google/wiki40b huggingface dataset:
1997. gada NHL drafts

1997. gada NHL drafts bija jau 35. NHL drafts, kurš notika 1997. gada 21. jūnijā Pitsburgā. Kopā tika draftēti 246 spēlētāji deviņās kārtās.
Progress MS-08

Krava

Kopējā kravas masa starta brīdī bija 2 494 kg. Īpašajās tvertnēs ietilpa degviela (640 kg), skābeklis (22 kg), gaiss (24 kg), ūdens (420 kg). Hermētiskajā kravas telpā (pavisam 1 388 kg) atradās iekārtas stacijas apkalpošanai un zinātniskajiem pētījumiem, pārtikas preces, apģērbs, higiēnas, medicīnas preces. Tur bija arī nanopavadoņi Tanjuša-JuZGU-3 un Tanjuša-JuZGU-4, kā arī ICARUS antena Vācijas Aerokosmiskā centra vajadzībām. Nanopavadoņus brīvā lidojumā palaida un antenu uz Zvezda moduļa uzstādīja 2018. gada augustā iziešanas kosmosā laikā.

Lidojuma gaita

Sākotnēji Progress MS-08 bija plānots palaist 2018. gada 11. februārī, un pēc diviem Zemes apriņķojumiem (aptuveni trīs stundās) tas saslēgtos ar SKS. Līdz tam visi Progress uz staciju lidoja vai nu divas diennaktis vai sešas stundas. Tehniskas kļūmes dēļ starts tika pārcelts uz 13. februārī, bet tad SKS varēja sasniegt tikai pēc divu diennakšu shēmas.
Progress MS-07 tika palaists 2018. gada 13. februārī 08:13:33 UTC ar nesējraķeti Sojuz-2.1a no Baikonuras kosmodroma.
Saslēgšanās ar staciju automātiskā režīmā notika 15. februārī 10:38 UTC pie Zvezda moduļa.
2017. gada 23. augustā 03:16 UTC Progress MS-08 atvienojās no SKS. Autonomā lidojuma laikā tika veikts zinātnieks eksperiments.
30. augustā kravas kuģis nogāja no orbītas. Tas iegāja Zemes atmosfērā un sadega. Nesadegušās daļas aptuveni 03:07 UTC iekrita Klusajā okeānā.
Sākumlapa

Vērtīgs raksts

Eiropas Savienības valodas ir valodas, kuras lieto Eiropas Savienības dalībvalstīs. Tās iekļauj 24 ES oficiālās valodas, kā arī daudzas citas.
Eiropas Savienībā valodu politika ir dalībvalstu kompetencē un ES nav kopējas valodu politikas. Eiropas Savienības institūcijām ir tikai atbalstoša loma valodu jomā, kas pamatojas uz funkciju decentralizācijas principu. ES loma ir dalībvalstu sadarbības veicināšanā, kā arī veicināt Eiropeisku dimensiju dalībvalstu valodu politikā. ES mudina visus savus pilsoņus uz daudzvalodību, respektīvi, lai tie bez savas dzimtās valodas pārvaldītu vēl vismaz divas valodas. Kaut arī ES ir visai niecīgi panākumi šajā jomā, jo izglītības programmu saturs arī ir katras dalībvalsts kompetencē, tomēr vesela rinda ES finansētu programmu stimulē valodu apgūšanu un lingvistisko daudzveidību. 
(lasīt visu rakstu)
Raņķu pagasts

Daba

Atrodas Kursas zemienes Pieventas līdzenumā. Augstākā vieta - 50,6 m vjl.

Vēsture

Mūsdienu Raņķu pagasta teritorijā vēsturiski atradās Allažu muiža (Gut Allaschen), Jeras muiža (Gut Irgen), Raņķu muiža (Gut Ranken, Raņķi), Vāres muiža (Gut Wahrenhof).
1935. gadā Kuldīgas apriņķa Raņķu pagasta platība bija 151 km² un tajā dzīvoja 1631 iedzīvotājs. 1945. gadā pagastā izveidoja Raņķu un Savenieku ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Raņķu ciems ietilpis Skrundas (1949-1959), Saldus (1959-1962) un Kuldīgas (pēc 1962. g.) rajonos. Raņķu ciemam 1954. gadā pievienoja Pumpuru ciema kolhoza «Ziedonis» teritoriju. 1962. gadā pievienoja likvidēto Savenieku ciemu, bet kolhoza «Ziedonis» teritoriju pievienoja Skrundas lauku teritorijai. 1975. gadā notika teritoriju apmaiņa ar Skrundas lauku teritoriju, bet 1977. gadā daļu ciema teritorijas pievienoja Snēpeles ciemam. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Raņķu pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Skrundas novadā.

