google/wiki40b huggingface dataset:
Dima Bilans

Biogrāfija

Kad Dimam bija viens gads, viņa ģimene pārvācās uz Tatarstānu. Kad viņam bija seši gadi, viņi pārvācās uz Kabardu un Balkāriju, kur viņš gāja skolā. Dima karjeru uzsāka iegūstot ceturto vietu starptautiskajā mūzikas festivālā "Jaunais vilnis" 2002. gadā. 2003. gadā tika izdots pirmais albums ar nosaukumu "Я ночной хулиган" (Es esmu nakts huligāns), kurā bija iekļautas vairāku dziesmu kaverversijas. 2004. gadā viņš realizēja veiksmīgu singlu "На берегу неба" (Debesu krastā), kas bija galvenais hits viņa jaunajā albumā.
2005. gada 21. septembrī, Dima Bilans saņema divas MTV Russian Music Awards balvas, bet 2007. gada novembra sākumā Dima Bilans Minhenē saņēma savu trešo MTV balvu.

Eirovīzija

2006. gada marta vidū Dima Bilans tika izvēlēts par Krievijas pārstāvi Eirovīzijā. No 37 dziemām Never Let You Go ieguva 2. vietu, kas tolaik bija labākais Krievijas sasniegums. 2000. gadā tāds pats rezultāts bija Alsu dziesmai "Solo". Kopā dziedātājs ieguva 248 punktus — par 44 mazāk nekā uzvarētājiem Lordi.
2008. gada 25. maijā Bilans uzvarēja Eirovīzijas dziesmu konkursā ar dziesmu "Believe". Tā ieguva 272 punktus, par 42 vairāk nekā tuvākajiem sekotājiem ukraiņiem. Tā bija Krievijas pirmā uzvara Eirovīzijā.
2008. gada jūnijā izdod albumu krievu valodā.
2009. gada maijā izdot albumu angļu valodā. Dziesmas producējis ir Jim Beanz (Timbaland Production).
Peru administratīvais iedalījums

Peru administratīvo iedalījumu veido 25 departamenti (departamento) un 1 province, kurai ir līdzīgas tiesības kā pārējiem departamentiem. Visi reģioni sīkāk iedalās 195 provincēs un 1838 distriktos. Pēc platības lielākais departaments ir Loreto departaments (368 851,95 km²), bet mazākais — Kaljao departaments (146,98 km²). Pēc iedzīvotāju skaita vislielākais departaments ir Limas departaments (9 540 996 iedzīvotāji), bet vismazākais — Madre de Djosas departaments (109 555 iedzīvotāji).
Džeimss Leonards

Biogrāfija

Piedzimis Īrijā, taču drīz pēc dzimšanas viņa ģimene pārcēlusies uz ASV, kur apmetusies Ņujorkā. Šahu iemācījies spēlēt sešpadsmit gadu vecumā, taču drīz vien sasniedzis labus rezultātus. Bijis pazīstams kā uzbrūkoša tipa spēlētājs. Bijis arī labs spēlētājs, neskatoties uz galdiņa. 1861. gada 16. novembrī Ņujorkā sniedzis simultānspēles seansu, neskatoties uz galdiņu, pret desmit šahistiem, kuru noslēdzis neizšķirti. Tajā laikā šis rezultāts bijis tuvu Lūisa Paulsena pasaules rekords, kuru viņš sasniedzis 1859. gadā, spēlējot "aklo" šahu vienlaicīgi ar piecpadsmit pretiniekiem. 1861. gadā uzvarējis mačā Džeimsu Tompsonu. Pēc savām šaha dotībām būtu varējis atkārtot Pola Morfija slavas gājienu, taču Amerikas pilsoņu kara laikā iestājies 88. Ņujorkas brīvprātīgo pulkā, nokļuvis Dienvidu armijas gūstā un karagūstekņu nometnē miris no dizentērijas.
Kārlis Muižnieks

Spēlētāja karjera

Kārlis Muižnieks spēlētāja karjeru uzsāka 1980. gadu sākumā, kad spēlēja Rīgas VEF sastāvā. Dekādes beigās spēlējis arī Maskavas CSKA. 1990. gados K. Muižnieks aizvadīja vairākas sezonas Latvijas Basketbola līgā. Šajā laikā viņš spēlēja VEF, "Brocēnos", Liepājas "Baltikā".
1990. gados Muižnieks bija viens no Latvijas basketbola izlases līderiem. Izlases sastāvā viņš ir piedalījies divos Eiropas čempionāta finālturnīros — Eurobasket 1993 un Eurobasket 1997. Par pēdējo Kārļa Muižnieka komandu basketbolista karjeras laikā kļuva BK "Ventspils", kurā viņš spēlēja no 1997. līdz 1999. gadam.

