Novgorodas kodekss

Atklāšanas vēsture

Kopš 1973. gada Novgorodas arheoloģiskās ekspedīcijas darbs akadēmiķa V. Jaņina vadībā tika koncentrēts uz Troickas izrakumu vietu, ko tā sauc pēc tuvējās viduslaiku baznīcas nosaukuma, senpilsētas Ļudinas ("Ļaužu") daļā gandrīz 6000 m² lielā iecirknī. Izrakumu teritorijā tika atklātas 46 ēkas, to skaitā turīgu ļaužu mājas un tiesas nams ar pilsētas mantnīcu. Gandrīz visi šeit atrastie teksti bija rakstīti uz bērza tāss, vaska plāksnītes bija ļoti retas un maz informatīvas. 2000. gada 13. jūlijā  tur XI gadsimta pirmā ceturkšņa slāņos tika atrastas trīs liepkoka plāksnītes 19×15×1 cm lielumā. Katrai plāksnītei ir taisnstūrveida padziļinājums (15×11,5 cm), kas piepildīts ar vasku, vidējai no tām šādi izgriezumi ir abās pusēs. Plāksnītēm ir atveres malās, kurās ievietotas koka tapas, lai tās savienotu vienā komplektā. Tādējādi koka grāmatā bija četras vaska lappuses jeb ceras. Pirmās un pēdējās plāksnītes ārējās puses pildīja kodeksa vāka funkciju. 
Ceras labi saglabājās, pateicoties purvainajai vietai, kurā tās atradās apmēram 1000 gadus.  Plāksnītes pilnībā piesūcās ar mitrumu, tāpēc tām nebija piekļuves skābeklim un rezultātā nebija apstākļu, kas ļautu mikroorganismiem izraisīt pūšanas procesu.

Apraksts un saturs

Novgorodas kodeksa (Psalmu) datēšanu galvenokārt nosaka fakts, ka tas atrasts 30 cm zem guļbūves un pusmetra attālumā no tās malas, kas deva ticamu dendrohronoloģisko 1036. gadu. Tā tiek uzskatīta par augšējo robežu iespējamajam laikam, kad plāksnītes nokļuva zemē. Daudzmaz droši var uzskatīt Krievijas kristīšanu 988. gadā par zemāko hronoloģisko robežu kodeksa izveidei. Upsalas universitātē tika veikta vaskā esošā oglekļa radioloģiskā analīze, kas ar 84% varbūtību norādīja uz 1015. gadu ± 35 gadiem. Dokumenta tekstā ir autora datējums, kurš nosauc 6507. gadu no pasaules radīšanas, tas ir, 999. gadu pēc mūsdienu kalendāra.

Pašreizējais statuss

Agrāki no slāvu dokumentiem ir tikai daži no senajiem bulgāru un horvātu uzrakstiem X gadsimtā, bet tos nevar klasificēt kā grāmatas. Novgorodas Kodekss ir agrākais zināmais rakstu piemineklis baznīcas slāvu valodas krieviskajam variantam un senākā Krievijas grāmata, kas sasniegusi mūsu laikus. 
Grāmatas primāro atjaunošanu veica V. Povetkins. Pašlaik Kodekss tiek glabāts un izstādīts Veļikijnovgorodas muzejā.

Psalmi

Uz paša kodeksa vaska saglabājušies 75. un 76. psalmi, kā arī neliela daļa no 67. psalma. Tas ir tā dēvētais „galvenais teksts” Novgorodas kodeksā, saskaņā ar kuru dokumentu bieži sauc par Novgorodas Psalmiem vai Novgorodas Psalmu grāmatu. Šis teksts ir viegli lasāms un nekavējoties kļuva pieejams studijām. "Kodeksa" tulkojuma valoda pamatā ir pareiza vecslāvu valoda, bet ar nelielām kļūdām dažu patskaņu — "jusu"  rakstībā, kas norāda uz rakstītāja izcelsmi no Krievzemes slāviem. Saskaņā ar A. Soboļevu,  paleogrāfiski un ortogrāfiski  teksts ir tuvs uzrakstiem uz X–XI gadsimta svina amuletiem no ziemeļaustrumu Bulgārijas un Rumānijas teritorijas, bet tekstoloģiski tulkojums atspoguļo nedaudz atšķirīgu tradīciju no vecākajiem pie mums nonākušajiem, senslāvu Sinaja psalmiem, un parāda lielāku tuvību sengrieķu oriģinālam. Jautājums par šīs tradīcijas izcelsmi ir strīdīgs, bet ticami, ka tā bija par aizsākumu tam psalmu tekstam, kas parādās vēlākos austrumslāvu izcelsmes pieminekļos. "Psalmu" teksts (tāpat kā slēptie teksti) ir rakstīts saskaņā ar tā saukto viena jera sistēmu , kurā ь burta vietā tiek izmantots ъ. 
Attiecībā uz dokumenta lingvistiskajām iezīmēm "Kodeksa" teksti ir visvairāk atklājoši, jo slēptajos tekstos daudzi burti (no kuru interpretācijas ir atkarīga tās vai citas valodas parādības klātbūtne) ir neskaidri.