google/wiki40b huggingface dataset:
Taro kārtis

Taro kāršu vēsture

Franču 18. gadsimta okultists Eteila, ilgi nodarbojās ar kāršu vēstures pētīšanu, veica lielu darbu 78. simbolu atjaunošanā un skaidrošanā, kurus šodien pazīstam kā Taro kārtis. Tiek uzskatīts, ka Taro (viens no nosaukuma izcelšanās variantiem „Ta- Roš”, „Faraonu ceļš”), sākotnēji bija kā hieroglifiska „Tota grāmata”. Šī grāmata sastāvēja no 78. zelta plāksnēm, uz kurām bija izgrebtas noslēpumainas zīmes. Eteila vēsta, ka tā ir vienīgā grāmata, kura izglābās no halifa Omāra dusmām, halifa, kurš iznīcināja Aleksandrijas bibliotēku. Tā nonāca grieķu un romiešu rokās, bet tad izplatījās tālāk.
Taro izplatīšanās Francijā pieraksta māksliniekam Žakmjenam Grigonjē: vēsture liecina, ka Grigonjē saņēma no karaliskā mantziņa 50 su, par trijām daudzkrāsainām kāršu kavām, kuras tika sastādītas plānprātīgā karaļa Kārļa Sestā (1380—1422) izklaidei. 14. gadsimta beigās kārtis ieguva popularitāti visā Eiropā. Pēdējā laikā parādījušās daudzas Taro kavas, lai gan tās satur pilnīgi citas kārtis un ar Taro tām nav nekāda sakara.

Jaunākie arkāni

Jaunākie arkāni sastāv no 56 kārtīm un tie iedalās četrās mastīs pa 14 kārtīm . Šīs mastis sasitītas ar četriem dzīves elementiem : Uguni, Zemi, Gaisu un Ūdeni.
Korjukivka

Vēsture

Rakstos zināma no 1657. gada kā apdzīvotā vieta Hetmanščinā, kas bija Krievijas autonoms apgabals. Pēc Oktobra revolūcijas ietilpa Ukrainas PSR. Otrā pasaules kara laikā no 1941. gada 5. septembra līdz 1943. gadam atradās vācu okupācijā. Otrā pasaules kara laikā Korjukivkas apkaime bija padomju partizānu kustības centrs. Naktī uz 1943. gada 27. februāri ciematam uzbruka padomju partizānu vienība, sagraujot ungāru garnizonu un atbrīvojot ieslodzītos. Atriebjoties, 1943. gada 1. un 2. martā vācu, ungāru un ukraiņu daļas Korjukivku faktiski iznīcināja, nodedzinot 1290 mājas un nogalinot apmēram 6700 iedzīvotāju, kas ir viena no lielākajām vienas dienas masu slepkavībām Otrā pasaules kara laikā. 1958. gadā Korjukivkai tika piešķirtas pilsētas tiesības. No 1991. gada — neatkarīgās Ukrainas sastāvā.
Stāmerienas sagša

Stāmerienas sagša ir sevišķi krāšņa villaine, kas iegūta latgaļu apdzīvota novada senkapos. Sagša atrasta arheoloģiskajos izrakumos Stāmerienas pagastā pie Ludza ezera, nelielas upītes krastā, netālu no "Skolu" mājām. Sagšu atrada 1898. gadā ārsts Ernests Putniņš atrokot kapu uzkalniņu, kuru pirms tam bija sedzis īpatnējs akmeņkrāvums, ko atzina par iespējamu rituālu veidojumu.