Trenera karjera

Pēc divām aizvadītām sezonām BK "Ventspils" sastāvā kā spēlētājam, 1999. gadā Kārlis Muižnieks kļuva par "Ventspils" galvenā trenera Armanda Krauliņa palīgu. Laika posmā no 2001. līdz 2007. gadam K. Muižnieks strādāja par BK "Ventspils" galveno treneri, šajā laikā piecas reizes kļūstot par Latvijas čempionu. Kārlis Muižnieks ir bijis Latvijas vīriešu izlases galvenais treneris divos Eiropas čempionāta finālturnīros (2005. un 2007. gadā), abas reizes izlase neizkļuva no savas apakšgrupas. 2007.—2008. gada sezonā K. Muižnieks bija Rīgas "Barons/LMT" galvenais treneris. Jau pirmajā sezonā "Barona" galvenā trenera amatā viņš aizveda komandu līdz Eirokausa un Latvijas čempionu tituliem. 2008.—2009. gada sezonas vidū K. Muižniekam palūdza aiziet no komandas.
No 2009. līdz 2012. gadam bija Polijas kluba Sopotas "Trefl" galvenais treneris, 2011.—2012. gada sezonā tika izcīnītas sudraba medaļas nacionālajā čempionātā. No 2012. gada līdz 2013. gadam bija Ukrainas kluba Krivojrogas "Kryvbas Basket" galvenais treneris, bet 2013. gada vasarā sāka darbu par spēcīgāka Ukrainas kluba Južnijas "Himik" galveno treneri.
Pēc darba Ukrainā divas sezonas strādāja BK "Ventspils", bet tad pārtrauca trenera darbu. 2019. gadā K. Muižnieks atgriezās Ukrainas līgā, vadot Prometey Kamianske komandu.

Privātā dzīve

Precējies, ir dēls un meita.
Malāvijas administratīvais iedalījums

Malāvijas administratīvo iedalījumu veido 3 reģioni, kuri sīkāk iedalās 28 distriktos.
Delīrijs

Delīrijs (no latīņu: delirium — 'neprāts, murgi') ir uzbudinājuma stāvoklis, kam raksturīga apziņas aptumšošanās, izziņas un uztveres spēju zudums, nedabiska uzvedība, ko bieži pavada murgi un halucinācijas.
Delīrijs kā neiropsihisks sindroms ir iekļauts Starptautiskajā slimību klasifikatorā (ICD). Delīriju pēta medicīnas nozare — psihiatrija.
HK Rīga

