google/wiki40b huggingface dataset:
Divritenis

Divritenis ir velosipēds ar diviem riteņiem, parasti ar pedāļiem darbināms viegls transportlīdzeklis. Pārvietošanos ar divriteni sauc par riteņbraukšanu, bet personu, kas ar to pārvietojas, — riteņbraucēju.
Divriteņus plaši izmanto transporta, atpūtas un sporta nolūkos. Mūsdienās to skaits ir apmēram 2 miljardi, kas ir divas reizes vairāk nekā automašīnas. No tiem aptuveni 400 miljoni atrodas Ķīnā. Divriteņus plaši izmanto arī Nīderlandē, Japānā un Dānijā. Vasaras Olimpiskajās spēlēs ir iekļauti trīs riteņbraukšanas sporta veidi: šosejas riteņbraukšana, treka riteņbraukšana un BMX.
Divriteņus iedala piecās kategorijās: kalnu, šosejas, BMX, tūrisma un hibrīda divriteņos.
Lielākais ātrums, kāds ir sasniegts braucot ar divriteni, ir 268,831 km/h. To 1995. gada 3. oktobrī uzstādīja Nīderlandes riteņbraucējs Freds Rompelbergs (Fred Rompelberg).

Divriteņa uzbūve

Divriteņa galvenās sastāvdaļas ir rāmis, dakša, divas riepas, sēdeklis, pedāļi un ķēde. Kā papildus sastāvdaļas var būt zvans, apgaismojums, zobpārvads, dubļu aizsargs, bagāžnieks un citas daļas.

Tehniskie uzlabojumi

Jau no divriteņu vēstures pirmsākumiem nemitīgi notiek to attīstība un uzlabošana. Vairums uzlabojumi rodas no jaunu materiāliem ieviešanas un divriteņa izmantošanas mērķa. Arī dažādas datorprogrammas ir atvieglojušas divriteņu izgatavošanas procesu. Tās paver plašas iespējas izgatavot konkrētam mērķim paredzētus divriteņa rāmjus un citas detaļas, kā arī attīstīt un pilnveidot divriteņu dizainu.

Divriteņu vēsture

Lai gan Leonardo da Vinči bija uzskicējis pirmās divriteņu skices, par pirmo divriteņa tipa transportlīdzekļa izgudrotāju uzskata francūzi Desivraku (De Sivrac), kas to izgatavoja 1690. gadā. Tam nebija pedāļu.
Ap 1820. gadu tika izgudrots pietiekami ērts un izmantojams divriteņa priekštecis — drezīna. Lai ar to pārvietotos, vajadzēja ar kājām atsperties pret zemi. 1840. gadā pirmo divriteni ar pedāļiem izgatavoja skotu kalējs Kirkpatriks Makmilans (Kirkpatrick Macmillan). Tādi divriteņi, kas pēc izskata izskatās pēc mūsdienu divriteņiem, parādījās tikai 1900. gadā.
Viena no slavenākajām divriteņu fabrikām Latvijā bija Gustava Ērenpreisa velosipēdu fabrika. Tur ražoja divriteņus no to detaļas no 1927. līdz 1942. gadam.
Saksaulu sīlis

Izskats

Saksaulu sīli augumā var salīdzināt ar mājas strazdu, lai gan zemessīlis ir nedaudz lielāks. Tā svars ir 80—100 g. Apspalvojums ir smilšu brūns ar pelēkbrūnu muguru, koši melnu asti un spārnu lidspalvām. Uz rīkles tam ir melns laukums, kā arī pie acs neliels, melns laukumiņš.

Uzvedība

Lielāko daļu laika tas staigā, spārnus izmantojot ļoti reti. Atšķirībā no citiem putniem zemessīlis var skriet taisni uz priekšu, nešūpojoties no vienas puses uz otru. Skrienot soļa platums sasniedz 30 cm. Tomēr šādi skriet putns var tikai, ja nav uzsnidzis sniegs. Pa sniegu tas lec līdzīgi, kā to dara žagata. Sēžot uz zara, tam ir augsta stāja. Saksaulu sīlis ir ļoti kustīgs putns, pat tikko izlidojuši no ligzdas, jaunie putni spēj ātri skriet. Neskatoties uz savu enerģiskumu, tas ir piesardzīgs, noslēgts un kluss putns, kas balsi lieto tikai liela satraukuma brīžos.

