google/wiki40b huggingface dataset:
Leons Paegle

Dzīvesgājums

Dzimis 1890. gada 10. jūnijā Vidrižu pagasta "Lenčos" kalēja ģimenē. Mācījās Vidrižu pagastskolā (1899-1903), Lēdurgas draudzes skolā (1903-06) un Valmieras skolotāju seminārā (1906-1910). Pirmo dzejoli publicēja 1908. gadā. Pēc semināra beigšanas strādāja par skolotāju Krimuldas pagasta skolā (1911) un Dombrovska fabrikas skolā Mīlgrāvī. Līdztekus darbojās atturības biedrībā "Ziemeļblāzma". 1914. gadā iespiesta viņa drāma "Dievi un cilvēki".
Pēc Pirmā pasaules kara sākuma pārcēlās uz Maskavu, kur studēja Alfona Šaņavska Tautas universitātē (1914-1917). Bija Maskavas latviešu skolu padomes priekšsēdētājs un Kurzemes Zemes padomes izpildkomitejas loceklis. Iestājās Latvijas Sociāldemokrātijas partijā (1917). 
Pēc LSPR nodibināšanās 1919. gada sākumā atgriezās dzimtenē un bija Rīgas 1. pilsētas vidusskolas pārzinis.
Par darbošanos LKP 1921. gadā Paegli apcietināja un notiesāja ar izsūtīšanu no Latvijas, tomēr spriedums tika atcelts. 1922. gadā viņu ievēlēja Ārpusskolas izglītības kongresu padomē un viņš bija šīs padomes lektors. 1922. un 1925. gadā viņu kā kreiso arodnieku kandidātu ievēlēja Rīgas pilsētas domē.
Pēc amnestijas 1923. gadā viņš vairākus mēnešus uzturējās Vācijā, 1924. gadā Itālijā. 1925. gadā Paegli atkārtoti apcietināja, bet 1925. gada maijā slimības dēļ pret drošības naudu atbrīvoja. Līdztekus nodarbojās ar rakstniecību, sacerēja lugas "Gadsimtu sejas" (1921), "Iela" (1922) un pasaku lugas "Ugunsputns" (1925), "Runga iz maisa!" (1926).
Miris 1926. gada 28. janvārī Rīgā, apbedīts Meža kapos.
No 1944. līdz 1990. gadam viņa vārdā bija nosaukta Rīgas L. Paegles 1. vidusskola, līdz 1991. gadam — Valmieras Drāmas teātris, Padomju okupācijas periodos tagadējā Antonijas iela Rīgā no 1941. līdz 1994. gadam tika dēvēta par L. Paegles ielu, bet Cēsīs L. Paegles vārdā vēl šobrīd sauc vienu no galvenajām ielām.
Progress M-04M

Krava

Kopējā kravas masa starta brīdī bija 2686 kg. Īpašajās tvertnēs ietilpa degviela pašam kuģim (871 kg) un stacijas dzinējsistēmai (250 kg), skābeklis (28 kg), gaiss (21 kg), ūdens (636 kg). Hermētiskajā kravas telpā (pavisam 1153 kg) atradās iekārtas stacijas apkalpošanai un zinātniskajiem pētījumiem, pārtikas preces, apģērbs, higiēnas, medicīnas preces, tai skaitā 496 kg amerikāņu segmentam.

