Vladimirs Makarovs

Izglītība un darba gaitas

Mācījies Strazdmuižas internātskolā. 1977. gadā beidzis Rīgas vājredzīgo un neredzīgo bērnu internātskolu. No 1977. līdz 1982. gadam mācījies Latvijas Valsts universitātes Vēstures un filozofijas fakultātē vēsturnieka specialitātē. Šajā laikā strādājis Rīgas Mācību ražošanas kombinātā par atslēdznieku-montētāju un no 1980. līdz 1990. gadam bija skolotājs Strazdmuižas internātskolā.
2006. gadā vēlreiz pabeidzis Latvijas Universitāti, šoreiz iegūstot grādu sabiedrības vadībā.

Darbs Latvijas Valsts struktūrās un ministrijās

No 1991. līdz 1994. gadam Makarovs bija Labklājības ministrijas Sociālās palīdzības departamenta direktors. 1993. gadā iestājās apvienībā "Tēvzemei un Brīvībai" līdz ar tās dibināšanu. 1994. gadā viņš kļuva par Latvijas sociālo lietu valsts ministru Gaiļa valdībā, lai gan "Tēvzemei un Brīvībai" bija opozīcijā. 1995. gada 21. decembrī, Šķēles 1. valdībā, Makarovs tika iecelts par labklājības ministru, amatu saglabājis arī turpmākajos kabinetos. Šķēles 3. valdībā kļuva par ekonomikas ministru.
2000. gada 6. aprīlī Vladimiru Makarovu premjerministrs Andris Šķēle atbrīvoja no amata, jo Makarovs iepriekšējā dienā atņēma Privatizācijas aģentūras ģenerāldirektoram Jānim Naglim paraksta tiesības, tādējādi arī liedzot viņam strādāt. Lai gan TB/LNNK 11. aprīlī atkārtoti virzīja Makarovu šim krēslam, jauns ekonomikas ministrs netika izvēlēts līdz nākamajai valdībai, jo nākamajā dienā Šķēles valdība demisionēja. 2000. gada 5. maijā atgriezies valdībā līdz ar Bērziņa kabineta apstiprināšanu. Pildījis vides aizsardzības un reģionālās attīstības ministra pienākumus. Amatu zaudējis 2002. gada 7. novembrī, kad valdība beidza darbību sakarā ar jaunas Saeimas ievēlēšanu.
2000. gadā tika ievēlēts par vienu no Tēvzemei un Brīvībai/LNNK partijas priekšsēdētāja vietniekiem.

Saeimā

7. Saeimas vēlēšanās 1998. gadā ievēlēts, pildījis deputāta pienākumus paralēli ministra pienākumiem. Mandātu uz laiku nolicis 2000. gada 20. janvārī. To, sakarā ar valdības demisiju, atjaunojis uz nedēļu sākot ar 11. maijā. 18. maijā to atkal nolicis, lai pildītu vides aizsardzības un reģionālās attīstības ministra pienākumus. Kandidējis 8. Saeimas vēlēšanās, uz saraksta iesniegšanas brīdi (17. jūlijā) bijis arī Ventspils Brīvostas pārvaldes valdes locekļa, Sabiedrības integrācijas fonda padomes locekļa, Reģionālās attīstības padomes priekšsēdētāja, Vides aizsardzības fonda padomes priekšsēdētājs un Latvijas attīstības padomes locekļa krēslos.

Darbs pašvaldībās un to struktūrās

2005. gada pašvaldību vēlēšanās kandidējis uz vietu Rīgas domē, nav ievēlēts. Tā paša gada jūnijā pametis TB/LNNK. Oktobrī pievienojies Tautas partijai bez obligātā pārbaudes perioda un ar A. Šķēles personisko galvojumu uzņemts partijā. Augustā kļuvis par "Rīgas Jūras līniju" padomes priekšsēdētāju. Amatā palicis līdz uzņēmuma bankrotam oktobrī.
2009. gada Rīgas domes vēlēšanās kandidējis no Tautas partijas saraksta, partija netika ievēlēta. Saraksta iesniegšanas laikā bijis Rīgas Brīvostas pārvaldes Stratēģiskās plānošanas un projektu vadības departamenta direktors un SIA "Rīgas ūdens" padomes priekšsēdētājs.

Personīgā dzīve

V. Makarovs ir precējies, ģimenē ir divi dēli: Edgars un Kaspars. Viņa vaļasprieki ir ūdenstūrisms, kā arī grāmatas par vēsturi un filozofiju.