google/wiki40b huggingface dataset:
Latvijas Sporta pedagoģijas akadēmija

Vēsture

1921.gada 6.septembrī Ministru Kabinets pieņēma lēmumu dibināt Latvijas Fiziskās izglītības institūtu (LFII). Institūta pirmais vadītājs bija Rumpmuižas skolas skolotājs Mārtiņš Krūze (1921-1922). Institūtā mācības ilga 2 gadus un ietvēra 1400 stundas teorētisko un praktisko studiju kursus. Speciālistu sagatavošanā uzsvars tika likts uz viņu praktisko sagatavošanu, kas sastādīja 65,3% no visu studiju apjoma. Savukārt, praktiskajā sagatavošanā pārsvarā bija vingrošana. 1922.gada 15.novembrī par institūta vadītāju iecēla ārstu Dr. Jēkabu Dilli (1922-1925). Institūts savu darbību beidza 1925.gadā un tā pastāvēšanas 5 gados (1921.-1925.g.) tika atestēti 79 vingrošanas skolotāji. 
1926.gada 2.oktobrī pie Latvijas Tautas universitātes atvēra Fiziskās audzināšanas institūtu (LTU FAI). Studiju ilgums bija 3 gadi. Par vadītāju nozīmēja Izglītības ministrijas fiziskās audzināšanas inspektoru Voldemāru Cekulu (1925-1940). Institūts savā darbības laikā (1929.-1940.g.) sagatavoja 189 fiziskās audzināšanas speciālistus, no kuriem 179 saņēma diplomu par institūta beigšanu, bet 10 – par studiju kursa noklausīšanos. Institūta darbību pārtrauca 1940.gadā. Vadītāju Voldemāru Cekulu 1941.gada 14.jūnijā deportēja. Pēc Otrā pasaules kara darbu uzsāka Latvijas Valsts fiziskās kultūras institūts (LVFKI). Institūts darbu uzsāka 1946.gada janvārī Rīgā Aspazijas bulvārī 6, Kaļķu ielā 3, savukārt 1951.gadā institūts ieguva telpas Kalpaka bulvārī 10 un Vēstures ielā 4. 1959.gadā uzcēla LVFKI mācību un sporta kompleksu Brīvības ielā 333. 1982.gadā tika uzbūvēts vēl viens mācību un sporta bāzu korpuss, bet 1986.gadā – vieglatlētikas halle. 1994.gadā līdzās stadionam tika atklātas arī Zinātniskās laboratorijas telpas un šautuve. LVFKI savas pastāvēšanas laikā līdz 1992.gadam sagatavoja 5522 speciālistus ar augstāko izglītību un 151 – ar vidējo izglītību.
1991.gada 5.novembrī Latvijas Republikas Tautas izglītības ministrija izmainīja augstskolas nosaukumu - Latvijas Sporta pedagoģijas akadēmija (LSPA). Augstskolu laika periodā no 1921.gada līdz 2017.gadam absolvēja 10272 speciālistu.
Augstkolas vadītāji:Ivans LAZURKA (1945.-1946.); Jevgeņijs SRETENSKIS (1946.-1951.); Nikolajs NEĻGA - pedagoģijas zinātņu kandidāts, docents (1951.-1958.); Aleksis AILIS - docents, (1958.-1960.); Jurijs BERDIČEVSKIS, - pedagoģijas zinātņu kandidāts, docents (1960., 1962.); Andrejs EĻVIHS - vēstures zinātņu kandidāts, docents (1960.-1962.); Vladimirs MAKSIMOVS, pedagoģijas zinātņu kandidāts, docents (1962.-1982.); Ilgvars FORANDS - pedagoģijas zinātņu kandidāts, profesors (1982.-1988.); Uldis GRĀVĪTIS - pedagoģijas doktors, profesors (1988.-2008.); Jānis ŽĪDENS - pedagoģijas doktors, profesors (2008.-2019.). Juris GRANTS (no 2019.)
Perma

