google/wiki40b huggingface dataset:
Daudzskaitlis

Daudzskaitlis (latīņu: pluralis) – gramatiskā kategorija (gramatiskais skaitlis), kas nosaka valodā lietotas vārdu formas, kas norāda, ka vārds raksturo nevis vienu, bet vairāk nekā vienu objektu. Daudzskaitlis (saīs. dsk.), tāpat kā vienskaitlis (saīs. vsk.) ir satopams vairumā pasaules valodu. Dažās valodās, kā, piemēram, esperanto, lai veidotu daudzskaitļa formas, atsevišķu gramatisko kategoriju vietā tiek lietots papildus elements (galotne, priedēklis utml.), tāpēc šo valodu vārdiem atsevišķa daudzskaitļa forma nav vajadzīga.
Indoeiropiešu valodās daudzskaitlis ir neatņemama valodas sastāvdaļa, lai norādītu vairāk nekā vienu (vai divus) objektus, bet citās valodās daudzskaitļa lietojums nereti ir visai nosacīts. Piemēram, tjurku valodās lietvārdu daudzskaitlis tiek veidots, pie saknes pievienojot izskaņu -lar/ler, taču, ja no konteksta ir skaidrs, ka objekts nav viens, daudzskaitļa forma nav vajadzīga (piemēram, turku: elmalar – "āboli", yedi elma – "7 āboli"). Daļā no indiāņu valodām (kečvu, tupu-gvarānu) lietvārdu daudzskaitlis ir jānorāda tikai tad, kad nepieciešams uzsvērt to daudzesamību. Daļai pasaules valodu bez divskaitļa ir arī trīsskaitlis un lielais daudzskaitlis (ja jānorāda liels skaits lietu).

Daudzskaitlis latviešu valodā

Literārajā latviešu valodā vairumam lokāmo vārdu ir gan vienskaitļa, gan daudzskaitļa formas, to vidū ir lielākā daļa lietvārdu, kā arī īpašības vārdi, darbības vārdi, vietniekvārdi un arī skaitļa vārdi.
Latviešu valodā, tāpat kā citās baltu-slāvu valodās, ir saglabājušās lielā un mazā daudzskaitļa iezīmes, piemēram, 1 roka, 2 roki (sar.), 3-9 rokas, >10 roku.

Divskaitlis

Vēsturiski latviešu valodā bez tagadējā daudzskaitļa pastāvēja atsevišķa daudzskaitļa apakškategorija - divskaitlis, kas domāts, lai norādītu, ka vārds raksturo nevis daudz (vairāk par diviem), bet tikai divus objektus. Piemēram, mudviema irā duvi galvi ('mums diviem kopā ir divas galvas'), mudvu esava duvu brāļu ('mēs esam divi brāļi'), judvi esata duvi māsi ('jūs esat divas māsas'). Diemžēl mūsdienās no senā divskaitļa ir palikušas tikai atsevišķas sarunvalodas frāzes, kā: "ar abi roki/kāji/auši/akši" ('ar abām rokām/kājām/ausīm/acīm').
Ir valodas, kurās tiek lietotas divskaitlim līdzīgas daudzskaitļa apakškategorijas, kas domātas, lai raksturotu trīs, četrus, mazu skaitu vai ļoti lielu skaitu objektu.
Līvija Akuratere

