google/wiki40b huggingface dataset:
Aleksandrs Perežogins

Spēlētāja karjera

Lai gan savu spēlētāja karjeru Perežogins uzsāka dzimtajā Ustkamenogorskā, 1998. gadā viņš pievienojās Omskas "Avangard" kluba sistēmai un 1999. gadā debitēja arī Krievijas Superlīgā. Uzreiz pēc savas ierašanās Krievijā, Perežogins arī ieguva Krievijas pilsonību. Lai gan lielāko daļu laika jaunais uzbrucējs pavadīja "Avangard" fārmklubā, 2001. gada NHL draftā Perežoginu Monreālas "Canadiens" vienība izvēlējās jau pirmajā kārtā. Aleksandrs gan vēl nākamās divas sezonas pavadīja Omskā. Visbeidzot, 2003. gada vasarā Perežogins pārcēlās uz Ziemeļameriku.
Visu 2003.—04. sezonu Perežogins aizvadīja "Canadiens" Amerikas hokeja līgas fārmklubā Hamiltonas "Bulldogs". Lai gan 2004.—05. NHL sezonas lokauts neapstādināja arī AHL darbību, Perežogins sezonu aizvadīja Omskā. 2005.—06. un 2006.—07. sezonu Aleksandrs jau pamatā aizvadīja Monreālas "Canadiens" rindās, taču 2007. gada vasarā Perežogins atgriezās Eiropā.
Viņš pievienojās Ufas "Salavat Julajev" rindām, kuras sastāvā vēlāk kļuva par 2008. gada Krievijas čempionu hokejā. "Salavat Julajev" rindās Perežogins aizvadīja arī pirmās divas Kontinentālās hokeja līgas sezonas, taču 2010. gada vasarā atgriezās Omskas "Avangard" vienībā. 2013. gadā piedalījies KHL Zvaigžņu spēlē.
Krievijas izlases rindās spēlējis 2009. gada Pasaules čempionātā, tajā izcīnot Pasaules čempiona titulu. 2002. un 2003. gadā Perežogins kļuvis arī par Pasaules U-20 čempionu, bet 2001. gadā — arī par Pasaules U-18 čempionu.
Ziemeļaustrumanglija

Ģeogrāfija

Ziemeļaustrumanglijas reģions ir 8592 km³ liels (8. vieta pēc reģionu lieluma). Ziemeļaustrumos to apskalo Ziemeļjūra, dienvidos robežojas ar Jorkšīra un Hambera reģionu, dienvidrietumos ar Ziemeļrietumangliju, bet ziemeļrietumos ar Skotiju.
Aleksandra tirgus

Aleksandra tirgus atradās Rīgas Vidzemes priekšpilsētā, laukumā pirms tagadējā Brīvības un Tallinas ielas krustojuma, kur tagad atrodas Rīgas Jaunā Svētās Ģertrūdes Evaņģēliski luteriskā baznīca. Oficiāli tirgu izveidoja 1876. gada 1. jūlijā, un tas šai vietā atradās līdz 1902. gada rudenim.
19. gadsimtā vietā, kur no Aleksandra (tagadējās Brīvības) ielas atzarojās Cēsu iela, līdz pat Rēveles (tagad Tallinas) ielai pletās plašs, vēl neapbūvēts laukums. Tā vidū atradās dziļa aka, no kuras pa garu koka cauruli ar rokām darbināmu sūkni jeb pumpi sūknēja labu dzeramo ūdeni gan ceļinieki, kas devās uz Rīgu, gan apkārtējie priekšpilsētas iedzīvotāji. Vēl 19. gadsimta pirmajā pusē Lielais pumpis skaitījās vistālākais priekšpilsētas punkts. Drīzumā šeit izveidojās ierasta, bet neatļauta tirdzniecības vieta. Izdevīga tā bija gan uz Rīgu atbraukušajiem zemniekiem ar pārtikas produktiem pārdošanai, kam nevajadzēja maksāt lielu tirgus nodokli, gan arī priekšpilsētas iedzīvotājiem, kam citādi bija jāmēro ceļš uz Daugavmalu, kur tobrīd atradās Rīgas galvenais tirgus.
1873. gadā iedzīvotāji iesniedza pilsētas rātei kolektīvu lūgumu ierīkot pastāvīgu pārtikas preču tirgu jau tradicionālā tirgus vietā pie Lielā pumpja. 1876. gadā tirgu atklāja un nosauca par Aleksandra pēc blakus esošās Aleksandra ielas. 19. gadsimta beigās katru dienu tirgū savas preces piedāvāja no 400 līdz 800 tirgotāju, svētdienās to skaits pārsniedza 900. Tas bieži apgrūtināja satiksmi, tādēļ 1897. gadā pieņēma lēmumu tirgu pārcelt uz pilsētai piederošu neapbūvētu lauku pie Aleksandra (tagadējā Brīvības) un Matīsa ielas krustojuma (kur mūsdienās atrodas Vidzemes tirgus).
1903. gadā Aleksandra tirgus vietā uzsāka Rīgas Jaunās Svētās Ģertrūdes Evaņģēliski luteriskās baznīcas celtniecību.
2002. gada FIFA Pasaules kauss