Barība

Saksaulu sīlis barojas ar dažādiem kukaiņiem, citiem bezmugurkaulniekiem, ķirzakām, saksaula sēklām un eremūra augļiem.

Ligzdošana

Pavasarī līdzko parādās pirmais zaļums zemessīlis sāk būvēt ligzdu. Tai ir lodes forma ar divām izejām, no kurām viena ir galvenā eja, bet otra rezerves izeja. Rezerves izeja ir mazāka par galveno eju. Daži pāri pat uzbūvē 2 avārijas izejas. Ligzda tiek būvēta tikai saksaula kokos zaru žāklī, kas iespiesta starp stumbru un zaru. Ligzdas jumts reizēm sasniedz pusmetra biezumu. Tas pamatā ir sakrauts no saksaula zariem, bet reižu reizēm tiek ievīts kāds ērkšķains džuzguna zars. No iekšpuses ligzda biezi izoderēta ar koku mizām, zirnekļu tīkliem, dzīvnieku vilnu un putnu spalvām.
Kad pabeigta ligzdas būve, mātīte sāk dēt. Dējumā ir 4—6 olas. Tās ir zaļganzilas ar brūniem raibumiņiem. Perē tikai mātīte, inkubācijas periods ilgst apmēram 18 dienas. Tikmēr tēviņš baro mātīti. Pēc izšķilšanās putnēnus baro abi vecāki. Saksaulu sīlis ir ļoti tīrīgs un rūpīgi seko līdzi savas mājas tīrībai. Pēc 18—20 dienām putnēni izlido no ligzdas un seko saviem vecākiem, mācoties meklēt barību.
Saksaulu sīlim izdzīvo tikai 20% no putnēniem, jo ligzdas apdraud daudzi un dažādi ienaidnieki.
Bizantiešu kalendārs

Bizantiešu kalendārs tika lietots Konstantinopoles patriarhātā no 691. līdz 1728. gadam, Bizantijas impērijā no 988. līdz 1452. gadam, Kijevas Krievzemē un Maskavijā no 988. gada līdz 1700. gadam. Par kalendāra sākumu uzskatīja Bībelisko pasaules radīšanu 5509 gadus pirms Jēzus dzimšanas. Kalendāra mēneši balstījās romiešu Jūlija kalendārā, un gads sākās 1. septembrī. Latīniskos mēnešu nosaukumus pārtulkoja grieķiski. 
Kalendārs parādījās 7. gadsimta vidū, nostiprinās Bizantijas impērijā, taču ir zināms arī Rietumeiropā, kas savu kalendāru sāka no Jēzus dzimšanas gada.
Austrālijas administratīvais iedalījums

Austrālijas administratīvo iedalījumu veido 6 štati, 3 federālās teritorijas un 7 ārējās teritorijas. Štati un Ziemeļu teritorija sīkāk iedalās 561 vietējās pašvaldībās. Austrālijas kontinentālā daļa sastāv no 6 federālajiem štatiem (ieskaitot Tasmaniju, kas atrodas uz salas netālu no kontinenta) un trīs federālajām teritorijām (ieskaitot anomālo Džervisa līča teritoriju). Pēc platības Austrālija ir sestā lielākā valsts pasaulē. Bez tam, Austrālijai ir arī 7 salu teritorijas, kas pazīstamas kā ārējās teritorijas. Piecas no ārējām teritorijām ir apdzīvotas, savukārt pārējās divas ārējās teritorijas ir bez iedzīvotājiem. Kopumā ārējās teritorijās lielākoties uzturas zinātnieki. Pēc platības Austrālijas lielākā teritoriālā iedalījuma vienība ir Austrālijas Antarktiskā Teritorija (5 896 500 km²), bet mazākā — Koraļļu Jūras Salas (10 km²). Pēc iedzīvotāju skaita vislielākā administratīvā teritorija ir Jaundienvidvelsa (7 272 800 iedzīvotāji), bet vismazāk ir Ašmora un Kartjē salās un Hērda Sala un Makdonalda Salās (0 iedzīvotāji).
Tērbatas ģimnāzija