Sagšas apraksts

Arheologi Stāmerienas sagšas izcelsmi datē ar vēlā dzelzs laikmeta agrīno posmu (10.-11.gs). Sagšai ir latgaļu villainēm raksturīgais izmērs (112x76 cm). Tā austa no zilas parupjas vilnas dzijas trīsnīšu tehnikā (divi audu pavedieni vienā pusē velku diegam, trešais - otrā pusē).
Ievērojamākais ir sagšas greznais rotājums. Sagša izrakstīta ar zeltainas bronzas gredzentiņu ornamentiem. Katrs gredzentiņš ir audumā ielocīta neliela (7x3mm) stīpiņa. Atrastie sagšas fragmenti ļāva identificēt 34 ornamentus, no kuriem 24 ir dažādu veidu ugunskrusti, savukārt no tiem 14 ornamenti parādās vienu reizi, bet pieci atkārtojas divas reizes. Ugunskrusti ieausti simetriski visā villaines garumā. Katrā villaines stūrī ir ugunskrusta ceturksnis, no kura uz abām pusēm gar villaines malām iet trīsstūrīšu rinda, no kuriem katrs trešais ir rotāts ar dubultjumtiņu. Villainei gar malām piešūta 2,5 cm plata apauda, kurā ieausti grezni ugunskrusta veida rotājoši elementi. Villaines galos pie šaurākās apaudas piestiprinātas bārkstis.

Kalendārās likteņzīmes sagšā

Aplūkojot Stāmerienas sagšas ugunskrustus, var redzēt, ka tie pakāpeniski attīstījušies. Ugunskrusta vienkāršākais veids tiek bagātināts ar dažādu formu atzariem. Dažādie ugunskrusta veidi satur bez centra 16, 24, 36, 48, 72, 144 un 288 bronzas gredzentiņus. Kalendārā šie skaitļi izteic noteiktus laika periodus. Tāpēc pastāv hipotēze, ka ugunskrustus var uztvert kā laika zīmes, kas piktogrammas veidā izteic ilgāku laika periodu - mēnešus vai gadus.
Var uzskatīt par sakritību, ka sagšā ierakstīti 24 ornamentālie motīvi, kas atbilst grieķu un latīņu alfabēta burtu skaitam. Bet tikpat labi tās ir vēl nezināmas ornamentālā raksta zīmes, kuras nav izdevies atminēt. Pārliecinoša atbilde vēl nav rasta.
Mačete

Mačete ir liels nazis. Tās asmens ir 50-60 centimetrus garš un 3 milimetrus biezs. Mačetes pārsvarā lieto tropu un subtropu valstīs, lai izcirstu ceļu džungļu brikšņos, kā arī lauksaimniecībā (piemēram, cukurniedru nogriešanai) un mājsaimniecībā. Šajās valstīs mačete bieži tiek lietota arī kā ierocis. Kubā pat pastāv cīņas māksla "paukošanās ar mačetēm", kas māca kā efektīvāk izmantot mačeti kā ieroci, īpaši pret bruņotiem pretiniekiem, ieskaitot pat pret šaujamieročiem.
Elza Gulbe

Karjera

Pirmie sasniegumi E. Gulbes airētājas kajerā bija Baltijas mērogā: uzvara Baltijas čempionātā jauniešiem līdz 18 gadiem un otrā vieta Baltijas kausa izcīņā pārī ar Mariku Trumekalni. 2010. gadā E. Gulbe piedalījās pirmajās Jaunatnes Olimpiskajās spēlēs Singapūrā, kur ieguva 4. vietu. 2011. gada Pasaules junioru čempionātā Londonā viņa izcīnīja bronzas medaļu, bet 2012. gada Pasaules U-23 čempionātā Traķos ieguva 5. vietu. Līdz šim lielākā uzvara iegūta 2011. gada Eiropas čempionātā junioriem Polijā, kur E. Gulbe pārliecinoši kļuva par čempioni.
2013. gada Universiādē E. Gulbe izcīnīja bronzas medaļu, to pašu atkārtojot U-23 Pasaules čempionātā Austrijā. 2015. gada Pasaules U-23 čempionātā Bulgārijā viņa palika piektā.
2016. gada Eiropas čempionātā Brandenburgā, Vācijā, E. Gulbe ieguva sudraba medaļu (uzvarēja Magdalēna Lēbniga no Vācijas, bet trešā bija Īrijas latviete Sanita Pušpure), kas ir sportistes augstākais sasniegums pieaugušo konkurencē.
Suņa sirds (filma)