Stadioni

Katrai no rīkotājvalstīm bija pa 10 stadioniem, kuros risinājās spēles. Daudzi no stadioniem tika būvēti speciāli Pasaules kausa izcīņai.

Turnīra gaita

Turnīra formāts bija tāds pats kā 1998. gada čempionātā Francijā. Šis turnīrs iegājis vēsturē kā čempionāts, kurā negaidīti ātri izstājās vairākas favorītkomandas. Francijas, Argentīnas un Portugāles izlases neizkļuva no apakšgrupas, izslēgšanas turnīrā mājinieki dienvidkorejieši negaidīti pieveica itāļus un spāņus, tiesa, bija acīmredzams, ka tiesnešu simpātijas ir mājinieku pusē. Čempionāta finālā tikās pārsteidzoši labi spēlējošā Vācija pret šajā čempionātā visās spēlēs uzvarējušo Brazīliju. Finālmačā ar 2-0 uzvarēja brazīlieši, kuru labā abus vārtus guva Ronaldu. Tā Brazīlijas izlase kļuva par pieckārtējiem Pasaules čempioniem.

Grupu turnīrs

A, B, C, un D grupu spēles notika Dienvidkorejā, bet E, F, G un H - Japānā.
Supernova 2019

Norises vieta un laiks

Pēc vairākām diskusijām saistībā ar Latvijas rezultātiem 2017. un 2018. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā, iespējams, konkursa fināls, kā, piemēram, Igaunijā Saku Suurhall un Lietuvā Žalgiris Arena, varētu notikt Arēnā Rīga. Šāda iespēja tika apsvērta arī Latvijas Televīzijas izmaksu samazināšanas dēļ, atpelnot daļu no budžeta ar biļešu naudu. Neskatoties uz šiem paziņojumiem, konkursa pusfināli notika studijā, Latvijas Televīzijas augstceltnē, bet fināls — Rīgas kinostudijā. Visas tiešraides tika pārraidītas LTV1 kanālā un vietnē replay.lsm.lv plkst. 21:25 (LAT).

Vadītāji

2019. gada 14. janvārī tika paziņots, ka konkursu vadīs Supenova 2018 vadītāja Dagmāra Legante un pirmo trīs konkursa sezonu vadītāja Ketija Šēnberga.
Konkursa aizskatuves vadītājs bija Mārtiņš Kapzems, kurš intervēja dalībniekus un veidoja tiešraides un video, kurus publicēja konkursa sociālajos tīklos.

Priekšatlase

Konkursam tika saņemti 83 dziesmu pieteikumi, 64 no tiem atbilda konkursa noteikumiem.