Tērbatas guberņas ģimnāzija (vācu: Gouvernements-Gymnasium zu Dorpat) bija Vidzemes guberņas ģimnāzija Tērbatā, kas darbojās no 1804. gada līdz 1890. gadam, kad to pārdēvēja par Tērbatas ģimnāziju (1890–1904), pēc tam par Jurjevas Aleksandra ģimnāziju (krievu: Юрьевская Александровская гимназия). 1920. gadā to apvienoja ar Tartu Hugo Treffnera ģimnāziju.
Ģimnāzijā mācīja latīņu, sengrieķu, vācu, krievu valodas, matemātiku, fiziku, vēsturi, ģeogrāfiju, dabas zinātnes un bībeles mācību, pēc izvēles arī franču un ivrita valodu, zīmēšanu, dziedāšanu un vingrošanu.

Vēsture

Ģimnāzija tika atvērta 1804. gada 15. septembrī. Sākotnēji tā atradās blakus princeses Hedvigas Elizabetes Čerkasovas, dzimušas Bīronas (1727-1797) namam un tajā bija trīs klases, 1821. gadā tika pievienotas divas jaunākas klases. 
No 1828. līdz 1830. gadam tika uzcelta jauna ģimnāzijas ēka Rüütli ielā. Kopš 1861. gada skolā bija septiņas klasēs. Baltijas rusifikācijas perioda sākumā 1879. gadā tika izveidota krievu valodas klase, bet 1887. gada 10. aprīlī ieviesa krievu valodu kā mācību valodu.
1890. gadā pārdēvēja par Tērbatas ģimnāziju, 1904. gadā par Aleksandra ģimnāziju. 1920. gadā apvienoja ar Tartu Hugo Treffnera ģimnāziju, 1944. gadā pārdēvēja par Tartu 1. vidusskolu, 1958. gadā Tammsāres Tartu 1. vidusskolu, 1990. gadā par Tartu Hugo Treffnera ģimnāziju.

Skolēni un skolotāji

Hermanis Eduards Hartmanis (1827—1835), Aleksis Adolfi (1829—1833), Frīdrihs Akels (1889–1892), Konstantīns Grēvinks (1836-1837), Georgs Apinis, Leonīds Arbuzovs, Andrejs Ašarins, Aleksandrs Dauge, Arnolds Feiereizens, Staņislavs Jaudzems, Kārlis Oskars Kundziņš, Francs Johans Nerlings, Osvalds Šmīdebergs (1855-1859), Mārtiņš Zīle.
Falkenšteina

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1260. gadā.
Deivids Sarkanis

Spēlētāja karjera

Karjeru Sarkanis sāka 2009.—10. gada sezonā Latvijas U—18 līgas kluba SK Rīga 18 sastāvā. 2011.—12. gada sezonā uzbrucējs debitēja Krievijas Jaunatnes hokeja līgas kluba HK Rīga sastāvā, tās rindās gan nostiprinoties vien gadu vēlāk.
2013.—14. gada KHL sezonā vairākkārt tika izsaukts uz Rīgas "Dinamo" komandu. Tās sastāvā Sarkanis debitēja 2013. gada 30. oktobra spēlē pret Jaroslavļas "Lokomotiv", kurā atzīmējās arī ar rezultatīvu piespēli. Sezonas gaitā "Dinamo" rindās aizvadīja trīs spēles, kā arī komandas rindās devās laukumā vienā no Gagarina kausa izcīņas pirmās kārtas spēlēm pret Doņeckas "Donbass". 2014.—15. gada sezonā "Dinamo" sastāvā aizvadīja divas spēles, savukārt HK Rīga sastāvā ar 40 punktiem 55 spēlēs bija komandas trešais rezultatīvākais spēlētājs aiz Nikolaja Jeļisejeva un Rūdolfa Maslovska.
2015. gada jūnija otrajā pusē kopā ar Valteru Freiju un Edgaru Homjakovu noslēdza viena gada līgumu ar Francijas hokeja līgas komandu Morzine-Avoriaz-Les Gets. Nākamās sezonas pirmajā pusē spēlēja Alpu hokeja līgas vienībā Kitzbüheler EC, taču sezonu noslēdza jau Lielbritānijas hokeja līgā. 2018. gadā kopā ar HK Kurbads izcīnīja Latvijas čempiona titulu. Nākamās sezonas vidū pārgāja uz HK MOGO, kopā ar komandu kļūstot par Latvijas čempionu otro sezonu pēc kārtas.
2019. gada vasarā Sarkanis uz pārbaudes laiku pievienojās Rīgas "Dinamo". 6. septembrī klubs paziņoja, ka noslēdzis ar spēlētāju pilnvērtīgu līgumu.
2016. gada Eiropas čempionāts cīņas sportā