Biogrāfija

Līvija Akuratere studējusi Latvijas Valsts universitātes Filoloģijas fakultātes mākslas zinātņu nodaļā (1945–1948). 1950. gadā beigusi Teātra institūtu. No 1951. līdz 1953. gadam Dailes teātra literārās daļas vadītāja. No 1953. līdz 1957. gadam un no 1958. līdz 1961. gadam strādājusi LPSR Kultūras ministrijas teātra daļā, pēc tam laikrakstā "Rīgas Balss". No 1964. līdz 1965. gadam bijusi Jaunatnes teātra literārās daļas vadītāja, Rakstnieku savienības dramaturģijas konsultante, no 1965. līdz 1967. gadam vadījusi Rīgas Kinostudijas Tautas kinoaktieru studiju.
No 1952. gada Latvijas Valsts konservatorijas Teātra fakultātes pasniedzēja. No 1968. līdz 1993. gadam strādājusi Latvijas Zinātņu akadēmijas Valodas un literatūras institūta Teātra, mūzikas un kinomākslas nodaļā. Līdzautore grāmatām par latviešu teātra vēsturi "Latviešu padomju teātra vēsture" (1973-1974), kā arī pētījumam par Rīgas Krievu drāmas teātri (1983). Vairāku monogrāfiju autore. Atsevišķi raksti ir veltīti arī senākam profesionālā teātra posmam - vācu teātrim Rīgā. 
Kopā ar V. Lapacinsku sarakstījusi grāmatu par scenogrāfu Rūdolfu Pīlādzi (1985). Sagatavojusi publicēšanai Luija Šmita atmiņu grāmatu "Un notika tas tā" (2007). Par monogrāfiju "Aktiermāksla latviešu teātrī" saņēmusi Latvijas Zinātņu akadēmijas Jāņa Sudrabkalna prēmiju. 
No 1993. līdz 1999. gadam Latvijas Kultūras akadēmijas profesore. 1999. gadā apbalvota ar Triju Zvaigžņu ordeni. 2008. gadā par ieguldījumu latviešu teātra kritikas un zinātnes attīstībā saņēmusi Spēlmaņu nakts balvu par mūža ieguldījumu.
Akurateres vīrs bija aktieris Voldemārs Akurāters (1921—1976). Viņu meita ir dziedātāja Ieva Akuratere (dzimusi 1958. gadā).
Tumsa (grupa)

Vēsture

Grupu 1991. gadā dibināja basģitārists Jānis Daugalis. 1994. gadā grupa pirmoreiz piedalās Mikrofona dziesmu aptaujā. Tajā pašā gadā grupu pamet tās solists Fēlikss Ķiģelis, kurš dibina grupu "Melnā Princese", savukārt par grupas solistu kļūst tobrīd tikai 17 gadus vecais Mārtiņš Freimanis.
1998. gadā grupa uzvarēja Liepājas Dzintarā un tajā pašā gadā izdod savu pirmo albumu "Putni". Grupa kļūst aizvien populārāka, un jau 2000. gadā tiek izdots Tumsas otrais albums "Katram savu Atlantīdu" ar tādiem populāriem hitiem kā "Katram savu Atlantīdu" un "Lietus dārzs". Grupa turpina ražīgi strādāt arī nākamajos divos gados izdodot albumus "Nesaprasto cilvēku zemē" un "Spēlējot debesis". Divus gadus pēc kārtas — 2001. un 2002. gadā — "Tumsa" ierindojas 3. vietā Eirovīzijas nacionālajā atlasē ar dziesmām It's Not The End un This Is Not Paradise. 2003. gadā grupas solists Mārtiņš Freimanis kopā ar grupu F.L.Y. uzvarēja nacionālajā atlasē, un arī nākamajos gados turpina komponēt dziesmas Eirovīzijas dalībniekiem.
2004. gadā grupa izdod albumu "1 000 000 itnekā" ar tādām dziesmām kā "Kad Ēģiptē sniegs" un "Dzīve kā košums". 2006. gadā radiostaciju apritēs nonāca grupas jaunā dziesma "Un pirms mēs aizmigām", bet gada beigās iznāca "Tumsas" labāko dziesmu izlase "Piedzīvojums 1996-2006", kurā apkopotas populārākās dziesmas no iepriekšējiem 5 grupas albumiem. 2007. gada martā "Tumsa" saņēma savu pirmo Latvijas Mūzikas ierakstu gada balvu, kad "Un pirms mēs aizmigām" tika atzīta par 2006. gada radio hitu.
2008. gadā tika izdots grupas sestais un līdz šim pēdējais albums "Suns". 2010. gada novembrī grupa laida klajā dziesmu krievu valodā "Максимум ты" (tulk. "Maksimums tu"), ko iedziedāja Mārtiņš Freimanis duetā ar Krievijas dziedātāju Jūliju Čičerinu. Atzīmējams, ka dziesma tika ierakstīta, abiem solistiem nemaz nesatiekoties — Freimaņa daļa Rīgā, bet Čičerinas Maskavā.
Naktī uz 2011. gada 27. janvārī pēc smagas slimības nomira grupas solists Mārtiņš Freimanis. 2011. gada jūnijā tika paziņots, ka par solistu tiks pieaicināts Kārlis Būmeisters, taču viņš neuzstāsies kā grupas dalībnieks. Grupai arī atkal ir pievienojies taustiņinstrumentālists Aigars Šmits, kurš 2003. gadā bija spiests pamest grupu veselības problēmu dēļ, ieņemot Normunda Kalniņa vietu. 2011. gada rudenī par jauno vokālistu tika nosaukts Valters Frīdenbergs. Pēc Valtera Frīdenberga nāves 2018. gadā grupa paziņoja par darbības pārtraukšanu.
YouTube oriģinālo kanālu iniciatīva

