Tjerī Anrī

Agrīnā karjera

Anrī ir Antiļu salu izcelsme: viņa tēvs, Antuāns, ir no Gvadelupas (Ladesirades salas) un viņa māte, Marise, ir no Martinikas. Viņš piedzima un uzauga huligānu apkārtnē smagi urbanizētajā Parīzes rajonā, Lesulisē, kurā, neraugoties uz tās grūtībām, bija labi futbola laukumi. Septiņu gadu vecumā Anrī parādīja lielu potenciālu un Klods Čezellē mudināja viņu pievienoties vietējajam klubam CO Les Ulis. Viņa tēvs piespieda viņam apmeklēt treniņus, lai gan jauneklis sevišķi nebija sajūsmā par futbolu. 1989. gadā viņš pievienojās US Palaiseau, bet pēc gada viņa tēvs pārtrauca sadarbību ar klubu, tāpēc Anrī pārcēlās uz ES Viry-Châtillon uz diviem gadiem. Arī US Palaiseau treneris Žans-Marija Panza, Anrī nākotnes padomdevējs, pārgāja uz turieni.

Karjeras sākums

1983. gadā mazais Tjerī parādīja lielisku potenciālu un Klodu Čezellē iekļāva viņu vietējā klubā "Co Les Ulis". Piecus gadus vēlāk Anrī aizvadīja pirmo spēli kluba sastāvā. Futbolista tēvs izdarīja lielu spiedienu uz dēlu. 1989. gadā Anrī pievienojās "US Palaiseau", bet pēc gada pievienojās "Viry-Châtillon". "US Palaiseau" treneris Žans Marija—Panza sekoja Anrī uz "Viry-Châtillon".
1990. gadā "AS Monaco" skauts Arnolds Katalano noskatījās spēli, kurā 13 gadus vecais Anrī guva visus sešus savas komandas vārtus. Katalano piedāvāja Anrī pārcelties uz Monako bez jebkādiem pārbaudījumiem. Katalano pieprasīja, lai Anrī pabeidz Klairefontānas elitārās skolas kursu, bet skolas direktors bija nepiekāpīgs Anrī slikto rezultātu dēļ. Tomēr Anrī ļāva pabeigt kursu, vienlaikus viņš spēlēja Monako kluba jauniešu komandā. Monako pirmajā komandā Anrī debitēja 1995. gadā. Laika posmā no 1995. līdz 1998. gadam viņš ”AS Monaco” aizvadīja 125 spēles, gūstot 21 vārtus. 1998. gadā Anrī piedalījās Pasaules Kausa izcīņā, kas notika viņa dzimtenē Francijā. Tik augstā līmenī viņš vēl nebija spēlējis, bet tas netraucēja viņam sešās spēlēs gūt trīs vārtus. Francija finālā pieveica Brazīliju ar 3:0 un Anrī ieguva Pasaules kausu.
Anrī bija lielisks 1998./99. gada sezonā, palīdzot klubam sasniegt UEFA Čempionu Līgas pusfinālu. Pēc šīs sezonas viņš atstāja Monako un devās uz Itālijas A sēriju — uz Turīnas ”Juventus”. Tomēr viņš nespēja iejusties Itālijas futbolā, 16 spēlēs gūstot vien 3 vārtus.

Londonas "Arsenal"

