google/wiki40b huggingface dataset:
Vladimirs Karasjovs

Šahista karjera

1974. gadā kļuvis par Ļeņingradas čempionu šahā. 1965. un 1970. gadā tikai zaudējums papildmačā par čempiona titulu neļāva Karasjovam atkārtot šo panākumu. Trīs reizes piedalījies PSRS šaha čempionāta finālos: 1967., 1970., un 1971. gadā. 1973. gada Latvijas atklātajā šaha čempionātā Daugavpilī kopā ar Rašidu Nežmetdinovu dalījis 3.-4. vietu. 1974. gadā triumfējis Akibas Rubinšteina memoriālā Polaņicazdrojā.
Pēdējos gados aktīvi piedalās dažādās senioru sacensībās. Bijis Krievijas senioru čempions 2002. un 2004. gadā. 2001. gadā dalījis 4. vietu Pasaules senioru čempionātā,, šo pašu panākumu atkārtojis 2003. gadā, bet 2005. gadā dalījis 3. vietu.
Callipogon barbatus

Izmaiņa

Ir aprakstīta viena varietāte: Callipogon barbatus var. ornatus Bates, 1879.
Nikols Pašinjans

Dzīvesgājums

Pašinjans bija Armēnijas populārākā liberālā ikdienas laikraksta Haykakan Zhamanak galvenais redaktors kopš 1999. gada, kritizēja Roberta Kočarjana un Serža Sargsjana valdības. 2000. gadā ticis apsūdzēts par neslavas celšanu pret dažādām varai pietuvinātajām personām.
Viņš bija līderis 2018. gadā notikušajiem Armēnijas protestiem, kuru rezultātā atkāpās premjerministrs Seržs Sargsjans un viņa valdība. 1. maijā viņam neizdevās iegūt parlamenta atbalstu kļūšanai par premjerministru, bet otrajā balsošanā 8. maijā atbalsts bija pietiekams.
Pašinjana centienus īstenot reformas bloķēja agrākās valdošās Armēnijas Republikāņu partijas pretestība, jo tā parlamentā joprojām saglabāja vairākumu. 
2018. gada 16. oktobrī viņš atkāpās no no amata.
Novembrī parlamentu atlaida un izsludināja parlamenta pirmstermiņa vēlēšanas, kurās Pašinjana vadītā alianse "Mans solis" pārliecinoši uzvarēja, kurās izcīnīja 70,43% balsu.
2019. gada 14. janvārī viņš no jauna kļuva par Armēnijas premjerministru.
Kašgara

Vēsture

Kašgara attīstījusies tirdzniecības ceļu krustpunktā un kopš seniem laikiem bijusi nozīmīga Zīda ceļa pilsēta. Vēstures avotos pirmoreiz minēta 2. gadsimtā pirms mūsu ēras, kad Haņu dinastijas sūtnis ceļojis pa ziemeļu Zīda ceļu, lai izpētītu zemes rietumos. 76. gadā p.m.ē. Kašgaru, tāpat kā citas Tarimas ieplakas pilsētas, iekaroja rietumu Haņu dinastija. Ptolemajs pieminējis pilsētu kā Kasia Regio, kuras iedzīvotāji bijuši zoroastrisma un budisma piekritēji. 1273. gadā pilsētu apmeklēja Marko Polo, kurš tur redzējis arī kristiešu tempļus.
Vēlākos gados pilsēta nonākusi Kušānu valstī (150), agrīnajā Cjiņu impērijā (384), Eftalītu impērijā (450), Tjurku kaganātā (560), Tanu valstī (635), Tibetas impērijā (754), Karahanīdu hanistē (840), Karahitanu hanistē (1134), Mongoļu impērijā (1218), Čagataju hanistē (1225), Mogulistānā (1306), Timurīdu valstī (1392), Jarkentas hanistē (1524), Džungāru hanistē (1697) un no 1759. gada Ķīnas Cjinu valstī. Atsevišķos laika posmos pilsēta bijusi pastāvīgu uiguru valstu sastāvā: Kašgārijas emirātā (1867—1878) un pašpasludinātajā Austrumturkestānas Republikā (1933—1934). No 1949. gada Ķīnas Tautas Republikas sastāvā. 1986. gadā valsts valdība pasludināja Kašgaru par «vēsturiski un kulturāli nozīmīgu pilsētu». 1999. gadā savienota ar dzelzceļu un tas ir Ķīnas dzelzceļa vistālākais rietumu atzars. 2010. gadā pilsēta izsludināta par speciālo ekonomisko zonu.
Eirodeju mūzika

