google/wiki40b huggingface dataset:
Patukseti

Bojāeja

Starp 1614. - 1620. g. vampanoagu un masačūsetsu ciltis smagi skāra eiropiešu ievazātās slimības, pret kurām indiāņiem trūka imunitātes. Daži ciemati izmira pilnībā. Kad 1620. g. ieradās svētceļnieki, baku epidēmijas bija iznīcinājušas arī visus patuksetus.

Pēdējais patuksets

1614. g. angļu vergu tirgotāji sagūstīja vairākus vampanoagus un pārdeva tos Spānijā. Viens no gūstekņiem bija Tiskuantums jeb Skvanto. Viņu pārdeva spāņu mūkiem, kuri mēğināja Skvanto "civilizēt". Skvanto izdevās nokļūt Anglijā, iemācīties angļu valodu un nokļūt uz kuğa kas gatavojās braucienam uz Ņūfaundlendu. No turienes viņš devās mājup kur atklāja, ka visa cilts ir izmirusi.
Kā pēdējais patuksets Skvanto nomira 1622. g. novembrī.

Svētceļnieki

Pirms nāves Skvanto palīdzēja angļu svētceļniekiem izveidot Plimutas koloniju. Lai vai kādu motīvu vadīts, viņš ar lielu pacietību un laipību apmācīja angļus visam kas bija nepieciešams, lai tie izdzīvotu svešajos apstākļos. Pateicoties angļu valodas zināšanām, Skvanto bija starpnieks starp vampanoagu Augstāko sačemu Ousamekuinu un plimutiešiem, veicinot draudzīgu attiecību izveidošanos divu tik ļoti dažādu kultūru starpā.

Pateicības diena

1621. g. vampanoagi un svētceļnieku vietā, kur vēl nesen atradās patuksetu ciems, svinēja kopīgus ražas novākšanas svētkus, kas ir pazīstami kā pirmā Pateicības diena. Tā kļuva par draudzības un sadarbības simbolu indiāņu un eiropiešu starpā. Gan kā pēdējais patuksets, gan kā starpnieks Skvanto daudz paveica, lai šie svētki būtu iespējami.
Sanpaulu metro

Sanpaulu metro (portugāļu: Metro de São Paulo) jeb Sanpaulu metropolitēns (Metropolitano de São Paulo) ir metro sistēma Brazīlijas lielākajā pilsētā pēc iedzīvotāju skaita Sanpaulu, kas ir sākusi darboties 1974. gada 14. septembrī. Metro sastāv no sešām līnijām un sešdesmit sešām stacijām. Kopējais līniju garums sasniedz 74,8 kilometrus. Pēc 2013. gada datiem, katru dienu Sanktpēterburgas metro pārvadā 4,6 miljonus pasažieru, bet gada laikā 888,6 miljonus pasažieru.
Tas ir otrais lielākais metro tīkls Dienvidamerikā aiz Mehiko metro un četrdesmit astotais lielākais metro tīkls pasaulē pēc kopējā līniju garuma, kā arī piecpadsmitais noslogotākais metro pasaulē pēc pārvadāto pasažieru skaita.
Nākotnē ir plānots Sanpaulu metro tīklu paplašināt līdz divpadsmit līnijām ar 143 metro stacijām.
1944. gada vasaras olimpiskās spēles

1944. gada vasaras olimpiskās spēles bija trīspadsmitās vasaras olimpiskās spēles. Tās nenotika Otrā pasaules kara dēļ. Olimpiskajām spēlēm vajadzēja notikt Apvienotās Karalistes galvaspilsētā Londonā.
Londona par 13. vasaras olimpisko spēļu mājvietu tika izvēlēta 1939. gada jūnijā Starptautiskās Olimpiskās komitejas sesijas laikā. Londona pārspēja Romu, Detroitu, Lozannu, Atēnas, Budapeštu, Helsinkus un Monreālu.
Pilota Pirksa tests

