google/wiki40b huggingface dataset:
Sulfāti

Sulfāti (franču: sulfate, no latīņu: sulphur — 'sērs') ir sērskābes sāļi. Lielākoties tie labi šķīst ūdenī, izņemot kalcija, stroncija, svina un bārija sulfātus. Sārmu metālu un magnija sulfāti ir sastopami jūras ūdenī. Sulfāti ir relatīvi stabilas vielas, tikai apmēram pie 900 °C tie sadalās par metāla oksīdu un SO₂. Sulfāti ir jonu savienojumi un satur sulfātjonu SO₄²⁻. Ja šķīdumā sērskābe ir pārākumā, var veidoties skābie sāļi — hidrogēnsulfāti. Hidrogēnsulfāti satur hidrogēnsulfāta jonu HSO₄⁻. No ūdens šķīdumiem sulfāti parasti izdalās kristālhidrātu veidā (dažu metālu, piemēram, vara un dzelzs, sulfātu kristālhidrātus sauc par vitrioliem).
Lauku cīruļi

Izskats un īpašības

Šīs ģints sugas ir vidēji lieli cīruļi. To ķermeņa garums ir 14—18 cm. To apspalvojums ir ļoti neuzkrītošs, pelēkbrūns, ar sīku raibumojumu. Pavēdere ir gaišāka nekā mugura, bez raibumiem. Visām sugām uz galvas ir neliels, izspūris cekuliņš, kuru putns var noglaust gludu vai izsliet. Lidojumā var redzēt salīdzinoši īsu asti un īsus, platus spārnus. Astes un spārnu pēdējām lidspalvām galiņi ir balti.
Lauku cīruļi pamatā barojas ar dažādām sēkliņām, bet ligzdošanas laikā tie medī arī kukaiņus. Ligzda tiek veidota uz zemes, vietā, ko nosedz biezi saaugusi zāle. Dējumā ir 3—6 olas. Kad beidzas ligzdošana lauku cīruļi pulcējas baros. Šīs ģints sugas parasti dzied lidojot, bet retos gadījumos cīrulis dzied, sēžot uz kāda mietiņa vai cita līdzīga paaugstinājuma.
Aizkraukles rajons

Izveide un reorganizācija

Stučkas rajons tika izveidots 1967. gada 10. janvārī no Bauskas rajonam, Jēkabpils rajonam un Ogres rajonam pievienotajām 1956.-1959. gadā likvidēto Jaunjelgavas, Neretas un Pļaviņu rajonu daļām. Pēc Latvijas Republikas atjaunošanas 1990. gadā tas tika pārdēvēts par Aizkraukles rajonu un tajā esošie ciemi tika pārdēvēti par pagastiem.

Ciemi

Aiviekstes - Aizkraukles - Bebru - Daudzeses - Iršu - Klintaines - Kurmenes - Mazzalves - Pilskalnes - Seces - Staburaga - Sunākstes - Taurkalnes - Vietalvas - Zalves

Novads

Aizkraukles novads

Pagasti

Aiviekstes - Bebru - Daudzeses - Iršu - Klintaines - Kokneses - Kurmenes - Mazzalves - Neretas - Pilskalnes - Seces - Sērenes - Skrīveru - Staburaga - Sunākstes - Valles - Vietalvas - Zalves
Normans Deiviss