Žūrijas priekšatlases kārta

Visas konkursa nolikumam atbilstošās dziesmas piedalījās pirmajā priekšatlases kārtā, kur starptautiskā žūrija klausījās visas dziesmas, nezinot ne to izpildītājus, ne arī autorus. No visām dziesmām, 33 kvalificējās nākamajai kārtai.
Plovdivas amfiteātris

Apraksts

Skatītāju sēdvietas ir orientētas uz dienvidiem, ar skatu uz vecpilsētu un Rodopu kalniem. Teātris ir pusaplis ar ārējo diametru 82 metri, ēka sadalīta skatītāju daļā (auditorija) un skatuvē. Lai arī skatītāju daļa ir izcirsta klints nogāzē, ārējā rādiusa sēdvietām bija nepieciešami atbalsti un nesošas sienas.  Skatītāju daļa nebija apjumta. Skatuves laukums jeb orhestra ir pakava formā, 26,64 m diametrā, ap to veidotas 28 skatītāju rindas ar marmora sēdekļiem, kas ar eju (diazomu) sadalītas divos līmeņos. Augstākajā skatītāju zonas daļā izvietotas šauras kāpnes, kas sadala to ķīļveida sektoros (kerkidēs). Teātra skatuves daļā ir podiums, uz kā balstās Scaenae frons — teātra skatuves pastāvīgā fona kolonnas.
Līdzīgi kā citās šī perioda celtnēs, goda skatītāju sēdvietas tika apzīmētas ar vārdu. Tika norādītas pilsētas padomes locekļu, maģistrātu, imperatora draugu un citu svarīgu personu vietas. Daži uzraksti norāda, ka celtne tikusi izmantota Trāķijas provinces kopsapulcēm. Skatītāju sektoros tika iegravēti pilsētas kvartālu nosaukumi, lai sanāksmes dalībnieki zinātu kur sēdēt.
Teātris tika izpostīts 5. gadsimtā Huņņu Atilas vadīto uzbrukumu laikā.
Mūsdienās teātris tika atklāts 1970. gadu sākumā, zemes noslīdējuma rezultātā. Atklājumam sekoja ievērojama mēroga arheoloģiskie izrakumi, tai skaitā aptuveni 4,5 m biezas zemes kārtas notīrīšana. Plovdivas amfiteātris ir viens no vairākiem Senās Romas impērijas laika pieminekļiem, kas saglabājušies Bulgārijas teritorijā.

Kultūra

Vasaras mēnešos teātrī notiek izrādes un muzikāli uzvedumi.
2009. gadā Plovdivas amfiteātrī notika 21. Starptautiskās Informātikas olimpiādes balvu pasniegšanas ceremonija.
Aglonas pagasts

Upes

Paršučka, Tartaks, Zelta upīte.

Ezeri un ūdenskrātuves

Aglonas ezers, Bieržgaļa ezers, Biešons, Ciriša ūdenskrātuve, Cirišs (ar Akmeņu salu, Alkšņu salu, Jauno salu, Jokstu salu, Laiviņu salu, Liepu salu, Mazo Alkšņu salu un Upursalu), Dzierkaļu ezers, Dziļūksnis, Gluhoje, Glušoks, Guļbinka, Itiņka, Jagodku ezers, Kameņecas Ilzs, Katleņš, Kazimirovkas ezers, Lielais Dubuļkas ezers, Martas ezers, Mazais Dubuļkas ezers, Nierezers, Oposta ezers, Pakalnis, Piertspakurs, Raudiņu ezers, Ruskuļu ezers, Salenieku dzirnavezers, Sekļa ezers, Skudriņka, Terehovas ezers, Tūleišu ezers.

Purvi

Akatnīku pūrs, Biernānu-Mikānu pūrs.

Vēsture

Mūsdienu Aglonas pagastā vēsturiski atradās Finfa muiža (Gut Fimf, Fintmuiža) un Kameņecas muiža (Gut Kamieniec, Jaunaglona). Pagasts izveidots Daugavpils apriņķī 1936. gadā pēc atdalīšanas no Kapiņu pagasta. 1945. gadā pagastā izveidoja Aglonas, Jaundzemu, Krācītes, Rušona, Runtuļu un Salinieku ciema padomes. 1954. gadā Aglonas ciemam pievienoja Krācītes ciemu, 1960. gadā — Salinieku ciemu. Līdz 2009. gadam pagasts ietilpa Preiļu rajonā.