YouTube oriģinālo kanālu iniciatīva (angļu: YouTube Original Channel Initiative) bija $100 miljonus vērta programma, ko finansēja Google, lai vairotu oriģinālu saturu YouTube. Šī iniciatīva arī bija domāta, lai palīdzētu Google TV platformas uzsākšanu. Programmas laikā izveidoto kanālu video tika uzskatīti par oriģinālu un premium saturu.
Iniciatīvas dalībnieki bija Madonna, Farels Viljamss, Jauniešu Holivudas dibinātājs R. Dž. Viljamss, bijusī NBA zvaigzne Šakils O'Nīls, komiķe Eimija Polere, aktieris Eštons Kučers, seriāla "Ofiss" zvaigzne Reins Vilsons, komiķis Kenijs Hocs, Motor Trend, SourceFed, "Amerikāņu ģimenītes" aktrise Sofija Vergara un citi. Lielākā daļa kanālu tika radīti caur dalībnieku producentu uzņēmumiem. Madonna ir deju kanāla DanceOn partnere, bet O'Nīls pārvalda Comedy Shaq Network.
2012. gada maijā Deadline.com sāka sekot šo kanālu video skatījumu statistikai. Tā paša gada septembrī divdesmit no 100 kanāliem sāka gūt vismaz 1 miljonu skatījumu nedēļā.
2012. gada oktobrī tika paziņots, ka YouTube jau ir ieviesuši 160 oriģinālos kanālus un kopējais mājaslapas mēneša skatījumu skaits paaugstinājies no 3 miljardiem uz 4 miljardiem. Paziņojuma laikā 25 populārākie projekta kanāli guva aptuveni 1 miljonu skatījumu nedēļā. Mēnesi vēlāk parādījās informācija, ka tikai ar 40 procentiem no kanāliem tiks atjaunots līgums, bet pārējiem kanāliem vairs netiks sniegts finansējums.
2013. gada novembrī tika ziņots, ka projekta galvenā lapa novirza uz 404 error lapu, šķietami palīdzot Google novērst jebkādu atsauci uz oriģinālo kanālu iniciatīvu.
Bostonas maratons

Bostonas maratons ir ikgadējs maratons, kas kopš 1897. gada notiek Bostonā, Masačūsetsā, ASV. Tas katru gadu notiek aprīļa trešajā pirmdienā, kas Masačūsetsā ir pazīstama kā Patriotu diena.
Bostonas maratons ir vecākais ikgadējais maratons, tāpat šīs ir vienas no vislabāk pazīstamākajām šosejas skriešanas sacensībām. Tas ir otrs nozīmīgākais sporta pasākums ASV pēc atspoguļojuma medijos (pēc Superkausa izcīņas).
Bostonas maratons ietilpst World Marathon Majors sacensību seriālā. Kopš 1897. gada to rīko Bostonas vieglatlētikas asociācija. Maratonā piedalās gan profesionāļi, gan amatieri. Maratonā uzvaru nav guvis neviens Latvijas pārstāvis.
2013. gada maratona laikā notika sprādzieni.
Valdis Krisbergs