Sižets

Cilvēkveidīgo robotu ražotājs "Cybertron Electronics" uzdod pilotam Pirksam novērtēt dažu robotu-androīdu piemērotību izmantošanai par apkalpes locekļiem nākotnes kosmiskajos lidojumos. Pirkss un viņa komanda, kuras sastāvā ir gan cilvēki, gan androīdi, ar kosmosa kuģi "Goliāts" dodas uz Saturna gredzeniem, lai palaistu divus satelītus. Nav zināms, kurš no apkalpes locekļiem ir robots, kurš — cilvēks, kas izslēdz iespējamos aizspriedumus pret robotiem. Nevienam apkalpes loceklim nav informācijas par pārējiem.
Misija ir tuvu katastrofai, un apkalpe gandrīz iet bojā. Pēc atgriešanās uz Zemes notiek izmeklēšana, lai noskaidrotu, vai par incidentu bija atbildīgs Pirkss. Taču tiek atklāts, ka vienam no robotiem bijuši darbības traucējumi, tas mēģinājis nogalināt apkalpes locekļus — cilvēkus, un visas apsūdzības pret Pirksu tiek atceltas.
Šajā stāstā Lems izvirza domu, ka cilvēka vājums uzskatāms par priekšrocību salīdzinājumā ar mašīnas perfektumu. Pirkss uzvar androīdu, jo cilvēks var šaubīties, vilcināties, pieņemt nepareizus lēmumus, bet robots to nevar. Līdzīga doma atrodama arī Aizeka Azimova darbos par robotiem, kur robots tiek nostādīts tādā situācijā, ka viņa pozitronu smadzenes nespēj izvēlēties, kad jāizšķiras par rīcību, ievērojot Trīs robotikas likumus.
Filma atšķiras no stāsta ar notikumu hronoloģisko secību.
1979. gadā filma "Pilota Pirksa tests" ieguva "Zelta asteroīda" Lielo balvu XVIII Starptautiskajā kinofestivālā Triestē.
Baižkalna pagasts

Vēsture

Dibināts pēc muižu pagastu likvidēšanas sakarā ar 1866. gada pagastu pašvaldību likuma pieņemšanu.
1935. gadā pagasta platība bija 27,74 km² un tajā bija 647 iedzīvotāji.
1945. gada 8. oktobrī pagastā izveidoja Baižkalna ciema padomi. Ciema padomi likvidēja 1947. gada 18. novembrī, bet atjaunoja līdz ar pagasta likvidēšanu 1949. gada 31. decembrī, ciemu iekļaujot Cēsu rajonā. Mūsdienās Baižkalna pagasta teritorijas lielākā daļa iekļauta Raunas novada Raunas pagastā un neliela daļa Priekuļu novada Priekuļu pagastā.
Saldus pagasts

Vēsture

Mūsdienu Saldus pagasta teritorijā vēsturiski atradās Kumbru muiža (Gut Kumbern, Druva).
1935. gadā Kuldīgas apriņķa Saldus pagasta platība bija 76,2 km² un tajā dzīvoja 1544 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Saldus un Bērzu ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Saldus rajona Saldus ciemam pievienoja likvidēto Bērzu ciemu, 1977. gadā daļu teritorijas pievienoja Lutriņu un Zirņu ciemiem. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Saldus pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Saldus novadā.

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas ir Druva (pagasta centrs), Tiruļi, Ziedonis, Lagzdiņas.
Lauktranzistors

Lauktranzistors ir pusvadītāju ierīces - tranzistora veids, kurā izejas elektriskā strāva tiek vadīta ar elektriskā lauka palīdzību, kuru rada ieejas signāla spriegums. Dažreiz lauktranzistorus dēvē arī par unipolārajiem tranzistoriem (atšķirībā no bipolārajiem tranzistoriem), jo tajos darba strāvu nodrošina tikai viena veida lādiņnesēju plūsma (elektroni vai "caurumi"). Lauktranzistoriem parasti ir 3 izvadi, kurus sauc par izteci (S - source), noteci (D - drain) un aizvaru (G - gate). Iztece un notece lauktranzistorā principā funkcionāli ir identiskas, jo ir vienas un tās pašas zonas ar p vai n vadītspēju divi izvadi (šo zonu sauc par lauktranzistora kanālu). Par izteci pieņemts saukt to izvadu, pa kuru kanālā ieplūst lādiņnesēji, bet par noteci - izvadu, pa kuru tie izplūst no kanāla. Aizvars ir izvads, kuram pievada pastiprināmo spriegumu.
Ir divi galvenie lauktranzistoru tipi - lauktranzistori ar p-n pāreju un lauktranzistori ar izolētu aizvaru.

