google/wiki40b huggingface dataset:
Zīdainis

Zīdainis, arī mazulis, ir termins, kurš tiek attiecināts uz bērniem, kuri uzturā lieto mātes pienu. Arī jaundzimušais ir zīdainis, bet par jaundzimušo parasti sauc tikko vai pavisam nesen piedzimušu bērnu.
Slazdā

Sižets

Animācijas filma veidota ar mērķi bērniem un jauniešiem parādīt alkohola vai narkotisko vielu lietošanas sekas. Filmā tiek atklāts kāda zēna ceļš no pirmā apreibinošo vielu mēģinājuma līdz personības bojāejai.
Džu Čeņa

Biogrāfija

Džu Čeņa bija pirmā ķīniešu šahiste, kas uzvarēja starptautiskā šaha turnīrā. 1988. gadā Rumānijā viņa kļuva par Pasaules čempioni šahā meitenēm U12 vecuma grupā. Pēc tam Džu Čeņa uzvarēja Pasaules junioru šaha čempionātos U20 vecuma grupā 1994. un 1996. gadā.
Pasaules šaha čempiones nosaukuma izcīņas ciklos pirmo reizi debitējusi 1995. gadā, kad starpzonu turnīrā Kišiņevā ierindojusies 19. vietā, atpaliekot no savas tautietes Vanas Lei. Nākamajā savā Pasaules čempionātā 2000. gadā Deli Džu Čeņa zaudēja jau pirmajā kārtā pēc izslēgšanas sistēmas.
Tomēr jau 2001. gadā Maskavā Džu Čeņa kļuva par Pasaules čempioni šahā. Pusfinālā viņa ar 2½ : 1½ pieveica Maiju Čiburdanidzi, bet finālā ar 5 : 3 Aleksandru Kosteņuku. 2004. gadā Džu Čeņa nevarēja aizstāvēt savu titulu, jo gatavojās kļūt par māmiņu.
No 1994. līdz 2002. gadam piecas reizes Ķīnas izlases sastāvā piedalījusies Pasaules šaha olimpiādēs. Ieguvusi 5 medaļas komandu vērtējumā - 3 zelta (1998, 2000, 2002), sudraba (1996) un bronzas (1994) - un 3 medaļas individuālā vērtējumā - 2 zelta (1996, 2000) un sudraba (1994).
2001. gadā Džu Čeņa apprecējās ar labāko Kataras šahistu Mohamedu el Modīahkī un tagad šaha turnīros pārstāv Kataru. Kataras vīriešu izlases sastāvā ir piedalījusies 2006. un 2010. gada Pasaules šaha olimpiādēs.
Pasaules šaha čempionātā sievietēm 2012. gadā Hantimansijskā 1. kārtā uzvarējusi Nastasju Zjazjuļkinu, bet 2. kārtā zaudējusi Antoanetai Stefanovai.
2014. gada marta beigās Rīgā piedalījās Latvijas dzelzceļa organizētajā starptautiskajā ātrā šaha turnīrā "Latvian Railway Open", kurā kļuva par uzvarētāju sieviešu konkurencē.
2017. gadā Teherānā Pasaules šaha čempionātā sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas 1. kārtā uzvarējusi Irini Harismu Sukandaru, bet 2. kārtā zaudējusi Dzjui Veņdzjuņai.
Franču Sīrijas un Libānas mandātteritorija

Franču Sīrijas un Libānas mandātteritorija (franciski:Mandat français pour la Syrie et le Liban, arābiski: الانتداب الفرنسي في سوريا ولبنان‎ al-Intidāb al-Faransī fī Sūriyā wa-Lubnān), Tautu Savienības mandātteritorija, kas bijušās Osmaņu impērijas teritoriju pārvaldi uzticēja Francijas trešajai republikai. Pirmajā pasaules karā uzvarējušās Sabiedrotās valstis ar Sevras līgumu 1920. gada 25. aprīlī uzticēja teritorijas pārvaldīšanu Francijai. Oficiāls tautu Savienības mandāts Francijai piešķirts 1923. gada 29. septembrī. Pastāvēja no 1920 – 1943/1946. gadam mūsdienu Sīrijas, Libānas un Turcijas teritorijās. 1943. gada beigās Francija atzina Sīrijas un Libānas neatkarību un 1946. gada beigās izveda savu karaspēku no šīm valstīm.