Lidojuma gaita

Palaišana notika no Baikonuras kosmodroma 03.02.2010. 03:45:29 UTC ar nesējraķeti Sojuz-U.
Saslēgšanās ar SKS notika 2010. gada 5. februārī 04:25:58 UTC, transportkuģim automātiskajā režīmā pieslēdzoties pie Zvezda moduļa. Pirmoreiz pie stacijas bija pieslēgti četri Krievijas kosmosa kuģi: divi Progress un divi Sojuz
21. februārī un 24. martā ar transportkuģa dzinējiem tika pacelts stacijas orbītas augstums.
2010. gada 10. maijā 11:15:31 UTC Progress M-04M atvienojās no SKS. Atbrīvoto vietu pie Zvezda moduļa ieņēma kosmosa kuģis Sojuz TMA-17, kuru 12. maijā pārvietoja no Zarja moduļa porta, pie kura vēlāk pievienoja jaunu moduli Rassvet.
Progress M-04M autonomā lidojumā pavadīja vairāk nekā pusotru mēnesi, kura laikā tika veikti ģeofiziski eksperimenti. 2010. gada 1. jūlijā 13:54 UTC lidojumu vadības centrs deva komandu ieslēgt dzinēju bremzēšanas manevra veikšanai. Dzinējs nostrādāja 150 sekundes, pēc tam kosmosa kuģis nogaja no orbītas, iegāja atmosfēras blībajos slāņos un sadega. Nesadegušās kosmiskā aparāta daļas aptuveni 14:40:55 UTC nokrita Klusā okeāna dienvidu daļā vietā ar koordinātām 38° 16 min dienvidu platuma, 124° 8 min rietumu garuma.
Daudzvērtīgie spirti

Daudzvērtīgie spirti jeb polioli ir spirti, kuru molekulās ir vairāk par trim hidroksilgrupām (-OH grupām).

Izmantošana

Daudzvērtīgajiem spirtiem piederošie cukurspirti tiek izmantoti kā pārtikas piedevas. Lai arī to salduma pakāpe ir zemāka, nekā attiecīgajiem cukuriem, no kā tie iegūti, cukurspirtiem ir mazāka kaloritāte, un tos parasti lieto kopā ar citiem saldinātājiem, kuriem ir ļoti augsta salduma pakāpe, piemēram, acesulfāmu un aspartāmu.
Hāpsalu

Vēsture

No 1279. līdz 1561. gadam Hāpsalu bija Sāmsalas-Vīkas bīskapijas galvaspilsēta. Pēc tam, kad bīskapa rezidence tika pārcelta uz Kuresāri Sāmsalā, pilsēta zaudēja savu politisko un militāro nozīmi.
Jaunu impulsu Hāpsalu attīstībai 1825. gadā piešķīra kūrorta dibināšana ar jūras peldētavām un dūņu dziednīcām, kuru vasaras laikā regulāri apmeklēja arī Krievijas imperatora ģimenes locekļi. Hāpsalas vasarnīcā Pēteris Čaikovskis esot uzrakstījis savu 6. simfoniju. 1898. gadā uzcelta pilsētas kūrzāle. Kūrorta apmeklētāju vajadzībām 1907. gadā uzbūvēja dzelzceļa līniju uz Tallinu ar tālāku savienojumu uz Pēterburgu. 2004. gadā sliedes demontētas, bet izcili greznā dzelzceļa stacijas ēka ir saglabājusies, tur ierīkots muzejs.
Līdz 1944. gadam Hāpsalu bija Igaunijas zviedru kopienas centrs, darbojas arī zviedru kopienas muzejs.
Benjamins Blūmenfelds

Biogrāfija

Pēc profesijas jurists, apguvis tiesību zinātnes Maskavas un Berlīnes universitātēs. Bijis pedagoģisko zinātņu kandidāts.
Pirms Pirmā pasaules kara dalījis 2.-3. vietu 4. Viskrievijas šaha turnīrā Sanktpēterburgā un ieguvis šaha meistara nosaukumu. 1920. gadā pirmajā PSRS šaha čempionātā ierindojies 8. vietā. Vēlākajos gados uzrādījis labus rezultātus Maskavas šaha sacensībās. 1925. gada Maskavas šaha čempionātā dalījis 2.-3. vietu, bet divos šaha meistaru turnīros (1930, 1934) dalījis 3.-5. vietu.
Viens no pirmajiem, kurš sāka padziļināti pētīt šaha spēles psiholoģiskos aspektus. Piedāvāja oriģinālus variantus šahista domāšanas izpētei: patērētā laika fiksēšanu katram izdarītajam gājienam, savu pārdomu pierakstīšanai šaha spēles laikā.
Devis arī nozīmīgu ieguldījumu šaha atklātņu teorijā. Viņa vārdā ir nosaukts Blūmenfelda gambīts: 1. d4 Zf6 2. c4 e6 3. Zf3 c5 4. d5 b5.
Aleksandra Fjodorovna (Nikolaja I sieva)

