google/wiki40b huggingface dataset:
Jakovs Pliners

Izglītība un darba gaitas

J. Pliners 1965.—1970. gadā studēja Daugavpils Pedagoģiskajā institūtā. Pēc augstskolas beigām 1970. gadā viņš uzsāka darbu kā ķīmijas un bioloģijas skolotājs Talsu rajona Virbu pamatskolā, vēlāk kļuva par skolas direktora vietnieku un direktoru.
1975. gadā iecelts par Talsu rajona izpildkomitejas Izglītības nodaļas vadītāju. 1983. gadā sāka strādāt Izglītības ministrijā. Bijis Skolu valdes priekšsēdētāja vietnieks, Vidējās izglītības galvenās pārvaldes priekšsēdētāja vietnieks, Inspektoru galvenās pārvaldes priekšsēdētāja vietnieks, pēdējais amats — ministrijas nacionālo skolu pārvaldes vadītājs.
1993. gadā kļuva par privātskolas "Evrika" direktoru (šajā amatā darbojās līdz 1999. gadam) un atklātā sabiedriskā fonda "Vecāki — bērniem" prezidentu.
1997. gadā ieguva doktora grādu pedagoģijā Latvijas Universitātē.
Apbalvots ar Kembridžas starptautiskā biogrāfiskā centra sudraba medaļu (2000) un Valērijas Seiles balvu pedagoģijā (1997, 2001).
Brīvajā laikā nodarbojas ar sportu: 1997. gadā kļuvis par Latvijas čempionu svarcelšanā senioriem.

Politiskā darbība

Aktīvu politisko darbību J. Pliners uzsāka 1993. gadā, kad 5. Saeimas vēlēšanās kandidēja "Saskaņa Latvijai — atdzimšana tautsaimniecībai" sarakstā. 1995. gadā iestājas Tautas Saskaņas partijā (TSP) un kandidēja 6. Saeimas vēlēsanās tās sarakstā. 1997. gadā ievēlēts par Rīgas domes deputātu no TSP saraksta.
1998. gadā ievēlēts par 7. Saeimas deputātu no PCTVL saraksta. Vēlētāju uzticību guva arī 8. Saeimas vēlēšanās 2002. gadā un 9. Saeimas vēlēšanās 2006. gadā. 9. Saeimas vēlēšanās bija PCTVL līderis visos vēlēšanu apgabalos un Ministru prezidenta amata kandidāts.
2003. gadā J. Pliners izstājās no TSP, kad tā pameta apvienību PCTVL un uzņēmās jaundibināmās partijas "Brīva izvēle tautu Eiropā" valdes priekšsēdētāja amatu. J. Pliners kļuva par PCTVL līdzpriekšsēdētāju un Saeimas frakcijas vadītāju. Vēl pirms izstāšanās no TSP viņš kļuva arī par vienu no Krievu skolu aizstāvības štāba līderiem.
2010. gada 10. Saeimas vēlēšanas PCTVL bija ļoti neveiksmīgas, saraksts neguva vēlētāju atbalstu un J. Pliners zaudēja Saeimas deputāta mandātu. Tāpat netika ievēlēts ārkārtas 11. Saeimas vēlēšanās nākamajā gadā.
2014. gadā, PCTVL pārveidojot par Latvijas Krievu savienību, J. Pliners saglabāja līdzpriekšsēdētāja amatu. Tai pašā gadā nesekmīgi kandidēja 12. Saeimas vēlēšanās. 2018. gada rudenī kandidēja 13. Saeimas vēlēšanās, taču Latvijas Krievu savienība atkal netika ievēlēta Saeimā. J. Pliners kandidēja 2019. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās no LKS saraksta, taču netika ievēlēts.
25. marts

25. marts ir gada 84. diena pēc Gregora kalendāra (85. diena garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 281 dienas.
Simo Heihe