Izveidošana

Britu impērijas ieņemto Osmaņu impērijas Vidusjūras piekrastes un Tuvo Austrumu teritoriju pārvaldību sākotnēji veica Okupēto Ienaidnieka Teritoriju Administrācija. Atbilstoši Sikes-Piko vienošanās paredzētajam Osmaņu teritoriju sadalījumam, 1919. gadā sev atvēlētās teritorijas pārņēma franču karaspēks, kurš sagrāva arābu cerības uz neatkarīgas valsts izveidošanu un 1920. gada 24. jūlijā iznīcināja Sīrijas Arābu Karalisti.
Eksperimentējot ar izdevīgāko nemierīgās teritorijas pārvaldes formu, franču Augstais komisārs, ģenerālis Anrī Guro mandāta teritorijā radīja vairākas pusautonomas valstiņas: Damaskas valsti (1920-1925), Alepo valsti (1920-1925), Sīrijas federāciju (1922-24), Sīrijas valsti (1924-1930) un Sīrijas Republiku (1930-43), Lielo Libānu (1920-1926), Libānas Republiku (1926-1943), Alavītu valsti (1920-1936), Džebel al-Druze valsti (1921-1936), un autonomo Aleksandretas sandžaku (1921-1938)
Franču lielākie atbalstītāji bija Libānas kristīgie maronīti, kas no frančiem sagaidīja un saņēma savas valsts izveidošanu. Pārējā mandāta teritorijā frančiem regulāri bija jāapspiež dumpji un vietējo politiķu pretestība. Pusautonomo valstiņu izveidošanas mērķis bija radīt vieglāk pārvaldāmas, uz iedzīvotāju reliģisko pārliecību balstītas teritorijas, lai nepieļautu vienotas, pret frančiem noskaņotas Sīrijas izveidošanos.
Čebačeki

Latvijā

Latvijā, iespējams, mājo viena šīs ģints suga — Amūras čebačeks (Pseudorasbora parva). Kopā ar balto amūru, melno amūru, balto platpieri un raibo platpieri ievests un iedzīvojies Lietuvā, Ukrainā, Moldāvijā un vairākās citās Austrumeiropas valstīs. Latvijā savvaļas populācijas izveidošanās nav zināma, bet tā ir Iespējama, īpaši dīķsaimniecību tuvumā, kur tiek audzēts baltais un melnais amūrs, kā arī baltais un raibais platpieris.
Sīrijas krīze (1957)