Dzīves gājums

Dzimusi Berlīnē kā Prūsijas princese Šarlote. Tā kā Napoleona karu laikā galvaspilsētu Berlīni bija ieņēmis Napoleona karaspēks, Šarlotes bērnība pagāja Mēmelē, kas tolaik bija galma pilsēta. 1814. gadā Berlīnē ieradās Krievijas lielkņazs Nikolajs Pavlovičs (nākamais Nikolajs I) un Šarlote tika saderināta ar lielkņazu. 1817. gada jūnijā Šarlote ieradās Sanktpēterburgā, pārgāja pareizticībā, pieņemdama Aleksandras Fjodorovnas vārdu, un 13. jūlijā notika kāzas. 1818. gada 29. aprīlī piedzima nākamais imperators Aleksandrs II. Lai iemācītos krievu valodu un vietējās tradīcijas, par Aleksandras Fjodorovnas skolotāju tika nozīmēts dzejnieks Vasilijs Žukovskis. Tā kā imperatora ģimenes valoda bija vācu, bet rakstu valoda — franču, Aleksandra Fjodorovna tā arī nekad labi neiemācījās runāt krieviski.
1825. gada decembrī līdz ar vīra Nikolaja I valdīšanas sākumu, Aleksandra Fjodorovna kļuva par Krievijas ķeizarieni. Atbalstīja savu vīru, neiesaistīdamās politikā. Būdama vājas veselības, vairākkārt apmeklēja kūrortus. Pēc vīra nāves 1855. gadā apmetās Aleksandra pilī Carskoje Selo, kur arī mira 1860. gadā.
Buferšķīdums

Buferšķīdums ir šķīdums, kuram ir noteikts pH, kas, šķīdumu atšķaidot, tikpat kā nemainās un, pievienojot nedaudz skābes vai sārma, mainās maz. To īpašības nosaka šķīdumā esošās bufersistēmas, ko parasti veido viena un tā paša protolītu pāra abas formas.

Buferkapacitāte

Buferkapacitāte (β) ir buferšķīdumiem piemītošs raksturlielums, kas parāda, cik lielu daudzumu stipras skābes vai bāzes jāpievieno 1 litram buferšķīduma, lai tā pH izmainītos par vienu vienību. Buferkapacitāti definē kā šķīdumā ievadītās stiprās skābes vai bāzes koncentrācijas attiecību pret ievadīšanas izraisīto pH izmaiņu (precīzāk — attiecīgo lielumu diferenciāļu attiecību).

Nozīme

Daudzas bufersistēmas sastopamas dzīvajos organismos, kuros vielmaiņas procesos veidojas skābi produkti, piemēram, oglekļa oksidēšanā par oglekļa dioksīdu kā starpprodukti rodas dažādas organiskas skābes, kas paskābina vidi. Bufersistēmas novērš šīs pH svārstības un uztur nemainīgu bioloģisko šķīdumu skābumu, nodrošinot biokatalizatoru fermentu darbībai vajadzīgo optimālo pH intervālu. Īpaša nozīme ir asins bufersistēmām, kas nodrošina asins pH intervālu robežās no 7,37 līdz 7,44, no kurām galvenā ir asins plazmā esošā karbonātu bufersistēma.
Buferšķīdumus izmanto tādos rūpnieciskajos procesos, kuru normālai norisei vajadzīgs nemainīgs vides pH. Tos pievieno, piemēram, automašīnu antifrīzam, lai novērstu tā sastāvā esošā etilēnglikola izraisīto dzinēja metāla detaļu koroziju.
Precīzi pagatavotus standartbuferšķīdumus izmanto pH-metru kalibrēšanai.
Elza Stērste