2016. gada Eiropas čempionāts cīņas sportā notika no 2016. gada 8. līdz 13. martam Latvijas galvaspilsētā Rīgā. Cīkstoņi sacentās Arēnā Rīga.
Baltijas psaltērijs

Baltijas psaltērijs ir Baltijas apgabalam raksturīgu un radniecīgu cītarveida mūzikas instrumentu saime, kurā ietilpst latviešu kokles, lietuviešu kankles, lībiešu kāndla, igauņu kannele, somu un karēļu kantele, kā arī ziemeļrietumu krievu gusļi.
Bouldrings

Vēsture

Klinšu kāpšana pirmo reizi parādījās kā sporta veids 19. gadsimta vidū. Agrāk bouldrings bija nevis atsevišķa disciplīna, bet sava veida apmācības veids. Specializētus klinšu kāpšanas apavus izgudroja Pjērs Alēns (Pierre Allain).
1960. gadā šis sports attīstījās jaunā līmenī, pateicoties amerikāņu matemātiķim Džonam Gillam (John Gill), kurš ieviesa vairākas svarīgas inovācijas. Gills izmantoja atlētikas un vingrošanas kustības, kas palīdzēja labāk tikt uz priekšu. Gills izveidoja maršrutu reitingus pēc to grūtības.

Aprīkojums

Atšķirībā no citiem kāpšanas veidiem, bouldrings var būt drošs un efektīvs ar ļoti nelielu aprīkojumu. Tas ir iemesls, kas padara šo disciplīnu ļoti pievilcīgu daudziem kāpējiem. Citi iesaka izmantot kāpšanas kurpes un krītasomu pēc iespējas mazāk, kamēr pieredzējuši kāpēji izmanto vairākus pārus kurpju, krītu, birstītes un matračus.
Severodvinska

Vēsture

Tiek uzskatīts, ka pilsēta rakstos pirmoreiz minēta 1419. gadā, kad minēts, ka zviedri nopostījuši Nikolo-Korelas klosteri (Николо-Корельский монастырь), kas atrodas mūsdienu pilsētas teritorijā. 1613. gadā klosteri izlaupīja poļi.
Mūsdienu pilsēta attīstījās no 1936. gada, kad ar PSKP CK Politbiroja lēmumu šeit tika attīstīta kuģu būve. Iesākumā apdzīvoto vietu sauca Sudostroja (Судострой). 1938. gadā tai piešķīra pilsētas tiesības un nosauca par Molotovsku (Молотовск), Vjačeslava Molotova vārdā. 1957. gadā tai piešķira mūsdienu nosaukumu.
Lase Kukonens