Sīrijas krīze bija diplomātiska konfrontācija starp Sīrijas Republiku un PSRS vienā pusē un ASV ar Bagdādes pakta valstīm otrā pusē, kas draudēja pārvērsties rietumvalstu organizētās iekšējās nekārtībās un militārā iebrukumā no ārvalstīm. 1957. gada vidū rietumvalstīs nostiprinājās pārliecība, ka nestabilo Sīriju savā kontrolē sāk pārņemt komunisti, un līdzīgi Čehoslovākijai 1948. gadā, tā drīz kļūs par PSRS satelītvalsti. Bažām pamatā bija 1956. gada PSRS un Sīrijas līgums par ieroču piegādi. Moderno ieroču lietošanas apmācībai un remontēšanai valstī ieradās vairāki simti padomju armijas instruktoru. Savu aktivitāti pastiprināja Sīrijas Komunistiskā partija Halida al-Bakdaša vadībā. 1957. gada 12. augustā Sīrija izraidīja trīs ASV diplomātus, no kuriem vismaz divi bija CIP darbinieki, sakarā ar sazvērestības plānošanu pret valdību.
1957. gada 18. augustā Sīrijas valdība veica vairākas izmaiņas armijas un valdības amatos, par armijas ģenerālštāba vadītāju ieceļot pulkvedi Afifu al-Bizri, kurš tika uzskatīts par komunistu un PSRS atbalstītāju.
ASV un Lielbritānijas vadītāji uzstāja, ka komunisms Sīrija steidzami jāierobežo, pirms tas nav pārņēmis valsti un sācis izplatīties uz kaimiņvalstīm. Baidoties, ka Damaskā pie varas nāk komunisti, Irākas Karaliste, Jordānijas Karaliste un Libāna sāka apsvērt ideju par ārvalstu intervences īstenošanu Sīrijā. NATO dalībvalsts Turcija, satraukta par padomju bruņojuma parādīšanās pie savām dienvidu robežām, uz Sīrijas pierobežu nosūtīja ievērojamus armijas spēkus. Emocionālais PSRS vadītājs Ņikita Hruščovs paziņoja, ka PSRS veiks raķešu uzbrukumu Turcijai, ja tā uzbruks Sīrijai. Reaģējot uz šiem draudiem, ASV paziņoja, ka tādā gadījumā tā varētu atbildēt ar uzbrukumu PSRS.
ASV Valsts sekretārs Dalless 2. septembra preses konferencē paziņoja, ka Sīrija varētu kļūt par komunistisku valsti tuvāko 60 dienu laikā. ASV, sadarbībā ar Turciju un Irāku, uzsāka slepenas aktivitātes, lai novērstu Sīrijas pāriešanu komunistu pusē, kas gandrīz noveda pie Turcijas un Sīrijas militāras sadursmes. Arī Izraēla signalizēja, ka varētu militāri iejaukties. Krīze beidzās oktobrī pēc sarunām, kurās par vidutāju kalpoja Saūda Arābijas karalis Saūds. Pēc Sīrijas lūguma, 13. oktobrī Latakijas ostā ieradās Ēģiptes armijas bataljons.
Šāda ārējā iejaukšanās tikai pastiprināja sīriešu politiķu nedrošību par valsts iekšējo un ārējo drošību. Krīze bija viens no iemesliem, kas paātrināja lēmumu par Ēģiptes un Sīrijas apvienošanos un Apvienotās Arābu Republikas izveidošanu.
Nahčivanas Autonomā Republika

Nosaukums

Pirmo reizi Nahčivanas nosaukums minēts sengrieķu tekstos kā Naksuana, vēlāk kā Nakskavana, ko saista ar armēņu valodas vārdu avan - pilsēta. Viduslaiku arābu valodā rakstošo autoru tekstos minēta kā Našava. Mūsdienu autori šo nosaukumu tulko kā "piestāšanas vietu", atsaucoties uz Bībeles leģendu par Noasa šķirsta piestāšanu Ararata kalnā.
Hlorpromazīns

Hlorpromazīns ir vājš tipiskais antipsihotiskais jeb neiroleptiskais līdzeklis. To lieto pie akūtas un hroniskas šizofrēnijas, bipolārajiem traucējumiem (mānijas fāzē), citkārt arī pie spēcīgām žagām un vemšanas. Tas bloķē dofamīna, serotonīna, H1, alfa 1. un 2., kā arī muskarīna 1. un 2. tipa receptorus. Biežākās blaknes ir ekstrapiramidālie simptomi, miegainība, atmiņas traucējumi, zems asinsspiediens. Hlorpromazīns pastiprina alkohola, benzodiazepīnu, antihistamīnu un citu neiroleptisko līdzekļu darbību.
Game Boy Color

Pārdošanas rādītāji

Pasaulē ir pārdotas kopā 118,69 miljoni Game Boy un Game Boy Color ierīču: 32,47 miljoni ierīču Japānā, 44,06 miljoni ierīču Amerikā un 42,16 miljoni ierīču citos reģionos.
Jū Nēsbē