Jaunība un dalība Ziemas karā

Heihe piedzima Rautjervi pašvaldībā, kas mūsdienās ir uz Somijas un Krievija robežas un sāka savu karadienestu 1925. gadā. Pirms stāšanās karadienestā Heihe bija zemnieks un mednieks. Viņš tika iesaukts, sākoties Ziemas karam (no 1939. gada līdz 1940. gadam) starp Somiju un Padomju Savienību un Somijas bruņoto spēku rindās cīnījās pret sarkanarmiešiem. Iesaukts par "Balto nāvi" S.Heihe kļuva par rezultatīvāko snaiperi visu karu vēsturē, būdams pašaizsardzības vienības loceklis vēl miera laikā regulāri praktizējās šaušanā un sasniedza vērā ņemamus rezultātus — 152 metrus tālu novietotā mērķī minūtes laikā varēja trāpīt 16 reizes.
1939. gadā, sākoties Ziemas karam, Heihe devās uz fronti un piedalījās kaujā pie Kollā upes. Somu praktizētā partizānu kara taktika ar negaidītajiem uzbrukumiem bija ļoti piemērota Heihem — parasti viņš uzvilka baltu maskēšanās tērpu, paņēma līdzi pārtiku vairākām dienām un nozuda mežos, lai ik pa brīdim no turienes atklātu uguni uz padomju karavīriem. Heihe izmantoja šauteni bez optiskā tēmekļa. 100 dienu ilgās kaujas laikā viņš iznīcināja 505 krievu karavīrus, tātad vidēji piecus dienā. Droši vien upuru skaits būtu vēl lielāks, ja vien kādudien Heihem pretī negadītos padomju snaiperis, kura raidītā lode sadragāja viņam žokli un izsita no ierindas uz visiem laikiem. Heihe izdzīvoja, taču viņa seja bija neglābjami sakropļota.
Syzygium guehoi

Nosaukums

Līdzīgi citiem Maurīcijā sastopamajiem sūkļāboliem, vietējiem iedzīvotājiem suga pazīstama kā Bois de pomme ("ābeles koks").

Apraksts

Augstums līdz 15 m. Miza gaiši pelēka.
Ziedi nelieli, zvaniņveidīgi, spilgti sārti. Aug tieši no stumbra, to pārklājot no lejasdaļas līdz galotnei. Ziedus apputeksnē putni un kukaiņi.

Izplatība

Lokalizēto sugas pārstāvju kopskaits nepārsniedz 50 augus. Mazāk nekā 7 pieauguši un 7 jauni kociņi zināmi Magentas kalna nogāzēs salas rietumu daļā.
Lielāko apdraudējumu rada invazīvo augu konkurenti un ievestie zīdītāji kā pērtiķi un brieži, kas izēd augļus un nograuž atvasītes.
Kastrānes pagasts

Vēsture

Dibināts pēc muižu pagastu likvidēšanas sakarā ar 1866. gada pagastu pašvaldību likuma pieņemšanu. 1945. gada 19. decembrī pagastā izveidoja Kastrānes un Vatrānes ciema padomes. 1947. gada 16. oktobrī Kastrānes pagastu iekļāva jaunizveidotajā Ogres apriņķī. Pagastu likvidēja 1949. gada 31. decembrī, ciemus iekļaujot Ogres rajonā. Mūsdienās Kastrānes pagasta teritorija iekļauta Ogres novada Suntažu un Ķeipenes pagastos.
Ariane 5

Ariane 5 - Eiropas nesējraķešu Ariane grupa, kas paredzēta kravu nogādāšanai ģeostacionārajā pārejas orbītā (visbiežāk), kā arī zemākās orbītās.
Nesējraķeti izgatavo EADS SPACE Transportation Eiropas kosmiskās aģentūras pārraudzībā. Raķeti apkalpo un pārdod tās starta pakalpojumus kompānija Arianespace. Ariane 5 tiek palaistas no Gviānas kosmiskā centra Kurū, Franču Gviānā, no starta kompleksa ELA3.
Eiropas Kosmosa aģentūra