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Kukonens uzsāka 2000.—01. gada sezonā, kad debitēja SM līgas kluba Oulu "Karpat" rindās. 2002.—03. gada sezonā, būdams vien 20 gadus vecs, Kukonens pildīja arī "Karpat" kapteiņa funkcijas. 2003.—04. gada sezonā hokejists devās uz Ziemeļameriku, debitējot NHL kluba Čikāgas "Blackhawks" rindās, taču 2004.—05. gada sezonas NHL lokauta laikā atgriezās Oulu, kopā ar klubu izcīnot līgas čempiones titulu.
Arī 2005.—06. gada sezonu Kukonens aizvadīja "Karpat", taču 2006. gada vasarā otro reizi pārcēlās uz Ziemeļameriku, šoreiz nostiprinoties Čikāgas "Blackhawks" rindās. Sezonas izskaņā gan viņš tika aizmainīts uz Filadelfijas "Flyers" vienību, kuras sastāvā Kukonens aizvadīja vēl nākamās divas sezonas.
2009. gada vasarā hokejists pievienojās KHL vienībai Omskas "Avangard", piedaloties arī 2009. gada KHL Zvaigžņu spēlē. 2010.—11. un 2011.—12. gada sezonas aizsargs aizvadīja Magņitogorskas "Metallurg" sastāvā.
2013. gadā pievienojās SM līgas klubam Oulu "Karpat". Kukonens kļuva par komandas kapteini. 2014. un 2015. gadā kopā ar komandu kļuva par Somijas čempionu. 2014. gadā Kukonens tika atzīts par visas līgas labāko aizsargu.
Somijas hokeja izlases rindās spēlējis trīs Olimpisko spēļu turnīros, 2006. gadā izcīnot sudraba, bet 2010. un 2014. gadā — bronzas medaļas. Piedalījies arī septiņos Pasaules čempionātos, tajos kopā ar izlasi izcīnot pilnu medaļu komplektu.
Vladislavs Puriņš

Dzīvesgājums

Dzimis 1892. gada 29. janvārī Zādzenes pagastā. Studēja medicīnu Latvijas Universitātē, pēc kuras beigšanas 1928. gadā strādāja par Dzelzceļu virsvaldes VII ārstu iecirkņa ārstu (1929-1934), un Dzelzceļu virsvaldes ambulances ārstu (1935-1940). Otrā pasaules kara laikā bija Rīgas preču dzelzceļa ambulances ārsts (1940-1944).
1944. gadā devās bēgļu gaitās uz Vāciju, miris 1951. gada 7. jūlijā Pinebergā.
31. autobusu maršruts (Rīga)

Maršruts

Jugla — Dārziņi kursē pa šādām ielām: Murjāņu iela, Juglas iela, Biķernieku iela, Kaivas iela, Biķernieku iela, Ieriķu iela, Lielvārdes iela, Gunāra Astras iela, Dzelzavas iela, Ilūkstes iela, A. Deglava iela, Ulbrokas iela, Akadēmiķa M. Keldiša iela, A. Saharova iela, Lubānas iela, Slāvu iela, Maskavas iela, Taisnā iela, Jāņogu iela un Dārziņu iela.
Dārziņi — Jugla kursē pa šādām ielām: Dārziņu iela, Jāņogu iela, Taisnā iela, Maskavas iela, Slāvu iela, Lubānas iela, A. Saharova iela, Akadēmiķa M. Keldiša iela, Ulbrokas iela, A. Deglava iela, Ilūkstes iela, Dzelzavas iela, Gunāra Astras iela, Lielvārdes iela, Ieriķu iela, Biķernieku iela, Kaivas iela, Biķernieku iela, Juglas iela un Murjāņu iela.
Zāliens

Zāliens, zālājs jeb mauriņš ir zemes platība, kur dekoratīvos nolūkos ir iesēti zālaugi. Tas parkos, dārzā vai pagalmā parasti tiek iekopts kā ainavas elements. To parasti kopj ar zāles pļāvēju. Zāliens tiek iekopts arī stadionos, golfa laukumos un citur.
Topi Jākola

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru aizsargs sāka 2000.—01. gada sezonā, kad debitēja SM līgas kluba Oulu "Karpat" sastāvā. Jau nākamajā sezonā Jākola komandas rindās nostiprinājās. 2004., 2005., kā arī 2007. un 2008. gadā "Karpat" sastāvā izcīnījis Somijas čempiona titulu.
2008. gada vasarā aizsargs pievienojās Zviedrijas Elitsērijas komandai Södertälje SK, savukārt no 2010. līdz 2012. gadam spēlēja Luleå HF rindās. 2012.—13. gada sezonā spēlēja KHL vienībā Habarovskas "Amur", taču tad pievienojās Prāgas "Lev" rindām.
2014. gada vasarā Jākola noslēdza divu gadu līgumu ar KHL jaunpienācēju Helsinku "Jokerit". Tās rindās spēlēja līdz 2017. gada vasarai, kad pievienojās Zviedrijas hokeja līgas klubam HV 71.
Somijas hokeja izlases rindās spēlējis 2009., 2010., 2011. un 2012. gada Pasaules čempionātos, 2011. gadā kopā ar izlasi izcīnot zelta medaļas. 2013.—14. gada sezonā kopā ar "Lev" sasniedza Gagarina kausa finālu, tajā gan septiņās spēlēs piekāpjoties Magņitogorskas "Metallurg".
Sojuz MS-01