Eirodeju mūzika (eurodance) ir elektroniskās deju mūzikas apakšžanrs, kas 1990. gadu sākumā parādījās Rietumeiropā. Žanrs ietver sevī daudzus hausmūzikas, Hi-NRG, Italo-Disco un hiphopa elementus. 2000. gadu sākumā eirodeju mūzikas žanra producenti turpināja attīstīt mūzikas skanējumu par paraugu ņemot elementus no transa un tehno.
Eirodeju mūzika ir lielā mērā ietekmējusies izmantojot bagātu, melodisku vokālu, vai nu atsevišķi, vai kopā ar repotām rīmēm. Tas, apvienojumā ar sintētisku, spēcīgu basa ritmu un lipīgu melodiju nosaka galvenos pamatus eirodeju mūzikā.
1939. gada Pasaules čempionāts šahā sievietēm

Pasaules šaha čempiones nosaukuma izcīņas septītais turnīrs notika 1939. gada augustā-septembrī Argentīnas galvaspilsētā Buenosairesā 
Turnīrā piedalījās 20 dalībnieces, to izspēlēja pēc apļa sistēmas. Turnīrs beidzās ar pārliecinošu Veras Menčikas uzvaru — 18 punkti no 19 iespējamiem. Par diviem punktiem no uzvarētājas atpalika Soņa Grāfa. Trešo vietu ieņēma čīliete Berna Karasko de Budiniča — 15½ punkti.
Pārinieks (Latgales keramika)

Pārinieks (latgaliešu: puorinīks) ir viens no Latgales keramikas saimniecības trauku tipiem, kas tiek lietots ēdiena nešanai uz tīrumu vai citām vietām.
Pārinieks sastāv no diviem nelieliem trauciņiem, kuru sāni ir salīmēti kopā. Tam ir osiņa, kas paceļas abu trauciņu savienojuma vietā. Katrs trauciņš ir slaidāks, salīdzinot ar pārosi. Siluetā pārinieks līdzinās medauniekam. Pārinieka trauciņi var būt ar vāciņiem. Pāriniekam vāpē iekšpusi un ārpuses augšējo daļu. Dekorē atturīgi.
Tā kā pārinieks sastāv no diviem atsevišķiem traukiem, ir iespējams nest divus dažādus ēdienus vienlaicīgi.
Unity (spēļu dzinis)

Apraksts

Unity uzsvars tiek likts uz mobilitāti, galveno dzini izmanto sekojošus API: Direct3D un Vulkan Windows un Xbox360 platformām; OpenGL MAC, Linux un Windows; OpenGL ES Android un iOS; un dažādi citi API video spēļu konsolēm. Unity atļauj specifisku tekstūru saspiešanu un izšķirtspējas uzstādīšanu, katrai platformai, kuru spēļu dzinis atbalsta un nodrošina reljefa kartēšanu, atspoguļojuma kartēšanu, dinamisku ēnu kartes, renderēšanu uz tekstūru un pilnekrāna apstrādes efektus. Unity grafiskais dzinis piedāvā ēnotājus ar dažādiem variantiem, kas Unity ļauj noteikt labāko variantu, kas piemērots konkrētajai ierīcei un ļaut noteikt, vai ierīce atbalsta šo ēnotāju un gadījumā, ja neatbalsta, pārslēgties uz alternatīvu ēnotāju, kuru šī ierīce atbalstīs. 
Unity ir pazīstams kā spēļu izstrādes dzinis uz vairākām platformām. Izstrādātājiem, veidojot projektu, ir iespējams izstrādāt spēles uz: mobilajām ierīcēm, tīmekļa lapām, datoriem un spēļu konsolēm. Atbalstītās platformas ir: Android, Apple TV, BlackBerry 10, iOS, Linux, Nintendo 3DS line, macOS, PlayStation 4, PlayStation Vita, Unity Web atskaņotājs (iekļauts Facbook(18)), Wii, Wii U, Nintendo Switch, Windows Phone 8, Windows, Xbox 360 un Xbox One.  Unity Web atskaņotājs ir pārlūkprogrammas spraudnis, kas atbalsta tikai Windows un OS X, kas ir pielāgota WebGL. Unity ir galvenā programmatūras rīks, ko izmanto Nintendo Wii U video spēļu konsolēm.
Artūrs Dannebergs