Dzīves gājums

Dzimusi 1885. gada 18. martā Vecpiebalgas pagasta „Naurēnos” (tagad Inešu pagastā) sabiedriskā darbinieka un jurista Stērstu Andreja ģimenē. Mācījās Paukeres augstākajā meiteņu skolā un mūzikas skolā Jelgavā (1896—1902). 1903. gadā iespieda viņas pirmo dzeju, sākumā ar pseidonīmu Naurēnu Elza. Studēja mūziku Pēterburgas Konservatorijas klavierklasē (1906—1910) un klasisko filoloģiju Sorbonnas Universitātē Parīzē (1911—1913). Pēc atgriešanās dzimtenē strādāja par skolotāju Jelgavas mūzikas skolā (1913—1915). 1913. gadā iznāca viņas pirmais dzejoļu krājums „Prelūdijas”.
Pēc Pirmā pasaules kara sākuma pārcēlās uz dzīvi Rīgā, kur strādāja Latviešu Izglītības biedrības, vēlāk Rīgas pilsētas 2. ģimnāzijā (1918—1920). Jelgavā salaulājās ar dzejnieku Edvartu Virzu (1920), nodarbojās ar mūzikas un franču valodas mācīšanu. Dzīvoja pārmaiņus Rīgā un Salgales pagasta Billītēs. Tulkoja franču rakstnieku darbus un sacerēja romānu „Andreja Zīles dzīve” par sava tēva Andreja Stērstes dzīvi. Sacerēja mazpulku himnas „Lai ar sauli laukā ejam” vārdus.
Pēc Otrā pasaules kara 1951. gadā E. Stērsti kopā ar inteliģences grupu apcietināja un par „tēvzemes nodevību” notiesāja uz 25 gadiem spaidu darbos. Amnestēta pēc Staļina nāves 1955. gadā.
Mirusi 1976. gada 19. aprīlī Rīgā, apglabāta Rīgas Meža kapos.

Darbi

Pavisam kopā Elza Stērste izdevusi sešas dzejas grāmatas un vairākas izlases. Dzeja franču kultūras apgarota, panta tehnika smalki izkopta. Tās galvenās noskaņas ir viegla rezignācija, vietām ar klusu ironiju, mātes laime, rāmi prātnieciskas pārdomas, reliģiskas izjūtas, ārzemju ceļojumu un franču kultūras iespaidi.
Aleksandrs Hildebrands

Šaha kompozīcija

Pirmo uzdevumu publicējis 1937. gadā. Kopš tā laika sastādījis ap 500 šaha kompozīcijas, tai skaitā vairāk nekā 150 etīdes, pārējie — dažādu žanru uzdevumi. Mīļākā tematika: uzdevumos — albino, pikenini, bandinieka pārvēršanās; etīdēs — pozicionāls neizšķirts.
No 1956. gada starptautiskais tiesnesis, no 1977. gada starptautiskais meistars šaha kompozīcijā.
Lielgalvji

Latvijā

Latvijā sastopama viena lielgalvju ģints suga — lielgalvis (Netta rufina). Tas Latvijā ir rets ieceļotājs un, domājams, arī ļoti rets ligzdotājs. Novērots gan jūras piekrastē, gan iekšzemē pie Lubānas ezera.

Kopīgās īpašības

Lielgalvji ir sabiedriski ūdensputni, kas galvenokārt sastopami saldūdens tilpēs. Atšķirībā no citām nirējpīlēm lielgalvji negribīgi nirst un biežāk barojas līdzīgi peldpīlēm. Lielgalvji ir spēcīgi lidotāji, to spārni ir plati, noapaļoti, spārnu vēdas ātras un biežas. Pacelšanās gaisā salīdzinoši smaga un, lai paceltos, jāpieliek liela fiziskā slodze. Uz sauszemes lielgalvi ir samērā lempīgi, jo to pakaļkājas anatomiski novietotas uz aizmuguri, toties šādas kājas ir lieliski "propelleri" peldot zem ūdens.
Thanatophilus sinuatus

Izplatība

Thanatophilus sinuatus plaši izplatīta vabole Eiropā un Āzijā, izņemot ziemeļu rajonus, un Ziemeļāfrikā. Sastopama no Rietumeiropas līdz Sahalīnas un Japānas.