Lauktranzistori ar p-n pāreju

Šādā lauktranzistorā aizvars ir elektriski atdalīts no kanāla ar sprostvirzienā ieslēgtu p-n pāreju. Aizvara vadītspējas tips ir pretējs kanāla vadītspējas tipam. No sprostsprieguma uz aizvara ir atkarīgi p-n pārejas izmēri un attiecīgi arī kanāla šķērsgriezums un cauri tam plūstošā strāva. Tā kā sproststrāva caur p-n pāreju ir niecīga salīdzinājumā ar noteces strāvu, tad jauda, ko jāpatērē aizvara sprieguma izmainīšanai, arī ir niecīga salīdzinājumā ar strāvas un tās jaudas izmaiņām kanālā. Tādēļ lauktranzistoram ir labas pastiprinošās īpašības un liela ieejas pretestība. Turklāt lauktranzistoriem ir daudz mazāks paštrokšņu līmenis salīdzinājumā ar bipolārajiem tranzistoriem.

Lauktranzistori ar izolētu aizvaru

Šiem lauktranzistoriem metāla aizvars ir elektriski atdalīts no kanāla ar plānu dielektriķa (oksīda) slāni. Saīsināti šī tipa lauktranzistorus sauc par MOS lauktranzistoriem vai MOSFET (Metal-Oxide-Semiconductor Field-Effect Transistor). Latviski tie būtu saucami par MOP lauktranzistoriem. Izšķir divu veidu MOSFET - ar iebūvētu kanālu (kanālu, kurš pastāv arī bez sprieguma uz aizvara) un ar inducētu kanālu (zonu starp izteci un noteci, kura parādās tikai pie noteikta minimālā sprieguma uz aizvara). MOSFET ir tehnoloģiski vieglāk izgatavojami un to izmēri var būt tikai daži mikroni (ar mikrona daļās mērāmu dielektriķa kārtiņas biezumu), tādēļ mūsdienu integrētās shēmas sastāv no šiem lauktranzistoriem.
Dunalka

Vēsture

Veidojusies ap vēsturisko Dunalkas muižu (Gut Dubenalken).
Vairākus km uz austrumiem no atradās 1900. gadā atklātās šaursliežu Liepājas—Aizputes dzelzceļa līnijas pieturas punkti "Spāģi" (pie Spāģu mājām) un "Dunalka", kas slēgti 1964. gadā.
Tetrahidrokanabinols

Tetrahidrokanabinols (zināms arī kā THC un delta-9-tetrahidrokanabinols) ir galvenā kaņepju augu psihoaktīvā viela. Tas pirmoreiz tika ekstraktēts tīrā veidā 1964. gadā. Aukstumā THC ir stiklaini cieta viela, bet sasilis tas kļūst viskozs un lipīgs.
Indriķis Zīle

Dzīvesgājums

Dzimis 1841. gada 7. maijā Alojas draudzē Vīķu muižas Vecdreimaņos ratnieka Bērtuļa Zīles  septiņu bērnu ģimenē.
Mācījies Vidzemes Skolotāju seminārā Valkā, kur viņa garīgais skolotājs bija Jānis Cimze, kura ideju ietekmē viņš atradās visu mūžu. 
1873. gada 26.—29. jūnijā kopā ar Jāni Bētiņu bija Pirmo Vispārējo latviešu dziedāšanas svētku virsdiriģents, tā kopkorī bija 1003 dziedātāji.
1880. gada 17.—20. jūnijā kopā ar Jāni Bētiņu bija Otro Vispārējo latviešu dziedāšanas svētku virsdiriģents. Diriģēja kopkori ar 1653 dziedātājiem.
1888. gada 18.—21. jūnijā kopā ar Jurjānu Andreju un Vīgneru Ernestu bija Trešo Vispārējo latviešu dziedāšanas svētku virsdiriģents. Diriģēja kopkori ar 2618 dziedātājiem.
Līdz 1910. gadam bija Dziesmu svētku koru sacensību — Dziesmu karu žūrijas loceklis. 
Materiālo apstākļu spiests, Indriķis Zīle mūža otrā pusē pārcēlās uz Tērbatu un kļuva par vairāku muižu nomnieku un vēlāk pat to īpašnieku Igaunijā.
Atstājis pedagoģiskos pienākumus Valkas Skolotāju seminārā, Indriķis Zīle tomēr līdz mūža galam palika Jāņa Cimzes ideju piekritējs. 
Miris 1919. gada 15. jūlijā Tērbatā.
Sorgu bāka