Lidojuma gaita

Sākotnēji Sojuz MS-01 palaišana bija paredzēta 2016. gada 21. jūnijā, bet to pārcēla uz 24. jūniju, lai veiktu kuģa aparatūras papildu pārbaudes. Pēc tam starts tika pārcelts uz 7. jūliju.
Sojuz MS-01 tika palaists 2016. gada 7. jūlijā 01:36:40 UTC ar nesējraķeti Sojuz-FG no Baikonuras kosmodroma 1. starta laukuma 5. palaišanas iekārtas.
Saslēgšanās ar staciju notika 9. jūlijā 04:06 UTC pie Rassvet moduļa. Tuvošanās un saslēgšanās notika automātiskā režīmā.
No stacijas Sojuz MS-01 atvienojās 2016. gada 30. oktobrī 00:35 UTC. Zemi nolaižamais aparāts sasniedza 03:58 UTC, 149 km uz dienvidaustrumiem no Žezkazghanas, Kazahstānā. Lidojuma ilgums — 115 dienas 2 stundas 22 minūtes.
Waffen-SS

Waffen-SS (latviski — 'Ieroču SS') bija 1939. gada nogalē no Schutzstaffel (saīsināti — SS) vienībām izveidota militārā organizācija, kas bija tieši pakļauta Trešā reiha reihsfīreram Heinriham Himleram. Šajā organizācijā iekļāvās gan kaujas, gan arī sardzes un kārtības dienesti. Waffen-SS mērķi, darbības virzieni bija duāli, piemēram, tai pakļautās vienības veica gan militāras, gan arī iekšlietu funkcijas. Tāpat no vienas puses tajā ietilpa elitāras vācu divīzijas, kurās dienēja tikai vācieši, bet tai pat laikā no 1941. gada Waffen-SS tika izmantota "brīvprātīgu" okupēto teritoriju tautu mobilizēšanai Waffen-SS leģionos, lai formāli apietu Hāgas konvenciju, kas to aizliedza darīt. Tieši tādēļ Waffen-SS sastāvā tika iekļauts arī Latviešu leģions.
No teju miljona karavīru, kas dienēja Waffen-SS vienībās, aptuveni 57% nebija vācieši. Neskatoties uz to, ka organizācija atbildēja par Waffen-SS mobilizēšanas, organizācijas un citiem jautājumiem, tomēr frontē tās vienības pakļāvās Vērmahtam.
Heraldika

Heraldika ir vēstures palīgdisciplīna, kas pēta ģerboņus kā vēstures avotu. Kā zinātnes disciplīna ar reglamentētu metodoloģiju, struktūru un terminoloģiju heraldika izveidojās XIX gadsimta otrajā pusē, un attīstījās saistībā ar ģenealoģiju, numismātiku, paleogrāfiju, sfragistiku un veksiloloģiju.
Ir teorētiskā heraldika, kas pēta ģerboņu vēsturi, to veidošanas un lietošanas noteikumus un terminoloģiju, un ir lietišķā heraldika jeb ģerboņu veidošana, kas nodarbojas ar ģerboņu veidošanu un attēlošanu atbilstoši heraldikas noteikumiem.
Pats apzīmējums "heraldika" cēlies no herolds (franču: hérault, angļu: herald, vācu: Herold) — monarha vai magnāta pavadonis, arī sūtnis, ģerboņu pazinējs un tulkotājs — vēlāk jau profesija (savukārt apzīmējums "herolds" cēlies no senģermāņu hariowald, t.i. dievību doto zīmju skaidrotājs). Franču valodā paralēli héraldique lieto arī jēdzienu blason (no senģermāņu "pūst" taurē), jo heroldi turnīru laikā, lai pievērstu sev uzmanību un pieklusinātu skatītājus, pirms izziņot dalībnieku vārdus, titulus un ģerboņus, pūta ragā. Ģerboņu aprakstīšanu, jeb blazonēšanu franču valodā dēvē par blasonner (no kā vācu: blasonieren, angļu: blazon).
Arī citos pasaules reģionos (piemēram, Japānā, islāma zemēs) kopš seniem laikiem pastāvējusi sava heraldika — zīmes, emblēmas un simboli, kas pauž tā nēsātāja piederību konkrētai dzimtai, klanam, statusam vai rangam, — taču šīm heraldikām ir sava sistēma, cita emblēmu simboliskā nozīme, citāda to kombināciju sistēma, nekā Eiropā.