Vēsture

Pirmās MHL sezonas izskaņā (2010. gada martā) tika rīkots MHL līgas kvalifikācijas turnīrs, lai pārbaudītu iespējamo līgas jaunpienācēju līmeni un pārliecinātos, ka tas krasi neatšķiras no līgā jau spēlējošajām komandām. Potenciālo kandidātu vidū bija arī Rīgas "Dinamo" jauniešu komanda, kura šajā turnīrā startēja kā SK "Rīga". SK "Rīga" sastāvs tika bāzēts uz SK "Rīga/Profs 18" komandas sastāva (tā brīža Latvijas U18 izlases bāzes komanda), kuram pievienojās vairāki jaunie, tā brīža Rīgas "Dinamo" fārmkluba ("Dinamo/Juniors") spēlētāji, kā arī Kristers Gudļevskis no "Ozolnieki/Juniors" komandas. Kā komandas galvenais treneris tika norīkots Leonīds Tambijevs, kurš uz to brīdi bija SK "Rīga/Profs 18" galvenais treneris, viņa palīgi bija Aigars Cipruss un Andrejs Banada.
Pierādot uz citu klubu fona, ka SK "Rīga" komanda var konkurēt ar pārējiem kā vienlīdzīgs, tika apstiprināta jaunas Latvijas hokeja komandas izveidošana pēc "Dinamo/Juniors" un SK "Rīga/Profs 18" tekošās (2009./2010. gada) sezonas beigām. Sakarā ar MHL līgas spēlētāju vecuma ierobežojumu (ne vecāki par 21 gadu), jaunais klubs tika veidots uz SK "Rīga/Profs 18" komandas bāzes, jo šajā komandā tika koncentrēti Latvijas U18 izlases spēlētāji, kā arī tika saglabāti šā kluba abi tā brīža treneri - Leonīds Tambijevs (galvenais treneris) un Andrejs Banada. Komandas kandidātu sarakstam attiecīgi pievienojās "Dinamo/Juniors" atbilstošā vecuma spēlētāji un citi uz to brīdi pieejamie kandidāti, kā arī treneru kolektīvam pievienojās Aigars Cipruss no "Dinamo/Juniors" (pildija komandas menedžera pienākumus), savukārt "Dinamo/Juniors" tā brīža treneris Juris Opuļskis tika iecelts par jaunā kluba menedžeri.
Beidzis pastāvēt Rīgas "Dinamo" fārmklubs "Dinamo/Juniors", HK "Rīga" tika dibināts kā Rīgas "Dinamo" jauniešu fārmklubs, bet sadarbību, ar fārmklubam līdzīgām saistībām, noslēdza ar FHK "Liepājas Metalurgs".
HK "Rīga" savu dalību MHL līgā uzsāka ar 2010/2011. gada sezonu, pirmo oficiālo spēli tajā aizvadot 05.09.2010, savās mājās (Arēnā Rīga) uzvarot "SKA 1946" (Sanktpēterburga) ar rezultātu 4:2, kas, protams, bija arī pirmā kluba uzvara līgā. Pirmos vārtus, jaunās komandas vēsturē, līgā guva Raimonds Vilkoits, spēles pirmajā periodā (tīrais spēles laiks 13:39), asistējot Jurim Upītim. Pirmie vārti tika ielaisti tās pašas spēles otrajā periodā (tīrais spēles laiks 28:05), kurus guva Alberts Konozovs, asistējot Nikitam Točickijam. HK "Rīga" vārtus tobrīd sargāja Kristers Gudļevskis.
Savukārt pirmo zaudējumu MHL līgā HK "Rīga" piedzīvoja 14.09.2010, spēlējot pret "Loko" (Jaroslavļa) pirmajā izbraukuma spēlē ar rezultātu 1:3.
Pirmā "sausā" uzvara (kad netika zaudēti vārti pretinieku komandai) tika aizvadīa 10.09.2010, spēlējot mājās (Arēnā Rīga) pret "Serebryanye Lvy" (Sanktpēterburga) un uzvarot to ar rezultātu 4:0, vārtus HK "Rīga" sargāja Kristers Gudļevskis. Bet pirmais "sausais" zaudējums (kad netika gūti vārti HK "Rīga" izpildījumā) piedzīvots 10.10.2010, spēlējot mājās (Arēnā Rīga) pret JHK "Himik" (Voskresenska) un zaudējot ar rezultātu 0:1, vārtus HK "Rīga" sargāja Kristers Gudļevskis.
Jāzepa Mediņa Rīgas 1. mūzikas skolas zēnu koris

Jāzepa Mediņa Rīgas 1. mūzikas skolas zēnu koris jeb JMMS zēnu koris ir Jāzepa Mediņa Rīgas 1. mūzikas skolas zēnu koris. 
Kora popularitāti pasaules mērogā nostiprinājuši panākumi starptautiskos koru konkursos, festivālos un koncertturnejās visā pasaulē. Gada laikā koris sniedz ap 40 koncertu un regulāri piedalās labdarības pasākumos Rīgā un citās Latvijas pilsētās.
Zēnu koris dibināts 1981. gadā kā "Jāzepa Mediņa mūzikas skolas zēnu koris", pārdēvēts 2009. gadā, kad Jāzepa Mediņa mūzikas skola apvienojās ar Rīgas 1. mūzikas skolu.
Kopš 1987. gada kori vada Romāns Vanags — kora nodaļas vadītājs un skolotājs, kā arī Latviešu Vispārējo Dziesmu svētku virsdiriģents. Viņa vadībā koris kļuva par vienu no vadošajiem zēnu koriem Baltijas valstīs.
Plašajā un daudzveidīgajā kora repertuārā iekļauti skaņdarbi no renesanses līdz romantismam, 20. gadsimta mūzika, kā arī latviešu tautasdziesmu apdares un oriģinālskaņdarbi. Zēnu koris piedalījies daudzos ierakstos gan televīzijā, gan radio - tajā skaitā vairākos kopdarbos ar pazīstamiem Latvijas mūziķiem. Daži no jaunākajiem albumiem ir "Pērļu zvejnieks" un "Frankenšteins".
Koris sadarbojas ar Latvijas Nacionālo simfonisko orķestri un citiem profesionālajiem mūziķu kolektīviem. Ir izpildīti tādi skaņdarbi kā K. Penderecka "Credo", B.Britena "Kara rekviems", A. Honegera "Ziemassvētku kantāte", G. Mālera 8. simfonija , I. Stravinska "Psalmu simfonija", J. Haidna "7 Kristus vārdi", J. S. Baha "Mateja pasija" un M. Lauridsena Lux Aeterna.
2003. gada UCI šosejas riteņbraukšanas Pasaules kauss