Akadēmiskā karjera

Dzimis Boltonā, Lankašīras grāfistē, studējis Grenobles universitātē. Viņš bija A.Dž.P. Teilora un Magdalēnas Koledžas skolnieks Oksfordā, kur 1962. gadā ieguvis B.A. grādu (vēsturē, ar atzinību). Ieguva M.A. grādu Saseksas universitātē, studēja Perudžā, Itālijā. Vēlējās studēt, lai iegūtu zinātņu doktora grādu PSRS, tomēr viņam neizsniedza iebraukšanas atļauju. Tā vietā devās uz Krakovas universitāti, lai studētu Jagellona universitātē un uzzinātu vairāk par Polijas — Padomju Krievijas karu. Varas iestādes viņam lika mainīt disertācijas nosaukumu uz The british policy towards Poland, 1918-20. 1968. gadā Deviss ieguva doktora grādu. tur ieguvis arī dzīvesbiedri polieti Dabrovu Tarnovsku un viņiem ir divi bērni. 1972. gadā angļu disertācijas nosaukums tika nomainīts uz White eagle, Red star. The Soviet- Polish war 1919-20. Saistībā ar šiem pētījumiem viņu pārsvarā kritizē ebreju tautības vēsturnieki, kas uzskata, ka pārāk daudz koncentrējies uz genocīdu pret poļu civiliedzīvotājiem un mazāk uz holokaustu. Deiviss gan akadēmiski attaisnojis savu koncepciju.
No 1971. gada mācīja Polijas vēsturi Londonas universitātē, kur viņš bija profesors no 1985. līdz 1996. gadam. Karjeras laikā Deiviss uzstājies dažādās valstīs, tai skaitā ASV, Kanādā, Austrālijā, Japānā, Ķīnā, Polijā.
Dobele

Nosaukuma izcelsme

1254. gadā kādā vācu dokumentā fiksēts vietvārds Dubelene vai Dubelone; vēlāk arī Doblene, Doblenen, Doblen. Sākotnējais vietvārds ir rekonstruējams kā Dobelene vai Dobeliene, bet tā izcelšanās saistīta ar latviešu vārdu duobe ('bedre' vai 'ieplaka') un duobele ('maza bedre', 'gramba'). Visticamāk, rekonstruētais vietvārds Dobelene ir nozīmējis 'apdzīvota vieta nelielā ieplakā'.

Izglītība un sports

Dobelē ir 5 vispārizglītojošās skolas: Dobeles 1. vidusskola, Dobeles 2. vidusskola, Dobeles sākumskola, Dobeles kristīgā pamatskola, Dobeles Valsts ģimnāzija. Vēl Dobelē darbojas 4 pirmsskolas iestādes: "Valodiņa", "Zvaniņš", "Spodrītis", "Jāņtārpiņš". Dobelē atrodas Dobeles sporta skola, Dobeles mākslas skola, Dobeles mūzikas skola, Bērnu un Jauniešu centrs, Dobeles Jaunatnes iniciatīvu un veselības centrs, Dobeles amatniecības vidusskola.
Pilsētā ir 3 sporta kompleksi — Dobeles sporta halle (Tērvetes ielā 10), kurā ietilpst volejbols, handbols, vieglatlētika, svarcelšana un basketbols, Dobeles sporta skola (Edgara Francmaņa ielā 5), kurā ietilpst volejbols, handbols, vieglatlētika, svarcelšana un basketbols, Dobeles stadions, kurā ietilpst futbols, hokejs, volejbols, teniss, vieglatlētika. Dobelē ir handbola klubs Dobeles ''Tenax'', kuram ir labi panākumi Eiropā. Dobelē spēlē arī Latvijas 2. līgas futbola klubs FK Dobele.

Kultūra

Dobelē parasti svētki notiek vēsturiskajā tirgus laukumā, kur arī notiek gadatirdziņi. Dobelē ir muzejs, Ceriņu dārzs, Veselības taka, Ķestermežs, Stadions un Dobeles pilsdrupas. Dobeles ikgadējie pasākumi ir Ābolu festivāls, Ceriņu svētki, Lieldienas, Ziemassvētki, Jaungads, Jāņi, Miķeļdienas gadatirgus, Mārtiņdienas gadatirgus, Ūsiņu gadatirgus, Jurģu gadatirgus, Dižo sniegavīru saieta atklāšana.

Apskates vietas

Zemgaļu Dobeles pilskalns (līdz 1289.) un Livonijas ordeņa pils (1335—1730) drupas. Evaņģēliski luteriskās draudzes baznīca, kas pirmo reizi minēta 1495. gadā. Dobeles atbrīvotāju piemineklis 1. Pasaules karā un Latvijas brīvības cīņās kritušajiem karavīriem. Atklāts 1940. gadā (tēlnieks K.Zemdega), uzspridzināts 1950. gadā, atjaunots 1996. gadā (tēlniece I.Berga). Zemgaļu aiziešanas piemineklis (autors M.Zaurs, 1989.), veltīts zemgaļu brīvības cīņu noslēgumam 1289. gadā. Upīša dārzs Graudu ielā 1. To no 1957. gada iekopa dārznieks un selekcionārs Pēteris Upītis ar mērķi izveidot Latvijas apstākļiem piemērotas ziemcietīgas augļaugu un košumkrūmu šķirnes. Dārzā ir vairāk kā 200 dažādu šķirņu ceriņu. Akmenī ir iecirsti V.Plūdoņa vārdi: "Zini, no šīs vietas pirms 700 gadiem zemgaļi aizgāja lepni un brīvi.", zemāk "Mēs svešā malā ejam, bet sirds mums paliek te".
Tūšis