Personīgā dzīve

Nēsbē profesionālā līmenī spēlējis futbolu Molde FK sastāvā līdz sarāva ceļa krusteniskās saites un beidza karjeru. Nēsbē nodarbojas ar klinšu kāpšanu. Viņš dzīvo Oslo netālu no savas bijušās sievas un kopīgās meitas.
Cīrihe

Vēsture

Tā ir dibināta 835. gadā, kad šajā vietā tika uzbūvēta Karolingu pils. Svētās Romas impērijas imperators Heinrihs III 1045.gadā atļāva apmetnei ievākt muitu, kalt monētas un rīkot tirgus. Cīrihe pievienojās Šveices konfederācijai 1351. gadā kā piektā tās locekle. To izslēdza no konfederācijas 1400. gadā, kad sākās karš pret citiem konfederācijas dalībniekiem Togenburgas zemes dēļ. 1446. gadā Cīrihi sakāva un 1450. gadā tā atkal pievienojās konfederācijai. Reformācijas laikā Cīrihē darbojās viens no reformācijas līderiem Ulrihs Cvinglijs.
1839. gada 6. septembrī pilsētā notika Cīrihes pučs (Züriputsch) pilsētu ieņēma apkārtnes lauku iedzīvotāji. 1847. gadā Šveicē uzbūvēja pirmo dzelzceļa līniju, kas savienoja Cīrihi ar Beidenu. Kopš tā laika Cīrihe ir dzelzceļu centrs Šveicē. 1916. gadā Cīrihes kabarē Voltaire radās dadaisma kustība.
Heincs Pīrangs

Dzīvesgājums

Heinrihs Pīrangs ir dzimis 1876. gada 10. septembrī Rīgā. 1898. gadā viņš pabeidza Rīgas pilsētas Vācu reālskolu (tagad - Rīgas 2. vidusskola). Studēja Rīgas Politehniskā institūta Ķīmijas nodaļā (1898-1902) un Arhitektūras nodaļā (1902-1907). Iestājās vācbaltiešu studentu korporācijā Fraternitas Baltica.              
1908.-1909. gadā Pīrangs papildinājās Berlīnē, pēc atgriešanās Rīgā 1910. gadā sāka strādāt par arhitektūras vēstures docentu Rīgas Politehniskā institūtā. Sākoties Pirmajam Pasaules karam, kopā ar institūtu 1915. gadā tika evakuēts uz Maskavu. 1917. gadā viņš atgriezās Rīgā un 13. augustā tika ievēlēts par Rīgas pilsētas domnieku no Vācu vēlētāju savienības un nacionālistu demokrātiskās partijas saraksta. Līdztekus tam viņš atsāka akadēmisko darbu 1918. gadā dibinātajā Baltijas Tehniskajā augstskolā.
Latvijas Brīvības cīņu laikā 1919. gadā Pīrangs pārcēlās uz Vāciju, 1921. gadā atgriezās Latvijā un no 1923. gada strādāja par mācībspēku Rīgas Herdera institūtā. Šajā laikā viņš uzrakstīja fundamentālu pētījumu par vācbaltiešu arhitektūru trīs sējumos "Baltijas kungu māja" (Das baltische Herrenhaus, 1926-1930). 
1930. gadā Pīrangs kļuva par Rīgas pilsētas valdes konsultantu arhitektūras jautājumos, 1932. gadā par Rīgas arhitektu biedrības priekšnieku, 1934. gadā par Rīgas pilsētas izbūves komisijas pastāvīgo konsultantu, 1935. gadā par Rīgas pilsētas jauno būvlikumu komisijas locekli. 
Heincs Pīrangs mira Rīgā 1936. gada 20. februārī. Viņa meita bija vācbaltu sabiedriskā darbiniece un ģeneoloģe Karina fon Borbēļa (Karin von Borbély, 1917-2005).
Windows-1257