Pieaugušās vaboles apraksts

Vaboles ir melnas vai melnbrūnas, ar īsu matainu klājumu, garumā sasniedz 9—13,5 mm.

Ekoloģija

Sastopamas mežos un lauksaimniecības zemēs. Barojas ar maitu, pūstošām sēnēm; tā ir atzīmēta arī kā lauksaimniecisks kaitēklis, taču Križanskis uzskata, ka vairāki dati par to ir šaubīgi.
Rīgas loža "Hanziešu uzticība"

Rīgas loža "Hanziešu uzticība" (vācu: Hanseatentreue) bija militārā brīvmūrnieku loža Rīgā, kas strādāja Vācijas Brīvmūrnieku Lielās Zemes Ložas rituālā. 2014. gada 1. novembrī loža tika reaktivēta ar nosaukumu Hanzas uzticība Ventspilī, ņemot vērā šīs pilsētas seno saistību ar Hanzas savienību.

Priekšvēsture

Pēc Rīgas operācijas 1917. gada 3. septembrī Vācijas impērijas karaspēks ieņēma Rīgu. 1916. gada 24. jūnijā iesvētītā Jelgavas loža "Pie vācu zobena Austrumos" Rīgā kopā ar diviem agrākajiem Rīgas brīvmūrniekiem izveidoja brīvmūrnieku biedrību "Hanziešu uzticība", kuras saieti kopš 1917. gada 8. decembra notika Vecrīgas namā Pils ielā 17/1. Ložas dibināšanu atbalstīja Hanzas pilsētu Brēmenes, Lībekas un Hamburgas ložas. Biedrības vadītājs bija vācu virsnieks Hincpeters (Hintzpeter). Pēc 1918. gada Novembra revolūcijas militārā loža 1918. gada 17. novembrī tika pārveidota par ložu "Hanziešu uzticība Rīgā" (Hanseatentreue in Riga). 1918. gada decembra beigās vācu karaspēks atkāpās no Rīgas un ložas darbība tika pārtraukta.

Ložas atjaunošana

Tieši piecus gadus pēc ložas dibināšanas un latviešu kuģu kapteiņa Mārtiņa Sniķera ierosmes 1924. gada 17. novembrī Rīgā dzīvojošie brīvmūrnieki un bijušie "Hanziešu uzticības" brāļi nodibināja Rīgas ložu "Jāņuguns". 2014. gadā ložu atjaunoja ar nosaukumu "Hanzas uzticība".
Kems Nīlijs

Spēlētāja karjera

Pēc 1982.—83. gada sezonas, kuru Nīlijs aizvadīja Rietumu hokeja līgas kluba Portlendas "Winter Hawks" sastāvā un kopā ar komandu izcīnīja Memoriālo kausu, uzbrucējs tika draftēts, un jau nākamajā sezonā viņš aizvadīja 56 spēles NHL vienības Vankūveras "Canucks" rindās. Savu pirmo NHL sezonu Nīlijs noslēdza vēl būdams tikai 18 gadus vecs.
1986. gada vasarā uzbrucējs tika aizmainīts uz Bostonas "Bruins" rindām, jau pirmajā sezonā kluba rindās atzīmējoties ar 72 punktiem 75 spēlēs un kļūstot par komandas labāko vārtu guvēju. 1989.—90. gada sezonā Nīlijs guva 55 vārtus un bija komandas rezultatīvākais spēlētājs. 1990.—91. gada sezonas Stenlija kausa izcīņas laikā uzbrucējs iedzīvojās nopietnā ceļa savainojumā, kas nākamajās divās sezonās ļāva hokejistam piedalīties vien 22 "Bruins" spēlēs.
Lai gan arī 1993.—94. gada sezonā traumas dēļ Nīlijs izlaida 35 spēles, viņš spēja atzīmēties ar 50 vārtiem 49 spēlēs. Vienas sezonas gaitā vidēji spēlē NHL vēsturē vairāk vārtus spējuši gūt vien Veins Greckis, Mario Lemjē un Brets Hals. Pēc 1995.—96. gada sezonas, būdams vien 31 gadu vecs, uzbrucējs daudzo traumu dēļ noslēdza profesionāļa karjeru.
Panevēža