Sižets

Filmas notikumi norisinās Maskavā neilgi pēc Oktobra revolūcijas. Profesors Filips Preobraženskis pēta organismu atjaunošanās iespējas un iecerējis veikt eksperimentu — pārstādīt sunim cilvēka hipofīzi un dzimumdziedzerus. Uz ielas profesors atrod klaiņojošu suni un to ar ēdienu ievilina savās mājās. Sunim dod vārdu Šariks, profesora darbinieki viņu labi aprūpē. Šariks pie sevis prāto, kāpēc gan viņu pieņēmuši tik labā vietā. Viņš nezina, ka ar viņu veiks eksperimentu. Pēc kāda laika profesors saņem ziņu, ka kautiņā miris kāds dzērājs un huligāns Kļims Čugunkins, kas kļūst par orgānu donoru profesora eksperimentam. Pēc orgānu pārstādīšanas sunim Šarikam notiek izmaiņas un drīz Šariks jau līdzinās cilvēkam. Ziņas par eksperimenta panākumiem izplatās. Profesors Šariku aizved uz zinātnisko sanāksmi parādīt saviem kolēģiem.
Par Šariku ieinteresējas arī mājas komitejas priekšsēdētājs Švonders. Viņš izsniedz Šarikam dokumentu uz Poligrāfa Šarikova vārda, iekārto darbā pie klaiņojošo dzīvnieku ķeršanas. Šarikovam īpaši padodas klejojošu kaķu ķeršana. Viņš saka, ka "sajūt tos ar sirdi". Būdams komunistiski noskaņots aktīvists, Švonders veicina Šarikova pašapziņu, propagandē strādnieku tiesības pretstatā visādiem inteliģentiem. Šarikovam arvien vairāk izpaužas no donora Kļima mantotās negatīvās rakstura īpašības. Šarikovs uzvedas rupji, raksta sūdzības par profesoru, demolē dzīvokli. Beigās profesoram nekas cits neatliek, kā atkal veikt operāciju Šarikovam, šoreiz pacientam pārstādot atpakaļ suņa hipofīzi, un drīz vien viņš atkal kļūst par suni Šariku.
Gabonas administratīvais iedalījums

Gabonas administratīvo iedalījumu veido 9 provinces, kuras sīkāk iedalās 37 departamentos.
Stīvens Stemkoss

Spēlētāja karjera

Pēc tam, kad 2008. gada NHL draftā Stemkosu ar kopējo pirmo numuru izvēlējās Tampabejas "Lightning", 2008. gada 29. jūlijā viņš parakstīja līgumu ar klubu uz nākamajām trim sezonām. Stemkoss aizvadīja savu pirmo NHL spēli Prāgā, Čehijā, 2008.—09. sezonas ievadā, taču ar savu pirmo punktu atzīmējās vien savā astotajā spēlē. Lai gan Stemkoss tika asi kritizēts par savas debijas sezonas pirmo pusi, tās otrajā pusē viņš 20 spēlēs atzīmējās ar 19 gūtiem punktiem. Savu otro sezonu līgā Stemkoss aizvadīja lieliski, to noslēdzot ar 51 gūtiem vārtiem, kas viņam, kopā ar Sidniju Krosbiju, ļāva saņemt Morisa Rišāra balvu kā līgas labākajam vārtu guvējam. Stemkoss ir trešais jaunākais NHL spēlētājs (pēc Veina Grecka un Džimija Kārsona), kas sezonā sasniedzis 50 vārtu robežu.
Arī turpmākajās sezonās Stemkosa rezultativitāte bija ļoti augsta. 2011.—12. gada sezonā Stemkosam izdevās atkārtot 2009.—10. gada sezonā sasniegto, kā līgas labākajam vārtu guvējam iegūstot Morisa Rišāra balvu. Pēc tam, kad 2013.—14. gada sezonas otrajā pusē uz Ņujorkas "Rangers" aizmainīts tika "Lightning" kapteinis Martins Senluī, komandas kapteiņa pienākumus uzņēmās Stemkoss. 2014.—15. gada sezonā uzbrucējs kopā ar komandu sasniedza Stenlija kausa finālsēriju, kurā gan piekāpās Čikāgas "Blackhawks" hokejistiem. 2016. gada vasarā Stemkoss pagarināja līgumu ar "Lightning" uz vēl astoņām sezonām.
Trimpula (Kā Daugava vaida)