Latvijas dalība

Latvija izteica gatavību uzsākt sadarbību ar Eiropas Kosmosa aģentūru 2009. gadā. Ministru kabinets Latvijas sadarbību ar Eiropas Kosmosa aģentūru atbalstīja 2009. gada 5. maija sēdē, pilnvarojot izglītības un zinātnes ministri Tatjanu Koķi parakstīt Sadarbības līgumu. Pirmais posms — Sadarbības līgums (angļu: Cooperation Agreement) tika noslēgts 2009. gada 23. jūlijā. Dalība Eiropas Kosmosa aģentūras projektos paredz sadarbību materiālzinātnes, satelītbūves, elektronikas un citās inženierzinātņu jomās.
Otrais posms sākās 2013. gada 19. martā, kad Latvija parakstīja Eiropas Sadarbības valsts līgumu (European Cooperating State Agreement) un kļuva par vienu no EKA Sadarbības valstīm, tādējādi nodrošinot ciešāku iesaistīšanos EKA starptautiskajos projektos.
2015. gada 30. janvārī Latvija parakstīja EKA Eiropas Sadarbības valsts plāna hartu (ESVP harta, PECS Charter). Tā paredzēta piecu gadu periodam, pēc kura valsts vai nu kļūst par EKA dalībvalsti, vai asociatīvo valsti, vai noslēdz jaunu ESVP hartu.
Melnās zosis

Latvijā

Latvijā ir novērojamas 5 melno zosu sugas: Kanādas zoss (Branta canadensis), Bafina zoss (Branta hutchinsii), baltvaigu zoss (Branta leucopsis), melngalvas zoss (Branta bernicla) un sarkankakla zoss (Branta ruficollis). Latvijā ir konstatēts Kanādas zoss nesekmīgs ligzdošanas gadījums.

Izskats un īpašības

Lai arī lielākajai daļai sugu apspalvojums ir pelēks vai pelēkbrūns, visām melno zosu sugām apspalvojumā ir kāds melnu spalvu laukums, citām lielāks, citām mazāks. No pelēkajām zosīm tās atšķiras arī ar kāju krāsu. Tās ir melnas vai tumši pelēkas, arī šo zosu knābji ir melni. Līdzīgi kā lielākajai daļai zosu, to zemaste ir balta. Augumā melnās zosis ir nedaudz mazākas nekā pelēkās zosis, lai gan, piemēram, Kanādas zoss ir ļoti liela un sasniedz melnkakla gulbja augumu. Tās lielāko īpatņu ķermeņa garums ir 110 cm, bet svars 10,9 kg. Liela ir arī Bafina zoss (Branta hutchinsii), kuru var salīdzināt ar vienu no lielākajām pelēko zosu sugām - lielknābja zosi. Tās lielāko īpatņu ķermeņa garums ir 76 cm, svars 3 kg. Mazākā no zosīm ir sarkankakla zoss, kuras mazāko īpatņu ķermeņa garums ir 53 cm, svars 1 kg.
Saistība (šahs)

Saistība ir tālšāvēja figūras (dāmas, torņa vai laidņa) uzbrukums pretinieka figūrai (vai bandiniekam), aiz kuras uzbrūkošās figūras kustības virzienā atrodas cita pretinieka figūra parasti ar lielāku vērtību.

Saistības veidi

Figūru (vai bandinieku), kas aizsedz no uzbrukuma citu figūru (vai bandinieku), sauc par piesaistīto (piesieto) figūru, jo saistība parasti noved pie šīs figūras kustības ierobežojumiem. Atkarībā no kustības ierobežojuma apjoma izšķir pilno (absolūto) un nepilno (relatīvo).
Pie pilnās saistības piesaistītā figūra (vai bandinieks) no uzbrukuma aizsargā karali un nevar izdarīt nevienu gājienu. Pie nepilnās saistības piesaistītā figūra aizsargā karali vai citu figūru, bet kustība tai ierobežota daļēji, jo tā var pārvietoties pa uzbrukuma trajektoriju. Visi citi saistības veidi dažās situācijās var izrādīties šķietami.

1. piemērs

Melnie izmantoja balto laidņa saistību 3. horizontālē,
partijā sekoja 1. ... Lg5 2. Te2 e4+ 3. Kd2 Txe3!!. Ar kvalitātes upuri melnie atjauno saistību, jo pēc atbildes gājiena saistībā nonāk balto tornis. Pēc 4. Txe3  Kd4 torņa zaudējums kļuva nenovēršams un baltie padevās.