Heraldika Latvijā

1893. gadā Kurzemes Literatūras un mākslas biedrībā Aleksandra fon Rādena vadībā izveidoja Ģenealoģijas, heraldikas un sfragistikas sekciju. 1903. gadā Jelgavā notika Baltijas heraldikas izstāde ar 2317 eksponātiem un katalogu, bet 1931. un 1934. gadā publicēja Maksa Millera divsējumu darbu Beitrag zur baltischen Wappenkunde, kas aplūkoja 5476 ģerboņus no Latvijas un Igaunijas.  
Pēc Latvijas valsts nodibināšanas 1923. gada 4. jūnijā Latvijas Republikas Saeima pieņēma un Valsts prezidents izsludināja “Likumu par pašvaldības iestāžu ģerboņiem” un nodibināja Valsts Heraldikas komiteju. Latvijas Republikas ģerboņa un jauno pilsētu un pašvaldību ģerboņu izstrādē piedalījās heraldikas speciālists Hermanis fon Bruinings.Atmodas kustības laikā 1988. gada 17. novembrī Latvijas PSR Augstākās Padomes Prezidijs nolēma atjaunot Valsts Heraldikas komisijas darbību. 2003. gada 26. jūnijā Valsts prezidente Vaira Vīķe-Freiberga izdeva rīkojumu "Par Valsts heraldikas komisiju", bet 2005. gada 30. decembri spēkā stājās "Gerboņu likums", kas nosaka arī Valsts Heraldikas komisijas darbību. Visām Latvijas pilsētām, novadiem un daudziem pagastiem izveidoja Valsts Prezidenta apstiprinātus ģerboņus. 
Mūsdienās par heraldikas jautājumiem Latvijā pētījumus publicējuši Imants Lancmanis, Kaspars Kļaviņš, Jānis Baltiņš, Sigita Šnē, Armands Vijups un citi. Ilggadējs Valsts Heraldikas komisijas priekšsēdētājs ir Laimonis Šēnbergs, atbildīgā sekretāre Ramona Umblija. Ģerboņu izveides jomā strādā heraldikas mākslinieki Juris Ivanovs, Ilze Lībiete un Edgars Sims.
Žultspūslis

Žultspūslis (latīņu: vesica biliaris) ir gremošanas sistēmas orgāns, kurā uzkrājas žults un kas nodrošina tauku noārdīšanu. Žultij pievienojas arī gļotādas izdalītās gļotas. Žultspūšļa tilpums svārstās no 40 līdz 60 cm3.  Hormoni, kurus izdala endokrīnās šūnas no tievās zarnas, kā atbildes reakcija uz taukiem, stimulē gludās muskulatūras saraušanos žultspūslī un notiek žults izdalīšanās. Žultspūslis ir vairums zivīm, visiem abiniekiem un rāpuļiem un daudziem putniem. Zīdītājiem žultspūslis ir labi attīstīts gaļēdājiem, bet zālēdājiem tas ir mazattīstīts vai nav vispār. Cilvēkam žultspūslis atrodas aknu apakšējā pusē. Žultspūšļa izoperēšana (holecistektomija) nav cilvēka dzīvībai bīstama, un to parasti veic, ja izveidojušies žultsakmeņi.