Trimpula (Kā Daugava vaida) ir patriotiska Baumaņu Kārļa kora dziesma ar Ausekļa vārdiem, kas atskaņota 1880. gada Otrajos vispārīgajos latviešu dziedāšanas svētkos. Tā veltīta Trimpum, izdomātajam senlatviešu dzīru dievam. 
"Trimpulai" bija lemts iesakņoties tautā dziļāk, kaut to vēlāk centās izkonkurēt tā paša nosaukuma Vīgneru Ernesta kompozīcija. Dziesmā izmantots populārais Ausekļa dzejolis ar spēcīgi iegleznotajiem „bizmaņiem", kas tik raksturīgi bija komponista Baumaņa vēlākajā cīņā par latviskajiem ideāliem. Jāzeps Vītols savā laikā Trimpulu, piemēram, atzina par dziļi intuitīvi izjustu dziesmu, pieskaitot to K. Baumaņa labākajiem darbiem.

Vēsture

Auseklis 1874. gadā Latvijā vairs darbu atrast nevarēdams, devās uz Pēterburgu, kur iepazinās ar komponistu Baumaņu Kārli. 
Kārlis Baumanis kopš 1860. gada strādāja par vācu valodas pasniedzēju Pēterburgas Reformātu skolā un bija "Pēterburgas Avīžu" līdzstrādnieks (1862—1865), kur tolaik darbojās arī Krišjānis Valdemārs un Auseklis.
Jau Cimzes seminārā viņš bija iemācījies vācu mūzikas garā harmonizēt tautasdziesmas, 1865. gadā Baumanis ņēma klavierspēles privātstundas pie Pēterburgas konservatorijas profesora F. Černija. 
Svarīgs pavērsiens viņa dzīvē bija ievēlēšana par Rīgas Latviešu biedrības runasvīru un Dziedāšanas komisijas locekli 1870. gadā, kur viņš rosīgi piedalījās Pirmo vispārīgo latviešu dziedāšanas svētku sagatavošanā. 1870. gadu sākumā radās Baumaņu Kārļa pirmās latviešu oriģināldziesmas, ko vēlāk iekļāva vairāku dziesmu svētku programmā.
Hebridu jūra

Fauna

Jūrā sastopamas tādas aizsargājamās sugas kā milzu haizivs (Cetorhinus maximus) un mazais joslvalis (Balaenoptera acutorostrata). Attīstīta zvejniecība; zvejo siļķes, brētliņas, mencu. Pēc Spānijas iestāšanās ES 1986. gadā tās milzīgā zvejas flote ieguva tiesības zvejot Lielbritānijas ūdeņos, kas noveda pie vietējās mazāk konkurētspējīgās zvejas flotes daļējas iznīcināšanas.
Iekšējo Hebridu salu piekraste ietilpst tā saucamajā "karbonātu fabrikas" zonā, kurā dzīvo daudz ar kalciju bagātu jūras organismu. Liels kalciju saturošo atlieku daudzums vētrās tiek izskalots krastā, kur uzlabo veģetāciju. Tas ir viens no retākajiem biotopiem Eiropā un pasaulē sastopams tikai Skotijas ziemeļos un ziemeļrietumos, kā arī Īrijas ziemeļrietumos.

