google/wiki40b huggingface dataset:
Ivars Žukovskis

Dzīves gājums

Dzimis 1936. gadā. Strādāja par žurnālistu, 1968. gadā Prāgas pavasara laikā atradās ceļojumā Dienvidslāvijā, kur intervijā vietējam laikrakstam nosodīja PSRS invāziju Čehoslovākijā. Par to I. Žukovskim tiesa piesprieda piecu gadu ieslodzījumu stingra režīma nometnē Mordovijā, kur viņš piedalījās vairākos badastreikos. Pēc atgriešanās no lēģera 1973. gada augustā VDK darbinieki viņam konfiscēja Mordovijas soda nometnē ieslodzīto parakstīto vēstuli ANO Cilvēktiesību komisijai. 1974. gada augustā viņam piesprieda 2,5 gadu ieslodzījumu cietumā.
1979. gadā kā viens no 45 baltiešiem parakstīja protesta dokumentu, ko dēvē arī par "Baltijas memorandu" vai "Baltijas hartu".
Pēc Inta Cālīša atmiņām, "parakstu vākšana bija ļoti zibenīgs process. Latvijā ieradās lietuvieši, apbraukāja parakstītājus un tūdaļ aizbrauca. Viss notika ātri un negaidīti. Tā bija tik strauja akcija, ka čeka laikam nepaspēja noreaģēt. Nebija nekādas vēstījuma apspriešanas ne pirms parakstu vākšanas, ne pēc tam. Lietuvieši ieradās ar sagatavotu tekstu. Viņi paši apbraukāja tos latviešus, par kuriem zināja — viņi parakstīs. Kopā ar lietuviešiem brauca Ivars Žukovskis. Viss notika dažās stundās. Piemēram, pie Gunāra Astras nebrauca, jo viņš jau iepriekš bija deklarējis, ka nekur nepiedalīsies, neko neparakstīs."
Kails Teriss

Karjera

Terisu 2007. gada NHL draftā pirmajā kārtā izvēlējās Fīniksas "Coyotes". Četras sezonas spēlēja paralēli gan Fīniksas "Coyotes", gan AHL komandā Sanantonio "Rampage". 2011. gada decembrī Terisu aizmainīja uz Otavas "Senators". 2012. gada NHL lokauta laikā Teriss spēlēja Somijas hokeja līgas komandā Oulu "Kärpät". Otavas komandas sastāvā Teriss spēlēja septiņas sezonas. 2017. gada novembrī Terisu aizmainīja uz Našvilas "Predators".
Kanādas hokeja izlases sastāvā ir spēlējis 2014., 2018. un 2019. gada Pasaules čempionātā.
Andris Siksnis

Spēlētāja karjera

Karjeru Siksnis sāka 2009.—10. gada sezonā Latvijas hokeja līgas kluba SK Rīga/Profs 18 rindās. 2011.—12. gada sezonā uzbrucējs sāka spēlēt Krievijas Jaunatnes hokeja līgas kluba HK Rīga sastāvā.
2013.—14. gada KHL sezonā vairākkārt tika izsaukts uz Rīgas "Dinamo" komandu. Tās sastāvā Siksnis debitēja 2013. gada 21. septembra spēlē pret Podoļskas "Vitjaz", kurā "Dinamo" izcīnīja uzvaru ar 6:1. Kopumā sezonas gaitā Siksnis "Dinamo" rindās aizvadīja četras spēles.
Vasarā hokejists pievienojās Latvijas čempionāta komandai Rīgas "Prizma". Sezonu hokejists iesāka veiksmīgi, novembrī tiekot izsaukts uz Latvijas izlases treniņnometni (nevienu spēli gan Siksnis tās rindās neaizvadīja). Novembra sākumā uzbrucējs pievienojās Austrijas Otrās līgas klubam EHC Lustenau.
Spēlējis 2013. gada Pasaules čempionātā junioriem.
Enteogēni