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas ir Aglona un Jaunaglona.
Lielciems: Aglona (1066 iedz.)
Vidējciems: Jaunaglona (375)
Mazciemi: Ciriša Ruskuļi, Kapiņi (48), Rajecki(l5), Starodvorje(33)
Aprūpes ciems: Salenieki (88)
Skrajciemi - 48
Citas apdzīvotas vietas - 35
Kārlis Dēnics

Biogrāfija

Dēnics karjeru Vācijas jūras spēkos sāka jau 1910. gadā, Pirmajā pasaules karā viņš tika paaugstināts par apakšleitnantu, no sākuma kalpoja uz kuģiem, vēlāk tika nozīmēts par atsevišķu zemūdeņu komandieri. Pēc kara Dēnics turpināja karjeru jūras spēkos. Otrajam Pasaules karam sākoties, Dēnics kļuva par vienu galvenajiem zemūdeņu komandieriem, viņa vadībā tika izstrādāta tā saucamā "vilku baru" doktrīna, kur atsevišķas zemūdenes tika apvienotas grupās, lai efektīvāk uzbruktu konvojiem. Kara beigās, pēc Hitlera pašnāvības 30. aprīlī, uz īsu brīdi kļuva par Vācijas prezidentu.
Pēc kara tika apcietināts un notiesāts Nirnbergas prāvā, pavadījis 10 gadus cietumā, 1956. gadā atbrīvots. 1958. gadā Dēnics izdeva vienu no divām memuāru krājumiem "Atmiņas: Desmit gadi un divdesmit dienas" (His memoirs, Zehn Jahre, Zwanzig Tage), kurā izklāstīja savu pavadīto laiku kā zemūdeņu komandierim (desmit gadi) un kā Vācijas prezidentam (20 dienas). Tajā paša gadā grāmata tika tulkota un izdota angļu valodā. Otrs atmiņu krājums tika izdots 1968. gadā ar nosaukumu "Mana vienmēr mainīgā dzīve" (Mein wechselvolles Leben).
Dēnics mira 1980. gada 24. decembrī no sirdstriekas, viņa bērēs 1981. gada 6. janvārī piedalījās daudzi bijušie virsnieki un biedri.
Džovanni Leonardo di Bona

Biogrāfija

Piedzimis Kutro pilsētā Itālijas provincē Kalabrijā. Studējis Romā tiesību zinātni, kad iepazinies ar šaha spēli. 1560. gadā zaudējis maču tā laika labākajam Spānijas šahistam Ruī Lopesam de Seguram. No 1566. gada līdz 1572. gadam daudz ceļojis un vienlaikus spēlējis šahu Dženovā, Marseļā un Barselonā. Kļuvis par vienu no sava laika labākajiem šahistiem. 1575. gadā apmeklējis Madridi, kur Spānijas karaļa Felipes II galmā apspēlējis Ruī Lopesu de Seguru un citus labākos Spānijas un Portugāles šahistus. Ticis noindēts pēc atgriešanās dzimtajā Itālijā. Pēc nostāstiem to izdarījis kāds konkurents, kurš apskaudis "šaha karaļa" slavu. 1634. gadā Leonardo dzīves stāstu uzrakstījis cits Itālijas šahists — Alesandro Salvio.
Ignalina

Vēsture

Ignalina pirmoreiz oficiāli minēta 1810. gadā, kad Ignats Tīzenhauzens nopirka Gineitišķu muižu un pievienoja to pie Ignalinas. Apdzīvotā vieta sāka augt straujāk 1862. gadā, kad, uzbūvējot Sanktpēterburgas - Varšavas dzelzceļu, uz austrumiem no Ignalinas muižas tika uzcelta koka dzelzceļa stacija. 1950. gadā Ignalinai tika piešķirts pilsētas statuss un tā kļuva par Ignalinas rajona centru.
Ģirts Ankipāns