2003. gada UCI šosejas riteņbraukšanas Pasaules kauss bija piecpadsmitā UCI Pasaules kausa sezona.
Darrva

Vēsture

2013. gada 26. decembrī izdevniecība P3lican Partisans izdeva grupas debijas mazalbumu „Saule neuzausīs”, kura atvēršanas koncerts notika 17. janvārī Rīgas klubā „Melnā Piektdiena”. 2013. gada 19. oktobrī Darrva izdeva videoklipu dziesmai „Sulu laiks”, bet 2015. gada 13. janvārī videoklipu dziesmai „Salna”.
2017. gada 9. maijā Darrva izdeva grupas otro studijas albumu un pirmo pilna garuma albumu „Laika rats”. Albumā iekļauti 13 skaņdarbi, no kuriem pa trim veltīti katram no četriem gadalaikiem, bet 13. skaņdarbs ir grupas Huskvarn dziesmas „Pavēle pazemot” kaverversija. Albumā kā viesmūziķi piedalījās Latvīte Cirse, Normunds Štefenhāgens (Urbix) un Jēkabs Vilkārsis.
Viļņas apgabals

Viļņas apgabals (lietuviešu: Vilniaus kraštas, poļu: Wileńszczyzna) ir vēsturiska Lietuvas lielkņazistes, vēlāk Viļņas guberņas daļa, kas starp abiem pasaules kariem bija Lietuvas un Polijas Otrās reublikas strīdus teritorija. Ar 1920. gadā noslēgto Lietuvas — Krievijas miera līgumu Padomju Krievija atzina Viļņas apgabalu par piederīgu Lietuvai. Vēl viena Lietuvas-Polijas strīdus teritorija izveidojās, sadalot bijušo Suvalku guberņu.
1897. gadā veiktā pirmā Krievijas Impērijas iedzīvotāju skaitīšana uzrādīja, ka Viļņas iedzīvotājus pēc ticības veido 23,6% pareizticīgo, 36,9% katoļu, 41,3% jūdaistu. Pēc valodas iedzīvotāji dalījās 40% ebreju, 30,9% poļu, 20% krievu, 4,2% baltkrievu un 2,1% lietuviešu. Lai arī lietuvieši apgalvoja, ka daudzus no viņiem pieskaita poļiem, viņi veidoja absolūto mazākumu pilsētā. Tikmēr lielo krievu skaitu veidoja impērijas administrācijas un armijas pārstāvji, kuri nebija pilsētas patstāvīgie iedzīvotāji.

Poļu okupācija

Poļu—padomju kara laikā Polijas armija Pilsudska vadībā 16. augustā sāka pretuzbrukumu un septembrī ieņēma Baltkrievijas rietumu daļu. 8. oktobrī poļu ģenerālis Lucjans Žeļigovskis uzbruka Lietuvas armijas kontrolētajai teritorijai un ieņēma Viļņas apgabalu un arī vairākus Ilūkstes apriņķa pagastus Latvijā, 12. oktobrī pasludinot Viduslietuvas Republikas (Republika Litwy Środkowej) pagaidu valdības izveidi. 
1920. gada 12. oktobrī Rīgas Melngalvju namā tika parakstīts pamiers starp Krieviju un Poliju. Tā kā bija saņemta informācija, ka Polija gatavojas okupēt visu Lietuvu, tad Lietuvas-Polijas kara dēļ 14. oktobrī Latvijas Bruņotie spēki ieņēma pozīcijas gar Latvijas-Lietuvas robežu, brīdinot Poliju, ka aizstāvēs Lietuvas neatkarību. 
1923. gadā Tautu Savienība atzina Polijas tiesības uz Viļņas apgabalu. Trīsdesmito gadu beigās Polija, piedraudot Lietuvai ar karu, panāca tās piekrišanu Viļņas apgabala okupācijai.
Latvijas vicekonsuls Viļņas apgabalā bija Fēlikss Donass.