Biogrāfija

Dzimis 1891. gada 28. februārī Ķoņu pagasta Lejasķuķu mājās zemnieka Jēkaba Danneberga un viņa sievas Māretes ģimenē. Viņa vecākais brālis bija Pēteris Dannebergs.
1913. gadā beidza Penzas mērnieku un taksatoru skolu. 1913. gada decembrī viņu iesauca Krievijas impērijas armijā un ieskaitīja 3. Somijas artilērijas divizionā. Pirmā pasaules kara laikā viņš piedalījies Austrumprūsijas kaujās, pēc tam no 1915. gada janvāra līdz kara beigām dienēja Dienvidrietumu frontē. 1917. gadā Dannebergu paaugstināja par poručiku un viņš komandēja 6. Somijas artilērijas brigādes bateriju.
Latvijas brīvības cīņu laikā viņš 1919. gada 18. februārī iestājās Ziemeļlatvijas brigādē un 11. martā tika iecelts par 1. Valmieras baterijas komandieri. Piedalījās kaujās pret LSPR armiju pie Melnupes, Apes un Saru muižas, kur ievainots. Bermontiādes kauju laikā iecelts par Rīgas grupas artilērijas priekšnieku un paaugstināts par pulkvežleitnantu. Danneberga komandētā vienība 1919. gada 10. oktobrī ar lielgabalu apšaudīja dzelzs tiltu galus Pārdaugavā, viņš personiski vadīja artilērijas uguni un sekmēja Torņakalna ieņemšanu, pēc tam piedalījās Zemgales un Kurzemes atbrīvošanā.
Pēc brīvības cīņu beigām bija pulka komandieris. 1923. gadā beidza vecāko virsnieku kursus un 1925. gadā viņu paaugstināja par pulkvedi. 1929. gada beidza kara akadēmiskos kursus un bija artilērijas inspektors. 1931. gadā viņu paaugstināja par Latvijas armijas ģenerāli.
Pēc Latvijas okupācijas Dannebergs bija Sarkanās armijas 24. teritoriālā korpusa artilērijas priekšnieks ģenerālmajora dienesta pakāpē. 1941. gada 14. maijā ģenerāli Dannebergu nosūtīja it kā uz kursiem Maskavā, kur viņu apcietināja. 1941. gada 18. jūlijā PSRS Augstākās tiesas kara kolēģija (ВКВС СССР) viņam piesprieda nāves sodu, ko izpildīja 1941. gada 16. oktobrī Komunarkas masu kapos Maskavas tuvumā.
Latvijas Universitātes Vēstures un filozofijas fakultāte

Latvijas Universitātes Vēstures un filozofijas fakultāte ir viena no Latvijas Universitātes (LU) fakultātēm. Tās absolventi iegūst bakalaura, maģistra vai doktora grādu humanitārajās zinātnēs ar specializāciju vēsturē vai filozofijā.

