google/wiki40b huggingface dataset:
Meža sīksamtenis

Latvijā

Latvijā meža sīksamtenis ir vēl diezgan bieži sastopama suga, bet Eiropā ļoti reta un apdraudēta, tādēļ, lai arī Latvijā sastopama samērā bieži visā teritorijā, tā ir iekļauta Latvijas Sarkanajā grāmatā. Atsevišķās vietās, piemēram, Plieņciemā un Ģipkā tā ir ļoti parasta suga mitrajās pļavās aiz piejūras kāpām.

Morfoloģija

Meža sīksamtenis ir neliels dienas tauriņš, kura spārnu plētums ir 26—34 mm. Tas ir tumšākais no Latvijā dzīvojošiem sīksamteņiem. Spārnu virspuse ir tumši brūna un lidojumā tauriņš izskatās tumšs. Meža sīksamtenim vienīgajam no visiem sīksamteņiem dekoratīvās "actiņas" ir arī aizmugurējo spārnu virspusēs (4—5 gredzenotas actiņas). Tā kā miera stāvoklī sīksamteņi spārnus tur sakļautus kopā, tad spārnu virspusi var redzēt tikai lidojumā.
Arī spārnu apakšpuses pamattonis, salīdzinot ar citiem sīksamteņiem, ir vistumšākais — zeltaini brūns. Tonis ir nedaudz gaišāks kā spārnu virspusē, bet krasi ar to nekontrastē. Tauriņa raksturīgākā pazīme ir apaļās "actiņas" aizmugurējo spārnu ārmalā. Dekoratīvos plankumus veido biezas melni-baltas gredzenveida līnijas uz koši oranža pamata. Tie ir proporcionāli lieli. Actiņas no pārējā spārna laukuma nodala balta, samērā šaura josla, kas atrodas spārna centrālajā daļā. Spārnu ārmala (gan priekšējo, gan aizmugurējo) ir koši oranža ar divām šaurām pelēkām josliņām. Priekšējo spārnu galā viena dekoratīvā actiņa, kas atrodas uz blāvākas šķērsjoslas.

Ekoloģija

Meža sīksamtenim gadā attīstās viena paaudze. Pieaugušie tauriņi izšķiļas jūnija sākumā un lido līdz jūlija vidum vai beigām. Meža sīksamtenis ir ļoti tramīgs un to ir grūti aplūkot tuvumā. Tas sastopams dažādos biotopos, kur aug graudzāles — mitrās pļavās, zāles purvos, izcirtumos, mežmalās un citās zāļainās vietās. Kāpuri izšķiļas augustā un uz augiem tos var novērot līdz rudenim. Meža sīksamtenis pārziemo kāpura stadijā un nākamajā pavasarī kāpurus var novērot līdz maijam, kad tie iekūņojas. Kāpuri barojas ar dažādām graudzālēm, piemēram, ar ciņusmilgām, nokarenajām pumpursmilgām, parasto kamolzāli un skarenēm.
25. aprīlis

25. aprīlis ir gada 115. diena pēc Gregora kalendāra (116. garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 250 dienas. Pēdējā diena ziemeļu puslodē, kurā var būt Lieldienas.
Sauls