2. piemērs

Baltie ar gājienu 1. Tb3! izmanto bandinieka c4 saistību pa horizontāli, jo pēc 1. ... cxb3, seko 2. Dxb4 un nav iespējams 2. ... cxb4 bandinieka c5 saistības dēļ pa vertikāli. Neglābj dāmas atkāpšanas (pēc 1. Tb3), jo baltie iegūst izšķirošu uzbrukumu, izmantojot lauciņa b8 vājumu.

3. piemērs

Saistība var būt šķietama. Partijā sekoja: 1. Zxe5! Lxd1? 2. Lxf7+ Ke7 3. Zd5#. Šo mata stāvokli šaha literatūra sauc pirmautora vārdā par Legala matu.
Sofija Matsone

Biogrāfija

Sofija Matsone ir dzimusi 1989. gadā Jellivārē. 2007. gadā viņa izcīnīja Eiropas čempionāta bronzas medaļu. 2008. gadā viņa kļuva par Eiropas čempionāta sudraba medaļas ieguvēju, bet Pekinas olimpiskajās spēlēs viņa bija tikai 12. vietā. 2009. gadā viņa kļuva par pasaules čempioni. 2010. gadā viņa uzvarēja Eiropas čempionātā un ieguva bronzas medaļu Pasaules čempionātā. 2011. gadā viņa ieguva Pasaules čempionāta sudraba medaļu. 2012. gadā viņa bija otrā Eiropas čempionātā, bet tikai septītā Olimpiskajās spēlēs Londonā. 2013. gadā jau otro reizi viņa kļuva par Eiropas čempioni un pasaules čempionāta ieguva sudraba medaļu. 2014. gadā jau trešo reizi viņa kļuva par Eiropas čempioni un bija otrā vietā pasaules čempionātā. 2015. gadā viņa uzvarēja par 1. Eiropas spēlēs Baku un Pasaules čempionāta ieguva sudraba medaļu. 2016. gadā viņa kļuva par Eiropas čempioni jau ceturto reizi.
Kopš 2000. gada Sofija Matsone ir ieguvusi 11 zelta medaļas Zviedrijas čempionātos (6 kadetu čempionāti, 2 junioru čempionāti un 3 pieaugušo čempionāti).
Katari

Katari ir viduslaiku Eiropā maniheisma ietekmē radusies reliģiska grupa, ko parasti pieskaita pie kristīgajiem ķeceriem. Kataru kustība aizsākās ap 10. gs. Balkānos, kur viņus dēvēja par bogomiliem, un tālāk izplatījās uz Eiropas dienvidrietumiem, kur viņus sauca arī par albiģiešiem. Ap 14. gs. Krusta karš un inkvizīcija katarus bija vai nu iznīcinājusi, vai arī piespiedusi darboties slepeni.

Organizācija

Katari bija izveidojuši savas baznīcas organizācijas, kuru priekšgalā bija bīskapi. Katoļu baznīcu viņi uzskatīja par sātana radītu.

Vēsture

11. gadsimtā katarisms sāka izplatīties Vācijā, Itālijā un Francijā. Īpašu ietekmi tas sasniedza Langdokā. 1147. gadā pāvests Eugenijs III sūtīja pie katariem Alberiku no Ostijas un Bernardu no Klervo, taču viņu misijas nebija veiksmīgas. 1209. gadā tika uzsākts krusta karš pret katariem. Lai gan kataru pusē nostājās Tulūzas grāfs Raimunds, viņu pilsētas viena pēc otras kapitulēja pārspēka priekšā. Liels skaits kataru tika fiziski iznīcināti. Par Krusta karu kulmināciju uzskatāma Montsegira kalna ieņemšana 1244. gadā. Baznīca piedāvāja sagūstītajiem montsegiriešiem dzīvību apmaiņā pret attiekšanos no savas ticības, taču visi 220 izvēlējās nāvi ugunī. Lai gan tagadējais nocietinājums Montsegira kalnā nav kataru celts, kalna galā redzami senā nocietinājuma pamati. Pēc Montsegira sagrāves kataru reliģijas liktenis bija izlemts. Pārspēka priekšā krita atlikušās pilsētas. Pēdējo atlikušo "oficiālo" kataru Galheimu Galibasti sadedzināja 1321. gadā.
Misters Neviens