Vēsture

Panevēža atrodas senās zemgaļu zemes Upītes teritorijā, 12 km uz ziemeļiem no senā Upītes pilskalna, kas līdz 16. gadsimtam bija zemes administratīvais centrs. 
Panevēža rakstos pirmoreiz minēta 1503. gada 7. septembrī Lietuvas lielkņaza un Polijas karaļa Aleksandra (Aleksander Jagiellończyk, Aleksandras) dokumentā, tāpēc viņu uzskata par pilsētas dibinātāju.
16. gadsimtā Panevēža bija karaļa pilsēta.
1727. gadā pilsētā apmetās katoļu piāristu ordeņa garīdznieki, nodibinot pirmo ģimnāziju pilsētā.
Panevēžas iedzīvotāji aktīvi piedalījās gan Novembra, gan Janvāra sacelšanās notikumos.
Kopš 19. gadsimta beigām pilsēta attīstījās kā rūpniecības centrs. 
Otrā pasaules kara laikā tika pilnībā iznīcināta pilsētas ebreju kopiena (1923. gadā to bija 36% no pilsētas iedzīvotājiem). Lietuvas PSR uz rietumiem no pilsētas bija liela PSRS kara aviācijas bāze.
Luijs Aragons

Dzīvesgājums

Luijs Aragons ir bijušā Parīzes policijas prefekta Luija Andriē ārpus laulības dēls. Luija māte Margarita Tuka (Marguerite Toucas) bija pansijas īpašniece Parīzes 17.apgabalā, Karno avēnijā (avenue Carnot). Viņa bija par 33 gadiem jaunāka par Andriē. Īsta bērna dzimšanas vieta nav skaidra. Visdrīzāk tā ir Parīze, kā to raksta pats Aragons esejā "Es nekad nebiju iemācījies rakstīt jeb incipit" (Je n'ai jamais appris à écrire, ou Les incipit) vai Neijī pie Sēnas, ko min daži avoti, vai atkal Tulona.
Uzvārdu Aragons izvēlējās tēvs par godu Aragonas pilsētai, kurā viņš jaunības gados bija darbojies kā sūtnis. Lai abu ģimeņu gods netiktu aptraipīts, sabiedrībā visiem stāstīja, ka šo bērnu ir adoptējusi Margaritas Tukas māte, bet Luijs Andriē ir viņa krusttēvs. Aragons uzzināja patiesību tikai kad viņš tika iesaukts armijā no medicīnas studiju otrā kursa.
Frontē Aragons izpilda sanitāra pienākumus, par ko tiek apbalvots ar Kara krustu (Croix de guerre 1914-1918). Pēc miera noslēgšanas viņš turpina dienestu okupētajā Reinzemē. Šajā periodā top poēma Bierstube Magie allemande un romāns Anicet ou le panorama, ko 1920.gadā publicē literatūras žurnāls La Nouvelle Revue française.
1922. gadā atgriezies Parīzē, viņš nolemj pievērsties literatūrai un kopā ar bijušajiem studiju biedriem Andrē Bretonu un Filipu Supo  nodibina laikrakstu Littérature, kur publicē dadaisku pastišu Les Aventures de Télémaque. Ar Roberta Desnosa starpniecību viņš iepazīstas ar automātiskās rakstīšanas metodi un kopā ar pārējiem dadaistiem pievēršas sirreālismam, vienlaikus lasot Engelsa, Ļeņina, Prudona, Hēgeļa, fon Šellinga, Freida darbus. 1927. gadā Aragons un Bretons, sekojot Polam Eliāram, iestājas Francijas komunistiskajā parijā.
Sutana ar pelerīnu