Vēsture

Fakultātes pirmsākumi meklējami 1919. gadā, kad Latvijas Universitātē tika nodibināta Filoloģijas un filozofijas fakultāte. Laikiem un nosaukumiem vairākkārt mainoties, 1970. gadā reorganizējot Vēstures un filoloģijas, kā arī Juridisko un filozofijas fakultāti, tika izveidota Vēstures un filozofijas fakultāte, kas pastāv līdz mūsdienām. Patlaban fakultāte nodrošina akadēmiskas studijas vēsturē un filozofijā un piedāvā augstāko akadēmisko izglītību trīs līmeņu studijās – bakalaura, maģistra un doktora studiju programmās.
1919. gadā, kad pie Latvijas Augstskolas izveidoja Filoloģijas un filozofijas fakultāti ar vēstures nodaļu. Pēc Otrā pasaules kara vēsturi un filozofiju varēja apgūt LVU Vēstures fakultātē (1945—1954), LVU Vēstures un filoloģijas fakultātē (1954—1970), LVU Juridiskajā un filozofijas fakultātē (1966—1970).
1970. gadā notika LVU Vēstures un filoloģijas un LVU Juridiskās un filozofijas fakultātes reorganizācija, kā rezultātā izveidoja pašreizējo Vēstures un filozofijas fakultāti (VFF).
No 1946. līdz 2009. gadam fakultāte atradās Brīvības bulvārī 32 Rīgā. 2009. gada decembrī fakultāti pārcēla uz LU piederošo ēku Mārstaļu ielā 28/30 Vecrīgā, bet 2013. gada vasarā uz ēku Aspazijas bulvārī 5.
Johans Klapje de Kolongs

Dzīvesgājums

Cēlies no Igaunijas un Vidzemes bruņniecības sastāvā imatrikulētās Klapje de Kolongu dzimtas.
Dzimis 1839. gada 2. martā Daugavpilī atvaļinātā pulkveža inženiera un Ilūkstes apriņķa Karlines (Karolinenhof, mūsdienās Karļinovas) muižnieka Pētera Augusta Klapje de Kolonga un viņa sievas Apollonijas, dzimušas fon Lizanderes  (Lysander) ģimenē. Pēc tēva nāves 1847. gadā zēnu audzināja Tallinā dzīvojošie radinieki. 1849. gadā viņš sāka mācības Pēterburgas Jūras kadetu korpusā, pēc Krimas kara beigām 1858. gadā turpināja studijas Jūras kadetu korpusa Virsnieku klasē, 1861. gadā Pēterburgas Universitātē noklausījās matemātikas lekciju kursu.
1864. gadā leitnants J. Klapje de Kolongs kļuva par navigācijas un deviācijas speciālista I. Belavenca palīgu. Radīja teoriju par magnētisko kompasu deviācijas cēloņiem kuģiem ar metāla korpusiem. Izveidoja deviāciju samazinošu aparātu, ko nosauca par inklinatoru. Kopš 1870. gadā J. Klapje de Kolongs lasīja lekcijas kompasu deviācijas teorijā Nikolaja Jūras akadēmijā. Ierosināja matemātisko metodi pensiju un pabalstu aprēķināšanai Jūras resora vajadzībām un izgudroja vertikālo deflektoru, kas tiek izmantots kuģošanā un ģeofiziskajos mērījumos. 1885. gadā viņu paaugstināja pulkveža pakāpē.
No 1889. gada J. Klapje de Kolongs vadīja Krievijas Galveno hidrogrāfisko pārvaldi, 1895. gadā viņu paaugstināja par ģenerālmajoru, bet 1896. gadā ievēlēja par Krievijas Zinātņu akadēmijas korespondētājlocekli.
Miris 1901. gada 26. maijā Pēterburgā, apglabāts luterāņu kapsētā.

Piemiņa

De Kolonga vārdā nosaukta pussala, zemesrags un līcis Laptevu jūrā.
Dzelzceļa stacijas Latvijā

Šajā sarakstā ir uzskaitītas esošās Latvijas dzelzceļa stacijas, pieturas punkti, ceļa posteņi, blokposteņi un izmaiņas punkti. Uzskaitītas stacijas, kas ir atrodamas 2019./2020. gada valsts akciju sabiedrības "Latvijas dzelzceļš" publiskās lietošanas dzelzceļa infrastruktūras tīkla pārskatā. Tajā ir uzskaitīta 141 stacija, 128 pieturas punkti (no kuriem 62 ir norādīti kā iekonservēti), 2 blokposteņi, 16 ceļa posteņi un 4 izmaiņas punkti. Vairākos gadījumos stacija ir norādīta ar tai piederošajiem parkiem (piemēram, Torņakalns ir norādīts kā Rīgas Pasažieru stacijai piederošs parks).
Vieglatlētika