Sižets

Filmā tiek parādīts Nemo Noubodija dzīvesstāsts. Nemo ir 118 gadus vecs vīrietis, kurš ir palicis kā pēdējais mirstīgais uz Zemes pēc tam, kad pārējā cilvēce ir sasniegusi kaut ko tuvu nemirstībai. Nemo, kuram pamazām zūd atmiņa, atceras trīs kritiskus punktus savā dzīvē: deviņu gadu vecumā, 15 gadu vecumā un 34 gadu vecumā. Filmā tiek parādīti alternatīvi dzīves ceļi, kas bija iespējami šajos kritiskajos punktos.
Jefreitors

Jefreitors (no vācu: Gefreiter — "atbrīvotais") ir kareivju dienesta pakāpe (citās valstīs arī apakšvirsnieka pakāpe) daudzu valstu bruņotajos spēkos, kuru piešķīra ilgāk dienējušajiem un labākajiem karavīriem. Jefreitora pakāpe parasti atrodas starp kareivja un seržanta dienesta pakāpēm.
Latvijas Nacionālajos bruņotajos spēkos nav jefreitora dienesta pakāpes. Par analogu šai pakāpei var uzskatīt dižkareivja dienesta pakāpi.
JPEG

Attēlu failu kompresija JPEG standartā

Attēla faila kompresija ir ciparattēla faila lieluma samazināšana. JPEG standarts ir visbiežāk lietotā zudumradošā saspiešanas metode reālistisku, „fotogrāfisku” attēlu (attēli ar niansētām, pakāpeniskām krāsu un tumši-gaišo toņu pārejām) failu samazināšanai. JPEG standarts ir kods (saspiešanas algoritms), kas nosaka, kā attēls tiek saspiests datu plūsmā (kompresēts) un pēc tam atjaunots (dekompresēts) atpakaļ attēlā, bet tas pats par sevi nav faila formāts datu saglabāšanai.
JPEG kompresijas samērs (ratio) ietekmē attēlu — mazinās kontrastainība un skaidrība, bet krāsu informācijas un precizitātes zudumi vizuāli liekas mazāki. Kompresijas metode izmanto šo cilvēka redzes īpatnību — cilvēka acs precīzāk uztver tumši-gaišās nianses, nekā krāsas un nokrāsas nianses. Tas nozīmē, ka vispirms nošķir attēla krāsu (chromatic) informāciju no attēla tumši gaišā piesātinājuma (luminance) informācijas, tumši gaišās informācijas slānim „atlasot” vairāk informācijas, bet attēla krāsu informāciju saglabājot ar lielākiem informācijas zudumiem. Piemērs: nesaspiestam bitmapētam pilnas kvalitātes attēlam (RGB, krāsas dziļums 24-biti, 73,242 pikseļi) faila lielums būs apmēram 220 baitu. Pilnas kvalitātes attēlam vajag apmēram 8.25 informācijas bitus uz pikseli. Attēla tumši gaišajai versijai pietiek ar 6.5 bitiem uz pikseli, bet krāsu „pierakstam” vajag par 25% vairāk. Ja augstas (Q=100) kvalitātes attēlam vajag 9 bitus uz krāsas pikseli, tad vidējas (Q=25) kvalitātes attēlam pietiek ar 1 bitu uz krāsas pikseli; faila saspiešana tiek veikta uz krāsu informācijas zuduma rēķina.

JPEG attēlu izmantošana

JPEG kompresiju lieto daudzos failu formātos, bet visvairāk — ciparkameru attēliem un tīmekļa attēliem. Lielākā daļa ciparattēlu radīšanas iekārtu (piemēram, ciparkameras) un attēlu rediģēšanas programmatūras, kas rada „JPEG attēlus”, faktiski rada failu JFIF and/or Exif formātā. Attēlu formāts, kas izmanto JPEG kompresiju, parasti vienkāršoti tiek saukts „JPEG fails”. Datorgrafikā, kas paredzēta drukai, lieto ciparattēlus, kuru failu izmērs ir no desmitiem līdz simtiem un vairāk megabaitu. Šādu attēlu lejupielādēšana tīmekļa vietnēs var prasīt daudzas stundas. JPEG ļauj būtiski samazināt faila izmēru samērojot to ar kvalitātes zudumiem, jo JPEG standartā saspiešana var tikt regulēta nosakot attiecību starp saglabājamā faila izmēru un vēlamo attēla kvalitāti un, attēlus saspiežot pat attiecībā 10:1, tie datora ekrānā vizuāli kvalitāti nezaudē. Atbilstoši pielietojumam attēliem iespējams izvēlēties saspiešanas attiecību līdz pat 100:1.
JPEG nav īpaši piemērots vektorgrafiku saspiešanai, kā arī, ņemot vērā, ka JPEG ir zudumradoša saspiešanas metode, kas fakstiski „izņem” informāciju no attēla, tā nav piemērota attēliem, kam ir augstas precizitātes prasības.
No Line on the Horizon