Piekraste

Salas, kas atrodas Hebridu jūrā vai ierobežo to, izceļas ar nelielu un retu apdzīvotību, turklāt iedzīvotāju skaits tajās turpina kristies. Reģionā ir nopietnas satiksmes problēmas ar valsts pamatdaļu, kas noved pie paaugstinātām cenām.
Parastais jūras krasts ir vai nu lēzeni smilšains un ar zāli noaudzis, ar lielu gliemežvāku daudzumu, vai klinšains.
Permanent Multipurpose Module

Permanent Multipurpose Module (no angļu: Pastāvīgais daudzuzdevumu modulis) jeb PMM, saukts arī Leonardo, ir Starptautiskās kosmosa stacijas (SKS) modulis. To stacijā nogādāja Space Shuttle misijā STS-133, kas startēja 2011. gada 24. februārī. PMM paredzēts kā noliktava, kur uzglabāt krājumus, rezerves daļas un citas lietas, kā arī atkritumus. Tas tika izveidots, modificējot Daudzuzdevumu loģistikas moduli (Multi-Purpose Logistics Module MPLM) Leonardo, kurš bija veicis septiņus kosmiskos lidojumus stacijas apgādes misijās.
Paildzinoties SKS būves termiņiem un pieņemot lēmumu par Space Shuttle lidojumu pārtraukšanu ar 2010. gadu, bija nepieciešams stacijā atrast vietu, kur uzglabāt materiālus un rezerves daļas. ESA piedāvāja projektu Raffaello: pārbūvēt vienu no Daudzuzdevumu loģistikas moduļiem, lai tas stacijā varētu palikt pastāvīgi. Šis projekts Permanent Logistics Module (PLM, "Pastāvīgais loģistikas modulis") tika apspriests 2007. gada decembrī dalībvalstu aģentūru sanāksmē. 2008. gada aprīlī NASA sākotnēji to noraidīja, jo moduļa pārbūvei bija nepieciešami 22 miljoni EUR.
Arī United Launch Alliance piedāvāja risinājumus, kā ar EELV raķetēm stacijā nogādāt moduļus pēc Space Shuttle lidojumu pārtraukšanas
2009. gada 5. augustā tika paziņots, ka misijā STS-133 tiks nogādāts viens no modificētiem MPLM moduļiem un pastāvīgi atstāts pievienots stacijai. 2010. gada 26. februārī tika paziņots, ka pārbūvēs MPLM moduli Leonardo un tam dots nosaukums Permanent Multipurpose Module (PMM).
Pēc STS-131 misijas Leonardo MPLM tika nogādāts Kenedija kosmosa centra Kosmosa stacijas sagatavošanas cehā (Space Station Processing Facility) Floridā. Tur modulim tika uzstādīti papildu mikrometeorīdu vairogi. Iekšienē tika nomainītas kravu struktūras, lai apkalpe varētu viegli piekļūt nepieciešamajām lietām. Visas sistēmas un aprīkojums tika sertificēts ilgākam orbitālas ekspluatācijas laikam.

SKS sastāvā

PMM tika palaists 2011. gada 24. februārī ar Space Shuttle misijā STS-133. 26. februārī Discovery saslēdzās ar Starptautisko kosmosa staciju.
1. martā notika kravas moduļa pārvietošanas operācija. Ar stacijas manipulatoru, kuru vadīja N. Stota un M. Berets, 13:26 UTC tika satverts modulis. 13:46 Leonardo sāka izcelt no Discovery kravas telpas un tas tika pārvietots uz Unity moduļa apakšējo pieslēgvietu. 15:05 Leonardo bija pievienots. Pēr hermētiskuma pārbaudēm jaunā moduļa lūka tika atvērta 23:17 un pirmais tajā iegāja stacijas komandieris Skots Kellijs. Nākamajās dienās STS-133 apkalpe veica Leonardo moduļa izkraušanu un iekārtošanu.
2015. gada 27. maijā ar stacijas manipulatoru Canadarm2, kuru vadīja no zemes, PMA tika pārvietots no Unity moduļa uz Tranquility moduļa priekšējo pieslēgvietu. Tas tika darīts, lai atbrīvotu vietu, kur nākotnē varēs piekabināt ASV komerciālos kosmosa kuģus.
Ķīmiskā viela