Anatomija

Žultspūslis atrodas mezoperitoneāli aknu apakšējās virsmas padziļinājumā. Pūšļa lielākā daļa klāta ar vēderplēvi. Pūslim izšķir dibenu (fundus), kas pieguļ aknu apakšējai malai, ķermeni (corpus) un kakliņu (collum). Kakliņš pāriet pūšļa vadiņā (ductus cysticus). Kakliņa daļā veidojas izvelvējums — Hartmaņa kabata. Kakliņā un pūšļa vadiņa sākumā gļotādas krokas veido t. s. Heistera vārstuļus.

Asinsapgāde

Žultspūšļa apasiņo pūšļa artērija (a. cystica), kura atiet no aknu artērijas (a. hepatica) un kopā ar pūšļa vadiņu un kopējo žultsvadu veido trīsstūri (trigorum Callot).

Inervācija

Žultspūšļa asinsvadus, žultsvadus un muskulatūru inervē simpātiskie un parasimpātiskie intramurālie (sieniņās esošie) gangliji.
Arturs Vaiders

Personīgā dzīve

Bija precējies ar politiķi Inesi Vaideri, ģimenē divas meitas: Brigita un Līga.
Pratis latgaliešu valodu. Miris pēc ilgstošas cīņas ar smagu slimību.
SIMM

SIMM (angļu: Single In-line Memory Module - "vienas rindas atmiņas modulis") - brīvpiekļuves atmiņas moduļu veids IBM personālajos datoros. Atmiņas mikroshēmas izvietotas uz plates, kuru iesprauž spraudnī uz mātesplates. Atšķirībā no DIMM, SIM moduļiem kontakti ir savienoti abās pusēs. Mūsdienās šos moduļus praktiski vairs neizmanto.
Sākotnējos IBM personālo datoru modeļos (IBC PC XT) brīvpiekļuves atmiņas mikroshēmas tika izvietotas tieši uz mātesplates. Sakarā ar atmiņas apjoma palielināšanu (līdz ar to palielinājās uz pamatplates aizņemamā vieta) radās ideja šīs mikroshēmas izvietot uz atsevišķas plates (vai vairākām).
Pirmie SIMM moduļi parādījās 1980. gados PS/2 modelī. Tie bija ar 30 kontaktiem, 8 bitu datu kopne.
Nākamais SIMM variants bija ar 72 kontaktiem un 32 bitu datu plūsmu. Aptuveni 1997. gadā tas nomainīja 30 kontaktu moduļus.
Pēc atmiņas apjoma tika izlaisti šādi standatmodeļi:

30 kontaktu SIMM: 256 KB, 1 MB, 4 MB, 16 MB

72-pin SIMM: 1 MB, 2 MB, 4 MB, 8 MB, 16 MB, 32 MB, 64 MB, 128 MB
SIMM pielietotas DRAM tehnoloģijas EDO un FPM.
Dainis Deglis

Spēlētāja karjera

Gandrīz visu savu karjeru viņš aizvadīja Daugavas sastāvā, aizvadot vairāk kā 350 spēļu, bieži vien esot vienīgais latviešu izcelsmes spēlētājs laukumā, izpelnoties iesauku "Latviešu strēlnieks". Par viņa stipro pusi tika uzskatīta spēle ar galvu. 1980.-1981. gada sezonā viņš mēģināja iekļūt Maskavas "Dinamo" sastāvā, bet aizvadījis tikai vienu spēli PSRS kausā, atgriezās Rīgā, kur Jāņa Skredeļa vadībā komanda centās pārvarēt krīzi, kas ilga jau no septiņdesmito gadu beigām. Divus gadus pēc kārtas Daugava bija tuvu iekļūšanai PSRS augstākajā līgā.
Kad rezultāti atkal kļuva sliktāki, Deglis pārcēlās uz Liepājas "Zvejnieks" komandu, kur viņš aizvadīja 1987.-1988. sezonas. 1989. gada viņš atkal spēlēja Daugava sastāvā, bet pēc tam vienu gadu aizvadīja Somijā, FC KooTeePee sastāvā.

FK Jūrmala

Pēc spēlētāja karjeras beigām viņš kļuva par pirmo latviešu futbola aģentu, kā arī līdzdarbojās kluba FK Jūrmala izveidē.