Biogrāfija

Valdis Krisbergs piedzima 1944. gada 31. janvārī Rīgā. Viņa tēvs bija pūtēju orķestru diriģents Augusts Krisbergs. Slimības dēļ līdz septītajai klasei Krisbergs mācījās mājās. Pēc tam mācījies Rīgas 17. pamatskolā, tad Rīgas 53. vidusskolā, un visbeidzot Rīgas 3. vidusskolas specializētajā matemātikas un ķīmijas klasē. 1976. gadā pabeidzis Rīgas Kultūras un izglītības darbinieku tehnikumu (tagad — Latvijas Kultūras koledža), iegūstot amatieru foto-kino studiju vadītāja specialitāti.
1970. gados Krisbergs tika sodīts par zagšanu. Viņš sodu izcieta strādājot vispārējās celtniecības trestā Liepājā. 1990. gados Krisbergs vispirms noliedza, ka būtu krimināli sodīts, taču vēlāk šo lietu nosauca par Valsts drošības komitejas (VDK) falsificētu un saistīja to ar savu disidentismu. 1988. gada 4. oktobrī viņš dibināja komercfirmu «Auseklītis». Tā sākotnēji sniedza fotopakalpojumus. Vēlāk uzņēmums piedāvāja aizņemties naudu, kā arī pārdeva savas akcijas, solot augstu peļņu. 1994. gada vasarā «Auseklītis» kļuva par akciju sabiedrību.
1980. gadu beigās Krisbergs iesaistījās politikā, darbojoties Latvijas Kooperatoru politiskajā savienībā. Vēlāk viņš iestājās Latvijas Liberālajā partijā, un strādāja tās valdē. 1993. gadā viņš piedalījās Latvijas Nacionālās neatkarības kustības (LNNK) ekonomiskās programmas veigošanā 5. Saeimas vēlēšanām. Kaut arī viņš nebija iestājies partijā, Krisbergs plānoja kandidēt no LNNK saraksta, taču no tā atteicās, kad kandidātu sarakstā tika iekļauts Joahims Zīgerists. Tā vietā Krisbergs kandidēja no Saimnieciskās rosības līgas saraksta, kas nepārvarēja četru procentu barjeru.
1994. gada maijā Krisbergs tika ievēlēts Rīgas domē no politiskās organizācijas «Saimnieks» saraksta. Vēlāk tajā pašā gadā bija 12 cilvēku redakcijas komisijā, kas formulēja topošās partijas programmu un politisko orientāciju. 1995. gada oktobrī ievēlēts 6. Saeimā no Demokrātiskās partijas «Saimnieks» saraksta. Īsi pirms ievēlēšanas Krisbergs aizgāja no «Auseklīša», un drīz pēc tam parādījās pirmās ziņas par uzņēmuma finanšu grūtībām.
1996. gada 1. martā akciju sabiedrība «Auseklītis» tika atzīta par maksātnespējīgu. Tā paša gada 25. septembrī Krisbergs izstājās no Demokrātiskās partijas «Saimnieks» Saeimas frakcijas. 1997. gada 24. martā Saeima izdeva Krisbergu kriminālvajāšanai, tā apturot viņa darbību parlamentā līdz kriminālvajāšanas beigām. Viņš tika izdots saistībā ar kriminālprocesu par krāpšanu lielos apmēros un finanšu datu sagrozīšanu uzņēmumā «Auseklītis». 1998. gadā Krisbergs tika notiesāts par krāpšanu lielos apmēros, un viņam tika piespriests cietumsods. 1999. gadā pirms termiņa atbrīvots. Tajā pašā gadā Krisbergs dibināja juridiskās palīdzības biroju «Eiro Temīda», un to vadīja līdz mūža galam.
Valdis Krisbergs nomira 2018. gada 26. septembrī pēkšņā nāvē. Atvadu ceremonija notika 2. oktobrī Rīgas Krematorijā.
Ignalinas AES

Ignalinas AES ir 2009. gadā slēgta atomelektrostacija Lietuvā Visaginā, netālu no Latvijas—Lietuvas robežas. Ignalinas AES atslēgšana bija viens no nosacījumiem, ar kuriem Lietuva pievienojās Eiropas Savienībai. 2008. gadā tā saražoja 70% Lietuvai nepieciešamās elektroeneģijas.
Pakalpojumu orientētā arhitektūra

Ieguvumi izmantojot SOA

SAO pieeja nodrošina sistēmu elastību izmaiņu gadījumā, jo daļu no nepieciešamām izmaiņām būs iespējams veikt integrācijas saskarņu līmenī. Ņemot vērā, ka izmaiņu apjomi arvien pieaug līdz ar informāciju tehnoloģiju ienākšanu SOA pieeja tiek pielietota arvien biežāk.
Daniēls da Mota

Klubi

Pirmo spēli profesionālā komandā da Mota aizvadīja 2001.—2002. gada sezonā komandā FC Etzella Ettelbruck. 2006.—2007. gadā viņš kļuva par Luksemburgas Nacionālās divīzijas labāko vārtu guvēju. 2008. gada jūlijā viņš pievienojās Luksemburgas spēcīgākajam klubam F91 Dudelange.