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas ir Raņķi (pagasta centrs), Smilgas, Līdumnieki.
Raivis Dzintars

Biogrāfija

2001. gada vasarā R. Dzintars beidza Rīgas 77. vidusskolu un iestājās Latvijas Universitātes Sociālo zinātņu fakultātes Politikas zinātnes nodaļā. 2004. gada rudenī kļuva par žurnālistu laikrakstā "Latvijas Avīze". Bijis "Daugavas Vanagu Latvijā" Rīgas Laumaņa nodaļas vadītājs. 2010. gadā ieguvis sociālo zinātņu bakalaura grādu politikas zinātnē. Brošūru "Pozitīvais nacionālisms" un "Ceturtā atmoda" autors.
R. Dzintars ir precējies, kopā ar sievu Martu audzina divus dēlus. Ir latviešu studentu korporācijas "Vendia" biedrs.

Politiskā darbība

Vēl skolas laikā, 2000. gada augustā, R. Dzintars izveidoja nacionāli noskaņotu jauniešu grupu ar nosaukumu "Visu Latvijai!". 2006. gada 14. janvārī, "Visu Latvijai!" pārtopot par politisku partiju, tika ievēlēts par partijas priekšsēdētāju un līdz ar to apturēja darbību žurnālistikā.
Iekļauts partijas "Visu Latvijai!" deputātu kandidātu sarakstā 9. Saeimas vēlēšanās un visos vēlēšanu apgabalos (izņemot Latgales) kandidējis ar 1. kārtas numuru, taču, tā kā "Visu Latvijai!" nepārvarēja 5% barjeru iekļūšanai Saeimā, ievēlēts netika. Vēlēšanās ieguva 5897 plusiņus un 82 svītrojumus. 2007. gada 18. novembrī "Visu Latvijai!" 3. kongresā R. Dzintars nolika partijas priekšsēdētāja pilnvaras un lūdza viņa vietā par partijas priekšsēdētāju ievēlēt Imantu Parādnieku, bet pats ieņēma partijas Valdes priekšsēdētāja vietnieka amatu. 2008. gada 7. decembrī "Visu Latvijai!" 4. kongresā līdz ar I. Parādnieku tika ievēlēts par vienu no diviem partijas līdzpriekšsēdētājiem.
2010. gadā ievēlēts 10. Saeimā no Nacionālās apvienības, ko "Visu Latvijai!" veidoja kopā ar partiju "Tēvzemei un Brīvībai/LNNK". 2011. gadā abas partijas apvienojās, par jaunās partijas vienu no līdzpriekšsēdētājiem kļuva R. Dzintars. Tā paša gada rudenī Saeimas ārkārtas velēšanās ievēlēts 11. Saeimā. 2014. gadā tika ievēlēts arī 12. Saeimā. 2014. gada decembrī nolika deputāta mandātu uz bērna kopšanas atvaļinājuma laiku, kas beidzās 2015. gada maijā. 2018. gada rudenī ievēlēts 13. Saeimā.
Emša Ministru kabinets

Induļa Emša vadībā Latvijas Republikas Ministru kabinets darbojās laika posmā no 2004. gada 9. marta līdz 2. decembrim.
Andrejs Ērglis