Vieglatlētika ir sporta veids, kurā apvienotas vairākas skriešanas, lēkšanas, soļošanas un mešanas disciplīnas. Tā bieži tiek uzskatīta par visu sporta veidu karalieni. Sporta veidu pārrauga Starptautiskā Vieglatlētikas federācija (IAAF).
Sporta veida vienkāršība un minimāla dārga ekipējuma vajadzība vieglatlētiku ir padarījusi par vienu no masveidīgākajiem sporta veidiem. Pārsvarā tas ir individuālais sporta veids, tomēr ir dažāda garuma stafešu sacensības un sacensības, kurās sportistu rezultāti tiek skaitīti kopā komandu ieskaitē. Vieglatlētika ir viens no plašākajiem sporta veidiem disciplīnu skaita ziņā, piemēram, Olimpiskajās spēlēs pašlaik tiek sadalīti 47 medaļu komplekti (24 vīriešiem un 23 sievietēm).
Organizētas vieglatlētikas sacensības ir notikušas jau Antīko Olimpisko spēļu laikā (776. gads p.m.ē.). Vieglatlētikas sacensības var notikt gan stadionā, gan telpās manēžā. Atklātā stadiona skrejceļš ir 400 metrus garš (katra celiņa platums ir 1,22 m), bet manēžā, kur notiek sacensības telpās, — 200 metrus garš. Ārtelpās tam parasti ir 8—9 paralēli celiņi, bet iekštelpās to skaits svārstās starp 4 un 6 celiņiem.
Nozīmīgākās vieglatlētikas sacensības ir Olimpiskās spēles, kuras notiek ik pēc 4 gadiem. Katrā nepāra gadā notiek Pasaules čempionāts vieglatlētikā, bet pāra gados notiek arī Eiropas čempionāts vieglatlētikā. Katru gadu notiek arī Dimanta līgas (agrāk Zelta līgas) sacensību sērija, kuras uzvarētājam pasniedz 1 miljonu ASV dolārus. Sacensības notiek arī sportistiem ar fiziskiem traucējumiem, kā arī jaunatnei.
Andrejs Stērste

Dzīvesgājums

Andrejs Stērste dzimis 1853. gada 4. oktobrī (pēc Jūlija kalendāra 22. septembrī) Veļķu pagasta "Telviešu" mājās zemnieka ģimenē.
1866.-1869. gadā viņš mācījās Vecpiebalgas draudzes skolā, 1869.-1870. gadā Katrīnas apriņķa skolā Rīgā, 1870.-1872. gadā Rīgas Aleksandra ģimnāzijā, kuru kā eksterns beidza 1876. gadā. 1872.-1874. gadā Stērste bija skolotājs Vecpiebalgas draudzes skolā. 
1976.-1981. gadā viņš studēja tieslietas Pēterburgas universitātē, kur sarakstīja "Latviešu valodas mācības sistemātisko kursu". Ap 1878. gadu sācis rakstīt libretu Andreja Jurjāna operai "Vanems Imanta", kas palicis nepabeigts. 
Pēc atgriešanās Latvijā 1881. gadā Stērste kļuva par Rīgas hoftiesas advokāta K.Kalniņa palīgu, 1882.-1883. gadā senatora Manaseina revīzijas laikā viņš darbojās kā pagastu iesniegto petīciju tulks. Līdztekus viņš sacerēja vairākas latviešu valodas mācību grāmatas skolām. 1885. gadā piedzima viņa meita Elza Stērste.
1885.-1888. gadā Stērste bija Igaunijas guberņas prokurora vietnieks Rēvelē, 1888.-1890. gadā Kurzemes guberņas prokurora vietnieks. 
1890. gadā Stērste tika apstiprināts par advokāta palīgu Jelgavā, līdz 1894. gadam vadīja Jelgavas latviešu biedrības rakstniecības nodaļu, 1902. - 1904. gadā viņš vadīja Jelgavas latviešu biedrību.
1915.-1918. gadā Stērste bija bēgļu gaitās, miris Jelgavā 1921. gada 21. februārī. Apglabāts Zaļenieku kapos.
Sociālistiskā Darba Varonis