Ķīmiskā viela ir vielas veids ar noteiktu ķīmisko sastāvu, neatkarīgi no šīs vielas izcelsmes. Piemēram, jebkuram ūdens paraugam būs tās pašas īpašības un tā pati ūdeņraža un skābekļa attiecība, neatkarīgi no tā, vai šis ūdens paraugs ir ņemts no upes vai mākslīgi izgatavots laboratorijā. Tīru vielu mehāniskā ceļā nevar sadalīt citās vielās. Tipiskas mājas apstākļos sastopamās vielas ir ūdens, vārāmā sāls (nātrija hlorīds) un cukurs (saharoze). Parastākie vielas agregātstāvokļi ir cietviela, šķidrums vai gāze. Viela var pāriet no viena agregātstāvokļa citā, mainoties temperatūrai vai spiedienam.
Ķīmiskās vielas jēdziens izveidojās 18. gadsimta beigās pēc ķīmiķa Žozefa Prusta darba izdošanas par vairāku tīru ķīmisko savienojumu uzbūvi. Viņš secināja: "Visiem savienojuma paraugiem bija vienāds sastāvs; tātad visiem paraugiem ir tās pašas vielā sastopamo elementu masas proporcijas". Šī tēze kļuva pazīstama kā konstantā sastāva likums, kas kalpo par vienu no ķīmijas zinātnes pamatakmeņiem.
Jēdzienu "ķīmiska viela" bieži mēdz lietot nepareizi — ar nozīmi "sintētiska, mākslīgi iegūta viela"; kā pretēju nozīmi "dabiskai vielai". Tomēr dabiskas izcelsmes vielas ne ar ko neatšķiras no ķīmiski sintezētām vielām — tām ir tieši tāds pats sastāvs, molekulu telpiskā konfigurācija utt. Atšķirība var būt tikai nepilnīgi attīrītām vielām.

Vielas ieguve, attīrīšana, raksturošana un identifikācija

Bieži ir nepieciešams izolēt vielu no maisījuma, piemēram, iegūstot saharozi no cukurbietēm jeb vai pēc ķīmiskās reakcijas, kuras rezultātā parasti rodas ķīmisko vielu maisījums. Tas parasti tiek paveikts ar fiziskiem procesiem, piemēram, ar destilāciju, filtrēšanu un iztvaicēšanu. Šīs pašas metodes var izmantot arī tālākai vielas attīrīšanai. Kad ir iegūta tīra viela, var pētīt tās ķīmiskās un fiziskās īpašības, lai vielu varētu raksturot. Ķīmiskā sastāva noteikšanai var lietot ķīmiskās analīzes.
Mark I

Dizains

Konstruktori: Viljams Tritons (William Tritton) un majors Valters G. Vilsons (Walter Gordon Wilson). Ražots William Foster & Co Linkolnā, Metropolitan Carriage Birmingemā laikā no 1916. līdz 1917. gadam.
Raksturīga silueta rombveida forma (skatoties no sāniem), zems smaguma centrs, kāpurķēdes gāja pa visa tanka silueta perimetru, ieroči izvietoti grozāmās ligzdās - sponsonos, - tanka sānos. Kāpurķēdes tika izstrādātas tā, lai tanks varētu pārvarēt dažāda garuma un dziļuma grāvjus. Tam nebija virspusē novietotu torņu. Ieročus uzstādīja īpašās lūkās tanka sānos. Tā tika likvidēta iespējamība, ka tanks varētu apgāzties no pārāk augsta smaguma centra. Sākotnēji labākai manevrēšanai un virziena maiņai tika izmantoti atsevišķi aizmugurējie riteņi, bet, tā kā tanka manevrētspēja nezuda, tos sašaujot, kaujas mašīnas turpināja ražot bez tiem. Tanka salons nebija atdalīts no dzinēja telpas, tādēļ apkalpe uzturējās veselībai diezgan bīstamā atmosfērā. Ventilācija bija nepietiekama, tādēļ tanka iekšpuse bija piesārņota ar oglekļa monoksīdu un citām dzinēja izplūdes gāzēm, kā arī kordīta dūmiem no ieročiem. Gaisa temperatūra tanka iekšpusē bieži vien sasniedza 50 °C. Apkalpes valkāja bruņucepures, aizsargbrilles, kā arī speciālas bruņu maskas, kas pasargātu no tankā iekļuvušām šķembām.
Pasaules zemes un tautas