Dzīves gājums

Dzimis 1964. gada 25. decembrī Rīgā, Paula Stradiņa mazdēls, bērnībā viņu stipri iespaidojusi vecmāmiņa Ņina Stradiņa.
Mācījās Rīgas 1. vidusskolā, studēja Rīgas Medicīnas institūta (RMI) Ārstniecības fakultātē (1983-1989). Pēc studiju beigām sāka strādāt par asistentu Latvijas Kardioloģijas institūta Koronārās sirds slimības pētniecības laboratorijā, no 1991. gada par kardiologu un radiologu Paula Stradiņa klīniskajā universitātes slimnīcā (PSKUS). Papildinājās Stenforda Universitātē ASV (1993) un Monaša Universitātes medicīnas centrā Melburnā Austrālijā (1994).
1999. gadā viņš kļuva par PSKUS Invazīvās un neatliekamās kardioloģijas nodaļas vadītāju, bet 2005. gadā par Latvijas Kardioloģijas centra vadītāju un Latvijas Kardiologu biedrības prezidentu. Tāpat 2005. gadā viņš kļuva par Amerikas kardiologu koledžas īsteno locekli (Fellow of the American College of Cardiology, FACC) un Eiropas kardiologu biedrības īsteno locekli (Fellow of the European Society of Cardiology, FESC). 2006. gadā A. Ērglis Latvijas Universitātē aizstāvēja promocijas darbu „Sarežģītu sirds vainagartēriju bojājumu ārstēšana ar perkutāno koronāro intervenci un restenoze”.
2007. gadā viņu ievēlēja par LU Medicīnas fakultātes asociēto profesoru, 2008. gadā par LU Kardioloģijas zinātniskā institūta direktoru un par LZA korespondētājlocekli.
"Dzīves kvalitātes pamatu pamats ir fiziskās aktivitātes. Un tas ir katra cilvēka disciplīnas jautājums – tāpat kā mēs turam savu māju un sētu kārtībā, jātur kārtībā arī savs ķermenis un jākustas. " Andrejs Ērglis.
Arnolds Deglavs

Biogrāfija

Arnolds Deglavs piedzima 1904. gada 15. oktobrī. 1931. gadā piedalījies 4. Saeimas vēlēšanās no Strādnieku un zemnieku partijas saraksta. Sākotnēji nav ievēlēts, taču pēc tam, kad Fricis Bergs nolika mandātu, Deglavs kļuva par deputātu viņa vietā.
Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā kļuva par Rīgas pašvaldības vadītāju — pilsētas pagaidu izpildkomitejas priekšsēdētāju. Amatā bijis līdz 1941. gadam, kad PSRS zaudēja Rīgu. Amatā atgriezies 1944. gadā, līdz ar padomju karaspēka atgriešanos. Pēc kara noslēguma amats pārsaukts par Rīgas pilsētas darbaļaužu deputātu padomes izpildkomitejas priekšsēdētāju. 1951. gadā viņu nomainīja Edgars Apinis.
Pēc nacionālkomunistu kustības apspiešanas 1959. gadā Deglavs bija viens no cilvēkiem, ko pazemināja amatā. Miris 1969. gada 22. oktobrī.
Eiropas Padomes konvencija par vardarbības pret sievietēm un vardarbību ģimenē novēršanu un apkarošanu

Eiropas Padomes Konvencija par vardarbības pret sievietēm un vardarbību ģimenē novēršanu un apkarošanu, zināma arī kā Stambulas konvencija, ir Eiropas Padomes konvencija pret vardarbību pret sievietēm un vardarbību ģimenē, kuru parakstīšanai sagatavoja Stambulā 2011. gada 11. maijā. Konvencijas mērķis ir vardarbības novēršana, upuru aizsardzība un "vainīgo nesodāmības izbeigšana". 2016. gada maijā to bija parakstījusi 41 valsts. 2012. gada 12. martā Turcija kļuva par pirmo valsti, kas to ratificējusi, tai no 2013. līdz 2016. gadam sekoja vēl 20 valstis. Konvencija spēkā stājās 2014. gada 1. augustā.
Latvijas vārdā to 2016. gada 18. maijā parakstīja Labklājības ministrs Jānis Reirs, taču, lai konvencija stātos spēkā, tā jāratificē arī Saeimā.
Auglis

Auglis (latīņu: fructus) ir termins, kurš tiek lietots ar dažādām nozīmēm atkarībā no konteksta. Visbiežāk tas tiek lietots botānikā, kur ar šo terminu apzīmē segsēkļu vairošanās orgānu, kas sēklu nogatavošanās laikā attīstās no auglenīcas.

Forma un izmērs

Augļu formas var būt dažādas. Tas galvenokārt ir atkarīgs no augu sugas. Pēc formas izšķir apaļus, sfēriskus, koniskus, cilindriskus, gandrīz cilindriskus, eliptiskus, ķīļveida, olveida, sirdsveida, zvanveida, iegarenus, neregulārus un citu formu augļus. Būtībā katrai sugai ir raksturīga sava īpašā augļu forma.