Vēsture

1721.gadā šajā vietā nodibina vara ieguves rūpnīcu. 1781.gadā dibina pašu pilsētu, kuras nosaukums cēlies no vepsu - perja maa (tālā zeme). No 1796.gada - guberņas centrs. 1781.-98. un 1807.-31.g šeit atradās Urālu rūpnīcu Kalnu pārvalde. No 1846.gada - regulāra ūdenssatiksme pa Kamu. Politisko izsūtījumu vieta, dažādos laikos trimdā šeit bijuši - Speranskis, Hercens, Koroļenko. 1941. - 1942. gadā NKVD Gulaga soda nometnē Usoļlag nogalināti daudzi Latvijas sabiedriskie darbinieki. Pirmsrevolūcijas laikā Penza bija Urālu transporta, administratīvais un kultūras centrs.
2.pasaules kara laikā uz Permu tika evakuēti daudzi rūpniecības uzņēmumi. No 1940. līdz 1957. gadam pilsētas nosaukums bija Molotova (par godu Molotovam).
Juris Galerijs Vidiņš

Juris Galerijs Vidiņš (1938) ir latviešu ārsts un politiķis. Agrākais disidents, Atmodas kustības dalībnieks, divu Saeimu deputāts no Tēvzemei un Brīvībai saraksta (1995-2002).

Dzīvesgājums

Cēlies no senas Ķoniņciema dzimtas. Dzimis 1938. gada 28. jūnijā ārsta un literāta Jura Nikolaja Vidiņa (1905–1962) un viņa sievas Mildas ģimenē. 1941. gada 14. jūnija deportācijas laikā viņu kopā ar vecākiem, māsu Leldi un brāli Andreju izsūtīja uz Kemerovas apgabalu Sibīrijā. Pēc atgriešanās dzimtenē 1955. gadā J. G. Vidiņš mācījās Rēzeknes 1. vidusskolā, studēja Rīgas Medicīnas institūtā, kuru beidza 1964. gadā.
Strādāja Strūžānu slimnīcā, tad Rēzeknes rajona slimnīcā, kļuva par tās galveno ārstu. Atmodas kustības laikā viņu nacionālās pārliecības dēļ 1988. gada 27. janvārī atlaida no galvenā ārsta amata, viņš iesaistījās organizācijā "Helsinki-86", bija tās vadītājs (1988-1989). 
Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas aktīvi iesaistījās valsts politikā, bija Latvijas atdzimšanas partijas priešsēdētājs, Rēzeknes pilsētas valdes priekšsēdētāja vietnieks (1992), 6. Saeimas un 7. Saeimas deputāts.
“Viļānu slimnīca” rīkotājdirektors (2005). 2013. gada pašvaldību vēlēšanās ievēlēts Viļānu novada domē no "Vienotības" saraksta.
Meita - Saeimas deputāte un ministre - Ilze Viņķele.
Pirmskaitlis

Vai 1 ir pirmskaitlis?

Daudzi senie grieķi neuzskatīja 1 par skaitli, tāpēc neuzskatīja to arī par pirmskaitli. Savukārt 19. gs. daudzi matemātiķi uzskatīja skaitli 1 par pirmskaitli. Piemēram, D. N. Lēmera publicētais pirmskaitļu saraksts sākās ar 1 kā ar pirmo pirmskaitli. H. Lebegs tiek saukts par pēdējo profesionālo matemātiķi, kurš 1 uzskata par pirmskaitli. Kaut gan liela daļa no matemātiskiem darbiem ir derīgi, ja 1 uzskata par pirmskaitli, aritmētikas pamatteorēma neizpildās kā ir formulēta. Piemēram, skaitli 15 var sadalīt pirmreizinātājos kā 3 · 5 vai 1 · 3 · 5. Ja 1 uzskata par pirmskaitli, tad šie divi sadalījumi būtu jāuzskata par dažādiem skaitļa 15 sadalījumiem pirmreizinātājos, tāpēc šīs teorēmas formulējums būtu jāmaina.

Speciāla veida pirmskaitļi

Skaitļu teorijā un citur ir nozīme dažādiem speciāla veida pirmskaitļiem. Vieni no tiem ir Mersenna pirmskaitļi. Tie ir pirmskaitļi, kurus var izteikt formā , kur n ir naturāls skaitlis. Tādi ir pirmskaitļi 3, 7, 31, 127 utt.