Viļņas apgabala pārdalīšana

Molotova-Rībentropa pakta rezultātā 1939. gadā Poliju savā starpā sadalīja Vācija un PSRS. 
1939. gada 10. oktobrī Lietuva un PSRS parakstīja palīdzības līgumu, kas paredzēja ne tikai padomju bāzu izvietošanu, bet arī Viļņas apgabala rietumu daļas nodošanu Lietuvai, pārējā Viļņas apgabala daļa tika iekļauta Baltkrievijas PSR. 
1939. gada 28. oktobrī Viļņas apgabala Lietuvas daļā tika atcelta Polijas likumdošana. Antanas Merķis tika iecelts par Viļnas apgabala komisāru. Par Viļņas kara komandantu tika iecelts Pranas Kaunas.
Pēc Otrā pasaules kara robežas starp Lietuvas PSR un Baltkrievijas PSR tika precizētas, palielinot Lietuvai piešķirto Viļņas apgabala daļu. Šīs robežas saglabājušās arī mūsdienās.

Iedzīvotāji

1937. gadā Viļņas apgabalā dzīvoja 457 000 cilvēku, no kuriem poļi bija 39,37%, ebreji 34,16% un lietuvieši 19,23%. Pārējo iedzīvotāju daļu veidoja baltkrievi, krievi, tatāri u.c. 1939. gada beigās apgabalā papildus bija reģistrēti 18-25 000 kara bēgļu. Viļņas pilsētā dominēja poļi (64,6%) un ebreji (28,2%).
Kalnamuiža (Smiltenes pagasts)

Vēsture

Tagadējā Kalnamuižas ciema vietā 1370. gadā Rīgas arhibīskapam tika uzcelta nocietināta Smiltenes pils, kas nopostīta 16. un 17. gadsimta karos. 1530. gadā pilsnovadu savā īpašumā ieguva Brandenburgas princis Vilhelms no Hoencollernu dzimtas. Pēdējais Smiltenes pilsmuižas (Schloss Smilten) īpašnieks no 1893. gada bija firsts Pauls Līvens, kuram pateicoties muižā un Smiltenes miestā tapa slimnīca, pirmā HES Baltijā, nabagu patversme, kokzāģētava, šaursliežu dzelzceļš un citi jaunievedumi. 1922. gadā Smiltenes pilsmuižā tika ierīkota viengadīga piensaimnieku skola, kas vēlākos gados izauga par Smiltenes sovhoztehnikumu, pie kā pēckara gados izauga saimniecības ciemats.
Alisa Mariča

Ģimene

Alisai Maričai ir dvīņumāsa Mirjana, kas ir piedzimusi tikai par 20 minūtēm vēlāk un arī ir šaha lielmeistare. Māsas Maričas ir vienīgās dvīņu māsas pasaulē ar lielmeistares tituliem.
Alisa Mariča ir precējusies ar Josipu Asiku, kas strādā par šaha izdevuma «Chess Informant» redaktoru. 2011. gada 21. februārī pārim piedzima dvīņi — meitene un puika, Milica un Dušans.
Alisa Mariča ir Ekonomikas zinātņu doktore un ir strādājusi par profesori Belgradas universitātes Kultūras un mediju fakultātē. 2012. gadā bijusi Jaunatnes un sporta ministre Serbijas valdībā.
Autokrātija

Autokratija (grieķu: autokrateia) ir pārvaldes vai valdīšanas forma, kura vienam cilvēkam valstī ir neierobežota augstākā vara — patvaldība. Ar šādu vārdu apzīmē arī valsti ar tādu pārvaldes formu.
Rīgas Doma kora skola

Vēsture

Skola dibināta 1994. gada 12. jūlijā. 1994. gadā mācības 12 klasēs uzsāka 83 audzēkņi. 2008./2009. mācību gadā Rīgas Doma kora skolā mācās 252 audzēkņi, sagatavošanas klasē — 72 audzēkņi. Skolā strādā 130 skolotāji. Līdz 2010. gada beigām skolas direktors bija Jānis Erenštreits.
2008. gadā Rīgas Doma kora skola, pamatojoties uz ISEC Valsts centralizēto eksāmenu rezultātiem, bija ierindota 1. vietā skolu reitingā ar bērnu skaitu zem 600.