Nacionālā izlase

Da Mota Luksemburgas pilsonību ieguva 2007. gada janvārī un jau tā paša gada jūnijā piedalījās pirmajā Luksemburgas izlases spēlē pret Albāniju. Viņš ir guvis 4 vārtus nacionālajā izlasē. Pirmos divus viņš guva pārbaudes spēlē pret Slovākiju 2011. gada 9. februārī. Da Mota pirmos vārtus oficiālajos turnīros guva 2012. gada 7. septembrī 2014. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikācijas spēlē pret Portugāli.
Viņš dzīvs

Sižets

Skolotāja stāsta audzēkņiem par savu bērnību. Par to kā kara laikā nejauši nokļuvusi partizānu vienībā un kā partizāns Arturs izglābis viņai dzīvību. Partizānu vienība iznīcināta un acīmredzot gājis bojā arī Arturs. Jana pie avota atrod tikai viņa šķiltavas.
UNESCO Pasaules mantojuma vietas Zimbabvē

Sarakstā apkopotas tās vietas Zimbabvē, kas iekļautas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. UNESCO sarakstā no Zimbabves ir iekļautas 5 vietas (3 — kultūras objekti un 2 — dabas objekti), savukārt 1 vieta ir iekļauta oficiālajā kandidātu sarakstā.
Vienības brauciens

Vēsture

1930. gados riteņbraukšanas sports bija populārs sporta veids Latvijā. Riteņbraukšanu atbalstīja un tā popularitāti veicināja Latvijas Valsts prezidenta Kārļa Ulmaņa ierosinātie Vienības braucieni.
Ar prezidenta atbalstu pirmās sacensības tika organizētas 1936. gadā, kurās no visiem Latvijas novadiem piedalījās 1214 riteņbraucēji. Šis brauciens noslēdzās Rīgā.
Otrais Vienības brauciens 1937. gadā noslēdzās Jelgavā, un tajā bija piedalījies 1301 riteņbraucējs. 
Trešais Vienības brauciens 1938. gadā Rīgā noslēgumā bija pulcinājis 1329 dalībniekus, bet pēdējā 4. Vienības braucienā 1939. gada 26. un 27. augustā  jau piedalījās 6225 riteņbraucēji.
Šis ikgadējais notikums bija guvis nepieredzētus panākumus un kļuvis par tautas sporta propagandas pasākumu. Sacīkšu braucienos visvairāk uzvaru izcīnija Alma Lieģe-Lasi un Arvīds Immermanis. 
Vienības brauciena noslēgumos dalībniekiem, posmu uzvarētajiem tika piešķirtas balvas — jauni velosipēdi no tā laika lielākajām velosipēdu fabrikām G. Ērenpreis velosipēdu fabrikas, velosipēdu fabrikām Latvello, A/S Omega, Lippert, Līva, dažādi kausi, medaļas, pašvaldību speciālbalvas, rakstāmlietas un citas piemiņas balvas.
2. Pasaules karš un Padomju okupācija pārtrauca Vienības braucienu norisināšanos līdz pat Latvijas Neatkarības atjaunošanai, un tie tika atjaunoti 1995. gadā. Vienības velobrauciens tika atjaunots pēc riteņbraukšanas kluba "Marss" trenera Ernesta Pūces iniciatīvas, to atbalstot tā brīža Latvijas prezidentam Guntim Ulmanim un citiem domubiedriem.