Pirmskaitļi, kas nepārsniedz 1000

2, 3, 5, 7, 11, 13, 17, 19, 23, 29, 31, 37, 41, 43, 47, 53, 59, 61, 67, 71, 73, 79, 83, 89, 97, 101, 103, 107, 109, 113, 127, 131, 137, 139, 149, 151, 157, 163, 167, 173, 179, 181, 191, 193, 197, 199, 211, 223, 227, 229, 233, 239, 241, 251, 257, 263, 269, 271, 277, 281, 283, 293, 307, 311, 313, 317, 331, 337, 347, 349, 353, 359, 367, 373, 379, 383, 389, 397, 401, 409, 419, 421, 431, 433, 439, 443, 449, 457, 461, 463, 467, 479, 487, 491, 499, 503, 509, 521, 523, 541, 547, 557, 563, 569, 571, 577, 587, 593, 599, 601, 607, 613, 617, 619, 631, 641, 643, 647, 653, 659, 661, 673, 677, 683, 691, 701, 709, 719, 727, 733, 739, 743, 751, 757, 761, 769, 773, 787, 797, 809, 811, 821, 823, 827, 829, 839, 853, 857, 859, 863, 877, 881, 883, 887, 907, 911, 919, 929, 937, 941, 947, 953, 967, 971, 977, 983, 991, 997.
Oļegs Sorokins

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru sāka 1991. gadā, kad Rīgas "Pārdaugava" otrajā sastāvā aizvadīja sešas spēles Latvijas čempionātā. 1993.—94. gada sezonā Sorokins aizvadīja četras spēles arī "Pārdaugavas" rindās Starptautiskajā hokeja līgā. 1994.—95. gada sezonu jau pilnībā aizvadīja "Pārdaugavas" pirmajā sastāvā. 1996.—97. gada sezonu aizvadīja dažādās Ziemeļamerikas līgās, taču tad pievienojās Austrumeiropas hokeja līgā spēlējošajai Rīgas "Juniors".
1996.—97. gada sezonas vidū Sorokins pārcēlās uz Somiju, kur pievienojās 1. divīzijas komandai Hermes. Nākamās sezonas vidū pārcēlās uz Vāsas "Sport", tās sastāvā aizvadot nākamo pusotru sezonu. 2000.—01. gada sezonu Sorokins aizvadīja Slovākijas Ekstralīgas vienībā Bratislavas "Slovan", tad gadu pavadīja Krievijas Superlīgas vienībā Permas "Molot Prikamie". 2002.—03. gada sezonu uzsāka HK Rīga 2000 sastāvā, taču tad pievienojās SM līgas komandai Pori "Assat". "Assat" sastāvā Sorokins spēlēja līdz 2004.—05. gada sezonas noslēgumam.
2005.—06. gada sezonu aizsargs vēlreiz uzsāka HK Rīga 2000, taču tad pievienojās Austrijas hokeja līgas klubam Lincas "Black Wings". Nākamās sezonas ievadā Sorokins pievienojās Allsvenskan komandai Södertälje SK.
Rumba (filma)

Sižets

Fons ir nepieciešams visam. Tomēr, lai iespaidīgi izskatītos "Es", tam ir vajadzīgs iespaidīgs fons. Tam var derētu Ventas rumba, jo tas taču ir platākais ūdenskritums Eiropā. Bet ko vēl iespējams darīt ar Rumbu?
Ierobežojumi datubāzēs

Ierobežojumi nodrošina biznesa prasību un datu integritātes īstenošanu datubāzē. Ir vairāku veidu ierobežojumi.

Nav null (Not null)

Pārbaudes ierobežojuma speciālgadījums, kolonai ir jābūt netukšai.Lai nodrošinātos pret negribētām, nejauši vai kļūdas dēļ ievadītām NULL vērtībām, tajā vietā, kur bija jānorāda kāda noteikta vērtība ir jālieto NOT NULL ierobežojums tabulas kolonām. Tas viszemākajā datu līmenī nodrošina to, ka Null vērtības šai kolonā nebūs, neatkarīgi no tā vai to ievada caur kādu lietotni, pa taisno tabulā izmantojot SQL Insert teikumus, vai jebkā citādi. Tā ir drošība un kopā ar citiem ierobežojumu veidiem viens mazs ķieģelītis datu bāzes kvalitātes jomā, ko nevar nodrošināt nekā citādi. Tātad veidojot tabulu pie kolonas vienkārši ir jānorāda, ka ši kolona nedrīkst būt Null.