U2 360° Tūre

Atbalstot jauno albumu, 2009. gada 30. jūnijā Barselonā, Spānijā grupa sāka U2 360° tūri. 2009. gadā turēs ietvaros U2 uzstājās Eiropā un Ziemeļamerikā, kopā nospēlējot 44 koncertus. Tūre turpināsies arī 2010. gadā, vēlreiz apmeklējot Eiropu un, paredzams, arī Ziemeļameriku un Klusā okeāna reģionu. Atšķirībā no iepriekšējām divām tūrēm, šoreiz U2 uzstājas tikai stadionos. 
Atšķirībā no citu mākslinieku stadionu koncertiem, U2 skatuve ir veidota tā, lai koncertus būtu iespējams skatīties no visām stadiona sēdvietām 360 grādos ar grupu vidū, tādējādi radot intīmāku atmosfēru un nodrošinot par 15-20%  lielāku pārdodamo biļešu skaitu.
Latvijas hokeja izlase 2011. gada Pasaules čempionātā

Latvijas hokeja izlasei 2011. gada Pasaules čempionātā bija 15. Pasaules čempionāts augstākajā divīzijā pēc kārtas. Turnīru Latvijas izlase uzsāka ar trim spēlēm grupu turnīrā, pēc kā sekoja trīs spēles grupā par palikšanu Elites divīzijā.
Latvijas izlases rezultatīvākais spēlētājs bija Miķelis Rēdlihs ar septiņiem rezultativitātes punktiem (1 vārti un 6 rezultatīvas piespēles), visvairāk vārtus izlases labā guva Mārtiņš Cipulis (6 vārti).

Turnīrs

Turnīru Latvijas izlase uzsāka 30. aprīlī ar spēli pret Čehijas izlasi. Iepriekšējās tikšanās reizēs pret Čehijas valstsvienību Pasaules čempionātos Latvijas izlasei nebija veiksmīgas, jo piecās iepriekšējās savstarpējās spēlēs tika izcīnīts tikai viens punkts (2006. gada Pasaules čempionātā Rīgā 1—1). Kā arī Latvijas izlase iepriekšējos 15 Pasaules čempionātus bija sākusi ar zaudējumu.
Latvijas izlase spēlē guva divus vārtus, taču piedzīvoja zaudējumu pret iepriekšējā čempionāta uzvarētājiem ar 2—4. Pirmos vārtus čempionātā Latvijas izlases labā guva Rīgas "Dinamo" uzbrucējs Lauris Dārziņš. Spēles pirmajā trešdaļā Artūrs Kulda pielietoja spēka paņēmienu pret Radeku Martīneku, kurš laukumu atstāja uz nestuvēm. Šis incidents tika izskatīts IIHF Disciplinārajā komisijā, kurā nolēma par A. Kuldas diskvalificēšanu uz trijām spēlēm. Par labāko Latvijas izlases spēlētāju tika atzīts pirmo vārtu autors Lauris Dārziņš.
Otro spēli Latvijas izlase aizvadīja 2. maijā pret Somijas izlasi. Vienīgo punktu Pasaules čempionātos pret Somiju Latvijas izlase pirms 2011. gada Pasaules čempionāta bija izcīnījusi par neizšķirtu 0—0 2008. gada Pasaules čempionātā Austrijā.
Spēles pamatlaikā visi vārti tika gūti vairākumā. Pamatlaiks noslēdzās ar neizšķirtu rezultātu (2—2), kas nozīmēja, ka abas komandas ir izcīnījušas vismaz vienu punktu. Spēles papildlaikā vārti netika gūti un spēle tika turpināta ar pēcspēles soda metienu sēriju. Latvijas hokejisti abus pirmos metienus nerealizēja, taču somu hokejisti abas reizes bija precīzi. Tādējādi spēle noslēdzās ar rezultātu 2—3. Par labāko Latvijas izlases spēlētāju tika atzīts Georgijs Pujacs.
Trešo grupu turnīra spēli Latvijas izlase aizvadīja 4. maijā pret Dānijas izlasi. Tajā tika zaudēts ar 2—3 pēcspēles soda metienos.
Latvija pēc grupu turnīra turpināja spēlēt Pasaules čempionāta G grupā (turnīrā par palikšanu Elites divīzijā). Turnīra formāts bija tāds pats kā priekšsacīkšu grupu turnīrā. Pirmo spēli Latvijas izlase aizvadīja 5. maijā pret Slovēnijas izlasi. Šajā spēlē tika piedzīvots zaudējums ar 2—5. Tas bija pirmais Latvijas izlases zaudējums Slovēnijas izlasei Pasaules čempionātos.
Lai saglabātu vietu Pasaules čempionātu augstākajā divīzijā, Latvijas izlasei atlikušajās divās spēlēs vajadzēja gūt uzvaras. Otrā spēle tika aizvadīta pret Baltkrievijas izlasi. Spēlē tika uzvarēts ar 6—3. Uzvara tika gūta arī pēdējā G grupas spēlē pret Austrijas izlasi (4—1).
Meža pīles