Tūšis (vācu: Tûsche; Tusze, lietuviešu: Tuče, Duče) bija sēļu vai aukštaišu kunigaitis no apmēram 1240. līdz vismaz 1255. gadam, Livonijas ordeņa vasalis (no 1245), Atskaņu hronikas tekstā viemēr pieminēts kā pirmais no trīs brāļiem: "Viens no tiem par Tūši  saucās" (vācu: der eine Tûsche was genant).

Vēsture

Kopā ar saviem (jaunākajiem) brāļiem Miļģerīnu (lietuviešu: Milgerinas, Milgerynas, Milgrinas, vācu: Milgerîn) un Ģiņģeiķi (vācu: Gingeike; Gingeke, lietuviešu: Gineika) piederēja pie kunigaišu klana, kas pretojās Lietuvas valdnieka Mindauga centieniem pakļaut savai kontrolei zemes, kas atradās starp Nalsenes zemi un Daugavas kreisā krasta sēļu zemēm, kurās "dzīvoja kristīgie visgarām". Pēc tam viņš kopā ar brāļiem piedalījās ordeņa karagājienā uz Nalseni 1245. gadā. 
Vēsturiskajos tekstos pieminēts trīs reizes - Atskaņu hronikas vēstījumā par Lengvīna karu ar kaimiņu zemēm (pirms 1245) un krustnešu otro karagājienu uz Nalseni (1245) un karagājienu uz Žemaitiju (1255).

Tūša zemes lokalizācija

Jādomā, ka Tūša zeme bija starp tām Sēlijas zemēm, ko Mindaugs 1255. gada oktobrī, pateicībā par Vācu ordeņa starpniecību, kuras dēļ pāvests licis viņu kristīt un kronēt par visas Lietuvas pirmo karali, dāvināja ordeņa Livonijas mestram, proti Medeni, Peloni, Maleisini un Tovraksti .
Arī lietuviešu vēsturnieki J. Stakausks  un pēc viņa E. Gudavičs to lokalizēja tagadējās Lietuvas ziemeļdaļā.
Clash of Clans

Spēles būtība

Spēlētājam spēles sākumā tiek piešķirta neliela teritorija, uz kuras ir jābūvē savs ciems un jāuzlabo visas būves un karaspēks, kas atrodas spēlētāja ciemā. Tiešsaistes režīmā ir iespēja uzbrukt citu spēlētāju ciemiem un aizstāvēt savu ciemu pret svešinieku armiju uzbrukumiem. Spēlētāji var apvienoties klanos un ar klanu piedalīties karos. Lai ieņemtu sevis cienīgu vietu rangā, nepieciešams aktīvi karot, par salaupīto naudu vai eliksīru ir iespējams uzlabot savu pilsētu. Spēlētājs var būt vai nu mierīgs celtnieks, vai mežonīgs iekarotājs.

Celtnes

Lai nopelnītu un uzglabātu zeltu un eliksīru, spēlētājiem ir jāveido zelta raktuves un zelta krātuve un eliksīra savācēji un tā glabātavas. Eliksīrs tiek izmantots, lai apmācītu jaunus kareivjus, veikt pētījumus laboratorijā, lai uzlabotu karaspēku, pielādētu X - Loku ( pieejams no rātsnama 9. līmeņa), kā arī veidot un uzlabot atsevišķas ēkas, galvenokārt, attiecas uz ēkām, ko izmanto cita spēlētāja bāzes iznīcināšanai. Zelts tiek izmantots, lai izveidotu aizsardzības ēkas, un uzlabotu rātsnamu, kas ļauj piekļūt jaunām ēkām un iespējamiem augstākiem uzlabojumiem esošajām ēkām.