Primārā atslēga (Primary key)

Unikāls veids kā identificēt ierakstu, sastāv no vienas vai vairākām kolonām. Piemēram, Personas kods vai arī reģistrācijas numurs mašīnai.Šis ierobežojums ļauj identificētu katru ierakstu tabulā. Primārās atslēgas jābūt unikālas vērtības. Primārās atslēgas nevar būt NULL vērtības. Katras tabulas ir jābūt primārajai atslēgai un katras tabulas var būt tikai viena primārā atslēga.

Unikālā atslēga (Unique key)

Atšķirībā no Primārās atslēgas kolona var būt tukša, bet visām, netukšajām vērtībām (vērtību kombinācijām) ir jābūt unikālām, piemēram, Vārds, Uzvārds, Dzimšanas datums un Dzimšanas vieta personai.

Ārējās atslēgas (Foreign key)

Vērtību kopa ir ierobežota ar citas tabulas primārās vai unikālās atslēgas vērtību kopu, piemēram, adreses identifikators Personu tabulā, kas norāda personas adresi.

Pārbaudes ierobežojums (Check constraint)

Vienai vai vairākām kolonām jāatbilst noteiktai loģiskai izteiksmei, piemēram, personas dzimšanas datums nedrīkst būt mazāks kā 1900. gada 1. janvāris.
Vampums

Vampums ir Ziemeļamerikas mežiem klāto ziemeļaustrumu reģionā mitušo indiāņu ciltīm svētas, no gliemežnīcām gatavotas, cilindriskas pērlītes. Lai pieminētu nozīmīgus notikumus, Amerikas pirmiedzīvotāji auda vampuma jostas, un ilgu laiku mežu ciltis tikai ar vampuma jostām "pierakstīja" jeb atzīmēja ar baltajiem slēgtos līgumus. Vampumu plaši izmantoja arī rotājumiem. Eiropieši bieži izmantoja vampumu kā valūtu maiņas tirdzniecībā ar indiāņiem.
Dž. F. Kūpera grāmatas "Zvērkāvis" sadaļā paskaidrojumi vampums aprakstīts kā "gliemežvāku kreļļu virtenes, ko Ziemeļamerikas indiāņi lietoja greznojumam, mnemoniskam rakstam un naudas vietā", bet grāmatā "Pēdējais mohikānis" kā "gliemežvāku virknes, ko indiāņi lietoja gan par izgreznojumu, gan arī  naudas vietā".

Apraksts un izgatavošana

Ar vārdu "vampums" sākotnēji apzīmēja vienīgi baltās cilindrveida pērlītes, kuras izgatavoja no moluska iekšējās spirāles jeb serdeņa. Tā sauktās sewant jeb suckauhock pērlītes bija tumšas vai violetas. Kopīgi baltā un violetā vampuma apzīmējumi, kurus bieži sajauc, ir vampi (balts) un saki (tumšs).
Vampumam izmantojamas gliemežnīcas ievāca gar Longailendas salas šaurumu un Naragansetu līcī. Lenapu (jeb delaveru) cilšu indiāņi dēvēja Longailendas salu par Sevanaki, saistot tās nosaukumu ar tumšo vampumu. Baltās vampuma pērlītes veidoja no jūras šauruma moluska Busycotypus canaliculatus, kas sastopams Atlantijas okeāna ziemeļdaļas piekrastē, savukārt baltās un violetās pērlītes no gliemežvāka Mercenaria mercenaria.
Tipiskas vampuma pērlītes bija cauruļveida. Vampumu noapaļoja un pēc tam ar īpašu koka un kvarca urbi, un steatītu urba caurumu. Procesa beigās vampumu nogludināja, pērlītes saverot uz auklas un līdzinot uz slīpējamā akmeņa ar ūdeni un smiltīm.