Raksturojums

Bākas augstums ir 16 m. Bāku veido apaļš, cilindrisks ķieģeļu mūra tornis ar galeriju un laternu. Tornis ir sarkanā krāsā. Gaismas elements atrodas 19 m virs jūras līmeņa. Gaisma balta un sarkana, atkarībā no virziena (1 s deg, 1 s pārtraukums, 1 s deg, 6 s pārtraukums). Baltā gaisma redzama 7 jūras jūdžu attālumā, sarkanā 3 jūras jūdžu attālumā . Bāka darbojas visu gadu diennakts tumšajā laikā.
 2004. gadā Igaunijas pasts izdeva pastmarku ar bākas attēlu.
Ludza

Ģeogrāfija

Ludza atrodas Latgales augstienes Rēzeknes pazeminājuma daļā, mitrā, ezeriem un upēm bagātā vietā. Pie pilsētas atrodas Lielais Ludzas ezers (846,4 ha), Mazais Ludzas ezers (36,5 ha), Dunakļu ezers (82,7 ha), Zvirgzdenes ezers (134,2 ha), Runtortas ezers. No Lielā Ludzas ezera iztek Ludzas upe (Veļikajas labā pieteka), ietek Pilda ar kreiso pieteku Kivdolicu un Istalsnu. Plītnīca savieno Zvirgzdenes un Mazo Ludzas ezeru. Pie pilsētas robežas tek Garbarupe.
Ludzas apkārtne bijusi apdzīvota jau mezolītā laikā (8.-5. gt. pr. Kristus). Neolīta (5.-2. gt. vidus pr. Kristus) apmetnes Lielā Ludzas ezera Budjankas pussalā un Jurizdikas ragā, tāpat Ķīšukalna pilskalns (saukts arī par Šelupinku vai Jeršovkas pilskalnu) un kapulauks, liecina par Ludzas apkārtnes nepārtrauktu apdzīvotību. Ludza pirmoreiz minēta 1177. gadā senās krievu (Kijevas un Ipatija) hronikās. Te atradusies latgaļu pils, pie kuras bijusi arī apmetne.
Plašs skats uz pilsētu paveras no Odukalna, kur ir 7.-12. gs. latgaļu kapulauks. Netālu no tā atrodas Baznīckalns ar katoļu baznīcu. Tuvumā atrodas Dievmātes - Māras zemes karalienes - skulptūra un Svētā Tadeuša kapela. Ludzas pilsdrupas un Sv. Tadeuša kapela ir valsts nozīmes arhitektūras pieminekļi. Pareizticīgo katedrāle atrodas Latgales ielā 121, pilsētas centrā. Netālu no tās ir sinagoga. No sabiedriskajām ēkām ievērojamākā ir pasta ēka Latgales ielā 110 (1929, arhitekts D. Zariņš). Tuvumā ir Ludzas luterāņu baznīca (1866). Mūzikas skolas tuvumā pilsētas parkā ir memoriālā siena (1974) un Mātes skulptūra (1963) Otrajā pasaules karā kritušajiem karavīriem.
Starp Lielo un Mazo Ludzas ezeru Jurizdikas pilskalnā atrodas 14. gs. Ludzas pils drupas. Lielā Ludzas ezera krastā Budjankas pussalā kādreiz atradusies Budjankas apmetne; pie Šelupinkiem ir seno latgaļu pilskalns - Ķīšukalns, valsts nozīmes arheoloģijas piemineklis. Pirms Cirma ezera atrodas 18. gs. sākumā celtais krogs.
Dabas liegumi — Gulbinkas purvs, Zvirgzdenes salas, Gaiļukalns Cirma ezera krastā ar kadiķu audzēm. Netālu no Sedzera ezera krastā arhitektūras piemineklis - Sarkaņu katoļu baznīca (1830). Ņukšos Pildas katoļu baznīca (1926) ar 18. gs. altāriem. Netālu dabas liegums Pildas ezers un Silovas pilskalns. Istalsnas katoļu baznīca (celta 1800, pārbūvēta 1938). Ciblā Eversmuižas katoļu baznīca (1771, 1871), 1 km tālāk Degteru pilskalns (Silene), Ludzas upes krastā 32 m augstumā Ciblas Kapu kalns (Kazlavas pilskalns).
Leptoni