Klani

Vēl viena iespēja spēlē — izveidot savu klanu vai pievienoties esošai militārajai aliansei. Pievienošanās klanam paver jaunu redzesloku kaujās — spēlētājs var piedalīties aizraujošos klanu karos starp dažādiem klaniem. Aktīva dalība klanos ievērojami palielina spēlētāja bāzes jaudu. Spēlētājs var jebkurā laikā pieprasīt papildu karaspēku no saviem klana biedriem. Ja klanā ir biedri, kas spēlē ilgāku laiku, viņi var atsūtīt jaudīgākus karavīrus. Tos, savukārt, var izmantot uzbrukumiem citu spēlētāju ciemiem un aizsargājot savu bāzi. Galvenā spēles īpašība — šo spēli spēlējot ilgtermiņā, modernizējot bāzi un karavīrus, ar katru jaunu uzlabojumu līmeni, par jauniem uzlabojumiem ir jāmaksā daudz lielāka summa zelta monētu vai eliksīra.
Rasomons

Sižets

Filmas darbība norisinās Japānā 11. gadsimtā. Zem pilsētas vārtu drupām no lietus slēpjas malkas cirtējs (Takasi Simura) un ceļojošais mūks (Minoru Tiaki), kas liecinājuši tiesā par samuraja Takehiro Kanadzavas (Masajuki Mori) slepkavību un viņa sievas Masako (Matiko Kjo) izvarošanu. Viņiem piebiedrojas garām ejošais zemnieks (Kidziro Veda), kuram viņi izstāsta šo stāstu. Gan mūks, gan malkas cirtējs ir izbrīnīti, cik ļoti atšķiras iesaistīto personu stāstu versijas. Parādītas četras stāsta versijas — noziedznieka, sievas, samuraja un malkas cirtēja.

Minimalisms

Kurosavas aizraušanās ar mēmo kino un laicīgo mākslu atspoguļojas filmas minimālismā. Tādēļ filmā ir tikai trīs darbības norises vietas: vārti, mežs un iekšpagalms. Mežs ir īsts, bet vārti un iekšpagalms ir dekorācijas. Filmas minimālisms tāpat ir saistīts ar filmas nelielo budžetu.

Operatora darbs

Operators Kadzuo Mijagava šajā filmā īstenoja dažas personīgās idejas. Piemēram, vienā filmas daļā viens pēc otra tiek parādīti trīs tuvplāni — noziedznieka, sievas un vīra, un pēc tam tie atkārtojas. Tas ir darīts, lai norādītu viņu attiecību dažādību. Filmā ir epizodes, kad filmēšanas kamera ir vērsta tieši pret sauli. Kurosava vēlējās izmantot dabīgo apgaismojumu, bet tas izrādījās par blāvu, tādēļ nolēma izmantot spoguļus, spožākas gaismas iegūšanai, kā rezultātā tika iegūts spožs saules gaismas staru kūlis, kas lieliski izgaismoja varoņus. Vārtu ainā Kurosava vēlējās panākt, lai lietus būtu redzams ne tikai priekšplānā, bet arī kadra dziļumā, kur tas saplūda ar dekorāciju krāsu, tādēļ lietus mašīnās tika iepildīta tinte, kas padarīja lietu kontrastainu.

Mūzika

Mūziku filmai sarakstīja slavenais japāņu komponists Fumio Hajasaka. Speciāli filmai viņš izveidoja Morisa Ravēla "Bolero" japāņu versiju, kas skan epizodē, kad malkas cirtējs ienāk mežā un epizodē ar samuraju un viņa sievu.
Trollīši Mumini

Trollīši Mumini (somu: Muumi; zviedru: Mumintroll) ir pasaulē pazīstamākie somu bērnu grāmatu varoņi. Tos radījusi rakstniece Tūve Jānsone (Tove Jansson). Oriģinālvaloda ir zviedru. Izdotas vairākas grāmatas, komiksi un multiplikācijas filmiņas. Mumini ir skandināvu troļļu ģimene, balti, apaļīgi un ar lielu purnu, kas rada līdzību ar nīlzirgiem. Viņiem ir daudz draugu, ar kuriem notiek dažādi atgadījumi un piedzīvojumi.
Mumini ir ļoti iecienīti Somijā, Igaunijā, Latvijā, Dānijā, Zviedrijā, Norvēģijā, Polijā, Krievijā, Japānā, Izraēlā un Lielbritānijā un ir bijuši par pamatu neskaitāmām animācijas sērijām, filmām, dažādām rotaļlietām, suvenīriem un pat īpašam Trollīšu Muminu parkam (Muumimaailma). Vācu valodā ir virtuālais muminu pētniecības centrs.
Aleksandrs Popovs (hokejists)