Izcelsme

Vārds "vampums" cēlies no saīsināta masačusetsu vai naragansetu vārda "vampumpeag", kas nozīmē "baltas gliemežvāku pērlīšu virtenes". Protoalgonkinu valodā waˑp-aˑpy-aki, - "balta-virtene-daudzskaitlis."
Izveidojot irokēzu konfederāciju, to apstiprināja ar vairākām vampuma jostām. Saskaņā ar dažām aplēsēm, irokēzu piecas ciltis apvienojās konfederācijā 1142. gadā. Citi šo notikumu saista ar 15. vai 16. gadsimtu.

Izmantošana

Vampumu kā maiņas līdzekli izmantoja laulības ceremonijās vai saderinoties. Lenapu (jeb delavaru) cilts meitenes rotājās ar vampumu, lai parādītu ka ir gatavas laulībai. Ja abas puses bija vienojušās par laulībām, pielūdzējs gan savai izredzētajai, gan viņas ģimenei dāvināja vampumu.
No vampuma austas jostas kalpoja kā palīgs mutvārdu tradīciju saglabāšanā. Ar visvienkāršāko simbolu palīdzību jostās bija atzīmēti svarīgākie notikumi cilts vēsturē. Ar šo "pierakstu" palīdzību sirmgalvji, kas prata jostas "lasīt", iepazīstināja jauno paaudzi ar cilts tradīcijām. Par vampuma nozīmīgumu irokēzu un algonkinu ciltīm liecina fakts, ka leģendārā irokēzu līgas izveidotāja Haiavatas vārds burtiski tulkojas kā "Tas, kurš veido vampumu". Ar jostām plaši tirgojās Kanādā, Lielo ezeru reģionā un Vidusatlantijas piekrastē.
Brīvā tirdzniecība

Brīvā tirdzniecība ir tirdzniecības politika, kas atbalsta preču un pakalpojumu kustību pāri administratīvajām robežām. Piemēram, ASV Konstitūcija nosakā brīvas tirdzniecības režīmu starp pavalstīm. Eiropas Savienības ietvaros brīvo tirdzniecību nodrošina brīvas preču kustības princips. Starptautiski Pasaules Tirdzniecības organizācija nosaka brīvās tirdzniecības režīmu starp tās dalībvalstīm.
Pretēja politika brīvajai tirdzniecībai ir protekcionisms, kad valsts cenšas aizsargāt iekšējo tirgu no importa precēm.

Teorētiskais pamatojums

Saskaņā ar salīdzinošās priekšrocības principu dažādās vietās ir atšķirīgi ražošanas apstākļi un tāpēc ja vienu un to pašu produktu ražo dažādās vietās, vienam ražotājam ražošana būs relatīvi izdevīgāka un teorētiski otrs ražotās var gūt maksimālu labumu, pērkot produktus no pirmā ražotāja un tā vietā specializēties uz tāda produkta ražošanu, kur tam ir salīdzinoša priekšrocība. Šāda specializēšanās dod vislielāko iespējamo labumu abiem ražotājiem. Tirdzniecības ierobežojumi pāri administratīvajām un valsts robežām neļauj ražot produktus tur, kur ražošanas izmaksas ir viszemākās, tādējādi kaitējot patērētāju interesēm.
33. šaha olimpiāde

33. šaha olimpiāde notika no 1998. gada 26. septembra līdz 13. oktobrim Krievijā, Kalmikijas galvaspilsētā Elistā.

Vispārīgs apskats

Olimpiādē piedalījās 110 vīriešu (ieskaitot Krievijas "B", "C" un "D") un 72 sieviešu (ieskaitot Krievijas "B" un "C") komandas. Spēles reglaments: Šveices sistēma, 13 kārtas. Apdomas laiks: katram spēlētājam 100 minūtes 40 gājieniem, pēc tam 50 minūtes nākamajiem 20 gājieniem un turpinājumā 10 minūtes līdz partijas beigām ar 30 sekunžu pieskaitījumu katram partijā izdarītam gājienam sākot ar pirmo.
Ieņemtās vietas noteica: 1) iegūtie punkti (P); 2) Buholca punkti (BP); 3) komandas punkti (KP).
Olimpiādes galvenais tiesnesis bija FIDE starptautiskais tiesnesis Gērts Geisens (Nīderlande).
Spēlmaņu nakts 1995