Windows-1257 (Windows Baltic) ir viena baita kodu lappuse, ko izmanto latviešu, igauņu un lietuviešu valodas atbalstam Microsoft Windows. Šī kodu lappuse ir līdzīga ISO 8859-13, bet atšķiras kodi A1, A5, B4, FF un 80–9F, ko Windows viena baita kodu lappusēs tipiski aizņem grafiskie simboli. Windows-1257 nav savietojams ar vecākajiem ISO 8859-4 un ISO 8859-10 kodējumiem.
Līdzīgi kā citām kodu lappusēm, šajā kodu lappusē atbalstītās valodas var tikt atbalstītas arī citās kodu lappusēs. Igauņu valodā var rakstīt arī izmantojot Windows-1252. Izmantojot šo lapu ir iespējams (bet tā darīts tiek reti) rakstīt poļu un vācu valodā. Vācu valodai specifiskās rakstzīmes būs identiskas tām, kas izmantotas Windows-1252. 
Mūsdienu pielietojumos Windows-1257 vietā vēlams izmantot Unikodu.
Andzeļu pagasts

Upes

Klismetka, Narūta, Paulinka.

Ezeri

Arla ezers, Duonoklis, Gostiuns, Ildzs, Iļzeits, Lielais Iļzs, Plaudeits, Rešetnīku ezers, Rokolu ezers, Stībreiša ezers, Grižanku ezers, Rudušku ezers, Bondarišku ezers.

Vēsture

1945. gadā Andrupenes pagastā izveidoja Andzeļu ciema padomi. 1954. gadā Andzeļu ciemam pievienoja Rudušu ciemu, 1960. gadā - Ezernieku ciema padomju saimniecības "Dagda" teritoriju. 1965. gadā Andzeļu ciemam pievienoja likvidētā Kazimirovas ciema kolhoza "Krasnij partizan" teritoriju, bet Andzeļu ciema padomju saimniecības "Dagda" teritoriju pievienoja Ezernieku ciemam. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Dagdas novadā.

Apdzīvotās vietas

Apdzīvotās vietas: Andzeļi, Artjomovka, Bondariški, Froli, Grižanki, Klismeti, Krauli, Ličmurāni, Mamoni, Mamonova, Murāni, Platači, Rešetnīki, Ruduški, Sloboda, Zigmaņi.
4. autobusu maršruts (Rīga)

Maršruts

Virzienā Abrenes iela — Piņķi autobusi kursē pa šādām ielām: Abrenes iela, Dzirnavu iela, Satekles iela, Marijas iela, 13. janvāra iela, 11. novembra krastmala, Akmens tilts, Uzvaras bulvāris, Bāriņu iela, Nometņu iela, Lapu iela, Melnsila iela, Vīlipa iela, Dzirciema iela, Jūrmalas gatve, A5 un Rīgas iela (Piņķi).
Virzienā Piņķi — Abrenes iela autobusi kursē pa šādām ielām: Rīgas iela (Piņķi), Jūrmalas iela (Piņķi), A10, A5, Mēness iela (Babīte), Jūrmalas gatve, Dzirciema iela, Vīlipa iela, Melnsila iela, Lapu iela, Nometņu iela, Bāriņu iela, Uzvaras bulvāris, Akmens tilts, 11. novembra krastmala, 13. janvāra iela, Marijas iela, Satekles iela, Dzirnavu iela, Abrenes iela un Skrindu iela.
Smash!!

Vēsture

2001. gadā Sergejs Lazarevs kopā ar savu seno draugu un kolēģi Vladimiru Topalovu, izveidoja muzikālo duetu Smash!!. 2002. gada aprīlī grupa Smash!! uzņēma savu pirmo klipu dziesmai "Should have loved you more". Bet tā paša gada augustā grupa ieņēma pirmo vietu jauno izpildītāju konkursā "Jaunais Vilnis" Jūrmalā.
2003. gadā tika izdots pirmais grupas albums "Freeway", kas kļuva populārs Krievijā, bijušajās NVS valstīs un Dienvidaustrumāzijā.
2004. gada decembrī tika izdots grupas pēdējais albums "2nite". Uzreiz pēc albuma iznākšanas parādījās baumas par dueta izjukšanu, par iemeslu tika minēts Sergeja Lazareva aiziešana no grupas.
Krustpils pilsētas ebreju pamatskola