Enteogēni (sengrieķu: entheos (ἔνθεος) — ‘Dievs iekšpusē’, sengrieķu: genesthe (γενέσθα) — ‘radīt’ / radīt Dievu sevī) ir psihotropās vielas, kas tiek izmantotas reliģiskiem, šamaniskiem un garīgiem mērķiem. Vēsturiski par enteogēniem tiek lielākoties izmantotas dzīvās būtnes dabā: augi un sēnes, bet ar organiskās ķīmijas attīstīšanos tās var būt līdzīgas sintētiskās vielas. Enteogēnus lieto kā dziedināšanas līdzekļus, lai ierosinātu transcendenci un atklāsmes; tos izmanto dažādās praksēs: meditācijā, psihonautikā, mākslas projektos un psihodēliskajā terapijā.
Plašāk zināmie tradicionālie enteogēni ir kikeons, iboga, peijots, bufotenīns, ajavaska un maģiskās sēnes.
Imidazols

Atrašanās dabā

Svarīgākā dabasviela, kas satur imidazola struktūru, ir aminoskābe histidīns. Skābju vai baktēriju iedarbībā šī aminoskābe dekarboksilējas līdz β-imidazoliletilamīnam jeb histamīnam, kas ir svarīga bioloģiski aktīva viela - daudzu dzīvībai svarīgu organisma funkciju regulators. Imidazola gredzens ir daudzu alkaloīdu, piemēram, pilokarpīna pamatā. Tas ir arī purīnvielu struktūrelements.

Iegūšana

Imidazola tipa savienojumu vispārīga sintēzes metode pamatojas uz 1,2-dikarbonilsavienojumu kondensāciju ar amonjaku un aldehīdiem (aizstājot daļu amonjaka ar amīniem, var iegūt N-aizvietotos imidazolus). Kondensējot glioksālu ar amonjaku un formaldehīdu, veidojas pats imidazols, tādēļ imidazolu dažkārt sauc par glioksalīnu.

Īpašības

Imidazoli būtiski atšķiras no piroliem ar lielāku bāziskumu (tie ir labi nukleofilie reaģenti). Ar neorganiskām skābēm tie veido sāļus, kuri nehidrolizējas. No otras puses, imidazols un tā N-neaizvietotie atvasinājumi var aizvietot ūdeņraža atomu pie slāpekļa ar metāla atomu (piemēram, pazīstams kālija un imidazola savienojums, kurā ūdeņraža atoms iminogrupā aizvietots ar kāliju - imidazolkālijs).
Imidazols un imidazolkālijs reaģē ar halogēnalkāniem, veidojot N-alkilimidazolus; karsējot tie pārgrupējas par 2-alkilimidazoliem. N-alkilimidazoli spēj arī alkilēties tālāk, veidojot imidazolija sāļus.
Imidazols ir noturīgs pret reducētāju iedarbību. Arī spēcīgi oksidētāji, piemēram, hromskābe, uz to neiedarbojas (taču kālija permanganāts pilnībā sagrauj imidazola gredzenu). Iedarbojoties ar ozonu, notiek starp diviem oglekļa atomiem esošās divkāršās saites saraušana.
Marija Ozols

Dzīvesgājums

Dzimusi 1899. gada 26. decembrī Odesā tālbraucēja jūrnieka Jāņa Ķurzēna un skolotājas Karolīnes Otīlijas Ķurzēnas ģimenē. Krievijā beigusi ģimnāziju. Pēc atgriešanās Latvijā strādāja par skolotāju Krustpils apriņķa Variešos. No 1919. gada līdz 1925.gadam studējusi Latvijas Universitātes Medicīnas fakultātē. Pēc studijām strādāja fakultātes klīnikā par asistenti. 1937. gadā iecelta par Dunavas—Dvietes rajona ārsti.
Vācu okupācijas laikā 1941.—1944. gadā bijusi Rīgas Bērnu slimnīcas direktore. Otrā pasaules kara beigās devās bēgļu gaitās uz Kurzemi.
Pēc 2. Pasaules kara bijusi ārste Tērandē un Ēdolē, pēc tam Ventspils slimnīcā. 1946. gada 8. janvārī apcietināta un apsūdzēta par sadarbību ar vāciešiem un palīdzības sniegšanu kureliešiem. Notiesāta uz 10 gadiem ieslodzījumā. Mirusi soda izciešanas laikā Krasnojarskas novadā 1950. gada 26. novembrī. Reabilitēta 1995. gadā.
Kodolu raķešdzinējs

