu kodumi.
Oberlungvica

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1273. gadā. Nesenos laikos pilsēta attīstījusies kā zeķu ražošanas centrs.
Skangaļu muiža

Skangaļu muižas (vācu: Skangalshof) vai Skangales muižas kungu māja atrodas Priekuļu novada Liepas pagasta Skangaļos apmēram 110 km no Rīgas. Muižas ēkas un zeme ap tām mūsdienās pieder Pestīšanas armijai, kas atjaunotajā muižas kungu mājā izveidojusi viesu namu un Ūlofa Palmes muzeju. Pie tās atrodas Skangaļu muižas Bērnu atbalsta un sociālās aprūpes centrs.

Vēsture

Izveidojusies netālu no senākās Startu muižas (Stürzenhof). Zviedru Vidzemes laikā Skangaļu muiža atradās A. Ūksenšernas īpašumā. 1843. gadā Skangaļu muižu iegādājās J. A. fon Knīrīms, kopš 1890. gada  muižas īpašnieks bija viņa dēls Rīgas Politehniskā institūta rektors profesors Voldemārs fon Knīrīms (1849—1935). Pēc viņa iniciatīvas muižā tika izveidota praktisko mācību vieta topošajiem lauksaimniecības studentiem — uzceltas 30 ēkas, tai skaitā laboratorijas, auditorijas, lopu kūtis, staļļi un arī studentu un personāla mītnes. 
Latvijas brīvības cīņu laikā 1919. gada 22. jūnijā pie Skangaļu muižas notika Skangaļu kauja, kas bija viena no Cēsu kauju lielākajām sadursmēm. Pēc 1920. gada agrārās reformas muižas kungu māja ar 52 hektāriem zemes palika V. Knīrīma dzimtas īpašumā. Viņa Zviedrijā dzīvojošais mazdēls, vēlākais valdības vadītājs, Ūlofs Palme (1927—1986) ar savu māti Elizabeti (Elisabeth von Knieriem, 1890–1972), vecāko brāli Klāsu (Claës Palme, 1917—2006) un māsu Katarīnu (Catharina Palme Nilzén, 1920—2002) Skangaļos pavadīja bērnības vasaras. Katarīna Palme par šo laiku 1999. gadā publicēja atmiņu grāmatu “Vasaras Skangaļos” (Somrarna på Skangal).
Pēc Latvijas okupācijas Skangaļu muiža piederēja Padomju armijai, kas pie tās uzbūvēja Mārsnēnu (Liepas) lidlauku.
Latvijai atgūstot neatkarību, Palmes ģimene 1994. gadā atguva tiesības uz Skangaļu muižu un nolēma to atdāvināt Pestīšanas armijai. Muižas ēkās tika veikts remonts, bet skolai un bērnu internātam paredzēto namu 1997. gadā uzbūvēja pilnīgi no jauna. Skangaļu muižas atjaunošanas projekta aizbildne bija Zviedrijas princese Liliāna, kas 1997. gada 25. oktobrī iesvētīja jaunuzbūvēto skolu. 1998. gada septembrī pabeidza galvenās ēkas restaurāciju, bet skolas ēkas restaurācija tika pabeigta 1999. gada maijā.
2019. gada 22. jūnijā tika atklāts piemiņas akmens par godu Cēsu kauju dalībniekiem un Kalevlaste Maleva bataljona cīnītājiem.

Apraksts

Skangaļu muižas centru veido septiņas lielas ēkas ar granīta mūriem. Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas par Zviedrijas Pestīšanas Armijas līdzekļiem arhitekta Ulfa Andersa vadībā restaurēja muižas galveno dzīvojamo ēku un klēti. Tajā mūsdienās iekārtota viesu māja ar virtuvi un konferenču zāle, kā arī garīgās attīstības centrs.
Last.fm

Audioscrobbler un Last.fm

Esošais Last.fm radās no diviem atsevišķiem avotiem: Last.fm un Audioscrobbler, kuri tika apvienoti 2003. gadā. 
Audiocscrobbler 2002. gadā kā trešā kursa datorzinātnes projektu izveidoja Dienvidhemptonas Universitātes datorzinātņu students Ričards Džounss (Richard Jones). Viņš izveidoja pirmos spraudņus un atvēra lietotājprogrammas saskarni (Application Programming Interface), kurā darbojās vairākas mūzikas atskaņotājprogrammas dažādās operētājsistēmās.
 
Last.fm 2002. gadā kā interneta radio un mūzikas kopienas vietni, kas, izmantojot līdzīgus mūzikas profilus, ģenerē individuālas plejlistes izveidoja vāciešu un austriešu trio Fēlikss Millers (Felix Miller), Mihaels Breidenbruekers (Michael Breidenbruecker) un Tomass Vilomicers (Thomas Willomitzer). Vietne piedāvāja iespēju lietotājiem personalizēt savu profilu ar dažādām mūzikas izvēles un vērtēšanas opcijām. 2002. gadā vietne ieguva EUROPRIX Multimediju festivāla apbalvojumu un 2003. gadā tika nominēta prestižajai elektronikas, interaktīvās mākslas un datoranimāciju balvai Prix Ars Electronica.