Vēsture

Goda nosaukumu ieviesa 1938. gada 27. decembrī, kad Augstākās Padomes Prezidijs (APP) izdeva attiecīgu likumu. APP to piešķīra personām, kas parādījušas darba varonību, ar sevišķi izcilu novatorisku darbību devušas lielu ieguldījumu sabiedriskās ražošanas efektivitātes paaugstināšanā, veicinājušas PSRS tautas saimniecības, zinātnes un kultūras attīstību, padomju zemes varenības un slavas palielināšanos. Tāpat atņemt šo goda nosaukumu drīkstēja tikai APP.
Sākotnēji personām, kuras ieguvušas Sociālistiskā Darba Varoņa goda nosaukumu, piešķīra augstāko PSRS ordeni – Ļeņina ordeni un APP rakstu. Vēlāk, ar 1940. gada 22. maija APP lēmumu, papildus tika piešķirta zelta medaļa „Sirpis un āmurs”.
Sociālistiskā Darba Varoņus, kuri turpināja gūt ārkārtīgus sasniegumus, apbalvoja ar otro „Sirpja un Āmura” zelta medaļu un viņu dzimtenē uzstādīja bronzas krūšutēlu. Trīskārtējiem Sociālistiskā Darba Varoņiem tika paredzēta bronzas krūšutēla izvietošana netālu no plānotās Padomju pils, taču tas tā arī netika īstenots, jo pils netika uzcelta.
Medaļas dizaina autors ir A. Pomanskis. Medaļas izmēru izvēlējās Josifs Staļins, ataicinot tās uzmērīt parastiem padomju ļaudīm. Galu galā viņš priekšroku deva zvaigznei ar izmēru 33.5 mm.
Pirmais godalgas saņēmējs bija Josifs Staļins (1939. gada 20. decembrī). Otrais šo apbalvojumu saņēma ložmetēju dizaina izstrādātājs Vasīlijs Degtjarjovs (1940. gada 2. janvāris). Trešajā apbalvojuma piešķiršanas reizē to saņēma deviņi ieroču dizaineri, to starpā bija Fjodors Tokarevs, Boriss Špitaļnijs, Nikolajs Poļikarpovs, Aleksandrs Jakovļevs, Jemeļians Bukovs un Vladimirs Kļimovs. 
Uz 1971. gada 1. septembri goda nosaukumu jau bija saņēmuši 16,245 cilvēki (ieskaitot 4,497 sievietes). 105 (ieskaitot 25 sievietes) cilvēku saņēma divas vai vairākas „Sirpja un āmura” medaļas.
Uz 1988. gada 1. jūliju goda nosaukumu bija saņēmuši 20 370 cilvēku, to skaitā 205 – divreiz un 16 – trīs reizes.
Sociālistiskā Darba Varoņiem, saskaņā ar likumu, tika piešķirti atvieglojumi un priekšrocības.
Tas bija augstākais goda nosaukums padomju laikos, ko piešķīra disciplinētiem un sistēmai visnotaļ paklausīgiem kompartijas biedriem ar nevainojamu biogrāfiju un “tīriem” radu rakstiem pie nosacījuma, ka visam tam klāt var piepulcēt darba sasniegumus.
Inese Tenberga

Izglītība

1998. gadā ar izcilību absolvējusi Jūrmalas 1.vidusskolu. 2002. gadā Latvijas Universitātes Sociālo zinātņu fakultātē ieguvusi bakalaura grādu specialitātē: politoloģija. 2006. gadā ieguvusi otro augstāko izglītību, absolvējot Biznesa augstskolas «Turība» Juridisko fakultāti. 2010. gadā ieguvusi tiesību maģistra grādu Sanktpēterburgas Juridiskajā fakultātē. 2011. gada novembrī kļūstot par šīs fakultātes Civiltiesību katedras aspiranti, kopš 2013. gada katedras pasniedzēju sastāva virsvadībā strādā pie doktora disertācijas, pētot islāma banku investīciju mehānismu juridiskos pamatus.