Kodolu raķešdzinējs — raķešdzinējs, kurā darbvielas sakarsēšanai tiek izmantota kodolenerģija. Karsējot ūdeņradi kodolreaktorā, iespējams panākt darbvielas izplūdes ātrumu 8 km/s un vairāk. Tehnisku problēmu dēļ šobrīd kosmonautikā netiek lietoti.
Henriks Veņavskis

Dzīvesgājums

Dzimis 1835. gadā Ļubļinā kristīta ebreju ārsta Tadeuša Veņavska (pirms vārda maiņas Tobiša Petruškas jeb Volfa Helmana) un viņa sievas Regīnas, dzimušas Volfas, ģimenē. 
No 1843. gada viņš mācījās Parīzes konservatorijā. Pēc tās beigšanas daudz koncertēja dažādās valstīs. 1847. gadā publicēja pirmo skaņdarbu. Pēc Antona Rubinšteina uzaicinājuma pārcēlās uz Sanktpēterburgu, kur dzīvoja no 1860. līdz 1872. gadam, cita starpā nodarbojoties ar pedagoģiju. No 1872. līdz 1874. gadam kopā ar Rubinšteinu koncertēja ASV. 1875. gadā ieņēma Anrī Vjetana vietu Briseles karaliskajā konservatorijā. Briseles perioda laikā pasliktinājās Veņavska veselība, un 1879. gadā Krievijas tūres laikā viņš tika ievietots Odesas slimnīcā. Par spīti draugu, kā arī Pētera Čaikovska mecenātes Nedaždas fon Mekas pūlēm, 1880. gada martā Veņavskis Maskavā mira. Apglabāts Povonzku kapsētā Varšavā.
Kopš 1952. gada Poznaņā notiek Veņavska vārdā nosaukts starptautisks vijoļmūzikas konkurss.
Aivars Millers

Aivars Millers ir latviešu uzņēmējs, bijušais Latvijas Republikas Rūpniecības un enerģētikas ministrs (1991—1993).
Kopš 2000. gada Aivars Millers ir Liepājas Speciālās ekonomiskās zonas SIA „DG termināls” valdes loceklis, 2013. gadā kļuva par SIA „DG termināls” direktoru un vienīgo īpašnieku.
Kopš 1997. gada Aivars Millers finansiāli palīdzējis Andreja Upīša Skrīveru vidusskolai, sociālās aprūpes centram „Ziedugravas”, Skrīveru kultūras centram un vietējam teātrim, par ko 2014. gada nogalē saņēma „Latvijas lepnuma” balvu nominācijā „Mecenāts”.
Sanstefano līgums

Sanstefano līgums bija 1879. gada 3. martā Sanstefano pie Stambulas parakstīts Krievijas impērijas un Osmaņu impērijas parakstīts miera sarunu priekšlīgums, kurā pēc 1877.-1878. gada krievu-turku kara Osmaņu impērija atzina Rumānijas, Serbijas un Melnkalnes neatkarību.
Līgums paredzēja teritoriāli lielu Bulgārijas kņazisti, kas būtu autonoma no Osmaņu impērijas un kurā vēl dažus gadus uzturētos krievu karaspēks. Līguma rezulātā Bulgārija iegūtu pieeju Egejas jūrai un iestieptos Balkānos līdz pat albāņu apdzīvotajām zemēm.