Mūsdienas

Šobrīd sacensības notiek trīs dažādās distancēs — šosejas sporta, kalnu riteņbraukšanas un tautas braucienā, tomēr iepriekš sacensības ir notikušas arī krasi atšķirīgos formātos.
Riteņbraucienā regulāri piedalījušies spēcīgākie Latvijas riteņbraucēji, bet 2013. gada sacensībās startēja arī panākumiem bagāti bijušie un aktīvie ārvalstu riteņbraucēji, kā Marks Kevendišs, Rolfs Aldags, Braiens Holms, Jāns Kirsipū, Jo Planckaert, Willy Planckaert, Jean-Marie Wampers, Peter Farazijn, Wim Vansevant, Alijn Mynsberghe.
Beriks Anetbajevs

Biogrāfija

1970. gadu pirmajā pusē bijis viens no vadošajiem Kazahstānas šahistiem. Dienesta laikā Padomju armijā kļuvis par divkārtējo Tadžikistānas šaha čempionātā uzvarētāju. 1972. gadā piedalījies PSRS šaha čempionāta pusfinālā Odesā. 1973. gadā piedalījies Taškentas šaha turnīrā. Tajā pašā gadā kļuvis par pirmo kazahu šahistu, kas saņēmis PSRS sporta meistara nosaukumu šahā. Divas reizes piedalījies PSRS komandu šaha čempionātā, kurā 1972. gadā Tadžikistānas komandas sastāvā uzvarējis individuālajā vērtējumā pie sava galdiņa. Piedalījies arī 1975. gada Latvijas šaha čempionātā, kurā ieņēmis 12. vietu.
Pēdējos gados vairāk pazīstams kā šaha treneris, kurš turnīros spēlē reti, tomēr 2015. gadā Almati piedalījies Centrālās Āzijas kausa izcīņā šahā.
Janu valoda

Radniecība

Janu valodu kopīgi ar karuku, čimariku, šastu, pomoanu (pomo) un palaihnihanu valodām bieži pieskaita hipotētiskajai hokanu valodu saimei, izdalot tās atsevišķā ziemeļhokanu valodu grupā.

Iši — pēdējais jahs

Sērijā "Apvārsnis" latviski izdota Teodoras Krēberes grāmatā "Iši divās pasaulēs" (angļu: Ishi in Two Worlds). Tās autore bija izcilā antropologa un Iši drauga Alfrēda Krēbera dzīvesbiedre. Grāmatā aprakstīts gan pēdējā janu/jahu cilts indiāņa dzīvesstāsts, gan visas jahu tautiņas vēsture, tradīcijas un traģiskā bojāeja 19.gs. otrajā pusē.
Žirafu dzimta

Izplatība un dzīves veids

Abas mūsdienu ģintis mājo Āfrikā, lai gan kādreiz žirafu dzimta bija plaši sazarota un izplatīta ne tikai Āfrikā, bet arī Eirāzijā. Vislielākā žirafu dzimtas dažādība bija sastopama miocēna laikā pirms 20 miljoniem gadu. Abu sugu dzīves veids ir diezgan atšķirīgs, jo to apdzīvotās biomas ir ļoti atšķirīgas. Žirafe ir sastopama atklātajā savannas biomā, bet okapi biezajos Kongo lietus mežos. Okapi ir vientuļnieki ar nelielu apdzīvoto teritoriju, bet žirafes veido barus, kuros ir līdz 25 dzīvniekiem. Abu ģinšu sugas pamatā barojas ar koku zariem, bet tās barojas arī ar zāli.

Izskats un īpašības

Žirafu dzimtas dzīvnieki ir liela vai ļoti liela auguma. Okapi sver apmēram 250 kg, bet žirafe var svērt vairāk kā 1500 kg. Lai arī ārēji abu ģinšu sugas nav uzkrītoši līdzīgas, tomēr tām ir dažas kopīgas īpašības. Tiem ir raksturīgas garas, šauras galvas, plānas lūpas, tumšas, garas mēles, un to īsie ragi ir klāti ar ādu. Galvenā atšķirība starp abām sugām ir tā, ka okapi nav ļoti garā žirafes kakla un kāju, bet abu ģinšu sugām ir garas pēdas, kas balstās uz 2 pirkstiem. Trešais un ceturtais pirksts ir pilnībā neattīstīti. Žirafu dzimtas dzīvniekiem tāpat kā pārējiem atgremotājiem ir 4 kameru kuņģis, un tās barību sakožļā divas reizes. Pirmo reizi steidzīgi un pavirši, otrā reizē daļēji sagremoto barību tās atrij un rūpīgi pārkožļā vēlreiz. Augšžoklī tiem nav priekšzobu, kas aizstāti ar raupju aukslēju sabiezinājumu. Starp apakšžokļa priekšzobiem un dzerokļiem ir liela atstarpe. Dzerokļi ir piemēroti cietas, šķiedrainas barības sakošļāšanai.
Aleksejs Sokoļskis