Zinātniskā darbība

Vairāku zinātnisko rakstu autore tiesību un islāma banku investīciju jomā. Uzstājusies vairākās nozaru konferencēs, kas veltītas islāma ekonomikai un noturīgām finansēm.

Darba pieredze

2000. gadu sākumā bijusi 12. klašu skolotāja Jūrmalas 1.vidusskolā, pasniedzot priekšmetu «Politika un tiesības». No 2004. gada vairākus gadus ieņēmusi senatora palīdzes amata vietu Latvijas Republikas Augstākās tiesas Civillietu departamentā. No 2010. gada jūnija līdz 2011. gada augustam vadījusi AS “Latvijas Krājbanka” Tiesvedības daļu.

Sporta karjera

No 1985-1997. gadam nodarbojusies ar sporta dejām, sasniedzot starptautiskās klases līmeni standarta deju programmā.
Upmales pagasts

Vēsture

Pagasts tika izveidots 1936. gadā, teritoriju atdalot no Kacēnu pagasta. 1944. gada 23. augustā Gauru pagastu kopā ar pārējo bijušās Pleskavas guberņas teritoriju atdalīja no Latvijas PSR teritorijas un iekļāva jaundibinātajā Krievijas PFSR Pleskavas apgabalā. Šobrīd bijušā Upmales pagasta teritorijas lielākā daļa ietilpst Palkinas rajona Rodovojes pagastā.
Horodoka (Ļvovas apgabals)

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1213. gadā un ietilpa Kijevas Krievzemē. 1389. gadā tai tika piešķirtas Magdeburgas tiesības. No 14. gadsimta otrās puses ietilpa Polijā, vēlāk - Žečpospoļitā. 1655. gada 29. septembrī pie pilsētas notika Horodokas kauja, kurā kazaki un krievi sakāva poļu karaspēku.
Pēc Polijas pirmās dalīšanas 1772. gadā pilsēta iekļāvās Austrijas impērijā.
Pēc Pirmā pasaules kara Horodoka tika iekļauta jaunizveidotajā Polijas valstī. Sākoties Otrajam pasaules karam, pamatojoties uz Molotova-Ribentropa paktu, Horodoku ieņēma PSRS karaspēks. Pēc Vācijas uzbrukuma PSRS Horodoku ieņēma vācieši.
Pēc Otrā pasaules kara lielākā daļa atlikušie poļu iedzīvotāji pārcēlās vai tika padzīti uz dzīvi Polijā, sevišķi uz tās rietumu apgabaliem, no kuriem savukārt tika padzīti vācieši. Līdz 1991. gadam Horodoka atradās Ukrainas PSR sastāvā.

Cilvēki

1434. gada 1. jūnijā pilsētā mira Polijas karalis Jagailis.
Pfalca

Pfalca (vācu: Pfalz) ir vēsturisks reģions un firstiste Vācijas dienvidrietumos, aptuveni 80 km garš un 7 km plats apgabals, izvietots paralēli Reinas upei, taču nekur tai nepieskaras. Vēsturiskā galvaspilsēta Heidelberga. Otrs lielākais Vācijas vīnkopības apgabals pēc Reinhesenes (Rheinhessen), caur kuru iet pazīstamākais vīna ceļš, Vācijas Weinstraße. Kopš 1946. gada ietilpst Reinzeme-Pfalcas federālajā zemē.

Ģeogrāfiskie apstākļi

Sastopamas gan lesa, krāsaina smilšakmens, kaļķakmens, granīta un māla augsnes ar slānekļa iegulām. Dienvidu daļā dominē māla un lesa augsnes.