Spēlētāja karjera

Savu profesionālā hokejista karjeru viņš sāka 1991.-92. sezonā, kad 12 spēles aizvadīja Vendenieku sastāvā. Nākamās trīs sezonas jau HK Ogres Essamika komandā, bet tad divas sezonas Rīgas Juniorā. 1996/97 sezonā, spēlējot Rīgas "Juniors" sastāvā, kļuva par līgas rezultatīvāko spēlētāju. Laika posmā no 1997. līdz 2003. gadam viņš spēlēja dažādos Vācijas zemāko līgu klubos. 2006-07 sezonas sākumu Ankipāns aizvadīja Baltkrievijas Ekstralīgas klubā Minskas "Dinamo". 2006-07 sezonā, spēlējot Latvijas hokeja līgas klubā HK Rīga 2000, kļuva par četrkārtējo Latvijas čempionu. Arī iepriekšējās trīs reizes šo titulu viņš izcīnījis spēlējot Rīgas 2000 rindās.
2008.-09. gada sezonu Ankipāns uzsāka KHL kluba Rīgas "Dinamo" rindās, tā sastāvā aizvadot nākamās piecas sezonas. 2012. gada 31. janvārī līgumattiecības ar Ankipānu klubs pārtrauca.
Latvijas hokeja izlases sastāvā piedalījies 1995. gada Pasaules čempionātā junioriem, 2006. un 2010. gada Olimpiskajās spēlēs, kā arī 2003., 2005., 2009. un 2010. gada Pasaules čempionātos.

Trenera karjera

2013. gada vasarā Ankipāns beidza spēlētāja karjeru, uzreiz kļūstot par Arta Ābola asistentu Rīgas "Dinamo". 2014. gada septembra nogalē Ankipāns tika apstiprināts arī par Latvijas U-20 izlases galveno treneri.
2017.gada 28.septembrī kļuvis par Rīgas "Dinamo" trenera amata pienākumu izpildītāju, pēc Sanda Ozoliņa atkāpšanās no amata. 2018. gada 29. martā oficiāli apstiprināts par Rīgas "Dinamo" galveno treneri uz KHL 11. (2018./2019.) sezonu.
Latvijas Top 40

Latvijas Top 40 ir nacionālās apraides sabiedriskās radiostacijas Latvijas Radio 5 veidotais iknedēļas populārāko dziesmu saraksts. Latvijas Top 40 tiek veidots, apkopojot Latvijā populārāko Top 40 formāta radiostaciju (European Hit Radio, Radio SWH, Star FM, Capital FM un Pieci.lv) iknedēļas airplay jeb visvairāk atskaņoto mūziku, datus un klausītākās dziesmas Spotify, Deezer, Draugiem.lv mūzikas straumēšanas pakalpojumos, kā arī skatītākos mūzikas video portālā YouTube.
Latvijas nacionālais tops pirmo reizi izskanēja 2015. gada 11. janvārī un tiek atskaņots Latvijas Radio 5 ēterā katru svētdienu plkst. 17.00. Topu vada Artis Volfs.
Baltijas Vēstures komisija

Baltijas Vēstures komisija (Die Baltische Historische Kommission, BHK) ir 1951. gadā pie Getingenes Universitātes dibināta zinātniska biedrība Baltijas vēstures izpētei. Komisijas arhīvs atrodas Marburgas Herdera institūtā, tā izdod laikrakstu "Forschungen zur baltischen Geschichte" un finansē zinātniskos projektus.
Tajā ir apmēram 60 īstenie un 40 korespondētājlocekļi (pamatā no Baltijas valstīm) un pieci goda locekļi.

Korespondētājlocekļi no Latvijas (2017)

Andris Caune, Inesis Feldmanis, Kārlis Kangeris, Jānis Krēsliņš, Imants Lancmanis, Ēvalds Mugurēvičs, Valters Nollendorfs, Sarmīte Pijola, Andrejs Plakans, Jānis Stradiņš. Agrākie ar Latviju saistītie korespondētājlocekļi: Edgars Andersons, Edgars Dunsdorfs, Ilgvars Misāns, Jēkabs Ozols.
276. Kuldīgas policijas bataljons