CBS un dizaina pārveide

2007. gada aprīlī parādījās pirmās baumas, ka CBS korporācija plāno iegādāties Last.fm par 225 miljoniem mārciņu (450 miljoniem ASV dolāru). Tomēr 2007. gada 30. maijā tika paziņots, ka CBS nopircis Last.fm par 140 miljoniem mārciņu, atļaujot darbu turpināt esošajai vadības komandai. 2008. gada jūlijā tika palaists "jaunās paaudzes" Last.fm ar pārstrādātu izkārtojumu, jaunu krāsu shēmu un jaunām funkcijām. Šādas izmaiņas izraisīja nepatiku dažu lietotāju vidū, kuri sūdzējās par "neglītu un lietotājiem nedraudzīgu izkārtojumu", lēnumu un traucēkļiem. Tomēr mēnesi pēc dizaina izmaiņu veikšanas CBS paziņoja, ka dizaina izmaiņas ir veicinājušas 20% pieaugumu vietnes apmeklētāju kustības skaitā.
Paradigma

Paradigma morfoloģijā ir kāda vārda gramatisko formu sistēma — visu šī vārda vārdformu kopums.
Kādas vārdšķiras atsevišķo paradigmu kopumu mēdz saukt par tās paradigmatiku.
Šajā nozīmē termins paradigma ir ticis lietots jau kopš antīkās valodniecības laikiem, ja jākonkretizē, ka ir domāta tieši šī nozīme, mēdz izmantot precizēto apzīmējumu morfoloģiskā paradigma.
ASCII

Amerikas informācijas apmaiņas standartkods jeb ASCII (angļu: American Standard Code for Information Interchange) ir rakstzīmju kopa un kodējums, kas balstīts uz modernajā angļu valodā un citās Rietumeiropas valodās lietoto latīņu alfabētu. Visplašāk to izmanto datoros un citās komunikāciju ierīces lai attēlotu tekstu un kontrolētu ierīces, kas strādā ar tekstu. ASCII definē 7 bitu kodējumu un tur ir 95 attēlojami simboli (32 - 126).
Kā var redzēt, ASCII nenodrošina latviešu alfabēta burtus ar diakritiskajām zīmēm (ā,č,ē,ģ,ī,ķ,ļ,ņ,š,ū,ž).
Deju mūzika

Deju mūzika ir mūzika, kura ir speciāli radīta, kā dejas pavadījums. Tā var būt atsevišķa muzikāla darba formā vai arī, kā daļa no muzikālas aranžijas. Deju mūziku sīkāk iedala divos veidos: "dzīvā mūzika" un "ierakstītā mūzika"; galvenā šo veidu atšķirība ir tāda, ka "dzīvo mūziku" uz vietas izpilda kāda noteikta izpildītāju grupa: solists, duets, trio u.t.t. 20. gadsimta 70. gados parādījās "Disko" deju mūzikas žanrs, kurš šādi tika nodēvēts, jo "Disko" mūzika tika izpildīta vai atskaņota diskotēkās. 20. gadsimta 80. gados sāka attīstīties elektroniskā deju mūzika. Aptuveni 20. gadsimta 90. gados no deju mūzikas atdalījās "tehno" mūzika.
Vitālijs Šulakovs

Spēlētāja karjera

Savu profesionālā spēlētāja karjeru Šulakovs uzsāka 2003.—04. sezonā, debitējot Krievijas Superlīgas kluba Habarovskas "Amur" rindās. 2005.—06. sezonu aizsargs aizvadīja Maskavas "Spartak" sastāvā, taču tad atgriezās Habarovskā. 2011.—12. sezonā Šulakovs tika atzīts par oktobra labāko KHL aizsargu.
2012. gada maijā Šulakovs noslēdza divu gadu līgumu ar Ufas "Salavat Julajev", taču 2012.—13. gada sezonas otrajā pusē viņš tika aizmainīts uz Ņižņekamskas "Neftekhimik" rindām. "Neftekhimik" rindās aizvadīja pusotru sezonu, savukārt 2014. gada maijā noslēdza viena gada līgumu ar Toljati "Lada", kas tobrīd atgriezās KHL. 2015.—16. gada sezonu aizvadīja "Amur" sastāvā.
Ropaži

Nosaukuma izcelsme

Ropažu nosaukums, iespējams, ir cēlies no līvu vārda "Roudōpois", kas latviski nozīmē "dzelzs puisis" un vedina domāt, ka aizvēsturiskajos laikos šeit iegūta purva rūda dzelzs kausēšanai. Gadsimtu laikā sākotnējais vietvārds Roudōpois latīņu un vācu avotos ir mainījies uz Rodopoys, Rodepoys, Rodenpois, Rodenpoes, Rodenpeisz, līdz latviešu valodā ieguvis līvu vietvārdu latviskojumiem raksturīgo izskaņu "-aži" (kā Limbaži, Allaži u.c.).