Priekšvēsture

Krievu-turku karš sākās 1877. gada aprīlī un beidzās 1878. gada janvārī, ar krievu karaspēku Stambulas pievārtē. 1878. gada janvārī Austroungārijas ārlietu ministrs Andraši informēja Krieviju un Vāciju, ka Krievijas iecerētie miera noteikumi liks Austroungārijai uzsākt karu pret Krieviju. Paralēli Krievijas un Osmaņu impērijas miera līguma sarunām sākās Krievijas un Austrijas sarunas par situāciju Balkānos.

Līguma saturs

Krievijas impērija atguva pēc Krimas kara zaudēto Besarābijas teritoriju un armēņu apdzīvotos apgabalus Aizkaukāzā.
Osmaņu impērija atzina Rumānijas, Serbijas un Melnkalnes neatkarību, pie kam Serbijas un Melnkalnes teritorijas bija ievērojami palielinātas, taču starp tām saglabāja šauru koridoru, ar Novi Pazaras pilsētu, tā saglabājot osmaņiem zemes ceļu uz Albānijas un Bosnijas provincēm. Līgums paredzēja izveidot lielu Bulgārijas valsti.
Līguma teksts bija rakstīts franču valodā un saturēja šādus galvenos punktus:
1., 3., 5. §§ „Serbijai, Melnkanei un Rumānijai, pievienojot Trāķijas daļu, jākļūst par neatkarīgām valstīm.“
6. § „Bulgārijai, izplešoties Austrumrumēlijā un Maķedonijā līdz Egejas jūrai, jākļūst par autonomu un no turkiem atkarīgu kņazisti, ko vēl divus gadus okupēs krievu karaspēks.“
7. § „Par Bulgārijas kņazu nedrīkst kļūt neviens kādas Eiropas lielvalsts valdošās dinastijas pārstāvis.“
12. § „Ir jāizformē Donavas cietokšņus, Donavas karafloti un policijas kuģus.“
19. § „Turcijai jāmaksā Krievijai kompensācija 1400 miljonu rubļu apmērā, bet to var atlīdzināt ar Tulčas, Ardahanas, Karsas, Batumi, Bajazetas teritoriju (= 1100 miljoni rubļu) atdošanu Krievijai.“
21. § „Atdalīto teritoriju iedzīvotājiem ir izvēles brīvība.“
22. § „Krievu mūku aizsardzība Turcijā un Atosa kalnā.“
24. § „Bosfors un Dardaneļi paliek brīvi kuģojami neitrālo valstu kuģiem.“

Līguma pielikumi

Zemāk esošās kartes grāfs Pēteris Šuvalovs 1878. gada 23. martā nodeva AK Ārlietu ministrijas valsts sekretāram Derbijas erlam Edvardam Stenlijam:
Andreass no Vestfālenes

Dzīvesgājums

Livonijas ordeņa brālis Andreass (citos avotos: Anders, Andrês; Andrich) bija cēlies no Vestfālenes, taču tuvākas ziņas par viņa dzīvi nav saglabājušās. Zināms, ka pēc mestra Oto nāves Karuzes kaujas laikā ordeņa brāļi viņu steidzami ievēlēja par mestra amata pildītāju "līdz viņiem kādu citu par mestru sūtītu." Viņš atveda ordeņa karaspēku uz Rīgu 1270. gada februārī un jau tajā pašā gadā ar nelielu karapulku devās pret lietuviešiem, kas bija iebrukuši ordenim pakļautajās zemēs.
Kad lietuviešu karavadonis uzzināja par bruņinieku nelielo skaitu, viņš pieņēma lēmumu uzbrukt pretinieku nometnei. Kaujā tika nogalināts mestrs Andreass un divdesmit ordeņa brāļu.
Baltā cūktrifele