Spēlētāja karjera

Savu profesionālā spēlētāja karjeru Popovs uzsāka 1998.—99. sezonā, kad debitēja Krievijas Superlīgas kluba Omskas "Avangard" sastāvā. Jau aiznākamajā sezonā Popovs komandas sastāvā bija nostiprinājies. 2003.—04. sezonā "Avangard" rindās Popovs izcīnīja Krievijas čempiona hokejā titulu. Līdz šim rezultatīvākā sezona Popova karjerā bijusi 2014.—15. gada sezona, kurā 55 spēlēs uzbrucēja kontā bija 43 rezultativitātes punkti. 2014. gadā spēlēja arī KHL Zvaigžņu spēlē.
Pēc 18 "Avangard" sastāvā aizvadītām sezonām, 2016. gada vasarā Popovs noslēdza divu gadu līgumu ar Maskavas CSKA.
Krievijas izlases rindās jau kopš 2004. gada piedalījies dažādos pārbaudes turnīros, taču nevienā oficiālā turnīrā vēl nav piedalījies.
Delete (SQL)

SQL valodā komanda DELETE izdzēš vienu vai vairākus ierakstus no tabulas. Var tikt izmantots nosacījums, lai dzēstu noteiktus ierakstus. Ja netiek lietots nosacījums tad tiek dzēsti visi ieraksti.

Piemēri

Izdzēš tās rindas no tabulas pīrāgi, kur kolonas veids vērtība ir Ābolu:

 DELETE FROM pīrāgi WHERE veids='Ābolu';
Izdzēš tās rindas tabulā koki, kur kolonas augstums vērtība ir mazāka par 80:

 DELETE FROM koki WHERE augstums < 80;
Izdzēš visas rindas no tabulas tabula:

 DELETE FROM tabula;
Latvijas podniecība

Latvijas podniecība jeb keramika ir viena no valstī senākajām mākslas formām, radusies jau neolīta periodā. Latvijas austrumos izplatītā Latgales podniecība ir vislabāk pazīstamākā Latvijas podniecības apakšnozare. Latvijas podniecībai nav raksturīgi dažādu tēlu vai rakstu zīmējumi, parasti podniecības izstrādājumu rotāšanai izmanto glazējumus, tīrtoņa krāsas un gradientus zemes toņos (zaļos, brūnos un citos). Latvijas podniecība ir ietekmējusies no neolīta laika Narvas kultūras, kas tajā laikā aptvēra visu mūsdienu Latvijas un Igaunijas teritoriju, kā arī daļu Lietuvas un Krievijas. Tiek uzskatīts, ka Narvas kultūra ir pārejas forma no Baltijas pirmiedzīvotāju mezolīta kultūras uz Ķemmes-bedrīšu keramikas kultūru, kurai vēlajā neolītā piejaucās klāt arī Auklas keramikas kultūras elementi.
Viktors Igo