Meža pīles Latvijā

Latvijā ir sastopamas 8 meža pīļu ģints sugas: baltvaigu garkaklis (Anas bahamensis), baltvēderis (Anas penelope), pelēkā pīle (Anas strepera), krīklis (Anas crecca), meža pīle (Anas platyrhynchos), garkaklis (Anas acuta), prīkšķe (Anas querquedula) un platknābis (Anas clypeata).

Evolūcija

Ģenētiskie pētījumi liecina, ka pīļu ģints divas lielākās grupas - meža pīles un krīkļi ir nodalījušies viens no otra vēsturiski ļoti nesen (pleistocēnā) un atšķirības, kas radās, veidojās īsā laika posmā. Vēlākajā laikā liela loma pīļu ģints (Anas) attīstībā bija abu grupu savstarpējai hibridizācijai. Vienīgais veids, kā zinātniski pareizi sakārtot pīļu sistemātiku, ir DNS pētījumi, kas diemžēl notiek lēni un paiet ilgs laiks līdz rezultāti tiek apkopoti. Iespējams, ka dažas grupas ir jāizdala jaunās ģintīs, kā, piemēram, baltvēderi, platknābji, prīkšķes un citi.
Kādreiz pīļu ģintī tika sistematizēta arī bronzspārnu pīle (Speculanas specularis) un Dienvidamerikas cekulpīle (Lophonetta specularioides), kas mūsdienās ir izdalītas atbilstoši bronzspārnu pīļu ģintī (Speculanas) un Dienvidamerikas cekulpīļu ģintī (Lophonetta), kā arī Salvadora pīle (Salvadorina waigiuensis), kas šobrīd tiek sistematizēta dižpīļu apakšdzimtā (Tadorninae).
Luijs Šmits

Biogrāfija

Luijs Šmits piedzima 1907. gadā Rīgā vagonrūpnīcas strādnieka Jāņa Šmita un veļas mazgātājas Adelīnas Elizabetes (dzimušas Hansenas) ģimenē kā Teodors Reinholds Šmits. 1920. gadu beigās Šmits pievērsās teātra mākslai. Kļūstot par aktieri, viņš pieņēma vārdu Luijs.
Aktiera gaitas Šmits uzsāka Rīgas Strādnieku teātrī. Pēc tam apmēram 25 gadus viņš bija J.Raiņa Latvijas PSR Valsts Akadēmiskā Dailes teātra aktieris. Tas bija laiks, kad teātra vadošais režisors bija Eduards Smiļģis, kura iestudējumos Šmits attēloja savas nozīmīgākās teātra lomas, gūstot ievērību ar spilgtām raksturlomām.
Šmits tēlojis lomas arī kinofilmās. Pazīstamākās no tām ir lomas Leonīda Leimaņa filmās "Nauris" (1957), "Šķēps un roze" (1959), "Purva bridējs" (1966), "Pie bagātās kundzes" (1969).
Luijs Šmits apbalvots ar goda nosaukumiem Latvijas PSR Nopelniem bagātais skatuves mākslinieks (1948) un Latvijas PSR Tautas skatuves mākslinieks (1955).
Miris 1985. gada 4. februārī Rīgā, apbedīts Rīgas Meža kapos.
2007. gadā par godu Luija Šmita 100. dzimšanas dienai izdota viņa atmiņu grāmata "Un notika tas tā", ko sagatavojusi teātra zinātniece Līvija Akuratere, izveidojot no aktiera dzīves laikā pierakstītajiem stāstiem.