Augšanas apstākļi

Sēne sastopama gandrīz visā Eiropā, taču tā parasti ir reta un daudzās valstīs ir aizsargājamā statusā. Ticami, ka viņa varētu būt sastopama arī Āzijā, un izolēta sēnes formas atradne konstatēta Antarktīdā. Kā visas trifeļu sēnes, to vieglāk atrast pēc smaržas, tāpēc viņu biežāk atrod reģionos, kur ir tradīcijas meklēt trifeles ar apmācītu dzīvnieku - suņu vai cūku - palīdzību. Arī Latvijā šāds meklējums ar suņiem Rēzeknes novadā bija veiksmīgs. Kopš 2015. gada, kad balto cūktrifeli pirmoreiz droši konstatēja Latvijā, parādījušās ziņas par tās atrašanu arī citos Latvijas reģionos.
Aug parasti jūlijā un augustā, siltos rudeņos arī ilgāk, sēņotne veido mikorizu ar dažādiem kokiem. Aug dažādos mežos, parkos, pļavās koku tuvumā. Izvēlas irdenu, mēreni mitru, saules apspīdētu augsni. Labāk aug gados, kad ir augsta baraviku raža.

Līdzīgas sugas

Atšķirībā no citām Latvijas pazemes sēņu sugām, baltās cūktrifeles mīkstums ir balts, ar specifisku divkrāsu pamīšus dzīslojumu. Izaugusi baltā cūktrifele ir arī ievērojami lielāka par citām Latvijā zināmajām pazemes sēnēm.

Barības vērtība

Sēnes augļķermenis ir ēdams, taču pašlaik tā saudzējama, līdz nebūs noskaidrota tās reālā izplatība Latvijā. Lieto ceptā vai sēnes cietuma dēļ apsautētā veidā, Ziemeļeiropā tradicionāli tiek arī vārīta. Vidusjūras zemēs to uzskata par vāji indīgu.
Mazie sīļi

Izskats un īpašības

Mazie sīļi ir vismazākie sīļi, un pundursīlis (Cyanolyca nana) ir vismazākais no visiem putniem visā vārnu dzimtā. Mazie sīļi parasti ir koši zili ar melnu sejas apspalvojumu. To knābji un kājas ir melni.
Mazie sīļi barojas un uzturas koku lapotnes daļā, tie ļoti reti vai nekad nenolaižas uz zemes.
Larss Larsens

Šaha kompozīcija

Ar šaha kompozīciju Larss Larsens iepazinās 13 gadu vecumā un sastādīja, galvenokārt, tiešā mata divvilčus un trīsvilčus. Viņš ir sastādījis apmēram 2225 uzdevumus, no kuriem 621 ir ieguvis atzinību, tai skaitā 182 pirmās godalgas, 248 cildinošas atsauksmes un 191 uzslava. 1959. gadā viņam tika piešķirts starptautiskā tiesneša un 1975. gadā starptautiskā meistara tituls šaha kompozīcijā. Viņš ir uzrakstījis daudz rakstus par šaha kompozīciju dāņu problēmistu kluba žurnālam Thema Danicum.
Osips Bernšteins