Izrādes

Kopš 2005.gada RDKS cieši sadarbojas ar Latvijas Nacionālo operu. Skolas audzēkņi kā solisti piedalās izrādēs: B. Britena "Skrūves pagrieziens", "Noasa šķirsts", K.V. Gluka "Orfejs un Eiridike", G.F. Hendeļa "Alčīna", J. Lūsēna "Putnu opera", V.A. Mocarta "Burvju flauta", V. Rīma "Jakobs Lencs". Zēnu koris piedalās operās: Dž. Pučīni "Toska", P. Čaikovska "Pīķa dāma",Ž. Bizē "Karmena", A. Dzenīša "Dauka" un A. Maskata baleta "Bīstamie sakari" iestudējumos. meiteņu koris - M. Ravēla "Bērns un burvestības" uzvedumā. Gan zēnu, gan meiteņu koris kopīgi gatavojas B. Britena "Mazais skursteņslauķis" iestudējumam. 
Kā arī RDKS audzēkņi un kori piedalās šādās izrādēs: R. Rodžersa mūziklā Mūzikas skaņas, L. Bernsteina Vestsaidas stāsts, Mesas, K. M. Šēnberga Les Miserables, E. L. Vēbera Jāzeps un raibais brīnumsapņu mētelis un citos. 
Skolu ir absolvējuši tādi dziedātāji kā Andris Sējāns, Jānis Ozols, Jānis Šipkēvics, Juris Lisenko, Jānis Strazdiņš un Kristaps Šoriņš (vokālā grupa Cosmos); aktrise Ieva Pļavniece, dziedātājs Gunārs Kalniņš u.c. Jānis Erenštreits un pedagogi Ārija Epnere, Anita Šalha, Maija Kurme un Jeļena Ļebedeva ir Triju Zvaigžņu ordeņa un goda zīmes kavalieri.
Matrica

Vēsture

Matricas jēdzienu pirmais ieviesa Kembridžas universitātes profesors Arturs Keilijs 1857. gadā. Fizikā pirmā publikācija ar matricu pielietojumu parādījās 1925. gadā. Tās autors Verners Heizenbergs pats definēja matricas, pierādīja to īpašības un izmantoja tās kvantu mehānikas matemātiskajā aprakstā.
Klubs "Māja" - jaunatne vienotai Eiropai

Organizācijas vēsture

Kluba „Māja” vēsture sākas 1995. gada 4. februārī, kad 10 jaunieši — Inese Voika, Roberts Putnis, Dace Krejere, Baiba Sleže, Pēteris Pildegovičs, Jānis Zvejnieks, Ilze Jozepa, Maija Akmentiņa, Uldis Galdiņš un Diāna Place — kādā Sarkandaugavas dzīvoklī parakstīja dokumentu par kluba nodibināšanu.
Markuss Kinks

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Kinks sāka 2002.—03. gada sezonā, kad 16 gadu vecumā aizvadīja 40 spēles Vācijas hokeja līgas vienībā Ķelnes "Haie". Nākamajā sezonā uzbrucējs "Haie" rindās bija jau pilnībā nostiprinājies, taču 2004. gadā pārcēlās uz Manheimas "Adler". 2007. gadā Kinks kopā ar komandu pirmo reizi izcīnīja Vācijas čempiona titulu. 2010. gadā Kinks kļuva par "Adler" kapteini. 2015. un 2019. gadā viņam kopā ar komandu izdevās atkārtoti kļūt par līgas čempionu.
Vācijas hokeja izlases rindās spēlējis septiņos pasaules čempionātos, kā arī 2018. gada olimpisko spēļu turnīrā, kur izlases rindās izcīnīja sudraba medaļas.
Lauvroņu apakšdzimta