Ķīmiskais sastāvs

Svaigos augļos lielāko daļu aizņem ūdens, kas tajos parasti ir vairāk par 70%. Augļi vidēji ir bagātāki ar ogļhidrātiem nekā dārzeņi, bet pārējo uzturvielu vidējie daudzumi starp augļiem un dārzeņiem ir diezgan līdzīgi un nelieli. Olbaltumvielas augļos un dārzeņos parasti ir ne vairāk kā 3,5%, bet tauki ne vairāk kā 0,5%, tomēr abi ir bagāti ar dažādiem vitamīniem, minerālvielām un polifenoliem.
Augļu un dārzeņu vidū gan ir arī izņēmumi, kuros iepriekšminēto vielu daudzumi var stipri pārsniegt vai arī būt zem noteiktajām robežām, piemēram, rozīnēs un datelēs ir zems ūdens saturs, pākšaugi, pupas un zirņi ir bagāti ar olbaltumvielām, savukārt avokado un saldajā kukurūzā ir salīdzinoši daudz tauku.
Sietnieki

Ciema rašanās

Pirmo reizi Sietnieki kā sādža rakstos minēta 1885. gadā. Pēc tautas skaitīšanas datiem 1897. gadā Sietniekos bijuši sešimāju saimnieki ar 38 cilvēkiem saimēs. 1906. gadā sādžai "Сетнекь" zemes platība bijusi 144 desetīnas ar četrām sētām, kurās dzīvojuši 39 cilvēki. 1935. gadā bijuši 9 saimnieki. 1943. gadā ciemā bijušas 11 sētas un dzīvojuši 37 ļaudis. Vēlākos padomju varas gados daļu māju nopostīja Krustpils lidlauka celtniecības laikā.
2009. gadā Sietniekos dzīvojuši 9 iedzīvotāji un bija mājas: Kaijas, Kalna Sietnieki, Cīrulīši, Strautlejas, Vaidavas, Kalnvidi.
Pasaules U-17 čempionāts basketbolā sievietēm

Pasaules čempionāts basketbolā sieviešu U-17 izlasēm ir basketbola turnīrs Pasaules sieviešu basketbola izlasēm, kuru sastāvā ir 17 gadus vecas un jaunākas basketbolistes. Čempionāts notiek kopš 2010. gada un tiek organizēts ik pēc diviem gadiem.
2016. gada Pasaules čempionātam ir kvalificējusies arī Latvijas izlase.
Latvijas Universitātes Botāniskais dārzs

Vēsture

Dibināts 1922. gadā, sākumā atradās Dreiliņos un bija Latvijas Universitātes Augu morfoloģijas un sistemātikas institūta pārziņā. Kopš 1926. gada atrodas agrākās Volfšmita muižiņas vietā.

Struktūra

LU Botāniskajam dārzam ir vairākas nodaļas, kas tālāk iedalītas sektoros, laboratorijās. Tajā nodarbojas ar dekoratīvās dārzkopības un apzaļumošanas zināšanu pamatu izstrādi, augu introducēšanu un eksperimentālajiem pētījumiem. Botāniskā dārza teritorijā atrodas Latvijas Universitātes Astronomijas institūta Zemes mākslīgo pavadoņu novērošanas stacija un Latvijas trigonometriskā tīkla ģeodēziskais sākumpunkts.
Botāniskā dārza augu kolekcija sastāda apmēram 8300 taksoni, no kuriem apmēram 2000 ir tropu un subtropu augi. Apmēram 750 taksonu atrodami dendrārijā, tāpat te atrodama krāšņumaugu un ārstniecisko augu kolekcija, palmu oranžērija.
Kopš 2012. gada  Latvijas Universitātes Botāniskā dārza  teritorijā atrodas Tropu tauriņu māja, kas ir mājvieta tauriņiem no Dienvidamerikas, Āzijas un Āfrikas tropiskajiem džungļiem.

Izglītība

Latvijas Universitātes Botāniskais dārzs piedāvā ekskursijas gida pavadībā, kas dod iespēju izzināt augu kolekcijā apskatāmo augu izcelsmi, svarīgākās īpašības un interesantākos faktus. Skolēniem Latvijas Universitātes Botāniskā dārzs piedāvā apmeklēt tematiskās nodarbības par dažādām botānikas tēmām.
Latvijas Universitātes Botāniskajā dārzā notiek dažāda veida kultūras pasākumi – koncerti, lekcijas, dejas performances, brīvdabas kino seansi, gadskārtu svinības, saulgriežu tirdziņi un citi pasākumi, kas ļauj ne vien baudīt dabas krāšņumu, bet arī vienlaikus uzzināt ko jaunu un atpūsties.