Biogrāfija

Piedzimis tagadējās Ukrainas teritorijā. Kopš 1901. gada studējis Vācijā, kur 1906. gadā beidzis Heidelbergas universitāti ar tiesību zinātņu doktora grādu. Vēlākajos gados strādājis par advokātu. Studiju laikā nopietni aizrāvies ar šahu. Uzvarējis divos turnīros Berlīnē (1902, 1903) un bijis otrais turnīrā Hannoverē (1902). 1903. gadā sniedzis simultānspēles seansu Berlīnē uz 80 galdiņiem, kurā uzvarējis 70 partijas, sešas beidzis neizšķirti un tikai četrās cietis zaudējumu. 1903. gadā Kijevā izcīnījis otro vietu Viskrievijas šaha meistaru turnīrā aiz Mihaila Čigorina. 1906. gadā dalījis pirmo vietu ar Kārli Šlehteru Stokholmas starptautiskajā šaha turnīrā. 1907. gadā dalījis pirmo vietu ar Akibu Rubinšteinu Ostendes starptautiskajā šaha turnīrā. 1911. gadā uzvarējis Maskavas pilsētas šaha čempionātā, kā arī mačā pieveicis Šimonu Vinaveru ar 3½:2½. 2012. gadā Viļņā izcīnījis otro vietu Viskrievijas šaha meistaru turnīrā aiz Akibas Rubinšteina. 1914. gadā nelielā mačā sacenties ar Hosē Raulu Kapablanku, kuram zaudējis ar ½:1½.
Pēc Oktobra revolūcijas emigrējis uz Franciju un apmeties Parīzē. Galvenokārt piedalījies vietējos Francijas turnīros. 1922. gadā nospēlējis maču ar Aleksandru Aļehinu, kurā zaudējis ar ½:1½. 1933. gadā atkārtotā mačā ar Aļehinu spējis panākt neizšķirtu - 2:2.
Otrā pasaules kara laikā emigrējis uz Spāniju. Pēc kara beigām atgriezies Francijā un atsācis aktīvi piedalīties šaha turnīros. 1946. gadā Londonā bijis otrais aiz Hermana Steinera. 1948. gadā piedalījies Parīzes un Ņujorkas pilsētu radiomačā, kurā nospēlējis neizškirti ar Rubenu Fainu. 1951. gadā Madridē dalījis 2.-4. vietu ar Hermani Steineru un Hermani Piļņiku (uzvarējis Lodeveiks Prinss). 1954. gadā Montevideo dalījis otro vietu ar Migelu Naidorfu. Tajā pašā gadā 72 gadu vecumā Amsterdamā debitējis 11. šaha olimpiādē, kurā Francijas izlases sastāvā pie 1. galdiņa savācis 7½ punktus 15 partijās. 
Par panākumiem turnīros FIDE 1950. gadā Bernšteinam kā vienam no pirmajiem piešķīrusi starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu. 1952. gadā kļuvis par FIDE starptautisko tiesnesi.
Savas ilgās šahista karjeras laikā nospēlējis ar gandrīz visiem pasaules vadošajiem šahistiem. Bernšteinam ir bijusi pozitīva bilance savstarpējās partijās ar Mihailu Čigorinu (+2, =0, -1) un neizšķirta bilance ar Emanuelu Laskeru (+2, =1, –2), Akibu Rubinšteinu (+1, =7, –1) un Salo Floru (+0, =3, –0).
Pēdējais Bernšteina šaha turnīrs bijis IBM starptautiskais šaha turnīrs 1961. gadā. Nomiris sanatorijā Francijas Pirenejos.
1991. gada Pasaules čempionāts šahā sievietēm

1991. gada Pasaules sieviešu šaha čempionāts sastāvēja no vairākiem posmiem — zonālie turnīri, starpzonu turnīri, pretendentu turnīrs un mačs par pasaules čempiones nosaukumu.
Mačā par pasaules šaha čempiones nosaukumu pretendente Sje Dzjuņa uzvarēja šī titula īpašnieci Maija Maiju Čiburdanidzi un kļuva par septīto pasaules čempioni.
Marienberga

Vēsture

Pilsētu 1521. gadā dibinājis Saksijas kūrfirsts Heindrihs V Dievbijīgais, kad apkārtnē tika atrastas sudraba iegulas. 17. gadsimtā, pēc sudraba atradņu izsīkšanas, attīstījās alvas un vara ieguve.

Ekonomika

Pilsētā bāzējas bundesvēra 371. motorizēto grenadieru bataljons (Panzergrenadierbataillon 371).