Leptoni (grieķu: λεπτός - viegls, plāns) ir elementārdaļiņas ar pusveselu spinu, kas nepiedalās stiprajā mijiedarbībā. Visi leptoni pieder pie fermioniem.
Kopā ar kvarkiem leptoni sastāda fundamentālo fermionu klasi, no kuriem sastāv viela.

Vēsture

Terminu leptons ieteica Leons Rozenfelds 1948. gadā, lai atspoguļotu faktu, ka visi tolaik pazīstamie leptoni bija daudz vieglāki par barioniem. Pašlaik tas vairs nav īsti pareizi, jo 1977. gadā atklātā tau daļiņa ir apmēram divas reizes smagāka par vieglākajiem barioniem - protonu un neitronu.
2011. gada Pasaules čempionāts šosejas riteņbraukšanā

2011. gada Pasaules čempionāts šosejas riteņbraukšanā notika Kopenhāgenā, Dānijā, no 19. līdz 25. septembrim. Čempionāts sastāvēja no grupas un individuālā brauciena vīriešiem, sievietēm, vīriešiem līdz 23 gadu vecumam un pirmoreiz kopš 2004. gada arī jaunieši un jaunietes sacentās tajā pašā trasē. Tas bija 78. Pasaules čempionāts. Uz čempionāta rīkošanu kandidēja arī Itālijas Markes reģiona pilsēta Kastelfidardo pie Loreto, bet Itālija jau 2008. gadā bija rīkojusi čempionātu Varēzē. Dānijā čempionāts notika pirmoreiz kopš 1956. gada, kad tas arī tika rīkots Kopenhāgenā.
Nātru raibenis

Morfoloģija

Nātru raibenis ir vidēji liels tauriņš, kura spārnu virspuses ir ļoti košas un krāsainas, bet ir apakšpuses kā visiem raibeņiem slēpjoši neuzkrītošas. Tā spārnu plētums ir 45—62 mm. Priekšspārni no virspuses ir oranžsarkani ar samērā platu, dekoratīvu dzeltenmelnu joslu uz priekšējās malas, mijoties melnam un dzeltenam laukumam, bet spārna galā dzeltenā laukuma vietā ir balts. Spārna centrā divi nelieli melni un viens liels dzeltenmelns lāsums. Aizmugurējiem spārniem pamatlaukums divkrāsains: melns ar platu oranžu ārējo malu, uz tā viens dzeltens lāsums. Gar visu četru spārnu ārējām malām nātru raibenim ir melna josla, uz kuras virknējas gaiši zili trīsstūrveida raibumi. Aizmugurējiem spārniem bazālā puse divkrāsaina — tumši brūna, gandrīz melna ar gaišu ārējo malu, priekšējo spārnu apakšpuses ir gaiši brūnas.

Ekoloģija

Eiropā nātru raibenis sastopams atklātās ainavās un mežmalās. Tas ir viens no biežākiem viesiem pilsētas dārzos un parkos, kur tos vilina Sorbaria, Buddleia. Nātru raibenim sezonā attīstās viena paaudze, bet siltās vasarās var attīstīties arī divas paaudzes. Jaunie tauriņi parasti izlido jūnija beigās vai jūlija sākumā, bet otrā paaudze septembra sākumā. Nātru raibeņi lido līdz vēlam rudenim un, kad kļūst vēss, tie tumšās, vēsās vietās dodas pārziemot. Tās var būt neapkurinātas ēkas, pagrabi, malkas šķūņi, alas, koku dobumi un citas līdzīgas vietas. Pavasarī līdz ar pirmajām siltajām dienām tie kļūst aktīvi un ir vieni no pirmajiem tauriņiem, kas izlido. Parasti nātru raibeņus var sākt novērot no aprīļa sākuma vai vidus līdz maija beigām. Tad paaudzes nomainās. Kāpurus uz augiem var novērot no maija līdz augustam. To iekūņošanās sākas jūnija sākumā.
Kāpuri attīstās un barojas praktiski tikai uz lielās nātres (Urtica dioica) lapām. Kā alternatīvu augu varētu pieminēt parasto apini (Humulus lupulus).
Juris Cibulis