Šķirkļi

Vārdnīcā ir ietverti aptuveni 12 000 šķirkļu, 1000 fotoattēlu tekstā un ielīmēs, kā arī 33 krāsainās un 222 melnbaltās kartes. Vārdnīcā ir raksti par visām pasaules valstīm, politiski administratīvajām vienībām un vēsturiskajiem novadiem, lielākajām ārvalstu pilsētām un visām PSRS pilsētām. Īsas ziņas sniegtas arī par senpilsētām, kūrortiem, Latvijas apdzīvotajām vietām, kā arī par kontinentiem, pasaules daļām, dažādām reljefa vienībām, okeāniem, jūrām un citiem ģeogrāfiskiem objektiem. Plaša rakstu grupa veltīta tautām un rasēm.

Vietvārdu rakstība

Liela daļa ģeogrāfisko nosaukumu latviešu valodā atveidota pirmo reizi. Daudziem šķirkļiem sniegti nosaukumi oriģinālvalodā. Vārdnīcas sākumā īsi paskaidroti izmantotie vietvārdu atveides principi. Valodās, kurām ir sastādīti "Norādījumi par citvalodu īpašvārdu pareizrakstību un pareizrunu latviešu literārajā valodā" (angļu, čehu, franču, igauņu, itāļu, krievu, lietuviešu, poļu sengrieķu, somu, spāņu, vācu), atveidojuma pamatā likti šie materiāli. Tomēr šajos principos izdarīti arī nelieli grozījumi, noteiktās situācijās priekšroku dodot lokāmu galotņu izmantošanai, kas dara ērtāku šo nosaukumu lietošanu latviešu valodā.
Jānis Vīndedzis

Dzīvesgājums

Dzimis 1892. gada 12. februārī netālu no Skaistkalnes Kačānu muižā tagadējās Lietuvas teritorijā. Beidza Bauskas pilsētas skolu, strādāja par skolotāju, mācījās Pleskavas skolotāju seminārā (1914-1916). Pirmā pasaules kara laikā 1916. gadā viņu iesauca Krievijas armijā un nosūtīja uz Konstantīna karaskolu Kijevā. Pēc tam 235. pulka sastāvā viņš piedalījās kaujās Karpatos. Pēc demobilizācijas 1918. gada janvārī atkal iestājās skolotāju institūtā, tā paša gada pavasarī to beidza un sāka strādāt Balvu tirdzniecības skolā.
Kad Ziemeļlatvijas brigāde kopa ar Igaunijas karaspēku atbrīvoja Vidzemes austrumu daļu, 1919. gada jūnija sākumā Vīndedzis no mazām partizānu nodaļām Balvu apkārtnē saformēja lielāku vienību. Pēc Latgales partizānu pulka izveides 1919. gada 5. jūlijā Vīndedzis kļuva par pulka komandieri, bet pēc pārformēšanas oktobrī par 1. bataljona komandieri. 1919. gada oktobrī par kauju nopelniem cīņās pie Kokorevas un Baltinavas viņu paaugstināja par kapteini. Latgales atbrīvošanas operācijas sākumā viņu 1920. gada 10. janvārī paaugstināja par pulkvedi-leitnantu.
Pēc brīvības cīņu beigām viņš bija 11. Dobeles kājnieku pulka bataljona komandieris. 1925. gada decembrī viņu nosūtīja mācīties Francijas kara akadēmijā, bet pēc neveiksmīgas operācijas 1926. gada 3. janvārī viņš mira Grenobles slimnīcā. Apbedīts Rīgas Brāļu kapos.
Kanopus-V-IK

Lidojuma gaita

Kanopus-V-IK startēja 2017. gada 14. jūlijā 6:36:49 UTC ar nesējraķeti Sojuz-FG / Fregat-M no Baikonuras kosmodroma. Kopā ar to tika palaisti vēl 72 mazie pavadoņi.
Pēc izmēģinājumiem 2018. gada 26. martā Kanopus-V-IK pieņemts ekspluatācijā.