Profesionālo teātru jauniestudējumu skates laureātu svinīgā ceremonija norisinās 1996. gada 31. maijā Rīgas Latviešu Biedrības namā. Pasākuma scenārija autors un režisors Jānis Siliņš, scenogrāfs Ints Sedlenieks. LTV tiešraides režisore – Daina Dumpe. Pirmo reizi laureātiem tiek pasniegta Lielā balva teātra mākslā – "Teātris-95", kuru darinājis Latvijas Mākslas akadēmijas profesors, metālmākslinieks dizainers Juris Gagainis. Ceremonijas vadītāji - četri aktieru pāri: Ligita Dēvica un Tālivaldis Lasmanis; Inese Jurjāne un Juris Bartkevičs, Ausma Kantāne un Jānis Paukštello, Zane Jančevska un Kaspars Brūveris. Šajā gadā tiek radīta Latvijas Mākslas akadēmijas profesora Jura Gagaiņa balva „Teātris 95” (skices un balvas metus vērtēja Pauls Putniņš, Zigfrīds Kalniņš, Lilija Dzene, Ģirts Nagainis, Ingrīda Burāne, Jānis Siliņš), vēlāk balva tiek nodēvēta par „Skatuves naglu”. Pirmo reizi tiek piešķirta balva par mūža ieguldījumu teātra mākslā.

Žūrija

Ģirts Nagainis (priekšsēdētājs), Anda Burtniece, Ligita Bērziņa, Lilija Dzene, Ija Bite, Linda Liepiņa, Sandra Lazduzieda, Normunds Naumanis, Benedikts Kalnačs, G. Puga, Nora Ikstena, Ingrīda Burāne, Artūrs Ēķis, Jānis Jurkāns, Imants Plotnieks, Ella Buceniece, Jānis Anmanis, Ričards Štrauhs, Dainis Īvāns, Andris Plotnieks, Jānis Siliņš, Dace Ginote, Armands Zvirbulis, Brigita Borga, Vita Tērauda, Alda Briede, Zigmunts Skujiņš, Jaroslavs Sozaņskis, Mirdza Zīvere, Jānis Celms, Tija Erdmane, Imants Vikmanis.
Pēc žūrijas iniciatīvas un vērtējuma tiek iedibināta Balva par mūža ieguldījumu teātra mākslā. Pretendenti uz nominācijām "Labākais solists vokālists", "Labākais baletmeistars", "Labākā debija režijā" šajā gadā neiegūst minimālo balsu skaitu, lai kļūtu par skates finālistu, savukārt nominācijā "Labākais baleta solists" neviens no pretendentiem nesavāc nepieciešamo balsu skaitu, lai iegūtu balvu.
Redžinalds Hadlins

Biogrāfija

Redžinalds Hadlins piedzima Sentervilā, Ilinoisā, skolotājas Helēnas un skolotāja Varingtona ģimenē. Viņa vecākais brālis Varingtons Hadlins arī ir kinorežisors un producents, kā arī aktieris.
Kamēr Hadlins studēja Hārvarda Universitāte, viņš režisēja īsfilmu House Party, kas saņēma vairākas balvas, tajā skaitā pirmās vietas godalgu Black American Cinema Society balvas pasniegšanas ceremonijā. Šī īsfilma kalpoja par pamatu viņa pirmajai tāda paša nosaukuma pilnmetrāžas mākslas filmai.
Divus gadus viņš bija izpildproducents NAACP Image balvas ceremonijām. Šī ceremonija ieguva augstāko reitingu kanālā NBC 2013. gadā, un 2014. gadā kļuva par visaugstāk novērtēto ceremoniju kanāla TV One vēsturē.
Redžinalds Hadlins ir režisējis tādas filmas kā House Party, "Bumerangs", The Great White Hype, The Ladies Man, "Krāpnieki", divas seriāla "Amerikāņu ģimenīte" sērijas, seriāla "Ofiss" sēriju, seriāla The Middle sēriju un vairākas sērijas seriālam Outsourced. Trīs gadu garumā viņš bija vairākkārtējs producents un režisors realitātes seriālam The Bernie Mac Show.
No 2005. līdz 2008. gadam Hadlins bija kanāla BET izklaides nodaļas vadītājs. Viņš ir scenārija autors Marvel Comics sērijai Black Panther no 2005. līdz 2008. gadam, kur par visnozīmīgāko tiek uzskatīta 2006. gada sižeta līnija Bride of the Panther, kurā Storma apprecas ar Melno panteru.
Viņš ir viens no producentiem Kventina Tarantīno filmai "Atsvabinātais Džango" ar Džeimiju Foksu, Leonardo Di Kaprio, Kristofu Valcu, Keriju Vašingtoni un Semjuelu Džeksonu galvenajās lomās. 2013. gada 10. janvārī, par šo filmu Hadlins saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu nominācijā "Labākā filma".
Hadlins ir Phi Beta Sigma brālības biedrs.