Biogrāfija

Dzimis 1951. gada 6. decembrī Rekavas ciemā, Abrenes rajonā (pašlaik — Viļakas novads) kolhoznieku ģimenē. Izglītību ieguvis Balvu rajona Ērgļu pamatskolā (1959—1963), Rekavas vidusskolā (1963—1970). 1975. gadā absolvējis Latvijas Valsts universitātes Svešvalodu fakultātes Angļu valodas un literatūras nodaļu, ieguvis filologa, angļu valodas un literatūras pasniedzēja kvalifikāciju. No 1984. līdz 1987. gadam studējis Latvijas Valsts universitātes aspirantūrā (pedagoģijas vēsture un teorija).
No 1975. līdz 1989. gadam strādājis par angļu valodas skolotāju Balvu rajona Tilžas vidusskolā un Tilžas internātskolā. No 1985. līdz 1990. gadam bijis laikraksta "Skolotāju Avīze" pastāvīgais korespondents.
No 1989. līdz 1990. gadam bijis Latvijas Tautas frontes Balvu rajona nodaļas atbrīvotais priekšsēdētājs, no 1989. līdz 1992. gadam — Balvu rajona Tautas deputātu padomes deputāts. 1990. gadā tika ievēlēts Latvijas Augstākajā Padomē.
No 1994. līdz 2005. gadam bijis Latvijas Naturalizācijas pārvaldes Ārējo sakaru un preses daļas darbinieks. Pēc tam sācis strādāt Tulkošanas un terminoloģijas centrā, sākumā bijis redaktors Eiropas Savienības un citu starptautisko tiesību aktu tulkošanas nodaļā, kopš 2009. gada — ar NATO darbību saistītu tiesību aktu tulkošanas nodaļā.
1995. gadā ticis uzņemts Pasaules verbālās agresijas biedrībā Maledicta un biedrībā Amici Linguarum ("Valodu draugi"). 2000. gadā saņēmis III šķiras Triju Zvaigžņu ordeni, ir ticis apbalvots arī ar 1991. gada barikāžu dalībnieka piemiņas zīmi.
Vairākām mācību grāmatām ir autors vai līdzautors. Publicējis vairāk nekā 500 rakstu dažādos laikrakstos un krājumos dažādās valodās. Viņa tulkojumi (vairāk nekā 80) tikuši publicēti dažādos laikrakstos, grāmatās, brošūrās.
Cibuļa krājumā ir vairāk nekā 8600 ābeču eksemplāru no 217 valstīm 1060 valodās. Šī kolekcija vairāk nekā 170 reižu ir izstādīta izstādēs gan Latvijā, gan ārzemēs.
Teodors Bētiņš

Dzīves gaitas

Dzimis Bērzmuižas pagasta "Bētiņos" daudzbērnu ģimenē. Mācījies Jelgavas reālskolā un privātskolotājiem. Strādājis par ierēdni Rīgas pilsētas valdē, pēc tam apdrošināšanas sabiedrībā „Jakor”. Novērojumus augļu koku šķirņu salīdzināšanā uzsācis 1891. gadā tēva mājās. Savā dārzā audzējis lielu daudzumu līdz šim mazpazīstamu ābolu un bumbieru šķirņu, izmēģinājis to izturību un lietderību mūsu klimatiskos apstākļos. Savas atziņas publicējis dārzkopības žurnālos.
Trompete

Vēsture

Trompete bija pazīstama jau senatnē. To spēlēja svinībās un galma pasākumos, mednieki, kareivji un pastnieki to lietoja arī kā signāla instrumentu. 16. gadsimtā plaši izplatīta bija dabiskā trompete, kurai nereti pievienoja arī nelielas papildu caurulītes. Šādas trompetes izmantoja arī operu orķestros. 18. gadsimta beigās tika izgudrota trompete ar kulisi. Pirmās hromatiskās trompetes parādījās 1816. gadā, aizstājot visu citu veidu trompetes. Mūsdienās šis instruments visbiežāk ir C vai B skaņojumā. Orķestrī ir 2-3, bet atsevišķos gadījumos pat 5 trompetes. Trompetes izmanto visāda veida orķestros un arī kā solo instrumentu.