Biogrāfija

1935. gadā izcīnījis sudraba medaļu Krievijas PFSR šaha čempionātā. 1938. gadā kļuvis par PSRS sporta meistaru šahā. 1944. gadā Kijevā kopā ar Salo Floru dalījis pirmo vietu sporta biedrības "Bolshevik" šaha čempionātā. Pēc Otrā pasaules kara dzīvojis Ukrainā, kur divus gadus pēc kārtas uzvarējis republikas šaha čempionātos (1947, 1948). Četras reizes spēlējis PSRS šaha čempionātu finālos (1944, 1949, 1950, 1954) un 1944. gadā sasniedzis savu labāko rezultātu - dalītu 8.-10. vietu. Sešas reizes piedalījies PSRS komandu šaha čempionātos (1948-1951, 1955-1960) un 1951. gadā izcīnījis bronzas medaļu Ukrainas izlases sastāvā. 1955. gadā pārcēlies uz dzīvi Minskā un piedalījies Baltkrievijas šaha turnīros. 1958. gadā bijis otrais Baltkrievijas šaha čempionātā.
No 1945. gada bijis lielmeistara Isāka Boļeslavska treneris un sekundants. No 1950. gada līdz 1952. gadam bijis PSRS šaha izlases treneris, sekmējis komandas uzvaru 1952. gada Pasaules šaha olimpiādē Helsinkos. No 1955. gada līdz 1969. gadam bijis Vissavienības sporta biedrības "Spartak" Baltkrievijas padomes treneris. 1965. gadā apbalvots ar nosaukumu "PSRS nopelniem bagātais treneris".
Devis nozīmīgu ieguldījumu daudzu šaha atklātņu teorijā. Viņa vārdā ir nosaukta Sokoļska atklātne: 1. b4, kurai 1963. gadā Sokoļskis veltījis speciālu pētījumu.
No 1970. gada līdz 1989. gadam Minskā notika Alekseja Sokoļska piemiņai veltīti piemiņas turnīri. 1978. gada piemiņas turnīrā uzvarēja nākamais Pasaules čempions šahā Garijs Kasparovs, kuram tā bija pirmā svarīgā turnīra uzvara viņa karjerā.
Jēkabpils Pirmā pasaules kara kritušo vācu karavīru Brāļu kapi

Jēkabpils Pirmā pasaules kara kritušo vācu karavīru Brāļu kapi ir vieni no pilsētas Brāļu kapiem, kas atrodas Jēkabpils pilsētas kapsētas teritorijā pareizticīgo kapu sektorā.
Brāļu kapos apbedīti 1917. gada 21. septembrī kritušie vācu 58. armijas korpusa karavīri. Kapu vietā ir uzstādīts memoriāls piemineklis.
Vidusatlantijas grēda

Vidusatlantijas grēda ir Atlantijas okeāna vidusokeāniskā grēda, kas veido tektonisko plātņu nobīdes zonu. Atdala Ziemeļamerikas un Eirāzijas plātnes ziemeļdaļā un Dienvidamerikas un Āfrikas plātnes dienviddaļā. Stiepjas 18 tūkstošus kilometru garumā no Hakela grēdas ziemeļaustrumos no Grenlandes līdz trijpunktam pie Buvē salas Dienvidu okeānā. Grēdai raksturīga paaugstināta vulkāniskā un tektoniskā aktivitāte, pa to ejošajam tektoniskajam lūzumam ik gadus paplašinoties par 2,5 cm. Lielākā daļa grēdas vidusdaļas atrodas ap 2500 m dziļi, tās malām nolaižoties līdz aptuveni 5000 m dziļumam. Dziļakā vieta grēdā ir Romanša dziļvagā — 7758 m zjl.