Kinoakadēmijas balvas producēšana

Deivids Hills kopā ar Redžinaldu Hadlinu ir izvēlēti par 88. Kinoakadēmijas balvas pasniegšanas ceremonijas producentiem, kad pēc trīs gadu sadarbības ar Kino mākslas un zinātnes akadēmiju līgumu nepagarināja iepriekšējie producenti Kreigs Zeidans un Nīls Merons.
Termoelektronu emisija

Termoelektronu emisija - brīvu elektronu atdalīšanās no sakarsētiem ķermeņiem jeb elektronu emisijas veids, kas pamatojas uz temperatūras iedarbību. Lai emisija būtu iespējama, elektronu kinētiskajai enerģijai jābūt pietiekamai, lai sarautu saiti ar emitējošo vielu. Istabas temperatūrā šī enerģija parasti nav pietiekama, tādēļ emitējošie ķermeņi (piemēram, radiolampu katodi) ir jāuzkarsē. Vislabākās emitējošās vielas ir dažādu sārmu metālu oksīdu maisījumi.
Uz termoelektronu emisijas parādību balstās visa lampu elektronika.

Vēsture

Elektronu izstarošanu no sarkani nokaitētas dzelzs pirmais atklāja Daniels Lordans 1873. gadā. No jauna šo efektu atklāja Tomass Edisons 1880. gada 13. februārī, pētot kvēlspuldžu kvēldiegu pārdegšanu. Edisona efekts tika izskaidrots daudz vēlāk, tikai pēc elektronu atklāšanas 1897. gadā un tad to arī nosauca par termoelektronu emisiju. Praktisku parādības pielietojumu (detektēšanai radioviļņu uztveršanā) atrada Džons Flemings 1904. gadā. Termoelektronu emisijas fenomenu daudz pētījis fiziķis Ovens Ričardsons (Owen Willans Richardson), par ko saņēmis Nobela prēmiju 1928. gadā.
Ašafenburga

Vēsture

Pilsētas teritorija bijusi apdzīvota jau no akmens laikmeta. Sākotnējie Ašafenburgas iedzīvotāji bijuši alemaņi. 5. gadsimtā uz bijušā Romas leģiona cietokšņa drupām franki uzbūvēja pili. Viduslaikos pilsēta bija zināma kā Ascaffaburc, Ascapha vai Ascaphaburg. 8. gadsimtā Svētais Bonifācijs nodibināja šeit benediktiešu klosteri. Vairākus gadsimtus Ašafenburga bija arhibīskapa rezidence, Bavārijas sastāvā tā nonāca tikai 1814. gadā. 2. pasaules kara laikā stipri cietusi sabiedroto uzlidojumos.
Lāslo Polgārs