Trompetisti

Cilvēku, kurš spēlē trompeti, sauc par trompetistu. Viens no pasaulē slavenākajiem trompetistiem ir Lūiss Ārmstrongs. Latvijā ievērojamākie trompetisti ir Gunārs Rozenbergs, Andris Ābelīte, Egons Kliesmets un citi.
Anita Liepiņa

Karjera

Piedalījusies trijās Olimpiskajās spēlēs (1996, 2000, 2004). 1996. gadā Atlantā viņa ieņēma 22. vietu 10 km soļošanā (augstākā vieta karjerā Olimpiskajās spēlēs). 2000. gadā Sidnejā sasniedza 37. vietu 20 km. Olimpisko spēļu karjeru noslēgusi ar 45. vietu 2004. gadā Atēnās. Guvusi labus rezultātus arī Pasaules čempionātā. 1997. gada Pasaules čempionātā finišu sasniegusi 8. vietā 10 km distancē. Vairāk nekā 10 reizes uzvarējusi Latvijas čempionātā. Karjeras laikā arī vairākas reizes labojusi Latvijas rekordus soļošanā.
Pēc aktīvo soļošanas gaitu beigām pievērsusies garo distanču skrējieniem, piedzīvojumu sacīkstēm, rogainingam un orientēšanās sportam, arī šeit sasniedzot ievērojamus panākumus.
Lielākie panākumi garo distanču skriešanā ir uzvaras Rīgas maratonā: 2002. gadā maratona distancē, bet 2006. gadā pusmaratonā.
Orientēšanās sportā pārstāv klubu OK Ziemeļkurzeme. Augstākus rezultātus sasniegusi garās distancēs, īpaši rogainingā. A. Liepiņa ir trīskārtēja pasaules čempione rogainingā (2002., 2006. un 2013. gadā jauktu dzimumu komandām).
Jānis Juškēvičs

Dzīvesgājums

Dzimis 1886. gada 14. jūlijā Rīgā amatnieka ģimenē. Mācījās Rīgas pilsētas reālskolā. Iestājās Krievijas impērijas armijā, piedalījās Krievijas-Japānas karā, ievainots. Pēc atgriešanās dzimtenē pievērsās publicistikai un vēsturei. Pirmā publikācija 1910. gadā "Kaujas tēlojums no japāņu kara", 1911. gadā publicēja pētījumu par prūšu melno huzāru iznīcināšanu Olaines pagasta Tīreļos 1812. gada kara laikā.
Studēja Rīgas Herdera institūta filoloģijas nodaļā, pēc tā beigšanas strādāja par Rīgas pilsētas arhivāru, no 1929. gada par Pieminekļu valdes darbinieku. Pētīja Zviedrijas, Nīderlandes un Vācijas arhīvus. Otrā pasaules kara beigās devās bēgļu gaitās uz Vāciju, vēlāk uz uz ASV, kur dzīvoja Linkolnas pilsētā (Nebraskas štatā). Miris 1961. gadā.
Autoceļš P32

Vēsture

2015. gadā tika izsludināts konkurss par posma Vīciepi-Nītaure (14,0-16,9km) seguma periodisko uzturēšanu, kurā uzvarēja SIA "8CBR" par līgumcenu 90 000 EUR.
2017. gada februārī tika izsludināti divi konkursi. Pirmais par posma Lobe-Skrīveri (61,3-71,3km) pārbūvi, ar paredzamo līgumcenu 7 451 308 EUR, un otrais par posma Madliena-Lobe (47,2-60,3km) pārbūvi, ar paredzamo līgumcenu 8 941 829 EUR.
Eholālija