Pirmais karalis

Sauls bija Kiša dēls no Benjamiņa cilts. Saskaņā ar Pirmo Samuēla grāmatu, Sauls kopā ar savu kalpu tika sūtīts meklēt sava tēva noklīdušās ēzeļu mātes. Galu galā Sauls un viņa kalps nonāca Cūfas zemē, netālu no Samuēla mājas Rāmā. Tad Sauls ierosināja atgriezties mājās pēc triju dienu neauglīgiem meklējumiem, bet viņa kalps piedāvāja vispirms griezties pie kāda godājama vīra (gaišreģa), sakot: „viss, ko vien viņš saka, tas noteikti piepildās” (1. Sam. 9:6). Tā šie divi satika Samuēlu, kurš slepeni svaidīja Saulu par ķēniņu visam Israēlam.
Pēc tam, kad Sauls bija atgriezies mājās, Samuēls sasauca tautas sapulci Micpā, kuras laikā Sauls kļuva par pirmo Izraēlas karalistes ķēniņu. Nedaudz vēlāk Sauls vadīja izraēliešu karapulkus pret amoniešiem (amonītiem), kurus viņi sakāva pie Jabešas Gileādā, tādā veidā Sauls apstiprināja savu ķēniņa stāvokli. Tad Sauls un viņa dēls Jonatāns uzsāka karu pret filistiešiem (feniķiešiem). Sauls vilcinājās uzsākt karadarbību pret daudz pārākiem filistiešu spēkiem pie Mikmašas, tāpēc Samuēls bija pasludinājis Saulam, ka Dievs ir izredzējis citu viņa vietā. Kamēr Sauls joprojām vilcinājās, Jonatāns bez tēva ziņas bija negaidīti uzbrucis filistiešiem un pārsteidzis tos. Vēlāk Sauls izmantoja filistiešu radušos apjukumu un sakāva tos.
Tad Sauls uzsāka karu pret amalekītiem. Pēc uzvaras Sauls atteicās nogalināt amalekītu karali Agagu un iznīcināt viņa īpašumu, kā Samuēls bija licis darīt. Tad Samuēls atņēma savu svaidījumu Saulam un deva to citam - Dāvidam. Turpmāk Samuēls vairs nebija Saula padomdevējs.
Kopš šī brīža, stāstā par Izraēla ķēniņiem parādās Dāvids, gans no Jūdas cilts. Dāvids tika sūtīts mierināt Saulu ar savu arfas spēli, pēc tam kad Saulam tika atņemts ķēniņa svaidījums. Trīs gadus vēlāk, kad sākās jauns filistiešu iebrukums, Dāvids piesaistīja Saula uzmanību ar to, ka bija divkaujā ar lingu nogalinājis filistiešu milzi Goliātu no Gātas pilsētas. Tam sekoja atkārtota filistiešu sakāve.

Ģimene

Dāvids apprecēja Saula meitu Mihalu, bet Saula dēls Jonatāns ar Dāvidu bija kļuvuši par tuvākajiem draugiem. Sauls drīz kļuva greizsirdīgs pret Dāvidu par tā uzvarām kaujās un mīlestību tautā, vairākas reizes mēģināja Dāvidu nogalināt, tomēr tas neizdevās un Dāvids aizbēga slēpties kalnos.
Kārlis Ozoliņš (hokejists)

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Ozoliņš sāka 2010.—11. gada sezonā HK Liepājas Metalurgs otrajā sastāvā Latvijas hokeja līgā. 2011.—12. gada sezonā uzbrucējs debitēja komandas pamatsastāvā Baltkrievijas Ekstralīgā, 2012.—13. gada sezonā tās rindās aizvadot pilnu sezonu.
2013. gada 21. augustā pēc veiksmīgi aizvadīta pārbaudes laika noslēdza līgumu ar KHL klubu Rīgas "Dinamo", nākamo sezonu gan aizvadot tās MHL fārmklubā HK Rīga. Komandas sastāvā aizvadīja arī 2014.—15. gada sezonu, taču 2015.—16. gada sezonā spēlēja Zviedrijas 1. divīzijas komandā Sollefteå HK.
2016. gada vasarā pievienojās HK Liepāja rindām, nākamajā sezonā kļūstot par komandas rezultatīvāko spēlētāju. 2018. gadā pievienojās HK MOGO rindām, tās sastāvā kļūstot par Latvijas čempionu. Ozoliņš finālsērijas sestās spēles pagarinājumā guva uzvaru nesošos vārtus.
Alūksnes komturi

Alūksnes komturs (vācu: Komtur von Marienburg) bija Livonijas ordeņa Alūksnes pils pārvaldnieks un karavadonis ordeņa rīkotajos karagājienos.
Alūksnes komtureja līdztekus Kuldīgai bija viena no vissvarīgākajām Livonijas komturejām, to komturi bija ordeņa mestra padomes locekļi. Kā valdības loceklis Alūksnes komturs piedalījās mestru vēlēšanās un arī pats varēja tikt ievēlēts par mestru. Viņš bija galvenā tiesas persona apgabalā, un viņam bija arī tiesības piespriest nāvessodu.
Alūksnes komturejā ietilpa Alūksnes un Gaujienas draudzes novadi.
Polijas 3. leģiona kājnieku divīzija

Polijas 3. leģiona kājnieku divīzija (poļu: 3 Dywizja Piechoty Legionów) bija no Pirmā pasaules kara poļu leģionāriem izveidota Polijas armijas militārā vienība (1919—1939). Divīzija piedalījās Latgales atbrīvošanas cīņās (1919—1920) un Poļu—padomju karā. Otrā pasaules kara sākuma Polijas kampaņā (1939) divīzija aizstāvēja Poliju kaujās ar Vērmahtu.