Vēsture

Ropaži ir sena apdzīvota vieta, pirmo reizi rakstos minēta jau 1205. gadā Indriķa hronikā. Ap 1320. gadu uzcelta ordeņa Ropažu pils, kas tika sagrauta Livonijas kara laikā 16. gadsimtā. Pagasta centrs Ropaži ir bijis jau kopš 19. gadsimta, kopš 2009. gada - novada centrs.

Ģeogrāfija

Ropaži atrodas Viduslatvijas zemienes Ropažu līdzenumā. Ciems izveidojies Lielās Juglas kreisajā krastā tās vidustecē. Pie Ropažiem Lielās Juglas gultnē atsedzas dolomīts, krastos nelieli stāvkrasti.
Heinrihs fon Štriks

Dzīves gājums

Celies no Štriku dzimtas. Dzimis 1873. gada 16. jūlijā Vidzemes guberņas Pērnavas apriņķa Volvetu muižā (igauņu: Voltveti mõis, vācu: Tignitz) tās īpašnieka barona Aleksandra Oskara fon Štrika un viņa sievas Vilhelmīnes Frīderikes, dzimušas fon Kubes, ģimenē. 
Mācījās Tērbatas Kolmana privātģimnāzijā (1885-1890), studēja tieslietas Tērbatas Universitātē (1891-1893). Pēc studiju beigšanas bija Pērnavas apriņķa deputāts, miertiesnesis, auto un aero klubu biedrs. Pēc tēva nāves 1902. gadā kļuva par Volvetu muižas īpašnieku.
1905. gada 20. aprīlī salaulājās ar grāfieni Emmu fon Melinu. Pirmā Pasaules kara laikā it kā apgādājis vācu karaspēka vadību ar militāro informāciju, kas atviegloja tā iebrukumu Kurzemē. 
Kopš 1916. gada dzīvoja Stokholmā, kur nodibināja palīdzības biedrību baltiešiem. 1917. gadā šķīra laulību un salaulājās ar Irēni fon  Keizerlingu. Pēc tam, kad Vācijas karaspēks 1918. gada sākumā okupēja Vidzemi un Igauniju, Heinrihs fon Štriks atgriezās dzimtenē un 1918. gada jūlijā tika ievēlēts par Vidzemes bruņniecības landmaršalu. Būdams amatā, vadīja vietējo opozīciju Vācijas impērijas augstākajai armijas virspavēlniecībai tās plānos Baltiju anektēt, Vidzemes bruņniecības diplomātiskais pārstāvis Berlīnē. Viens no Kurzemes hercogistes atjaunošanas projekta, pēc tam Baltijas valsts aktīvs virzītājs. 11. novembrī Baltijas hercogistes reģentu padome iecēla Štriku par ārlietu komisāru un 14. novembrī viņš devās uz Stokholmu sarunu sākšanai ar Antanti par Baltenlandes valsts izveidošanu. 
Latvijas brīvības cīņu sākumā viņš Regeringsgatanas ielā Stokholmā fon Štriks atvēra informācijas biroju, kurā aizcināja pieteikties brīvprātīgos stāties Latvijas zemessardzē un doties uz Latviju karot ar lieliniekiem. Biroja vadītājs leitnants Alfonss Engmans laikrakstam Stockholms Tidningen intervijā stāstīja, ka, spriežot pēc atsaucības, tuvākā pusgada laikā plānojot savervēt 10 000 brīvprātīgo. Biroja rīcībā esot ievērojamas skaidrās naudas summas, kas saņemtas no ziedotājiem Baltijā, esot arī lidmašīna, ar kuru grasoties lidot uz Kurzemi, lai pārbaudītu, kā iekārtosies pirmie 300 brīvprātīgie, kam drīzumā jāierodas Liepājā. Savukārt kreiso izdevums Folkets Dagblad aktīvi protestēja pret šādām aktivitātēm, pieprasot, lai varas iestādes slēdz biroju un vervēšana nekavējoties tiktu pārtraukta.
Domājams, ka Vācijas izlūkdienestu organizētās Štrika sazvērestības skandāla dēļ 1919. gada 20. februārī bija spiests pamest dzimteni un apmetās uz dzīvi Berlīnē, kur norobežojās no politiskās dzīves. 
Miris 1938. gada 10. septembrī Neibrandenburgā, Vācijā.
Boikots

Boikots ir brīvprātīga un apzināta attiecību, darījumu pārtraukšana ar kādu valsti, uzņēmumu vai personu; arī to ignorēšana. Boikota nolūks ir radīt subjektam kādus ekonomiskus zaudējumus vai paust morālu sašutumu, mēģinot piespiest subjektu mainīt nevēlamo uzvedību.
Nikola (vācu dziedātāja)

Bērnība

Nikola piedzima Marlīzes un Zigfrīda Holcu ģimenē. 1971. gadā viņa pirmo reizi uzstājās skolas un uzņēmumu pasākumos. 1980. gadā dziedātāja piedalījās festivālā Schwäbisch Hall von Robert Jung. 1981. gadā ierakstīja savu pirmo dziesmu Jupiter-Records studijā, tā 22 nedēļas bija Vācijas mūzikas topu augšgalā un 2. vietā pārdotāko singlu topā.