Krustpils pilsētas ebreju pamatskola bija viena no Krustpils (tagad Jēkabpils) pamatskolām, kas pastāvēja pirmās Latvijas brīvvalsts laikā. Tā atradās Krustpilī, Rīgas ielā 170.
Tolaik pieņemtais likums "Par Latvijas izglītības iestādēm" bija progresīvākais Eiropā, kas deva iespējas saņemt izglītību mazākumtautību bērniem dzimtajā valodā.
Leiba Kleinmaņa pārziņā tika atvērta sešu klašu pamatskola Rīgas ielas namā, kurā vēlāk, padomju varas gados ilgstoši atradās restorāns "Staburags", bet vēlāk ar tādu pašu nosaukumu veikals. Mācības notika ebreju valodā (ivritā vai idišā). Skolā pasniedza arī latviešu izcelsmes skolotāji Kārlis Krastiņš un Vilis Kakstāns — Kalnāre (Krustpils bāriņu tiesas priekšsēdētājs).
1929./ 1930. mācību gadā skolai bija pieteikušies un tajā mācījās 161 skolnieks. Skolā pasniedza 7 skolotāji.Mācību iestādi šajā laikā vadīja skolas pārzinis Guditors.
Skola pastāvēja līdz 1941. gada jūnija mēnesim, kad vācu karaspēks ieņēma pilsētu. 1941. gada jūlijā skolas ēkā tika ierīkota geto.
Šarls Seņoboss

Dzīvesgājums

Dzimis 1854. gadā Lamastras pilsētā (tagad Ardēšas departaments) ierēdņa ģimenē. Mācījās Turnonas licejā (1865-1871), pēc tam studēja vēsturi Parīzes Augstākajā normālskolā (École normale supérieure). Papildus apguva vēstures pētīšanas metodes Getingenes, Berlīnes, Minhenes un Leipcigas universitātēs Vācijā (1877—1879). No 1879. gada docētājs Dižonas universitātē, tad Starptautisko un politisko pētījumu augstskolā (Écoles des hautes études internationales et politiques (HEI-HEP)), no 1890. gada Parīzes Sorbonas universitātē. 1897. gadā izdeva "Mūsdienu Eiropas politisko vēsturi", kas 1898. gadā tika pārtulkota arī krieviski (Политическая история современной Европы, 1814—1896). 1913. gada žurnāla Les Annales des Nationalités Lietuvai un Latvijai veltītajā 5./6. numurā uzrakstīja ievadrakstu "Latviešu-lietuviešu nācija" (La Nation Letto-Lithuanienne), bet 1919. gada Parīzes miera konferences studiju komitejas uzdevumā izstrādāja ziņojumu "Latviešu nācija" (La Nation Lettonne), kas bija sadalīts četrās daļās: 1. iedzīvotāji, 2. tagadējās iekārtas vēsturiskā izcelšanās, 3. latviešu tautiskā atdzimšana, 4. latviešu nacionālā programma.
Pēc Pirmā pasaules kara beigām uzrakstīja "Mūsdienu Francijas vēsturi" (Histoire de la France contemporaine, 1921) un "Mūsdienu Eiropas politisko vēsturi" (Histoire politique de l'Europe contemporaine, 1921-1926). Mūža nogalē papildināja agrāk rakstīto ar eseju par franču tautas evolūciju "Franču nācijas patiesā vēsture" (1933, atkārtots izdevums 1945), "Etīdēm par politiku un vēsturi" (1934) un "Eseju par Eiropas tautu salīdzinošo vēsturi" (1938).
Miris mājas arestā 1942. gada 24. aprīlī Otrā pasaules kara laikā vācu okupētajā Bretaņā.