Biogrāfija

Dzimis Bezansonā Napoleona armijas ģenerāļa (pārliecināta republikāņa un ateista) un kuģu būvnieka meitas (pārliecinātas katolietes) ģimenē. Vecāku uzskatu atšķirība spēcīgi ietekmēja Igo vēlākos uzskatus. Bērnību Viktors Igo kopā ar tēvu, kas tur bija dienesta darīšanās, pavadīja Marseļā, Korsikā, Elbā, Itālijā un Madridē, periodiski atgriežoties Parīzē. No 1814. līdz 1818. gadam Igo mācījās licejā un tur 14 gadu vecumā sāka literāro darbību.
1824. gadā publicēja pirmo dzejoļu krājumu (Nouvelles Odes et Poésies Diverses), par kuru ieguva karaļa Luija XVIII stipendiju. 1826. gadā izdotais dzejoļu krājums (Odes et Ballades) atnesa Igo vispārēju atpazīstamību Francijā, bet 1831. gadā publicētais romāns "Parīzes Dievmātes katedrāle" — vispasaules slavu. 1841. gadā viņš tika ievēlēts Franču akadēmijā, bet karalis Luijs Filips iecēla Igo pēru kārtā. Izmantojot Pēru palātu, Igo iesaistījās politiskajā dzīvē un uzstājās par nāvessoda atcelšanu — tādi turpinot aizstāvēt pozīciju ieņemtu jau agrajā jaunībā savos pirmajos literārajos darbos "Nāvinieka pēdējā diena" (Le dernier jour d'un condamné) (1829) un " Klods Gio" (Claude Gueux) (1834), sociālo līdztiesību, preses brīvību un Polijas pašpārvaldi.
Pēc 1848. gada revolūcijas darbojās likumdošanas un satversmes sapulcē. Pēc tam, kad Francijā varu pārņēma Napoleons III, Igo devās trimdā, iesākumā uz Briseli, vēlāk uz Džērsiju un Gērnsiju. Dzīvodams Gērnsijā, Igo publicēja romānu "Nožēlojamie". Kaut arī 1859. gadā Napoleons III deklarēja politisko amnestiju, Igo atteicās ierasties Francijā līdz 1870. gadam, kad Napoleons III zaudēja varu un Igo triumfāli atgriezās Parīzē.
1870. gada Franču-prūšu kara laikā Igo dzīvoja aplenktajā Parīzē. Mira 1885. gadā Parīzē, apglabāts Panteonā vienā kapličā ar Aleksandru Dimā un Emīlu Zolā.
One-Punch Man

Sižets

Seriāla darbība norisinās Japānas fantāziju pilsētā Z. Pasaule ir pilna briesmoņu, kas uzbrūk pasaulei. Galvenais varonis Saitama ir neticami spēcīgs supervaronis, kurš viegli pieveic šos briesmoņus ar vienu sitienu. Tā kā pasaulē nav neviena, kurš var mēroties spēkiem ar Saitamu, viņu māc garlaicība.
Davids Krejči

Spēlētāja karjera

Pēc Čehijā iesāktās juniora karjeras, 2004. gada vasarā Krejči pārcēlās uz Ziemeļameriku, pievienojoties QMJHL klubam Gatino "Olympiques". 2006.—07. gada sezonā Krejči debitēja NHL, aizvadot sešas spēles Bostonas "Bruins" sastāvā, atlikušos sezonas daļu aizvadot tās AHL fārmklubā Providensas "Bruins".
2008.—09. gada sezonā Krejči jau bija nostiprinājies Bostonas "Bruins" sastāvā. Sezonu viņš noslēdza ar augstāko lietderības koeficientu (+37) visā līgā. 2010.—11. gada sezonā Krejči kopā ar "Bruins" izcīnīja Stenlija kausu, čehu uzbrucējam esot izslēgšanas kārtas rezultatīvākajam spēlētājam un labākajam vārtu guvējam. 2013.—14. gada sezonu Krejči noslēdza ar labāko lietderības koeficientu visā NHL.
Čehijas hokeja izlases sastāvā Krejči spēlējis 2010. un 2014. gada olimpisko spēļu turnīros, kā arī 2008., 2012. un 2018. gada Pasaules čempionātos, 2012. gadā kopā ar izlasi izcīnot bronzas medaļas.
Sje Dzjuņa