Pēc neveiksmīgās sezonas Turīnā Anrī pārcēlās uz Londonas "Arsenal" Anglijas premjerlīgā. Londonas klubs par francūzi samaksāja 10,5 miljonus eiro. Pirmajās desmit spēlēs Anrī neguva ne vienus vārtus, bet sezonas otrajā pusē iespēlējās un pabeidza sezonu ar 26 gūtiem vārtiem. 2000. gada vasarā Anrī piedalījās savā pirmajā Eiropas čempionātā. Viņš atkal guva trīs vārtus, atkal kļūstot par komandas labāko snaiperi. Francija aizkļuva līdz finālam, tur pateicoties Viltora un Trezegē vārtiem ar 2:1 smagā cīņā uzvarēja Itāliju un Anrī ieguva savu otro lielo titulu valstsvienību līmenī. 2001./02. gada sezonā Anrī kopumā guva 32 vārtus ”Arsenal” labā, kas ļāva cerēt Francijas izlases līdzjutējiem, ka 2002. gada Pasaules kausā Francija atkal cīnīsies par titulu. Tomēr Francija izgāzās — tā palika pēdējā vietā grupā, negūstot nevienus vārtus. Pirmajā mačā Francija zaudēja. Mačā pret Urugvaju Anrī saņēma sarkano kartīti. Bez Anrī trešajā spēlē Francija zaudēja ar 0-2. Nākamajā sezona Tjerī Anrī bija fantastiska — kopumā 42 gūti vārti. Tas palīdzēja ”Arsenal” iegūt FA kausu. Konfederāciju kauss arī ierakstāms Anrī aktīvā — FIFA nosauca Anrī par mača labāko trīs spēlēs no piecām. Viņš guva arī uzvaras vārtus finālā pret Kamerūnu.
2004. gadā kluba spēlēs Anrī guva 31 vārtus, bet ne tik veiksmīgs bija Eiropas čempionāts — Francija ceturtdaļfinālā ar 0-1 zaudēja nākamajiem čempioniem grieķiem, bet Anrī četrās spēlēs guva tikai divus vārtus pret pastarīti Šveici. 2005. gada 17. oktobrī francūzis kļuva par "Arsenal" visu laiku labāko vārtu guvēju — divi vārti Čempionu līgā pret Prāgas "Sparta" ļāva pārsniegt Janam Raitam piederošo 185 vārtu robežu. 2006. gada 1. februārī Anrī guva savus 151. vārtus premjerlīgā, atņemot "Arsenal" rekordu Klifam Bastinam. Viņš guva arī 100. vārtus ”Arsenal” nu jau bijušajā mājvietā "Highbury". Londonas klubs aizkļuva līdz Čempionu Līgas finālam, kur ar 1-2 piekāpās "Barcelona". Par šīs spēles grēkāzi var nosaukt londoniešu vārtsargu Lēmanu, kurš par pēdējās cerības sodu tikai noraidīts jau 18. minūtē. 2006. gada Pasaules kausā Francija, uzveicot Spāniju, Brazīliju, Portugāli, aizkļuva līdz finālam. Anrī guva trīs vārtus, bet finālā izcelties nespēja un Francija zaudēja Itālijai 11 metru sitienu sērijā. Nākamā klubu sezona Anrī bija neveiksmīga traumu dēļ.

Barcelona

2007. gada 25. jūnijā Anrī pārcēlās uz Spāniju — uz vicečempioniem "Barcelona". Viņš spēlēja ar 14. numuru, ar ko spēlēja arī Londonā. Jāpiebilst, ka "Barcelona" sastāvā ar to spēlējis ir arī Johans Kruifs. Barcelona sastāvā 2008.—2009. gada sezonā uzvarēja UEFA Čempionu līgā, divreiz kļuva par La Liga uzvarētāju un vienreiz  (2009. gadā) uzvarēja Spānijas Karaļa kausā. 2009. gadā kļuva par UEFA Superkausa, Spānijas superkausa, kā arī FIFA Klubu Pasaules kausa ieguvēju.

Ņujorkas "Red Bulls" un karjeras noslēgums

2010. gada jūlijā Anrī parakstīja līgumu ar MLS klubu Ņujorkas "Red Bulls". 2012. gadā, kad MLS bija starpsezona, uz neilgu laiku atgriezās Arsenal uz īres līguma pamata. Vēlāk atgriezās Red Bulls un 2013. gadā uzvarēja regulārajā sezonā, izcīnot Supporters' Shield. 2014. gada 16. decembrī paziņoja par karjeras beigām.

Trenera karjera

Trenera karjeru sāka 2015. gadā, strādājot ar Arsenal jauniešu komandu. 2016. gada augustā kļuva par vienu no Beļģijas futbola izlases trenera Roberto Martinesa asistentiem. 2018. gada FIFA Pasaules kausa finālturnīrā bija Beļģijas izlases treneru korpusā, palīdzot izcīnīt 3. vietu.
2018. gada oktobrī tika iecelts par AS Monaco galveno treneri. Anrī šajā klubā nostrādāja tikai trīs mēnešus, 2019. gada janvārī Monaco atbrīvoja viņu no galvenā trenera amata.