Par latviešiem

Rakstot ziņojumu La Nation Lettonne par latviešu vēsturi, Seņoboss atzīmēja latviešu antagonismu pret muižniekiem un vāciešiem. Tas sevišķi izpaudies 1905. gada revolūcijā, ko viņš salīdzināja ar franču zemnieku revolūciju (Žakeriju). "Latviešu tauta nav nezglītots un nekārtīgs pūlis, bet mācītu zemnieku tauta, strādīga, taupīga, ar plašu, aktīvu un ietekmīgu vidusšķiru, kas pieradusi pati pārvaldīt savas lietas, grupēties savienībās, izvēlēt savus delegātus, kas spējīga apvienoties valstī un valdīt pati par sevi gluži tāpat kā dāņi vai norvēģi... Tā būs maza valsts, tomēr lielāka nekā Šveice, Dānija vai Beļģija, un tā varēs nostiprināties, noslēdzot saimniecisku savienību ar ar citām Baltijas piekrastes valstīm, kā: Lietuvu, Igauniju un Somiju".
Felipe Masa

Privātā dzīve

2007. gada 30. novembrī Felipe Masa apprecēja Annu Rafaelu Basi. 2009. gada 30. novembrī pārim piedzima dēls Felipinju (Felipe Basi Masa).
Jomas iela (Jūrmala)

Sabiedriskais transports

Pa Jomas ielu kursē 3., 4. un 5. autobuss, kā arī 7. mikroautobuss.
Ēro Bēks

Biogrāfija

Bēks ir bijis vairākkārtējs Somijas čempions šahā (1930, 1934, 1935, 1936, 1946, 1963). 6 reizes pārstāvējis Somiju Pasaules šaha olimpiādēs (1935-1960), kurās uzvarējis gan Maksi Eivi (1950), gan Paulu Keresu (1952). Daudzu starptautisko turnīru dalībnieks, tostarp arī abu Ķemeru turnīru - 1937. gadā  un 1939. gadā. 1946. gadā Ļeņingradas starptautiskajā turnīrā ieņēmis 2. vietu. 1947. gadā dalījis 1.-2. vietu zonālajā turnīrā Helsinkos, bet nākamajā gadā piedalījies starpzonu turnīrā Saltšobādenā, kur dalījis 11.-13. vietu. 1959. gadā Krakovas starptautiskajā turnīrā ieņēmis 2. vietu aiz Viktora Korčnoja.
1950. gadā kā vienam no pirmajiem starptautiskā šaha federācija FIDE piešķir Bēkam starptautiskā meistara nosaukumu, bet 1984. gadā apbalvo viņu arī ar starptautiskā lielmeistara goda nosaukumu. Bēks ir arī daudzu šaha mācību grāmatu autors somu valodā.
Interesanti, ka, neraugoties uz visiem šiem panākumiem, Bēks par šaha profesionāli sevi neuzskatīja un visu mūžu strādāja par inženieri.
Henrijs Noriss Rasels

Biogrāfija

1900. gadā beidza Prinstonas universitāti. No 1903. līdz 1905. gadam stažējās Kembridžas observatorijā. 1905. gadā Prinstonā stājās Čarlza Janga vietā. No 1912. līdz 1947. gadam bija Prinstonas universitātes astronomiskās observatorijas direktors. 1913. gadā neatkarīgi no dāņu astronoma Eināra Hercšprunga izveidoja diagrammu, kas sasaistīja kopā zvaigžņu raksturlielumus (Hercšprunga—Rasela diagramma). 1913. — 1914. gadā noformulēja zvaigžņu evolūcijas koncepciju, saskaņā ar kuru zvaigznes galvenais enerģijas avots ir gravitācijas saspiešanās. 1920-to gadu vidū Rasels pārskatīja savu teoriju, iesakot citu zvaigžņu enerģijas avotu. Evolūcijas gaitu nosaka nepārtraukta zvaigznes blīvuma izmaiņa no pārmilžiem pa milžu atzaru līdz A un B klases zvaigznēm (sakaršana), un tālāk pa punduru atzaru caur Saules tipa zvaigznēm līdz sarkanajām pundurzvaigznēm (atdzišana). 1925. gadā tika apbalvots ar Katrīnas Brūsas medaļu. No 1947. līdz 1952. gadam strādāja Harvardas observatorijā.
Rasela vārdā ir nosaukta mazā planēta (1762 Russell), kas tika atklāta 1953. gada 8. oktobrī, kā arī triecienkrāteris redzamajā Mēness pusē.
Gaviezes pagasts