Vēsture

Pieņēmumu par grēdas eksistenci Atlantijas okeāna vidū pirmais izvirzīja amerikāņu okeanogrāfs un kartogrāfs Metjū Fontēns Morī 1850. gadā. Grēdu atklāja 1870. gadā, ar kuģi Challanger pētot okeāna dibenu Transatlantiskā kabeļa ieklāšanas vajadzībām. Plašas grēdas eksistenci apstiprināja 1925. gada ekspedīcija, kas skenēja okeāna dibenu ar sonaru. 1950. gadā, kartējot okeāna dibenu, tika atklāta seismiskā aktivitāte grēdas centrā un tika secināts, ka Vidusatlantijas grēda ir tikai daļa no planētu apjozošas 40 000 km garas okeānisko grēdu sistēmas.
Progress M-65

Krava

Kopējā kravas masa bija aptuveni 2500 kg. Tajā ietilpa degviela stacijas dzinējsistēmai, skābeklis, ūdens, pārtikas preces, apģērbs, medicīniskās iekārtas apkalpei. Kravā atradās iekārtas stacijas apkalpošanai un zinātniskajiem pētījumiem. Bez tam tika nogādāts modernizēts (datorizēts) skafandrs Orlan-MK.

Lidojuma gaita

Palaišana notika no Baikonuras kosmodroma 2008. gada 10. septembrī 19:50:02 UTC ar nesējraķeti Sojuz-U.
Saslēgšanās ar SKS bija paredzēta 2008. gada 12. septembrī 21:01 UTC. Sakarā ar to, ka tika slēgts ASV Lidojumu vadības centrs Hjūstonā viesuļvētras "Aiks" (Ike) dēļ, savienošanos pārcēla uz 17. septembri. 2008. gada 17. septembrī 18:43 UTC kravas kugis pievienojās pie moduļa Zvezda.
2008. gada 14. novembrī 16:20 UTC Progress M-65 atvienojās no stacijas. Gandrīz mēnesi tas veica autonomu lidojumu, kura laikā tika veikti ģeofiziski eksperimenti. Kosmosa kuģī bija uzstādīta optiskā aparatūra, ar kuru tika novērotas Zemes atmosfēras izmaiņas.
2008. gada 7. decembrī 08:02 UTC kosmosa kuģis veica bremzēšanas manevru, un 08:49 UTC Progress M-65 nesadegušās daļas iekrita Klusajā okeānā.
Arturs Mandlers

Šaha kompozīcija

Kopš 1908. gada publicējis apmēram 600 šaha kompozīcijas, tai skaitā 320 uzdevumus, galvenokārt daudzvilčus, 230 etīdes un vairākus pasaku šaha uzdevumus. Konkursos ieguvis apmēram 40 godalgas.
No 1956. gada bijis starptautiskais tiesnesis šaha kompozīcijā. 2012. gadā, vairāk nekā četrdesmit gadu pēc nāves, par sasniegumiem šaha kompozīcijā WFCC kongress viņam piešķira lielmeistara titulu.
27. septembris

27. septembris ir gada 270. diena pēc Gregora kalendāra (271. garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 95 dienas.
Fastiva

Vēsture

Vēstures avotos pirmoreiz minēta 1390. gadā, kad lietuviešu kņazs Vladimirs nodod tiesības uz Fastivas pārvaldi kņazu Rožanovsku dzimtai. Iespējams, ka pilsēta kā Fuščova minēta jau 1094. gada dokumentos, kā polovciešu kņazam Tugorthanam piederējusi zeme. 1601. gadā Fastivai piešķirtas Magdeburgas tiesības. Industriālā pilsētas attīstība sākās pēc Kijevas—Odesas dzelzceļa izbūves 1870. gadā. 1918. gada 1. decembrī Fastivā tika noslēgts līgums par Ukrainas Tautas Republikas un Rietumukrainas Tautas Republikas apvienošanu vienā valstī. Kopš 1923. gada Fastiva ir rajona centrs, bet 1938. gadā atkārtoti piešķirtas pilsētas tiesības. Mūsdienās pilsētā attīstīta ķīmisko, elektrotermisko un naftas un gāzes pārstrādes iekārtu ražošana, pārtikas rūpniecība.