Izveide

Pēc Centrālo lielvalstu sakāves Pirmajā pasaules karā Poļu leģionu veterāni 1919. gada 9. aprīlī kā trešo leģionāru kājnieku divīziju izveidoja Polijas 3. leģiona kājnieku divīziju.
Jānis Kalacis

Dzīvesgājums

Dzimis 1868. gada 10. janvārī Trikātas pagasta Tiepeles (Witkop) muižas zemnieka Pētera Kalača un viņa sievas Henrietes, dzim. Jēkabsones, ģimenē. Mācījās Tiepeles pagastskolā, Trikātas draudzes skolā, tad Valmieras apriņķa skolā un Vidzemes guberņas ģimnāzijā Rīgā. Studēja Tērbatas Universitātes Medicīnas fakultātē (1888) un Pēterburgas Universitātes Juridiskajā fakultātē (no 1889), pēc kuras beigšanas strādāja par tiesnesi Tjumeņas apgabaltiesā, Krievijas pilsoņu kara laikā par advokātu Harbinā.
1920. gadā pa jūras ceļu atgriezās Latvijā, bija pirmais Daugavpils apgabaltiesas priekšsēdētājs (1920-1927). No 1922. gada bija Administratīvā departamenta senators, no 1923. gada arī Sarkanā Krusta galvenās valdes un priekšniecības loceklis. No 1927. gada Senāta augstākās disciplinārtiesas priekšsēdētājs.
Otrā pasaules kara beigās devās bēgļu gaitās uz Vāciju, kur mira Detmoldas bēgļu nometnē 1947. gada 2. februārī.
Rjazaņas brīnums

Rjazaņas brīnums ir ekonomikas afēra, kas 1959. gadā notika pārtikas trūkuma nomāktajā PSRS. To īstenoja Rjazaņas apgabala kompartijas vadītājs, lai sasniegtu Hruščova pasludināto mērķi gaļas ražošanas apjomu trīskāršošanai trīs gadu laikā.
1957. gada 22. maijā PSRS vadītājs Hruščovs, uzstājoties reģionālo lauksaimniecības vadītāju sapulcē, pasludināja lozungu „Sasniegt un apsteigt Ameriku!”, kā arī uzcelt komunismu līdz 1980. gadam. Šajā runā Hruščovs arī izvirzīja aicinājumu trīskāršot gaļas ražošanu tuvāko trīs gadu laikā. Kolektivizētā padomju lauksaimniecība nebija spējīga uz tādiem apjoma pieaugumiem, tāpēc 1958. gada beigās rajona partiju komitejas atkārtoti brīdināja aktīvi pievērsties gaļas ražošanas palielināšanai 1959. gadā.
Rjazaņas apgabala partijas sekretārs Larionovs publiski paziņoja, ka apgabalā gaļas ražošana tiks trīskāršota viena gada laikā. Šo nereālo paziņojumu 1959. gada 9. janvārī publicēja Pravda. Jau 1959. gada februārī Rjazaņas apgabals saņēma Ļeņina ordeni, bet Larionovs decembrī kļuva par Sociālistiskā darba varoni.
Lai sasniegtu izvirzīto gaļas sagādes mērķi, Rjazaņas apgabalā izkāva visus lopus, tai skaitā teļus, piena govis un kolhoznieku privātajā īpašumā esošos lopus. Taču arī tas neļāva sasniegt plānu, tāpēc trūkstošo gaļas daudzumu iepirka citos apgabalos. 1959. gada 16. decembrī apgabala vadība svinīgi paziņoja, ka ir sasniegts plāns — valstij pārdoti 150 000 tonnu gaļas. Rjazaņas apgabals apņēmās 1960. gadā saražot vēl vairāk — 180 000 tonnu gaļas. Taču, tā kā apgabalā bija izkauti gandrīz visi lopi, tad ražošanas apjomi strauji kritās, sasniedzot vienīgi 65% no 1958. gada rādītājiem. Kolhoznieki, kam bija atņemti lopi, atteicās apstrādāt kolhozu laukus un arī graudu ražošana kritās par 50%. Rjazaņas brīnuma patieso būtību vairs nebija iespējams noslēpt un 1960. gada 22. septembrī Larionovs nošāvās.
10. Saeimas deputāti