Problēmas ar sekundāro kravu palaišanu

Pēc Kanopus-V-IK atdalīšanas no dzinējbloka, Fregat-M veica vairākus manevrus, lai ievadītu pārējos pavadoņus tiem paredzētajās orbītās. Pēc pavadoņu atdalīšanas ar 12 kosmiskajiem aparātiem neizdevās nodibināt sakarus. Pavadoņu īpašniekiem radās aizdomas, ka to nogādāšanā orbītā gadījusies kāda kļūme. Par startu atbildīgais Roskosmos vairākkārt noliedza savu vainu, apgalvojot, ka raķete darbojusies nevainojami, un pavadoņu iespējamās kļūmes nav saistītas ar palaišanas operatoru.
ASV uzņēmumam Astro Digital, kas bija zaudējis pavadoņus Corvus-BC 1 (Landmapper-BC1), Corvus-BC 2 (Landmapper-BC2), izdevās iegūt raķetes palaišanas telemetrijas datus. No tiem tika secināts, ka vienā no Fregat-M dzinējiem bija radusies hidrazīna noplūde, kas uzliesmoja pēc cita dzinēja ieslēgšanas. Rezultātā kosmiskie aparāti guva bojājumus.
Krievijas komanda, kas izgatavoja Majak, pirms tam jau paziņoja, ka visticamāk, pavadonis sabojājās, kad uz tā nokļuva hidrazīna sadalīšanās produkti no viena vai vairākiem Fregat mazās vilces dzinējiem.
Gerdvils

Vārda cilme

Personvārds Gerdvils ir saliktenis no divu vārdu saknēm: gird- (girdas - "dzirde") + -viltis (viltis - "cerība"), "dzirdēt cerību" vai "cerības ziņa".

Hronikas izvilkums

Izvilkums no Volīnijas metrikas :
"Въ лѣт̑ . [6723 (1215)] Бж҃иимъ повелениемь . прислаша кнѧзи Литовьскии . к великои кнѧгини Романовѣ . и Данилови и Василкови . миръ да(р)юще бѧхоу же имена Литовьскихъ кнѧзеи се старѣшеи . Живинъбоудъ . Давъѧтъ . Довъспроункъ . братъ его Мидогъ . братъ . Довъӕловъ . Виликаилъ . а Жемотьскъıи кнѧз̑ Ерьдивилъ . Въıкъıнтъ. а Роушьковичевъ . Кинтибоуть . Вонибоут̑ . Боутовить.
Вижѣикъ. и сн҃ъ его Вишлии. Китении . Пликосова . а се Боулевичи. Вишимоут̑ егоже оуби Миндого тъ . и женоу его поѧлъ . и братью его побилъ . Едивила. Спроудѣика . а се кнѧзи . из Дѧвол̑твъı . Юдьки . Поукѣикъ. Бикши . Ликиикъ си же вси миръ даша . кн҃зю Данилови . и Василкоу . и бѣ землѧ покоина ."
("[6723 (1215)] gadā Dievs vēlēja, ka Lietuvas kņazi ieradās pie lielkņaza Romāna dēliem Daņilo un Vasiļko mieru slēgt. Lietuvas kņazu vārdi bija: vecākais Živinbuds, Daujots, Dausprungs, viņa brālis Mindaugs, Daujota brālis Viligailis. Bet žemaišu kņazu: Gerdvils, Vikints, bet Ruškaiča dzimtas - Kintibuts, Vembuts, Butauts, Vižeiķis, un viņa dēls Velžis, Kitenis, Pliķa sieva, bet Buļa dzimta - Vismants, kuru nogalēja Mindaugs un viņa sievu atņēma, un viņa brāļus Gelvilu un Sprudeiķi nogalēja. Un šie kņazi no Deltuvas: Juodiķis, Buteiķis, Bikšis, Ligeiķis. Šie visi deva mieru kņazam Daņilo un Vasiļo un zeme bija mierīga.")
Uzskata, ka Gerdvils bijis valdnieks žemaišu zemju austrumu daļā, kas vēlāk apvienotas ar pārējo Žemaitiju Vikinta, vēlāk Tranaiša vadībā.