Biogrāfija

Piedzimis reliģiozā ebreju ģimenē un bērnībā gribējis kļūt par rabīnu. Pēc 1956. gada Ungārijas revolūcijas viņa māte kopā ar māsu emigrējušas uz Rietumiem, bet Lāslo palicis kopā ar tēvu. Pēc ģimnāzijas beigšanas strādājis dažādus darbus: bijis metinātājs, vēlāk beidzis pedagoģijas kursus un kļuvis par skolotāju. 1967. gadā apprecējies ar Klāru Altbergeru, kura līdz laulībām dzīvojusi Aizkarpatu apgabalā Ukrainā un beigusi Užhorodas pedagoģisko institūtu.
Lielu iespaidu Polgāra pedagoģijas ideju izveidē deva amerikāņu psihologa Džona Votsona darbi, kas apstrīdēja talantu kā iedzimtu īpašību, bet uzskatīja to par audzināšanas rezultātu. Polgārs daudz pētīja tādu pazīstamu cilvēku kā Volfgangs Amadejs Mocarts un Kārlis Frīdrihs Gauss biogrāfijas un nonāca pie atziņas, ka bērni jau mazotnē var parādīt neparastus rezultātus, ja viņi tiek sistemātiski un intensīvi apmācīti. Lai pierādītu savas idejas praksē, Polgārs sevi pilnībā veltīja meitu audzināšanai. Kopā ar sievu viņam izdevās izņēmuma kārtā iegūt atļauju savu meitu mājas izglītībai.
Šaha spēli Polgārs izvēlējās tādēļ, ka tajā varēja viegli izsekot savu meitu panākumiem turnīros. Lai meitas sasniegtu labus rezultātus, viņš tās iesaistīja pārsvarā vīriešu šaha turnīros. Šāda prakse sākumā izraisīja Ungārijas šaha federācijas nepatiku, kādēļ māsas Polgāras ilgi nevarēja pārstāvēt Ungāriju Pasaules šaha olimpiādēs un citās sacensībās. Vēlāk gan federācija pārdomāja, un māsu Polgāru dalība Ungārijas sieviešu šaha izlases sastāvā vainagojās ar Ungārijas komandas dubultuzvaru 1988. un 1990. gadā. 
Visas trīs māsas kļuva par ļoti spēcīgām šahistēm - Žuža bija Pasaules čempione šahā, Judīte ir viena no lielākā FIDE reitinga īpašniecēm un piedalās tikai vīriešu turnīros, Sofija ir starptautiskais meistars šahā vīriešu konkurencē.
Polgārs ir vairāku grāmatu autors, kurās viņš apraksta savu pieredzi meitu izveidē par šahistēm. Lai gan pedagoģijas eksperiments bija sekmīgs, tomēr ārpus Polgāru ģimenes ietvariem tas nav guvis sekotājus.
Kultūras mantojums

Kultūras mantojums ir uzkrātu māksliniecisku, arhitektonisku, muzikālu, literāru un zinātnisku resursu kopums, kas saņemti mantojumā no pagātnes. Tie neatkarīgi no piederības, indivīdu un sabiedrības uztverē tiek uzskatīti par pārliecības, vērtību, tradīciju un zināšanu atspoguļotājiem, kā arī ietver vidi, kas izveidojusies cilvēku un vietu mijiedarbībā. Kultūras mantojums ir cilvēka garīgās darbības liecība materiālā vai nemateriālā formā, kas sevī ietver mākslinieku, mūziķu, arhitektu, rakstnieku un zinātnieku darbus, kā arī anonīmu mākslinieku darbus, cilvēces gara izpausmi un vērtību sistēmu. Kultūras pieminekļi tiek iedalīti arheoloģijas, pilsētbūvniecības, arhitektūras pieminekļos, mākslas pieminekļos un vēsturisko notikumu vietās.
Eiropas praksē kultūras mantojums ietver nekustamo un kustamo kultūras pieminekļu aizsardzību, ar tiem saistīto liecību apzināšanu, pētniecību, uzskaiti, saglabāšanu, izmantošanu un iesaistīšanu mūsdienu dzīves apritē. Kultūras mantojums šajā programmā sastāv no, arhitektūras mantojuma, arheoloģijas mantojuma, monumentālās, sakrālās un lietišķās mākslas mantojuma, industriālā mantojuma, un zemūdens mantojuma.
Latvijas aizsargājamo kultūras pieminekļu saraksts ir publicēts laikrakstā "Latvijas Vēstnesis".