Cilvēki

Marienberga ir literatūrzinātnieka Volfganga Izera (Wolfgang Iser, 1926-2007) dzimtā pilsēta.
Progress M-24M

Krava

Kopējā kravas masa starta brīdī bija 2322 kg. Īpašajās tvertnēs ietilpa degviela 1410 kg, skābeklis (26 kg), gaiss (22 kg), ūdens (420 kg). Hermētiskajā kravas telpā (pavisam 1324 kg) atradās iekārtas stacijas apkalpošanai un zinātniskajiem pētījumiem, pārtikas preces, apģērbs, higiēnas, medicīnas preces.

Lidojuma gaita

Progress M-24M tika palaists 2014. gada 23. jūlijā 21:44:44 UTC ar nesējraķeti Sojuz-U no Baikonuras kosmodroma starta laukuma 1 palaišanas iekārtas 5. 24. jūlijā pēc sešām stundām kosmosa kuģis pietuvojās stacijai. Saslēgšanās automātiskā režīmā notika 03:31 UTC pie Pirs moduļa.
2014. gada 27. oktobrī 04:38 UTC Progress M-24M atvienojās no SKS. Autonomā lidojumā no 2. līdz 19. novembrim tiks veikts eksperiments Otraženije.
2014. gada 19. novembrī Progress M-24M tika novadīts no orbītas. 23:00 UTC bremzēšanas manevram tika iedarbināts kosmiskā aparāta dzinējs. Kosmosa kuģis nogāja no orbītas un sadega Zemes atmosfērā. Nesadegušās daļas aptuveni 23:46 UTC iekrita Klusā okeāna dienviddaļā.
Steins;Gate

Tēli

Steins;Gate ir viens spēlētāja tēls un vairāki nespēlētāja tēli.
Vandzenes pagasts

Upes

Mālvalks, Vilkaste, Ziemeļvalks.

Ezeri

Iģenes ezers

Vēsture

Mūsdienu Vandzenes pagasta teritorijā vēsturiski atradās Iģenes muiža (Gut Iggen, Iģene), Klāņu muiža (Gut Klahnen, Klāņi), Uguņu muiža (Gut Uggunzeem, Uguņciems), Vandzenes muiža (Gut Wandsen, Vandzenes skola).
Vandzenes pagasts radies 1893. gadā, apvienojot vairākus mazus muižu pagastiņus — Oktes, Garlenes, Iģenes un Sārcenes. 1935. gadā pagasta platība bija 151 km². 1945. gadā pagastā izveidoja Vandzenes, Dārtes un Oktes ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. 1951. gadā Vandzenes ciemam pievienoja Dārtes ciemu. 1954. gadā pievienoja Nogales ciemu, bet Vandzenes ciema Staļina kolhoza teritoriju iekļāva Laidzes ciemā. 1961. gadā pievienoja Mērsraga ciema Ļeņina kolhoza teritoriju. 1965. gadā Vandzenes ciema padomju saimniecības "Lubezere" teritoriju iekļāva Valdemārpils lauku teritorijā, bet daļu padomju saimniecības "Okte" teritorijas - Laucienes ciemā 1974. gadā Vandzenes ciemam pievienoja daļu Laidzes ciema, 1975. gadā - daļu Laucienes ciema. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā apgastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Talsu novadā.

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas ir Vandzene (pagasta centrs), Vandzenes skola, Uguņciems, Dārte, Lādzere, Iģene.
Tartronskābe

Vēsture

Tartronskābi atklājis Desenjē (Dessaignes), sadalot nitrovīnskābi ūdens šķīdumā, karsējot kopā ar spirtu. No vīnskābes atvasināts arī tartronskābes nosaukums.
Vidējie ērgļi

Izplatība

Vidējo ērgļu ģints sugas ir Eirāzijas putni, kas atkarībā no sugas ligzdo Eiropas un Āzijas mērenajā joslā, kā arī Dienvidāzijā. Mērenās joslas ligzdotāji daļēji ziemo Āfrikā. Latvijā sastopamas 2 vidējo ērgļu ģints sugas: vidējais ērglis (Clanga clanga) un mazais ērglis (Clanga pomarina).