Vīnkopība

Vasaras ir sausas un karstas, savukārt ziemas aukstas - vīnogas nogatavojas mēreni un lēni un pārsvarā tiek novāktas no septembra līdz oktobra vidum. Mērenais klimats ir ļoti piemērots baltvīna audzēšanai. Lielākais vīnkopības uzplaukums attiecas uz XVI gadsimtu, kad Romas katoļu Baznīcas vajadzībām tika iekoptas plašas vīnogulāju teritorijas. Mūsdienās lielākoties Pfalcā tiek audzētas Riesling šķirnes vīnogas. Dienvidpfalcā dominē Grauburgunder (Pinot gris) un Weissburgunder (Pinot blanc), vietumis audzē arī Chardonney. Sarkanvīnu veido no tīras šķirnes Spätburgunder (Pinot Noir) un Dornfelder šķirņu vīnogulājiem. Kopējā vīnogulāju audzēšanas platība satāda 23 000 hektārus.
Ābols upē

Sižets

Filma par Daugavas salu - Zaķusalu - tās cilvēkiem un vidi, kurā pamazām ielaužas industrializācijas laikmeta iezīmes. 
Uz šī fona attēlotas Anitas un Jankas attiecības.
Korijs Krofords

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Krofords sāka 2005.—06. gada sezonā Amerikas hokeja līgas kluba Norfolkas "Admirals" rindās. Tajā pašā sezonā vārtsargs ar divām spēlēm debitēja arī NHL kluba Čikāgas "Blackhawks" sastāvā. Krofords turpināja spēlēt AHL arī nākamajās sezonās, "Blackhawks" rindās aizvadot piecas spēles 2007.—08. gada sezonā, kā arī vienu spēli 2009.—10. gada sezonā.
2010.—11. gada sezonā Kraufords kļuva par "Blackhawks" pamatvārtsargu. 2013. un 2015. gadā izcīnīja Viljama Dženingsa balvu. 2012.—13. gada sezonā kopā ar klubu izcīnīja Stenlija kausu. 2014.—15. gada sezonā izcīnīja vēl vienu Stenlija kausa titulu.
Rīgas ielas, kas ir privatizētas

Šis ir Rīgas ielu, kas nepiederošu personu apmeklējumam ir slēgtas, uzskaitījums.
Šeit uzskaitītas tikai ielas, kas praktiski visā to garumā atrodas privātās vai cita veida slēgtās teritorijas. Tas neiekļauj ielas, kam tikai kāds no to posmiem atrodas privātās teritorijās.
European Hit Radio Top 40 Nr. 1 (2009)

Top 40 sastādīšanas princips

European Hit Radio Top 40 tiek sastādīts, pamatojoties uz klausītāju balsojuma rezultātiem, kas ik nedēļu tiek apkopoti raidījumā "European Hit Radio Top 40". Topa veidošanas procesā piedalās visas dziesmas, par kurām ir balsots European Hit Radio mājas lapā — sadaļās Top 5 / Top 9 un Top 40, Padomdevēju aptaujā un ar e-pasta starpniecību. Neatkarīgi no tā, kādā veidā ir balsots par dziesmām, visas balsis, pēc noteikta algoritma, tiek summētas kopā, veidojot European Hit Radio klausītāju 40 populārāko dziesmu sarakstu, kas ēterā skan katru piektdienu plkst. 17.00, ar atkārtojumu svētdienā plkst. 10.00.
Trolltunga

Trolltunga (norvēģu: Trolltunga — ‘troļļa mēle’) ir peldoša ledāja mēle, daļa no Fimbulisena šelfa ledāja Dienvidu okeāna krastā starp Lazareva jūru austrumos un Hokona VII jūru rietumos. Veidojas šelfa ledājā, noplūstot Jūtulstreumena glečerim. Trolltunga ir viens no nedaudzajiem Antarktīdas piekrastes ledājiem, kas plešas tālāk par kontinenta šelfa malu. Ledāja mēle pārvietojas ātrāk par pārējo šelfa ledāja masu un tā daļa, kas izvirzīta aiz Fimbulisena frontes ir ap 70 km plata un 35 km gara. Starp dažādos ātrumos pārvietojošām ledus masām veidojas josla ar līdz pat 100 m platām kanjonveida plaisām, kas dažkārt sniedzas dziļumā līdz okeāna ūdenim.