Lauvroņi un cilvēki

Dažas lauvroņu sugas viegli pakļaujas pieradināšanai un apmācībai. Tie ir ļoti atraktīvi, un tādēļ lauvroņus mēdz izmantot cirkā un citās atrakcijās. Klasisks lauvroņa cirka numurs ir bumbas ķeršana un tās balansēšana uz degungala, kā arī aplaudēšana ar priekšējām airkājām. 
Lauvroņi ļoti reti uzbrūk cilvēkam, tomēr šādi gadījumi ir reģistrēti. Austrālijā 2007. gadā lauvronis izlēca no ūdens un uzbruka sērfojošai 13 gadus vecai meitenei. Glābējiem bija nepieciešams atvairīt otro lauvroņa uzbrukumu. Zinātnieki izvirza hipotēzi, ka lauvronis meiteni uztvēra kā rotaļlietu, ar ko vēlējās paspēlēties. Sanfrancisko ir bijuši gadījumi, ka Kalifornijas lauvroņa tēviņi sakož peldētājus, sargājot savu teritoriju.
Juris Silovs (vieglatlēts)

Biogrāfija

Tēvs bijis galdnieks, māte strādāja pilsētas izpildu komitejā. 1971. gadā apprecējies ar Tatjanu, ir meita Jūlija. Izglītību ieguvis Rīgas Politehniskā institūta Celtniecības fakultātē, Latvijas Valsts fiziskās kultūras institūtā.
Pēc sportista karjeras beigām sācis nodarboties ar uzņēmējdarbību — sabiedriskās ēdināšanas jomā. 2006. gadā startējis 9. Saeimas vēlēšanās no partijas "Dzimtene" saraksta, tomēr Saeimā netika ievēlēts.
Miris 2018. gada 28. septembrī.

Karjera

Ar sportu sācis nodarboties 1965. gadā Krāslvā pie V. Skerškāna. 1968. gadā pārcēlās uz Rīgu, kur sāka trenēties pie tālaika vadošā sprinteru un lēcēju trenera Imanta Liepiņa. PSRS izlasē ar viņu strādājis Nikolajs Politiko.
Piedalījies divās Olimpiskajās spēlēs (1972, 1976). 1972. gadā Minhenē viņš PSRS sastāvā izcīnīja sudraba medaļu 4×100 m stafetē. Starts Minhenē bija Silova pirmais starts ārzemēs un debija PSRS izlasē. Uz Minhenes Olimpiskajām spēlēm viņš tika paņemts kā rezervists, tomēr tika iekļauts stafetes komandā, kad viens no pamatsastāva dalībniekiem Atamass individuālajās sacensībās guva traumu. Finālā sasniegtais rezultāts 38,50 s bija jauns PSRS rekords. Pēc četriem gadiem Monreālā šajā distancē tika izcīnīta bronzas medaļa. Vēl 1976. gadā viņš startēja individuālajā 100 m distancē, kur nepārvarēja pirmo kārtu (priekšacīkstēs — 10,7 s). Abās Olimpiskajās spēlēs veicis trešo posmu.
1973. gada Universiādē Maskavā J. Silovs izcīnīja uzvaru 100 m distancē ar 10,37 sekundēm, pusfinālā viņš distanci veica 10,33 sekundēs. Vēl Universiādē ir izcīnījis divas zelta (1975, 1977) un vienu sudraba (1973) medaļu 4×100 m stafetē PSRS komandas sastāvā. 1974. gada Eiropas čempionātā telpās 60 m distancē sportists ieņēma 5. vietu ar rezultātu 6,68 s. 1974. gada Eiropas čempionātā sportists izcīnīja divas 4. vietas: individuālajā 100 m distancē (10,35 s) un 4×100 m stafetē.
Divas reizes izcīnījis sudraba medaļu PSRS čempionātā (60 m, 100 m) un četras bronzas medaļas. J. Silovs 13 reizes ir izcīnījis Latvijas PSR čempiona titulu: 100 m (1968, 1970, 1971, 1979), 200 m (1968, 1970), 4×100 m stafetē (1968, 1978), 50 m telpās (1971, 1973, 1977, 1978) un 100 m telpās (1973). 11 reizes dažādās sprinta distancēs sasniedzis Latvijas rekordu. Viņa rezultāts 100 m distancē Latvijas rekorda statusā noturējās 24 gadus līdz 1997. gadam, kad to pārspēja Sergejs Inšakovs. Ir Latvijas rekorda līdzīpašnieks 60 m un 100 m telpās.
1970. gada 22. februārī Rīgā sasniedzis labāko Eiropas sasniegumu telpās, 50 m distanci veicot 5,5 s, vēl 1974. gada 14. februārī Maskavā, veicot 60 m distanci 6,4 s, uzstādīja Eiropas labāko sasniegumu telpās un atkārtoja labāko sasniegumu pasaulē.
1974. gadā Silovs laikraksta "Sports" aptaujā tika atzīts par populārāko sportistu Latvijā.
1978. gadā beidzis karjeru traumu dēļ.
Eifeļa tilts (Ungeni)