Sistemātikas izmaiņas

Nesenā pagātnē Indijas mazais ērglis (Clanga hastata) tika klasificēts kā mazā ērgļa pasuga. Tomēr pēdējo gadu morfoloģiskajos un DNS pētījumos atklājies, ka šī suga nav tuvāk radniecīga mazajam ērglim kā vidējais ērglis. Indijas mazais ērglis no visu vidējo ērgļu kopīgā priekšteča atdalījies pliocēna vidū, apmēram pirms 3,6 miljoniem gadu. Aizvēsturiskais vidējais ērglis ir dzīvojis Afganistānas teritorijā. Tam ir bijušas divas apakšgrupas: ziemeļu un dienvidu.
Konkurētspēja

Konkurētspēja ekonomikā un uzņēmējdarbības teorijā un praksē ir uzņēmuma, nozares vai valsts spēja pārdot savus produktus, preces vai pakalpojumus tirgū. Līdz ar to konkurētspēja, līdz ar konkurences jēdzienu, ir viena no svarīgākajām preču un pakalpojumu tirgu raksturojošām kategorijām.

Uzņēmuma konkurētspēja

Konkurētspējas paaugstināšana ir viens no galvenajiem uzņēmuma pastāvēšanas un attīstības mērķiem. Jo augstāka tā ir, jo lielāku tirgus daļu uzņēmumam iespējams iegūt. Taču augsta konkurētspēja ne vienmēr nenozīmē arī augstu peļņas līmeni konkrētā laika posmā, jo, konkurētspējas paaugstināšanai uzņēmumam ir jāinvestē darbaspēka kvalifikācijas paaugstināšanā, jaunās tehnoloģijās, pētniecībā, jāveido jaunas konkurences priekšrocības utt.

Nozares konkurētspēja

Tautsaimniecības nozares konkurētspēja attiecināma uz starptautiskajiem tirgiem. Ja kādā nozarē ir konkurētspējīgs kāds uzņēmums, tad tā pieredze un prakse zināšanu un informācijas difūzijas rezultātā drīz vien kļūst zināma arī citos nozares uzņēmumos, kur tā daļēji vai pilnībā tiek pārņemta. Nozaru uzņēmumi nereti apvienojas asociācijās, mērķtiecīgi izplatot savā starpā labāko pieredzi. Šādas asociācijas parasti sadarbojas arī ar valdību, citu nozaru asociācijām, bezpeļņas organizācijām utt., gūstot dažāda veida atbalstu un tādējādi veicinot arī savu konkurētspēju.

Valsts konkurētspēja

Globalizācijas un starptautiskās tirdzniecības attīstības rezultātā katrai valstij arvien būtiskāka kļūst tās konkurētspēja pasaules tirgos. Pateicoties jaunievedumiem transporta, telesakaru un citās jomās, dažādu valstu patērētāji kļūst arvien informētāki par pieejamiem produktiem un pakalpojumiem citās valstīs. Tiem ir iespējas izvēlēties lētākus, kvalitatīvākus un diferencētākus produktus no dažādām valstīm. Tādēļ valstis parasti piekopj uzņēmējdarbības un tautsaimniecības nozaru atbalsta politiku to konkurētspējas un eksporta potenciāla paaugstināšanā, jo tādējādi tiek nodrošinātas darba vietas un pieaug ieņēmumi valsts budžetā.
Dokumentālā filma

Dokumentālā filma ir viens no kinofilmu veidiem, kas veidota, filmējot īstus notikumus. Sākotnēji dokumentālās filmas tika uzņemtas vienīgi kinolentēs, taču mūsdienās filmu uzņemšanas iespējas ir paplašinājušās. Dokumentālā kino attīstība Latvijā ir aizsākusies 1920. gados. Par vienu no izcilākajiem latviešu dokumentālo filmu režisoriem tiek uzskatīts Juris Podnieks, viena no viņa slavenākajām filmām ir "Vai viegli būt jaunam?".