Ģimene

Luija Šmita pirmā sieva bija aktrise Lūcija Baumane (1905—1988), meita mākslas zinātniece Edvarda Šmite, dēls kokapstrādes inženieris Jānis Šmits (1939—2009). 1940. gadu sākumā Šmits un Baumane izšķirās, bērni palika dzīvot pie mātes. Šmits apprecējās otrreiz, viņa otrā sieva bija aktrise Eiženija Kaldovska (1916—1970), dēls Indriķis Šmits (1940—1979).
Slidošanas paviljons

Slidošanas paviljons jeb Karaliskā slidošanas kluba paviljons ir celtne, kas atrodas Stokholmas pilsētas daļā Šepsholmenā uz Kastelholmenas salas. 
Ēku sāka būvēt 1882. gadā pēc arhitekta Ādolfa Emīla Melandera projekta, ko bija pasūtījis Karaliskais slidošanas klubs un Karaliskais Zviedrijas jahtklubs. Paviljons ir romantiska sarkanu ķieģeļu celtne ar šīfera jumtu, uz kura atrodas kores tornis, stūra tornis un bruņu tornis. Ēkas fasādē ir redzami iestrādāti medaljoni, kuros atrodas divi ģerboņi — karaļa Oskara II ģerbonis ar Karaliskā Zviedrijas jahtkluba simbolu elementiem un karalienes Sofijas monogramma, zem kuras ir atainotas karājošas slidas. 2009. gadā noritēja paviljona atjaunošanas darbi. 
Paviljons kalpoja kā pulcēšanās vieta kluba biedriem, kuri slidoja tolaik populārajā vietā uz aizsalušajiem ūdeņiem starp Kastelholmenas un Šepsholmenas salām. 1800. gadu beigās šis paviljons bija arī jauniešu populāra satikšanās vieta. Paviljons no 1933. gada ir iekļauts valsts kultūras pieminekļu sarakstā.
Seksuāli transmisīvā slimība

Seksuāli transmisīvā slimība (STS), zināma arī kā seksuāli transmisīvā infekcija un veneriskā slimība, ir jebkura slimība, kura tiek pārnesta no cilvēka uz cilvēku tieša seksuāla kontakta ceļā. STS var tikt pārnesta arī no mātes uz bērnu vēl pirms dzimšanas vai pat dzemdību laikā. Ļoti retos gadījumos seksuāli transmisīvā slimība var tikt pārnesta neseksuālu kontaktu veidā, piemēram, skūpstīšanās laikā, asins pārliešanas ceļā, izmantojot antisanitāras šļirces zemādas injekciju veikšanā un tā tālāk. Seksuāli transmisīvās slimības ir sifiliss, gonoreja, AIDS, herpes un citas. Seksuāli transmisīvās slimības parasti skar dzimumorgānus, reproduktīvo sistēmu, urīnceļus, anālo atveri, mutes dobumu un taisno zarnu, bet ilgstošā laika posmā šīs slimības var skart arī citus orgānus un orgānu sistēmas.
Litomišla

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 981. gadā. Ilgu laiku atradās Habsburgu impērijas sastāvā. No 1918. gada - Čehoslovākijas sastāvā. Kopš 1993. gada - Čehijā.

Cilvēki

Litomišla ir komponista Bedržiha Smetanas (Bedřich Smetana, 1824-1884) dzimtā pilsēta.