Dienesta gaitas

Jau 14. decembrī bataljonu pārcēla uz Gulbeni, drīz pēc tam uz Alūksni, kur tas izgāja apmācības un veica sardžu dienestu. 1943. gada februāra sākumā 81 vīru pārcēla uz 16. Zemgales bataljonu, kas tobrīd atradās Ļeņingradas frontē. 1943. gada februārī 276. bataljonu līdz ar citiem latviešu policijas bataljoniem iesaistīja plašā partizānu apkarošanas operācijā pulkveža Knehta grupā ap Osvejas ezeru, pazīstamā kā "Ziemas burvība" (vācu: Winterzauber) vai vienkārši "Osvejas akcija". Operācijas gaitā bataljona vīri partizānu slēpņos uzgāja lielu daudzumu Latvijā nolaupītu mantu, taču lielākās kaujās ar partizāniem tam nenācās iesaistīties, taču zināms, ka 6. martā bataljons nodeva kādas sādžas iedzīvotājus SD vienību vīriem, kuru uzdevums bija potenciālo partizānu likvidācija. Pēc operācijas noslēguma marta beigās bataljonu nozīmēja sardžu dienesta izpildei Abrenes rajonā. 15. jūlijā bataljonam pievienoja 273. Ludzas bataljonu, par komandieri ieceļot Ludzas bataljona komandieri pulkvežleitnantu Jāni Birzuli.
1943. gada 11. augustā 276. Kuldīgas bataljonu iekļāva 1. Rīgas latviešu brīvprātīgo policijas pulkā kā IV bataljonu.
Valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Salas novadā

Šajā lapā apkopoti valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Salas novadā.
 Kultūras pieminekļu karte
Šis saraksts tiek veidots no Vikidatiem, to periodiski atjaunina bots.
Iļja Kovaļčuks

Spēlētāja karjera

2001. gada NHL draftā viņu izraudzījās Atlantas "Thrashers" ar kopējo 1. kārtas numuru.
2010. gada 19. jūlijā I. Kovaļčuks kā brīvais aģents parakstīja līgumu ar "Devils" uz 17 gadiem par 102 miljoniem ASV dolāru. Tas kļuva par līgumu, kas ir noslēgts uz vislielāko termiņu. Nākamajā dienā NHL atcēla līgumu, pamatojot lēmumu ar līgas algu griestu pārkāpšanu. 2010. gada 4. septembrī NHL apstiprināja citu līgumu, kas tika noslēgts uz 15 gadiem līdz 2024.—2025. gada NHL sezonai par 100 miljoniem ASV dolāru.
2013. gada jūlijā paziņoja par savas NHL karjeras beigšanu. Turpmākās piecas sezonas aizvadīja KHL klubā Sanktpēterburgas SKA, kopā ar to izcīnot divus Gagarina kausa titulus, taču 2018. gada vasarā tomēr atgriezās NHL, noslēdzot trīs gadu līgumu ar Losandželosas "Kings".
Viņš bija rezultatīvākais spēlētājs 2010. gada Pasaules čempionātā.
Agasi rags

Agasi rags (angļu: Cape Agassiz, spāņu: Cabo Agassiz) ir ar ledu klāts zemesrags Antarktīdā, Holika-Kenjona pussalas galējais austrumu punkts. Iezīmē robežu starp Greiema Zemi ziemeļos un Pālmera Zemi Antarktīdas pussalas dienvidos, kā arī starp Boumena krastu ziemeļos un Vilkinsa krastu dienvidos. Pussalu un zemesragu ieskauj Larsena šelfa ledājs.
Zemesragu 1940. gada decembrī atklāja ASV Antarktiskā dienesta (USAS) ekspedīcija un nosauca to par Jerga ragu (Cape Joerg) par godu vācu izcelsmes amerikāņu ģeogrāfam un kartogrāfam Volfgangam Jergam (Wolfgang Louis Gottfried Joerg). Pēc paša Jerga pieprasījuma vēlāk rags tika pārdēvēts par Agasi ragu, godinot šveiciešu paleontologu un glaciologu Žanu Luī Agasi (Jean Louis Rodolphe Agassiz).
Vladimirs Osipovs