10. Saeimā tika ievēlēti 100 deputāti, no kuriem 98 sāka savu darbību 2010. gada 2. novembrī. 3. novembrī darbu sāka deputāts Klāvs Olšteins (mandāts netika apstiprināts pirmajā sēdē ģimenes apstākļu dēļ), bet 4. novembrī — arī Jānis Ādamsons (mandāts netika apstiprināts pirmajā sēdē slimības dēļ). Skaitot arī mandātu nolikušos deputātus, kopā 10. Saeimā ir strādājuši 117 deputāti.
Blome

Vēsture

Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Blomes (Blumenhof) muižas centru. Muiža izveidojusies ap 1400. gadu, kad Rīgas arhibīskaps Vallenrode iedeva savam novadniekam Štameram zemes gabalu tagadējās Blomes teritorijā, kur pie Nigras upes tika uzcelta Štamera muiža. 1428. gadā šo muižu savā īpašumā ieguva brāļi Nikolajs un Simons Blomi jeb Blomes. Blomes te saimniekoja līdz Zviedru Vidzemes muižas redukcijai ap 1620. gadu. Pēc Vidzemes pievienošanas Krievijas impērijai Blomes muiža bija kroņa muiža.
1920. gada zemes reformas laikā Blomes muižu sadalīja 140 vienībās 2021 ha kopplatībā. Muižas kungu māja ir vietējas nozīmes kultūrvēstures piemineklis.
Tagadējā apdzīvotā vieta izaugusi padomju gados kā kolhoza «Uzvara» ciemats.
Lāgri (stacija)

Vēsture

Tallinas galējos dienvidrietumos, Nemmes rajona Lāgri pilsētas daļā vilcieni apstājas jau kopš 1928. gada, taču oficiāli pieturas punkts tika atklāts 1932. gada 10. maijā. Sākotnēji pietura bija izvietota Pēskilas upes pretējā krastā un vilcieni šajā pagaidu pieturā apstājās uz pieprasījumu. Kad tika nolemts veidot stacionāru pieturas punktu, tas tika pavirzīts tuvāk Pēskilai. 1958. gadā Lāgri tika uzbūvēta biļešu kase ar perona nojumi. 1998. gadā biļešu tirdzniecība Lāgri pieturas punkta kasēs tika pārtraukta. Vēlāk ēkā tika izvietots apģērbu veikals, bet tagad tā ir nojaukta.
Tirāna

Vēsture

Pilsētu 1614. gadā nodibināja osmaņu ģenerālis Barkinzade Sulejmans pašā (Barkinzade Süleyman Paşa). 1901. gadā Tirānā bija 15'000 iedzīvotāju. 1920. gadā Ļušņas kongress izvēlējās Tirānu par Albānijas galvaspilsētu. Kopš 1925. gada, kad Mustafa Kemals Ataturks aizliedza tiem darboties Turcijā, Tirāna kļuva par sufistu bektašu ordeņa centru. Pēc komunistu uzvaras Envera Hodžas vadībā iedzīvotāju skaits Tirānā pieauga vairākkārtīgi. XX gs. 80. gadu beigās Tirānā notika vardarbīgas demonstrācijas, kas noveda pie komunistu varas gāšanas un daudzpartiju sistēmas izveidošanās.
Baikāla ronis

Populācija

Baikāla roņu populācija mūsdienās ir apmēram 80 000—100 000 dzīvnieki. Kādreiz roņus intensīvi medīja, bet šobrīd medības tiek ierobežotas. Roņu medības uz aizsalušā ezera ir ļoti bīstamas, katru gadu noslīkst vairāki mednieki.