Sutana ar pelerīnu, saukta arī par simāru vai cimāru, ir Romas Katoļu baznīcas augstākās garīdzniecības ikdienas tērps, ko lieto ārpus Svētajām Misēm.
Tas ir sutanas paveids, pie sutanas plecu daļas piešujot apmetnīti jeb pelerīnu. Sutanu ar pelerīnu nēsā pāvests, kardināli, bīskapi, var nēsāt arī prelāti un monsinjori.
Šī tērpa pamatvariants tiek šūts no melnas krāsas auduma, simbolizējot un atgādinot Kristus ciešanas, nāvi, kā arī upuri par pasaules pestīšanu. Tērpa piegrieztne atgādina kleitu, kurš tiek apģērbts kā kleita, uzvelkot uz sevis vai žakete, aizpogājot to ar 33 pogām, kas atrodas sutanas priekšpusē no augšas līdz sutanas apakšai. 33 pogas simbolizē Jēzus Kristus nodzīvotos 33 gadus. Tērpa apmales nošuvēm, kā arī pogām tiek izmantota tāda krāsa, kas simbolizē nēsātāja hierarhisko piederību — purpursarkanas krāsas nošuve un pogas kardināliem, violetas krāsas nošuve un pogas bīskapiem, prelātiem un monsinjoriem, no kuriem pēdējie divi šo sutanas paveidu izmanto reti.
Ventspils 1. pamatskola

Vēsture

Skola sākusi darboties 1923. gada 15. oktobrī kā Ventspils 2. pamatskolas nodaļa ar vienu pamatskolas klasi Herberta Dorbes vadībā. Ar 1923. gada 1. novembri atvērtas arī 1.—4.klases. 1923./1924. m.g. skolā mācījušies 149 skolēni, skolu beiguši — 15 skolēni.
Ēka celta 1908. gadā kā dzīvojamā māja. Pilsētas valde to nopirkusi 1920. gadā. Izmantota kā bāreņu patversme. 1923. gadā ēka pārbūvēta skolas vajadzībām.

Sasniegumi

Augstas vietas mācību priekšmetu olimpiādēs (pilsētā un novadā), dažādos sporta pasākumos gan pilsētas līmenī, gan valsts. Vairākas klases ieguvušas Mammasdabas mācekļa diplomu. Skolēni ieguvuši arī starptautiskās Award programmas apbalvojumus. 4 gadus iegūts Ekoskolas statuss, skola ir bijusi Latvijas Valsts Mežu izglītības programmas Mammadaba vēstniecība 2012./2013. m.g.
Iļja Zarezenko

Biogrāfija

Novosibirskas šaha skolas audzēknis. Daudzkārtējais Krievijas jauniešu šaha čempionātu dalībnieks dažādās vecuma grupās. Vairākkārt pārstāvējis Krieviju Eiropas un pasaules jauniešu šaha čempionātos, kuros lielāko panākumu guvis 1997. gadā Tallinā, kad uzvarējis Eiropas jauniešu šaha čempionātā U12 vecuma grupā. Par šo panākumu saņēmis FIDE meistara (FM) nosaukumu. 2002. gadā Novosibirskā bijis otrais šaha turnīrā Stolitsa Sibiri. Kopš 2003. gada reti piedalās šaha turnīros.
2007. gadā beidzis Novosibirskas Valsts tehniskās universitātes (krievu: Новосибирский государственный технический университет) lietišķās matemātikas un informātikas fakultāti. Strādā informāciju tehnoloģiju jomā.
Jakubs Vorāčeks

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Vorāčeks uzsāka 2005.—06. gada sezonā, kad aizvadīja vienu spēli Čehijas Ekstralīgas kluba HC Kladno sastāvā. Jau nākamajā vasarā hokejists devās uz Ziemeļameriku, nākamās divas sezonas aizvadot QMJHL līgas klubā Halifaksas "Mooseheads".
2008.—09. gada sezona bija Vorāčeka pirmā sezona NHL klubā Kolumbusas "Blue Jackets". Pēc 2010.—11. gada sezonas uzbrucējs tika aizmainīts uz Filadelfijas "Flyers" vienību.
2012.—2013. gada NHL lokauta laikā Vorāčeks spēlēja KHL kluba Prāgas "Lev" rindās.
Čehijas hokeja izlases sastāvā spēlējis 2010. un 2011. gada Pasaules čempionātos, 2010. gadā izcīnot zelta, bet 2011. gadā — bronzas medaļas.
Ģeoloģiskais periods