Darbs ar komandu

Pēc tam, kad pēc LMT Virslīgas 2010 sezonas gavenā trenera amatu pameta Rīdigers Abramčiks, par kluba galveno treneri kļuva Vladimirs Osipovs. Jaunajā LMT Virslīgas 2011. gada sezonā viņa vadībā komandas sastāvs tika krietni nomainīts, nekā tas bijis līdz šim, pēdējos gados. Tik kardinālas izmaiņas komandas sastāvā vēl nebija bijušas. Komanda tika papildināta ar ļoti daudziem dublieru komandas spēlētājiem. Pagaidām komanda sezonu aizvada diezgan "slideni", tad zaudē tad atkal uzvar, reizēm tiek zaudēts pat ievērojami vājākam komandām, bet tas viss ir saprotams, jo komandai ir jauns treneris un jauns sastāvs, kas ir ļoti jauns un vēl ir zināms pieredzes trūkums. Šajā sezonā komanda viņa vadībā ir iekļuvusi arī Latvijas kausā futbolā ceturtdaļfinālā, astotdaļfinālā ar rezultātu 3:1 pārspējot Latvijas futbola 2. līgas čempionus, kas tā rezultātā tagad spēlē Latvijas futbola 1. līgā klubu SFK Varavīksne. Šosezon viņa vadībā spēja aizkļūt arī līdz Baltijas līgas pusfinālam, kur ar rezultātiem 0:5 un 0:1 divu spēļu summā piedzīvoja sagrāvi ar rezultātu 0:6 pret LMT Virslīgas 2010. gada čempioniem Skonto FC. Vēl jāpiebilst, ka komanda startēja arī UEFA Eiropas līgā, kur izkrita jau pirmajā kārtā, piekāpjoties divu spēļu summā ar rezultātu 1:4 Austrijas iepriekšējās sezonas vicečempioniem Zalcburgas "Red Bull". Pašmāju stadionā Metalurgi ļoti lielam problēmas Zalcburgiešiem nesagādāja un zaudēja ar rezultātu 1:4, bet izbraukumā komanda izskatījās jau daudz labāk un spēja pat nospēlēt neizšķirti 0:0. Tas ir arī varbūt tāpēc, ka Zalcburgas komandai vairs nebija ko zaudēt.
Ģenētiskais algoritms

Ģenētiskais algoritms ir pie evolucionārās skaitļošanas metodēm pieskaitāms optimizēšanas algoritms. Tas ir heiristiskas dabas algoritms un tiek pielietots gan precīzu, gan tuvinātu risinājumu meklēšanai.
Algoritma pamatā ir esošā risinājuma iteratīva uzlabošana, taču viena risinājuma vietā tiek izmantota risinājumu kopa, kuru, iedvesmojoties no bioloģijas, sauc par populāciju. Populācijas locekļus nereti sauc par risinājuma kandidātiem un par indivīdiem. Risinājumu kopa iteratīvi tiek uzlabota, izpildot ar šo populāciju dabiskajai evolūcijai līdzīgas darbības: indivīdu pārošanās, mutēšana un cīņa par izdzīvošanu.
Elektriskais lauks

Elektriskā lauka intensitāte

Elektriskā lauka intensitāte jeb elektriskā lauka intensitātes vektors  raksturo elektrisko lauku katrā telpas punktā. Elektriskā lauka intensitāte ir Kulona spēks , kurš pielikts vienu kulonu lielam pozitīvam punktveida lādiņam.
1992. gada ziemas olimpisko spēļu medaļu tabula

Šajā lapā apkopota informācija par medaļu kopvērtējumu 1992. gada ziemas olimpiskajās spēlēs.
1992. gada ziemas olimpiskās spēles bija 16. ziemas olimpiskās spēles, kas notika Albērvilā, Francijā, no 1992. gada 8. līdz 23. februārim. Kopumā olimpiskajās spēlēs piedalījās 1801 sportists, kas pārstāvēja 64 Nacionālās Olimpiskās komitejas. Kopumā tika sadalīti 57 medaļu komplekti 12 sporta veidos. 1992. gada olimpiskajās spēlēs vismaz vienu medaļu izcīnīja 20 valstis, tai skaitā 14 valstis izcīnīja vismaz vienu zelta medaļu.
Ivans Klementjevs