Izskats un īpašības

Baikāla ronis ir viens no mazākajiem roņiem. Pieaudzis ronis ir apmēram 1,3—1,65 m garš, tā svars 50—70 kg. Abi dzimumi ir apmēram vienādi, lai gan tēviņi ir nedaudz lielāki. Lielākie tēviņi ir 1,7—1,8 m gari, un to svars ir 130—150 kg, lielākās mātītes ir 1,3—1,6 m garas, svars apmēram 110 kg. Ir avoti, kuros tiek atzīmēts tieši pretēji, ka mātītes ir lielākas, tomēr vairums informācijas avotu apraksta tēviņu kā lielāko no dzimumiem.
Baikāla ronim ir tēraudpelēks kažoks ar dzeltenīgu vēderu. Kļūstot roņiem vecākiem, kažoks ar laiku paliek brūni pelēks vai pat tumši brūns. Reizēm kažoks ir ar plankumiem.

Uzvedība un barība

Baikāla roņi pārtiek no zivīm, galvenokārt tiek medītas golomjankas (Comephorus baicalensis), kas dzīvo tikai Baikāla ezerā, Baikāla bullīši (Cottocomephorus grewingki) un retu reizi Baikāla omuļi (Coregonus migratorius). Medījot Baikāla ronis ienirst uz apmēram 20—25 minūtēm, bet spēj izturēt zem ūdens līdz 40 minūtēm un ienirt 400 metru dziļumā. Ronis zem ūdens peld vidēji ar 7—8 km/h, briesmu gadījumā tas spēj peldēt ar 20—25 km/h.

Vairošanās

Dzimumbriedumu Baikāla roņa mātītes sasniedz 3—6 gadu vecumā, bet tēviņi 4—7 gadu vecumā. Roņu mazuļi dzimst martā, uz sauszemes mātes iekārtotā sniega alā.Parasti piedzimst viens, ļoti reti divi mazuļi. Piedzimstot tie ir baltā vai sudrabaini pelēkā krāsā, kas ļauj viņiem pirmās dzīves nedēļas būt mazāk pamanāmiem. Mazie ronēni piedzimst 4,5 kg smagi. Pirmās 4—6 nedēļas ronēni pavada alā un barojas tikai ar mātes pienu. Māte lielāko daļu laika pavada blakus mazulim, tikai uz brīdi aizejot paēst. Alā gaisa temperatūra ir +5 °C, lai gan ārpusē var būt –15 vai –20 °C. Māte mazuli ar pienu baro 2—3 mēnešus. Apmēram 2—3 mēnešu vecumā ronēns ir ieguvis pieauguša roņa pelēko kažoku.
Baikāla ronis aug līdz 17—19 gadiem. Dzīves garums apmēram 50 gadi.
Smiltis

Smiltis ir nogulumiezis, kā arī mākslīgs materiāls, ko veido irdens mazu iežu graudiņu maisījums, kuru izmērs var būt no 0,063 līdz 2 mm. Bieži smiltis veido gandrīz tīrs kvarcs. Smiltis veidojas sabrūkot cietajiem iežiem. Upju un jūru smiltīm ir noapaļoti graudiņi, bet kalnu smiltīm, kas radušās vēja erozijas rezultātā, ir asas un smailas malas, tajās ir vairāk nevajadzīgo piejaukumu, nekā upju un jūru smiltīs. Smilšu krāsa ir atkarīga no minerālu sastāva. Smiltis no tīra kvarca ir baltā krāsā. Dažādi piejaukumi tās var iekrāsot pelēkā, dzeltenā, brūnā vai pat melnā krāsā. Pelēkā un melnā krāsa parasti norāda uz organisku vielu piejaukumu.
Smiltīm sacietējot ar dzelzs minerālu, kalcītu, kramu vai mālu, veidojās smilšakmens.
Ja smilšu graudiņu izmēri ir lielāki par 2 mm, tad to sauc jau par granti, savukārt, ja smilšu graudiņu izmēri ir mazāki par 0,1 mm, sauc par aleirītiem.