Biogrāfija

Agrā bērnībā iemācījusies spēlēt vietējo šaha paveidu, pēc tam pārgājusi uz tradicionālo šahu. 1984. un 1985. gadā kļuvusi par Ķīnas junioru čempioni, bet gadu vēlāk uzvarējusi arī Ķīnas sieviešu šaha čempionātā.
1990. gadā sekmīgi debitējusi starptautiskajā arēnā. Starpzonu turnīrā Kualalumpūrā Sje Dzjuņa ieņēma 2. vietu aiz Pasaules eksčempiones Nonas Gaprindašvili. Pēc tam sekoja uzvara pretendentu turnīrā Boržomi, papildmačā par 1. vietu pieveicot Alisi Mariču ar 4½ : 2½ (+3 -1 =3). 1991. gadā Manilā mačā par Pasaules čempiones nosaukumu šahā Sje Dzjuņa pieveica ilggadējo čempioni Maiju Čiburdanidzi ar 8½ : 6½ (+4 -2 =9), tādējādi izbeidzot trīsdesmit gadus ilgo Gruzijas šahistu dominanci sieviešu šahā. 1993. gadā Sje Dzjuņa vairāk nekā pārliecinoši aizstāvēja savu titulu mačā pret Nanu Joseliani, uzvarot ar 8½ : 2½ (+7 -1 =3).
Nākamajā Pasaules čempiones nosaukuma ciklā par titula pretendenti kļuva Žuža Polgāra, kas 1996. gadā atņēma Sje Dzjuņai čempiones nosaukumu uzvarot mačā ar 8½ : 4½ (+6 -2 =5). Tomēr 1999. gadā Žuža Polgara atteicās aizstāvēt savu titulu, un, lai noskaidroto čempioni, tika sarīkots Sje Dzjuņas mačs ar Alisi Gaļļamovu. Tas notika gan Kazaņā, gan Šeņjanā un beidzās ar Sje Dzjuņas uzvaru ar 8½ : 6½ (+5 -3 =7). Ķīniete kļuva par otro šahisti pēc Jeļizavetas Bikovas, kurai izdevās atgūt Pasaules šaha čempiones titulu. Gadu vēlāk FIDE mainīja Pasaules čempionātu izspēles kārtību, tomēr arī pirmajā čempionātā pēc izslēgšanas sistēmas Sje Dzjuņai izdevās nosargāt savu čempiones titulu.
No 1988. līdz 2004. gadam astoņas reizes Ķīnas izlases sastāvā piedalījusies Pasaules šaha olimpiādēs. Ieguvusi 7 medaļas komandu vērtējumā - 3 zelta (1998, 2000, 2004), sudraba (1996) un 3 bronzas (1990, 1992, 1994) - un 4 medaļas individuālā vērtējumā - sudraba (2004) un 3 bronzas (1990, 1992, 2000).
1990. gadu beigās beigusi psiholoģijas fakultāti Pekinas universitātē. Daudz laika veltījusi darbam Pekinas sporta komisijā, kur rūpējusies par dažādu sportistu sagatavotību. 2004. gada jūlijā FIDE Sje Dzjuņai piešķīra starptautiskā tiesneša un trenera nosaukumus.
BlueOrange Bank

Vēsture

Banka tika dibināta 2001. gada 22. jūnijā kā akciju komercbanka «Baltikums». To dibināja AS «Baltikums Investīcijas», kam tobrīd jau piederēja apdrošināšanas uzņēmums «Baltikums». 2011. gada jūnijā, īsi pirms bankas 10 gadu jubilejas, banka mainīja nosaukumu uz Baltikums Bank. 2016. gada decembrī banka paziņoja, ka turpmāk strādās ar BlueOrange zīmolu, bet 2017. gada septembrī banka mainīja arī savu juridisko nosaukumu uz BlueOrange Bank.
Uldis Vazdiks

Biogrāfija

Uldis Vazdiks dzimis 1941. gada 27. maijā Rīgā, aktieru Hermaņa Vazdika (1906 - 1994) un Vilmas Lasmanes (1917 - 1991) ģimenē. Māsa Dailes teātra aktrise Ilze Vazdika (1943). 1959. gadā beidza Rīgas 3. vidusskolu un iestājās Latvijas Konservatorijas teātra fakultātē, pēc gada pārgāja uz Dailes teātra trešo studiju (pedagogs Pēteris Pētersons), kuru beidza 1962. gadā. Pēc mācību beigām iekļauts Dailes teātra aktieru trupā.
Daudz filmējies kino. Atveidojis inspektoru Pēru Monsonu Jāņa Streiča filmā "Nepabeigtās vakariņas". Kopumā filmējies vairāk nekā 80 filmās.
Pēc smagas slimības miris 2006. gada 5. maijā.
Zvaigznīte (grupa)

Zvaigznīte bija padomju armijas popmūzikas ansamblis, kas darbojās Rīgā no 1963. līdz 1989. gadam. Tajā spēlējuši daudzi pazīstami Latvijas mūziķi.