Eholālija (grieķu: ἠχώ — ‘atbalss’ un λαλιά — ‘runa’) ir neapzināta, automātiska dzirdēto vārdu un frāžu atkārtošana bez to nozīmes saprašanas. Eholālija dažreiz piemīt maziem bērniem runas veidošanās agrīnajā posmā, maksimāli līdz trīs gadu vecumam. Vēlāk parasti norāda uz garīgiem traucējumiem un attīstības novirzēm (šizofrēnija, autisms, Tureta sindroms), kā arī smadzeņu bojājumiem (piemēram, pēc insulta).
Polisulfīdi

Polisulfīdi ir sēru saturoši savienojumi ar kopējo formulu Me₂Sₙ, kur Me — vienvērtīgs metāls vai amonija jons. Šo savienojumu molekulas satur sēra atomu ķēdes —S—S₍ₙ₎—S—. Ir pazīstami arī dažādi ūdeņraža polisulfīdi (polisulfāni) H₂Sₙ, kur n var būt no 2 (ūdeņraža persulfīds) līdz pat 23. Tie ir eļļaini dzelteni šķidrumi; sēra saturam kļūstot lielākam, savienojuma krāsa kļūst sarkanāka.

Izmantošana

Polisulfīdus lieto analītiskajā ķīmijā elementu atdalīšanai, kā arī dažu kaučuka veidu (tiokolu) ražošanai. Amonija polisulfīdus izmanto tērauda melnināšanai. Nātrija polisulfīdu maisījumu, tā saucamās "sēra aknas", kopš seniem laikiem lieto ādu ģērēšanai. Organisko polisulfīdu atvasinājumus lieto par cietajām raķešdegvielām. Kalcija un bārija polisulfīdus izmanto lauksaimniecībā cīņai ar kaitēkļiem.
Mormoņi

Raksturojums

Par mormoņiem arī tiek sauktas mazākas reliģiskas organizācijas, kas ir atšķēlušās no Pēdējo dienu svēto Jēzus Kristus baznīcas. Pasaulē ir pazīstamas vairāk nekā 20 aktīvas reliģiskas organzācijas, kuras atšķēlās no Pēdējo dienu Svētās Jēzus Kristus baznīcas pēc tās pirmā līdera Džozefa Smita nāves. Viena no mazākajām grupām, Fundamentālistu PDS baznīca, ir ironiski tā, kura saņem vislielāko publiskās intereses daļu (dēļ Conan Doyles populārā romāna, Sherlock Holmes) bet tomēr krietni atšķiras no pašas PDS baznīcas. Daudzi cilvēki maldās, domājot, ka visi mormoņi piekopj daudzsievību, bet patiesībā tā ir vienīgā grupa kas tā dara. Un viņiem ir tikai apm. 8.000 locekļu kuri dzīvo izolētā kopienā tuksnesī, salīdzinot ar PDS baznīcu, kam ir vairāk kā 15.000.000 locekļu visā pasaulē. Visi "mormoņu" misionāri, kuri staigā pa ielu Latvijā pieder pašai PDS baznīcai un, līdz ar to, nemaz nedarbojas ar daudzsievību.
Plašā vārda "mormoņi" lietošana sabiedrībā radījusi situāciju, ka paši baznīcas locekļi ir sākuši sevi identificēt kā mormoņus. Pēdējo dienu svēto Jēzus Kristus baznīcas līderi ir izskaidrojuši, ka šis nosaukums ir pieņemams baznīcas locekļiem bet, saskaņā ar Mormona Grāmatas mācīto (500.-501. lpp, 1. - 12. panti), pati baznīca nav kāda cilvēka, Mormona, baznīca, nedz arī cilvēku grupas, mormoņu, baznīca, bet ir paša Tā Kunga Jēzus Kristus Baznīca, un tāpēc tā ir jānosauc Jēzus Kristus vārdā. Tas ir tas iemesls, kāpēc šīs baznīcas locekļi vienmēr dos priekšroku īstajam, garākam nosaukumam: "Pēdējo Dienu Svēto Jēzus Kristus Baznīca." (sk. M. Russel Ballard, The Importance of a Name Vārda (Nosaukuma) nozīmīgums, General Conference, October 2011)