Izmantošana

Smiltis izmanto dažādiem mērķiem. Tās izmanto dambju un aizsprostu būvē. Nereti smiltis jau dabiski veido kāpas, kas aizsargā citas teritorijas no nevajadzīgas applūšanas. Plūdu laikā smiltis ber maisos, kurus tālāk izvieto tā, lai apturētu ūdens plūsmu uz vietām, kur tas nav vajadzīgs. Vēl viens smilšu izmantošanas veids ir ūdens attīrīšana, kad smiltis tiek izmantotas kā filtrs, uz kura nosēžas nosēdumi.
Smiltis tiek izmantotas arī lauksaimniecībā, jo, piemēram, burkāni, arbūzi, persiki, labāk aug smilšainā augsnē. Šādiem mērķiem smiltis apzināti tiek kaisītas uz augsnes.
Tās izmanto arī celtniecībā. Smiltis tiek izmantotas kā pildvielas, piemēram, ēku pamatos un ceļu būvē. Tās piejauc klāt cementam, lai iegūtu javu, kuru pēc tam izmanto betonēšanas darbos.
Silikātstiklu, kas ir viens no izplatītākajiem stikla veidiem, iegūst no smilšu izkausēšanas. To izmanto veidojot dažādus citus priekšmetus, piemēram, vāzes, glāzes, spoguļus, vitrāžas. Ja zibens iesper smiltīs, tas spēj izkausēt tās, veidojot stikla veidojumus fulgurītus.
Apstrādājot smiltis, iegūst silīciju. To plaši tālāk izmanto integrālo shēmu ražošanā.
Pludmalēs un smilšu kastēs smiltis tiek izmantotas arī mākslinieciskiem mērķiem, piemēram, smilšu skulptūru veidošanā.

Smilts atradnes Latvijā

Smiltis Latvijā sastopamas dažāda ģeoloģiskā vecuma nogulumos. Pamatiežu (devona un juras) smiltis ir baltas kvarca smiltis, kas izmantojamas stikla ražošanā. Kvartāra smiltis satur visu to iežu atlūzas, kam pāri gājis ledājs no Skandināvijas un Somijas.
Seksuālais fetišisms

Seksuālais fetišisms ir seksuāla uzvedība, kā pamatā ir seksuālā uzbudinājuma ierosinājums, ko cilvēks saņem no fiziskiem objektiem vai īpašām situācijām. Objekti vai situācijas, kas rada šādu uzbudinājumu, tiek sauktas par fetišiem. Visbiežāk fetišisma objekti ir kādas specifiskas ķermeņa daļas vai apģērbs. Neskatoties, ka seksuālais fetišisms ir plaši izplatīta cilvēka dzimumdzīves sastāvdaļa, lielākā daļa tā veidi tiek saistīti ar seksuālajām novirzēm.
Seksuālajam fetišismam pastāv dzimumu diference — vīriešiem tas raksturīgs daudz biežāk nekā sievietēm.
Mīlestība

Mīlestības izpausmes

Mīlestības izpausmes visbiežāk ir pieķeršanās, uzticība, rūpes un gādība pret cilvēku, cilvēku grupu vai priekšmetu/parādību, kas ir iemīļota. Ārēji tā bieži vien izpaužas ar neverbāliem līdzekļiem, piemēram, ar skatienu, mīmiku, ķermeņu pozu. Klasiskajā izpratnē mīlestība ir starp diviem cilvēkiem, kas savstarpēji nav radinieki, visbiežāk, starp vīrieti un sievieti. Šādās situācijās var novērot abu dzimumu pastaigas, sadevušies rokās, skūpstīšanos, ziedu dāvāšanu un tā tālāk. Arī fiziska saskarsme (sekss) ir intīma mīlestības izpausme.
No verbālajam mīlestības izpausmēm ir iemīļotā cilvēka saukšana mīļvārdos, piemēram, par "saulīti", "kaķīti" vai "zaķīti". Arī komplimentus uzskata par mīlestības izpausmi. Pie mīlestības izpausmēm var pieskaitīt arī mīlestības vēstuļu rakstīšanu.
Boy