Vēsture

Ideja par Padomju armijas latviešu estrādes mūzikas ansambli radās 1963. gadā celtniecības daļas komandierim Iļjam Petrovam. Viņš uzrunāja restorāna “Tallina” dziedātāju Ojāru Grīnbergu un citus latviešu jaunos mūziķus, kuriem pienācis laiks dienēt padomju armijā. Darbošanās ansamblī viņiem ļāva palikt Rīgā, nevis doties dienēt uz kādu tālāku vietu Padomju Savienībā. 1963. gada decembrī dienestu sāka grupa septiņu cilvēku sastāvā, arī sitaminstrumentālists Dmitrijs Bite un vēlākais kordiriģents Jānis Zirnis. 
1966. gadā Zvaigznīte uzvarēja konkursā "Liepājas dzintars".
Ansambļa sastāvs pastāvīgi mainījās, jo, dienestam beidzoties, dalībnieki ansambli pameta un to vietā nāca jauni. Tā turpmākajos gados "Zvaigznītē" darbojās vismaz 200 dalībnieku, tai skaitā daudzi pazīstami mūziķi: Uldis Stabulnieks, kurš no 1967. gada bija ansambļa vadītājs, Gunārs Rozenbergs, Gunārs Freidenfelds, Zigmars Liepiņš, Vladislavs Juhņēvičs, Imants Zemzaris, Aigars Grauba, Nauris Puntulis, Uģis Prauliņš, kas vēlāk darbojās grupās "Līvi", "Menuets", "Pērkons", "Jumprava" un citās. 
Ansamblis ieskaņoja dziesmas kinofilmai "Elpojiet dziļi" ("Četri balti krekli", 1967), taču filmā ansambļa nosaukums bija "Optimisti". Ansamblis vairākkārt ar panākumiem piedalījās festivālā "Liepājas dzintars" (uzvara 1966. gadā), 1967. gadā kļuva par Tallinas džeza festivāla laureātu.
1989. gadā ansambļa pirmais sastāvs atklāja festivālu "Liepājas dzintars", pēc Latvijas neatkarības atgūšanas ansambļa darbība izbeidzās.

Repertuārs

Ansambļa repertuārs bija daudzveidīgs: līdzās populārām ballīšu dziesmām, tai skaitā Eduarda Rozenštrauha "Vaidavai" tika spēlētas arī Aleksandras Pahmutovas un citu krievu padomju komponistu dziesmas. Laika gaitā "Zvaigznītes" repertuārs mainījās, tuvinoties rokmūzikai. 1984. gadā ansamblis, kuru tobrīd vadīja Aigars Grauba, iestudēja latviešu strēlnieku dziesmu programmu.
Četri meklē miljonu

Sižets

Četri draugi pēc tam, kad absolvē Latvijas Lauksaimniecības akadēmiju, nokļūst visatpalikušākā kolhoza vadībā.
Rihards Marenis

Spēlētāja karjera

Junioru vecumā Marenis pārcēlās uz Ziemeļameriku, kur vairākus gadus spēlēja dažādās zemāka līmeņa junioru līgās. 2012.—13. gada sezonā uzsāka profesionāļa karjeru, 10 spēles aizvadot NAHL. 2013. un 2014. gadā kļuva par NA3HL čempionu. No 2014. līdz 2018. gadam spēlēja Auroras universitātes komandā, kas piedalījās NCAA trešajā divīzijā.
2018. gada vasarā pievienojās KHL klubam Rīgas "Dinamo" uz pārbaudes laiku, taču to neizturēja. Sezonu uzbrucējs sāka Latvijas čempionāta komandā HK MOGO, taču jau pēc septiņām aizvadītām spēlēm uzbrucējs noslēdza līgumu ar "Dinamo". "Dinamo" sastāvā aizvadīja 33 spēles, tajās atzīmējoties ar pieciem punktiem. Maijā pagarināja līgumu ar "Dinamo" uz nākamajām divām sezonām.
Latvijas hokeja izlases sastāvā debitēja 2015. gada 6. novembra pārbaudes spēlē.