Ģeoloģiskais periods ir ģeohronoloģiskās skalas intervāls, ģeoloģiskās ēras apakšintervāls. Ģeohronoloģiskajā skalā lielākā periodu daļa sadalās sīkāk mazākās vienībās, kuras sauc par epohām. Stratigrāfijā ģeoloģiskais periods atbilst ģeoloģiskajai sistēmai, t.i. ģeoloģiskais periods — laika intervāls paleontoloģiskajā un ģeoloģiskajā Zemes vēsturē, kura laikā ir izveidojies vai nogulsnējies iežu slānis, kas veido attiecīgo ģeoloģisko sistēmu (ģeoloģiskā sistēma ir starptautiskās stratigrāfiskās skalas pamatvienība, kas atbilst Zemes garozas un biosfēras dabīgam attīstības posmam).
2004. gadā Starptautiskā ģeoloģisko zinātņu savienība akceptēja ediakārija periodu neoproterozoja ērā, kā pirmo jaunizveidoto periodu 130 gadu laikā. Pēdējā eonā, fanerozojā, ir izdalītas 12 ģeoloģiskās sistēmas. To sekvence tika apstiprināta Starptautiskajā ģeoloģiskajā kongresā Boloņā 1881. gadā.
Laionels Penrouzs

Izglītība

Penrouzs mācījās Daunsa skolā Kolvalā un kvēkeru Leighton Park skolā, Redingā. Pēc aiziešanas no skolas 1916. gadā viņš izmantoja savas tiesības atteikties no militārā dienesta un līdz Pirmā Pasaules kara beigām dienēja Francijā organizācijās Friends' Ambulance Unit un Lielbritānijas Sarkanais krusts. Pēc tam viņš turpināja studijas Kembridžas Universitātes Svētā Jāņa koledžā, iestājoties arī Kembridžas apustuļu biedrībā.

Karjera

Penrouza 1938. gada "Kolčestras pētījums" bija pirmais nopietnais mēģinājums garīgās atpalicības ģenētikas pētīšanā. Viņš atklāja, ka pacientu ar attīstītu garīgo atpalicību radinieki parasti nebija ietekmēti, bet daļa no tiem bija ietekmēti ar līdzīgu nopietnību. Tikmēr pacientu ar nelielu atpalicību radinieki arī bija ietekmēti tikai nedaudz vai pavisam maz. Penrouzs atklāja un izpētīja daudzus no garīgās atpalicības ģenētiskajiem un hromosomu iemesliem. Šis darbs tika aprakstīts grāmatā The Biology of Mental Defect (Sidgwick and Jackson, Ltd., Londona, 1949).
Penrouzs bija centrālā persona Lielbritānijas medicīnas ģenētikā pēc Otrā Pasaules kara. No 1945. līdz 1965. gadam viņš ieņēma vadoša pētnieka amatu Galtona laboratorijā Londonas Universitātes koledžā. Viņš saņēma vairākus apbalvojumus, to skaitā 1960. gada Alberta Laskera balvu par pētījumiem medicīnā.
Penrouza likums nosaka, ka cietumu un psihiatrisko slimnīcu iedzīvotāju skaits ir apgriezti saistīti, lai arī tā tiek uzskatīta par pārmērīgu viekāršojumu.
Penrouzs bija organizācijas Society of Friends (kvēkeri) biedrs un vadoša persona Medical Association for the Prevention of War pretkara protestos 1950. gados.
Penrouzs izstrādāja Penrouza metodi, ko izmanto, lai sadalītu vietu skaitu starptautiskos pasākumos, balstoties uz katras valsts iedzīvotāju skaita kvadrātsakni. Šī balsošanas sistēma balstās uz jebkura balsotāja balss svara (to mēra Penruza-Banzhafa indekss) samazināšanos līdz ar valsts izmēru, ko var izteikt kā viens pret tā kvadrātsakni. Skatīt arī Penrouza kvadrātsaknes likums.