Vēsture

Albums sekoja singlam "I Will Follow". Šis singls bieži tika atskaņots koledžu radio, tādējādi izraisot interesi par grupas debiju. Dziesma tika uzskatīta par reliģisku dziesmu, balstoties uz to, ka U2 dalībnieki ir kristieši, taču pati grupa to nekad nav ne apstiprinājusi, ne noliegusi. Gan dziesma, gan viss albums arī pievēršas Bono bērnībai un mātes zaudēšanai 14 gadu vecumā.
Iesākumā bija paredzēts, ka grupas "Joy Division" producents Mārtins Henets (kurš arī producēja U2 singlu "11 O'Clock Tick Tock") producēs U2 debijas albumu, taču viņš bija pārāk satriekts pēc "Joy Division" solista Aiena Kērtisa pašnāvības. "Boy" tika ierakstīts "Windmill Lane" studijā Dublinā kopā ar producentu Stīvu Lilijvaitu. Dažas no dziesmām, "An Cat Dubh" un "The Ocean", tika sacerētas un ierakstītas tieši studijā. Vairākas dziesmas tika paņemtas no tābrīža U2 40 dziesmu repertuāra, ieskaitot "Stories for Boys", "Out of Control" un "Twilight". The Edge visas dziesmas ierakstīja izmantojot savu dabīgi krāsoto Gibson Explorer ģitāru.
Albums ir seksualitātes pārpilns, novedot pie tā entuziastiskas pieņemšanas Amerikas geju klubos; Bono šo fenomenu komentēja, sakot "Vispirms sākām un izdevām "Boy", kas ir seksuāls albums, taču tad nomainījām Amerikas izdevuma vāka attēlu, lai pārtrauktu jebkādas runas par to, ka tas ir par pedofiliju, jo tas taču bija mūsu pirmais albums. Taču būtisks daudzums kopiju tur iekļuva, kā jūs jau zināt, Amerikā liela daļa mūzikas ienāk caur geju klubiem, tādējādi mums bija geju auditorija, daudz cilvēku, kas uzskatīja, ka mūzika bija domāta īpaši viņiem. Tātad tas bija pārpratums."
Albuma pēdējā dziesma "Shadows and Tall Trees" ir atsauce uz Viljama Goldinga romānu "Mušu pavēlnieks"; dziesmas nosaukums ir ņemts no grāmatas nodaļas nosaukuma.
Uzreiz pēc izdošanas "Boy" nesasniedza ASV albumu top 200, taču, pēc nākamo U2 albumu panākumiem, tas sasniedza 107. pozīciju četrus gadus pēc tā izdošanas, 1984. gadā. Apvienotajā Karalistē tas sasniedza 52. vietu. "I Will Follow" nokļuva 20. vietā ASV aktuālās rokmūzikas topā.
Neskatoties uz kritiku, ka viņu dzīvās uzstāšanās ir pārāk paredzamas un Bono izmanto "pārāk daudz atbalsis" , tomēr šīs agrīniās uzstāšanās palīdzēja demonstrēt U2 potenciālu; kā norādīja kritiķi, Bono bija ļoti "harizmātisks" un "kaislīgs" šovmenis, atgādinot Rodu Stjuartu jaunībā. 
"Boy" ir vienīgais U2 albums, kura visas dziesmas (arī B-puses) ir spēlētas dzīvajā vismaz vienreiz.
2003. gadā žurnāls "Rolling Stone" albumu ierindoja 417. vietā savā 500 visu laiku labāko albumu sarakstā.

Albuma vāks

Zēns uz albuma vāka attēla ir Pīters Rovens (Bono drauga Guggi brālis, tagad labi pazīstams īru fotogrāfs). Viņš parādās arī uz "Three", "War", "The Best of 1980—1990 un "Early Demos" vāku attēliem. Fotogrāfs Hugo Makginess un datorgrafiķis Stīvs Averils (U2 basģitārista Ādama Kleitona draugs), vēlāk izveidoja vēl dažu U2 albumu vāku attēlus.
Albuma ASV izdevumam tika nomainīts vāka attēls, lai neradītu par grupu nepareizu priekšstatu un bailēs, ka grupu varētu apvainot pedofilijā. Amerikāņu versijas vāka attēla fotogrāfe ir Sendija Portere.
17. aprīlis

17. aprīlis ir gada 107. diena pēc Gregora kalendāra (108. diena garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 258 dienas.
1958. gada Latvijas čempionāts šahā

1958. gada Latvijas šaha čempionāts - Latvijas PSR 15. šaha čempionāts vīriešiem un Latvijas PSR 12. šaha čempionāts sievietēm.