Vēsture

1872. gada 18. maijā [v.s. 6. maijā] krievu diplomāts Ivans Zinovjevs un George Kostaforu parakstīja dzelzceļa savienojuma vienošanos, ko ratificēja 1873. gada 21. janvārī [v.s. 9. janvārī]. Jasi-Ungeni dzelzceļa līniju atklāja 1874. gada 1. augustā. Līniju Kišiņeva—Kornešti—Ungeni (būvēta 1871.–1875. gadā) Krievijas Impērija atklāja 1875. gada 1. jūnijā, gatavojoties krievu—turku karam (1877—1878). Ungeni muita tika izveidota 1875. gadā pēc Kišiņevas—Ungeni—Jasi dzelzceļa atklāšanas. Līnija Kišiņeva—Kornešti bija atklāta jau 1873. gadā.
1876. gadā pēc pavasara plūdiem Prutas upē tika gandrīz iznīcināts dzelzceļa tilts, kas savienoja Besarābiju un Rumāniju. Dzelzceļa departaments uzaicināja Gistavu Eifeli uz Besarābiju (Moldovu), lai pārplānotu un pārbūvētu tiltu, ko atklāja 1877. gada 21. aprīlī [v.s. 9. aprīlī], tikai trīs dienas pirms krievu—turku kara (1877—1878) sākuma. 1877. gada 23. aprīlī [v.s. 11. aprīlī] krievu kareivji ienāca Rumānijā caur Ungeni un nākamajā dienā Krievija pieteica karu Osmaņu Impērijai. Mūsdienās tiltam joprojām ir stratēģiska nozīme un tas atrodas robežsargu uzraudzībā.
Netālajā Jasi pilsētā Gistavs Eifelis uzbūvēja arī Grand Hotel Traian viesnīcu (1882).
Ebreju autonomais apgabals

Vēsture

Krievijas impērija šo apgabalu Taipinu sacelšanās laikā atņēma Ķīnas impērijai, ko apstiprināja Aigunas līgums 1858. gadā. Lai radītu alternatīvu cionistu plāniem radīt ebreju valsti Palestīnā, 1928. gada 28. martā PSRS valdība pieņēma lēmumu veicināt Tālo Austrumu novada brīvo Pieamūras zemju apgūšanu ar ebreju darbaļaužu palīdzību. Jau 1928. gada pavasarī tur ieradās pirmie vilcieni ar pārceļotājiem, jūlijā nodibināja ebreju ciema padomi "Birefelde" (Бирефельд).
No 1928. līdz 1934. gadam ebreju kolonijā Birobidžanā ieradās 19 635 pārceļotāji, no viņiem 11 450 drīz vien to atkal pameta. Ieradās arī 500 ārzemju ebreju, tai skaitā 150 no Lietuvas, kas to pameta sakarā ar badu PSRS 1933. gadā. 1934. gada 7. maijā Birobidžanas nacionālais rajons (Биро-Биджанский национальный район) ieguva autonoma Ebreju nacionālā apgabala statusu. Pēc 1939. gada PSRS tautskaites datiem Ebreju autonomajā apgabalā dzīvoja 17 695 ebreju, kas veidoja 16% no kopējā iedzīvotāju skaita. Otra pasaules kara laikā ebreju skaits palielinājās un 1948. gadā apgabalā dzīvoja ap 30 tūkstošiem ebreju.
Vēlāk ebreju skaits atkal samazinājās un pēc 1959. gada PSRS tautskaites datiem Ebreju autonomajā apgabalā dzīvoja 14 269 ebreju, bet 2002. gadā tikai 2327 ebreju.