Attīstība

2013. gadā mecenāti Boriss un Ināra Teterevi un LU rektors Mārcis Auziņš parakstīja nodomu protokolu par sadarbību un atbalstu projektiem Latvijas Universitātes Botāniskā dārza  attīstībai, kultūras mantojuma saglabāšanai, kā arī Eiropas humānās tradīcijās balstītu zināšanu un prasmju izplatīšanai. Projekta īstenošana noritēja līdz 2017. gada nogalei. Četru gadu laikā atjaunoja dārza centrālo daļu, kā arī daļu rododendru, ziemciešu un paparžu stādījumu. Veica vecā koka dēļu žoga nomaiņu uz mūsdienīgu un izturīgu metāla žogu, izveidoja arī Latvijas savvaļas augu kolekciju un alpināriju. 2017. gadā atjaunoja ābeļdārzu.
1. tūkstošgade

1. tūkstošgade ir laika periods, kas pēc Jūlija kalendāra sākās 1. gada 1. janvārī un beidzās 1000. gada 31. decembrī. Tas ir mūsu ēras pirmais gadu tūkstotis.
Eiropā tūkstošgades pirmajā pusē nozīmīgākie notikumi bija Romas impērijas uzplaukums, kā arī tās sabrukums, kristietības izplatība un Lielā tautu staigāšana. Savukārt otrajā tūkstošgades pusē sākās viduslaiki, Ziemeļeiropā sākās tā sauktie Vikingu laiki, Balkānu pussalā uzplaukumu piedzīvoja Bizantija, kā arī no Tuvajiem Austrumiem izplatījās islāms, konkrēti, mauri iekaroja lielu daļu no Pireneju pussalas.
Savukārt Austrumāzijā pirmajā tūkstošgadē izplatījās budisms. Tūkstošgades sākumā Ķīnā valdīja Haņu dinastija, pēc tam Dzjiņu dinastija, bet tūkstošgades otrajā pusē valdīja Tanu dinastija. Visbeidzot tūkstošgades beigās bija Piecu dinastiju un desmit karalistu periods. Japānā strauji pieauga iedzīvotāju skaits, kad zemnieki iemācījās izmantot dzelzs darbarīkus, kās ļāva iegūt lielāku ražu. Indijas subkontinents šajā laikā bija sadalījies neskaitāmās valstiņās un karalistēs.
Mezoamerikā acteku pilsēta Teotiuakana kļuva par metropoli. Dienvidamerikā uzplauka dažādas kultūras, piemēram, Naskas kultūra. Savukārt Ziemeļamerikā uzplaukumu piedzīvoja Misisipi kultūra.
Mustafa Kemals Ataturks

Dzīvesgājums

Mustafa piedzima 1881. gadā atvaļināta turku militārista, bet tajā laikā — koktirgotāja, ģimenē. Kad zēnam bija 7 gadi, tēvs nomirst. No 12 gadu vecuma Mustafa mācījās militārajās skolās, iesākumā Selanikā, bet vēlāk — Monastirā (mūsdienu Bitolā). 1905. gadā kā leitnants tiek nosūtīts uz Damasku. Piedalījās Pirmajā pasaules karā. Īpaši izcēlās kā divīzijas komandieris Galipoli kaujā.
Pēc Turcijas kapitulācijas starp Antanti un Osmaņu impēriju tika noslēgts 1920. gada Sevras līgums, kurā bija paredzēta ievērojami mazāka Turcijas teritorija kā mūsdienās. Turku nacionālisti nepiekrita šim līgumam, pasludināja Turcijas republiku un Turcijas neatkarības kara un Turku-grieķu kara rezultātā nodibināja Turcijas valsti mūsdienu robežās. Par turku nacionālistu līderi izvirzījās Mustafa Kemals, kurš parādīja sevi gan par lielisku militāro stratēģi, gan politisko līderi.
Vēlākos gados Mustafa Kemals veica vairākas radikālas reformas, modernizējot Turcijas valsti. Valsts tika izveidota kā stigri sekulāra republika ar spēcīgu armijas ietekmi, kura uzstājas kā galvenais Turcijas valsts garants. Valsts galvaspilsēta no Stambulas tika pārcelta uz Ankaru , tika ieviests latīņu alfabēts, ieviestas starptautiskās mērvienības, laika skaitīšana pēc Gregora kalendāra. Tika ierobežota tradicionālā turku apģērba lietošana. Sievietēm tika piešķirtas vienādas tiesības ar vīriešiem.
Apglabāts Ankarā, speciāli celtā mauzolejā. Viņa vārdā nosaukta Kirklareli Ataturka pamatskola. Pēc Ataturka nāves līdz pat mūsdienām Turcijā vērojams spēcīgs Ataturka personības kults. Tomēr Turcijā ir aprindas (islamisti, kurdi), kuri ir naidīgi noskaņoti pret Ataturka idejām.
Sergejs Kosticins