Turnīra gaita

Latvijas PSR 15. šaha čempionāts vīriešiem notika no 13. aprīļa līdz 11. maijam 1958. gadā Rīgā. Par čempionāta izteiktu favorītu tika uzskatīts Mihails Tāls, kurš nesen bija kļuvis par lielmeistaru un divkārtējo Padomju Savienības čempionu šahā. Tomēr prognozēm nebija lemts piepildīties, lai gan Tāls turnīrā sasniedza savu procentuāli vislabāko rezultātu Latvijas šaha čempionātos. Tikai kopvērtējuma 3. vietā viņu atstāja divi zaudējumi galvenajiem konkurentiem: Aivars Gipslis atspēkoja Tāla nekorekto atklātnes variantu, bet Israels Zilbers atvairīja Tāla nesagatavoto uzbrukumu. Gipslim izdevās pabeigt turnīru bez zaudējumiem, taču finišā Zilbers viņu panāca, un pēc reglamenta bija jāspēlē 4 partiju papildus mačs. Tajā visas partijas beidzās neizšķirti, lai gan cīņa bija saspringta, un 3. partijā mieralīgums tika slēgts tikai pēc 110 gājieniem, kas no abiem partneriem prasīja vairāk nekā 12 stundas. Mačs bija jāturpina līdz pirmajai uzvarai. 6. partijā Gipslis spēlēja ar baltajiem un pēc atklātnes neieguva pārsvaru. Zilbers divas reizes piedāvāja neižšķirtu, taču Gipslis noraidīja pretinieka piedāvājumu un galotnē zaudēja. Zilbers guva minimālu uzvaru ar 3,5:2,5 un izcīnīja Latvijas PSR čempiona nosaukumu.
Latvijas PSR 12. šaha čempionāts sievietēm notika no 23. marta līdz 15. aprīlim 1958. gadā Rīgā. Šoreiz pārtrūka Mildas Laubertes uzvaru sērija Latvijas čempionātos. Lai gan Lauberte nezaudēja nevienu partiju, viņa pirms pēdējās kārtas atpalika no Zāras Nahimovskas par puspunktu. Izšķiroša partija beidzās neizšķirti, un Nahimovska kļuva par Latvijas PSR čempioni. Trešajā vietā ierindojās čempionāta debitante Ilga Dzenīte. Tāpat čempionātā debitēja vēlāk daudzkārtējā Latvijas čempione Vija Rožlapa.

Citāti

Aleksandrs Koblencs par konkurentu attieksmi pret Tālu:
"Tāls pilsētā, kur viņš dzimis un izaudzis, neapšaubāmi baudīja lielu autoritāti, tomēr republikas 1958. gada čempionātā viņa bīstamākie sāncenši cīnījās ar lielmeistaru bez sevišķas bijības. Viņi ar Tālu taču daudzus gadus bija aizstāvējuši reublikas godu Vissavienības sacensībās, tikušies desmitiem turnīros. Arī šoreiz viņi cīnījās ar savu Mišu, nevis ar lielmeistaru Tālu."
Skotu atklātne

Vēsture

Atklātnes nosaukums cēlies no korespondencšaha partijas Edinburga — Londona (1824-1926), kurā skotu šahisti lietoja šo agrīno uzrāvienu centrā. Pirmoreiz šo atklātni 1750. gadā pieminējis itāliešu meistars Erkolē del Rio, bet analizējis Dž. Lolli (1763. g.). 19. gs plašu šīs atklātnes analīzi devis Vilhelms Steinics. Svarīgu ieguldījumu atklātnes teorijā devuši H. Stauntons, L. Paulsens, J. Cukertorts, M. Lange. Vēlākos gados to bagātinājuši S. Tartakovers, B. Larsens, V. Horts, Ļ. Ļubojevičs.

Stratēģiskā ideja

Galvenā atklātnes ideja ir ar gājienu 3. d2-d4 iegūt pārsvaru centrā. Ātra centra atvēršana noved pie aktīvas figūru cīņās, kurā melniem parasti izdodas saglabāt līdzsvaru.
Mūsdienu praksē atklātne sastopama samērā bieži.