Biogrāfija

Cēlies no Latgales — Buntikiem, pašreizējā Krustpils novada Mežāres pagastā, daudzbērnu vecticībnieku ģimenē. Viņa tēvs bija dzelzceļnieks, māte mājsaimniece. Māte nomira, kad Ivanam bija 13 gadi. Viņa vecākais brālis Pjotrs aizbrauca mācīties uz Rīgas dzelzceļnieku 11. profesionāli tehnisko skolu, kur bija airēšanas sporta sekcija. Tā visi brāļi Klementjevi tika iesaistīti sportā un kļuva par profesionāliem kanoe airētājiem. Ivana brālis Jefimijs Klementjevs arī ir piedalījies olimpiskajās spēlēs, tagad arī brālis ir politiķis — Rīgas domes deputāts. 
1992. gadā abi brāļi Rīgā nodibināja airēšanas sporta klubu "Brāļi Klementjevi".
1999. gadā saņēmis Triju Zvaigžņu ordeni.

Izglītība

I. Klementjevs ir beidzis Rīgas 11. profesionāli tehnisko skolu, Latvijas Valsts Fiziskās kultūras institūtu (1985) un Sanktpēterburgas zinātniski pētnieciskā fizkultūras institūta aspirantūru. 1993. gadā Latvijas Sporta pedagoģijas akadēmijā ieguvis doktora grādu pedagoģijā.

Sportista karjera

Ar kanoe airēšanu I. Klementjevs nodarbojās kopš 1975. gada. Jau 1981. gadā iekļuva PSRS izlasē. Bijis PSRS Nopelniem bagātais sporta meistars. 1985.—1994. gadā septiņas reizes kļuva par Pasaules čempionu kanoe vieninieka distancē (no tām 6 reizes 1000 m distancē, 1 — 10 000 m), trīskārtējs pasaules vicečempions un bronzas laureāts. Piecus čempiontitulus izcīnījis, pārstāvot PSRS, un pa vienam, pārstāvot Latviju un Poliju.
1988. gada vasaras olimpisko spēļu čempions 1000 m kanoe vieninieka distancē, pārstāvot PSRS izlasi. Kā Latvijas pārstāvis izcīnījis divas olimpiskās sudraba medaļas tajā pašā 1000 m distancē 1992. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Barselonā un 1996. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Atlantā.
1994. gadā pēc nesaprašanās ar Latvijas sporta vadību starptautiskās sacensībās pārstāvēja Poliju, bija Bidgoščas sporta kluba biedrs. Kā Polijas pārstāvis piedalījās 1994. gada Pasaules čempionātā. Sportista karjeru beidzis 1997. gadā.

Politiskā darbība

Pēc sportista karjeras beigām I. Klementjevs strādājis par treneri (trīs gadus no 1997. līdz 2001. gadam bijis Spānijas izlases treneris) un sporta funkcionāru, papildinājis izglītību un pievērsies politiskajai darbībai. 2001. gadā ievēlēts Rīgas domē no PCTVL saraksta, kurā piedalījās arī I. Klementjeva pārstāvētā Tautas Saskaņas partija. 2004. gadā no Tautas Saskaņas partijas saraksta nesekmīgi kandidējis Eiropas Parlamenta vēlēšanās, bet 2005. gadā tāpat nav ticis ievēlēts Rīgas domē. 2006. gadā pirmo reizi kļuvis par parlamenta deputātu, kad ievēlēts 9. Saeimā no partiju apvienības "Saskaņas Centrs", bet 2009. gadā vēlreiz nesekmīgi piedalījies Eiropas Parlamenta vēlēšanās.
2010. un 2011. gadā no apvienības "Saskaņas Centrs" saraksta ievēlēts arī 10. un 11. Saeimā. Nesekmīgi kandidēja Eiropas Parlamenta vēlēšanās 2014. gadā. 2014. gada rudenī ievēlēts 12. Saeimā no partijas "Saskaņa" saraksta, bet 2018. gadā ievēlēts 13. Saeimā.