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Sergejs uzsāka 2002.—03. gada sezonā Baltkrievijas Ekstralīgas kluba HK Gomeļa sastāvā. Tā rindās viņš spēlēja līdz pat 2004.—05. gada sezonas izskaņai, kad 2005. gada NHL draftā viņu izvēlējās Monreālas "Canadiens" un Sergejs pārcēlās uz Ziemeļameriku.
Tobrīd "Canadiens" rindās jau spēlēja viņa brālis Andrejs, taču Sergejs 2005.—06. un 2006.—07. gada sezonas aizvadīja Ontārio hokeja līgas kluba Londonas "Knights" sastāvā.
2007.—08. gada sezonā Sergejs debitēja NHL, "Canadiens" rindās aizvadot 52 spēles. Arī turpmākajās sezonās Kosticinam bija problēmas nostiprināties kluba sastāvā, līdz 2009.—10. gada sezonas otrajā pusē tika aizmainīts uz Našvilas "Predators" rindām.
Jau savā pirmajā sezonās "Predators" rindās Sergejs guva 50 punktus, 2011. gada vasarā noslēdzot līgumu ar klubu uz nākamajiem trim gadiem. 2012.—2013. gada NHL sezonas lokauta laikā spēlēja Kontinentālās hokeja līgas kluba Omskas "Avangard" sastāvā. Otro sezonas pusi aizvadīja "Predators" rindās, taču pēc NHL sezonas beigām noslēdza līgumu ar "Avangard".
2013.—14. gada sezonā "Avangard" rindās guva 34 punktus 54 spēlēs, taču pēc sezonas beigām tika aizmainīts uz Kazaņas "Ak Bars", "Avangard" pretī saņemot Konstantīnu Baruļinu. 2015. gada jūlijā pievienojās Ņižņijnovgorodas "Torpedo" rindām.
Baltkrievijas hokeja izlases sastāvā Sergejs spēlējis 2010. gada Olimpisko spēļu turnīrā, kā arī 2008., 2012. un 2014. gada Pasaules čempionātos.
Mozess Volfs Goldbergs

Dzīvesstāsts

Dzimis Rūjienā ebreju ģimenē. Uzaudzis Veru. No 1923. līdz 1924. gadam studēja ķīmiju Tartu Universitātē. Turpinājis studijas ETH Cīrihē. Goldberga doktora disertācijas vadītājs bija Leopolds Ružička. Strādājis kopā ar Tadeušu Reihšteinu un Leo Šternbahu. 1942. gadā pārcēlās uz ASV, kur strādāja kompānijā Hoffmann-La Roche. 1949. gadā kopā ar Leo Štenbahu patentēja biotīna (B₇ vitamīna) sintēzes metodi.
Spīdola (radiouztvērējs)

Vēsture

"Spīdolas" tipa uztvērēji tika ražoti, sākot no 1960. gada. Pirmais modelis saucās vienkārši Spīdola (tehniskais nosaukums ПМП-60), bet 1962. gadā sāka ražot modeli VEF-Spīdola ar nedaudz atšķirīgu izskatu, savukārt 1965. gadā — VEF-Spīdola 10 "stūrainākā" korpusā. Visu šo uztvērēju shēmas bija samērā līdzīgas. Radiouztvērēju eksporta varianti, kas saucās VEF-Transistor un VEF-Transistor 10, atšķīrās ar papildus īsviļņu diapazoniem 13, 16 un 19 m viļņu uztveršanai. Radiouztvērējs ātri ieguva lielu popularitāti visā PSRS, neskatoties uz tam laikam samērā augsto cenu.
20. gadsimta 70. gados izstrādāti daudzi modernizēti populārā radiouztvērēja modeļi — Spīdola 207, Spīdola 230, Spīdola 232, Spīdola 250 un citi.

Interesanti fakti

Čukču valodā vārds spidola ir sugasvārds, kas apzīmē jebkuru portatīvo tranzistoru radio.
Ir bijuši gadījumi, kad krimināllietu ietvaros pret padomju disidentiem "Spīdolas" tikušas konfiscētas kā nozieguma izdarīšanas rīki, jo ar tām varēja klausīties "Amerikas Balss" pārraides (labās selektivitātes dēļ traucējumstaciju ietekme bija mazāka).
Miests

Miests ir neliela apdzīvota vieta, kuras iedzīvotāju vairums nodarbojas ar tirdzniecību un amatniecību, bet ne zemkopību un zveju.

Vēsture

Miests kā tirgotāju un amatnieku pilsētiņas nosaukums ieviesās Polijas-Lietuvas kopvalsts teritorijā. Uzskata ka miesta vārds latviešu valodā ieviesies no lietuviešu valodas (lietuviešu: miestelis), kas savukārt ir aizguvums no rutēņu valodas (baltkrievu: мястэчка). Ebreji miestus jidišā sauca par "štetliem" (pilsētiņām).
Pēc Latvijas valsts pasludināšanas daudzi miesti ieguva pilsētas tiesības, bet Latvijas PSR laikā vairākus agrākos miestus pārdēvēja par pilsētciematiem.
Mūsdienu Lietuvā par miestiem sauc kompaktas apdzīvotās vietas ar 500–3000 iedzīvotājiem, kurās ir atbilstoša sociālā infrastruktūra.

16. gadsimtā

Rusova Livonijas hronikā 1577. gadā minētas šādas pilsētas un pilis ar miestiem (vācu: Flecken):
 
Otrā Livonijas galvenā provincē Latvijā, kurā ietilpst arī lībiešu zeme, runā citādā valodā, kuŗu igauņi nesaprot. Pilsētas un cietokšņi, kopā ar viņu miestiem, šinī provincē ir: Rīga, Koknese, Cēsis, Valmiera, Lielvārde, Bukulti, Salaspils, Daugavgrīva, Dole, Limbaži, Sēlpils, Alūksne, Daugavpils, Ikšķile, Rauna, Cesvaine, Sigulda, Aizkraukle, Smiltene, Turaida, Krimulda, Gulbene, Saldus, Ludza, Rēzekne, Viļaka, Jaunpils, Straupe, Burtnieki, Trikāta, Rūjiena, Puiķele, Ērģeme, Augstroze, Mujāni, Ērgļi, Bērzaune, Kalsnava un daudz citas.
Trešā galvenā province Kurzeme. Viņā ietilpst arī Zemgale. Šīs provinces iedzīvotāji runā kuršu un lībiešu valodu un dažos apgabalos arī leišu valodu. Daugava ir robeža starp viņiem un latviešiem. Pilis un miesti Kurzemē ir šādi: Jelgava, Kuldīga, Kandava, Dobele, Durbe, Ventspils, Tukums, Jaunpils, Talsi, Grobiņa, Piltene, Engure, Dundaga, Embūte kopā ar miestu Aizputi. Bauskas pils atrodas Zemgalē.
Ziņas par miestiem Livonijā savā grāmatā "Latvijas vēsture 1290—1500" ir apkopojis arī vēsturnieks Indriķis Šterns.

18.—19. gadsimtā

1784. gadā minēts Varakļānu miests. 1785. gadā miesta tiesības piešķīra Slokai, 1824. gadā Līvāniem, 1825. gadā Kārsavai, pirms 1828. gada Preiļiem ap 1830. gadu Gostiņiem, 1834 gadā Sasmakai, 1895. gadā Strenčiem. Pie Daugavpils 19. gadsimta sākumā bija izveidojies Jeruzalemes miests, ko nojauca, būvējot cietoksni, bet 19. gadsimta beigās — Zemgales miests, ko vēlāk apvienoja ar Grīvu.
19. gadsimta beigās Vidzemē miestu tiesības bija Ainažiem, Alūksnei, Bolderājai, Mazsalacai, Rūjienai un Salacgrīvai. Lejasciems, Koknese, Ļaudona, Madliena, Nītaure, Pļaviņas, Skrīveri, Smiltene saukti par miestiņiem.