Upes

Kaķene

Vēsture

Gaviezes nosaukums (Gaveyssen vai Geneisen) pirmo reizi minēts 1253. gada 4. aprīļa līgumā par Piemares zemes dalīšanu, ko noslēdza Kurzemes bīskaps Heinrihs un Livonijas ordeņa mestrs. 1259. gadā notika Atskaņu hronikā aprakstītais Vārtājas pils aplenkums, kad Livonijas ordeņa karaspēks gatavojās cīņai ar lietuviešu sirotājiem, taču tie bez cīņas atkāpās.
Mūsdienu Gaviezes pagasta teritorijā vēsturiski atradās Gaviezes muiža (Gut Gaweesen, Gavieze), Sustas muiža (Gut Susten).
1935. gadā Gaviezes pagasta platība bija 134,6 km². 1945. gadā pagastā izveidoja Sustas un Gaviezes ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. 1954. gadā Gaviezes ciemam pievienoja Sustas ciemu. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Gaviezes pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Grobiņas novadā.

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas ir Gavieze (pagasta centrs), Vārtāja, Kradzes, Mazgavieze, Susta, Gaviezes stacija, Krīzberga.
Dobele (zeme)

Doblenes pils

Dobeles (Doblên) pils atradās pilskalnā Bērzes upes labajā krastā, kur tagad redzamas Livonijas ordeņa pilsdrupas. No trim pusēm pili sargāja stāvas nogāzes, bet dienvidu pusē bija aizsarggrāvis un priekšpils. 1958.-1959. un 1977. gada arheoloģiskajos izrakumos konstatēts, ka uz dienvidiem un austrumiem no pils bija ap 2 ha liela senpilsēta. Pilsētas daļā zemes kultūras slānis ir līdz 2 m biezs.
Ingušija

Vēsture

Par čečenu un ingušu priekštečiem uzskata nohču tautu, kas kopš 9. gadsimta mitinājās tagadējās Čečenijas un Ingušijas teritorijas kalnainajā daļā. Pēc 13. gadsimta tā atradās Zelta Ordas (1242-1295), pēc tam Gruzijas (1295-1505), Persijas (1502-1516) un Osmaņu impērijas (1516-1557) pakļautībā. Vēlāk radās atkarība no kabardiešiem un kumikiem. No 1721. gada sākās Krievijas impērijas mēģinājumi pakļaut čecenu un ingušu zemes.
Pēc Krievu—persiešu kara (1722–1723) un Krievu—turku kara (1768—1774) Krievijas impērija centās Čečeniju un Ingušiju inkorporēt savā sastāvā, tomēr kalniešu pretestība turpinājās līdz pat Kaukāza kara beigām. Pēc 1860. gada teritoriālās reformas šīs teritorijas atradās Terekas apgabalā. Krievijas imperators kopš 19. gadsimta otrās puses tika titulāri dēvēts arī par Kabardas zemes pavēlnieku un valdnieku, Čerkesu un Kalnu kņazu un pārējo mantoto valdnieku un īpašnieku (krievu: Государь Кабардинския земли́; Черкасских и Горских Князей и иных Наследный Государь и Обладатель).
Krievijas pilsoņu kara laikā 1918. gada maijā šajā teritorijā tika pasludināta Ziemeļkaukāza Kalniešu Savienības Republika, 1918. gada jūlijā Ziemeļkaukāza Padomju republika, 1919. gada septembrī Ziemeļkaukāza Emirāts.
1920. gada 17. novembrī Vladikaukāzā pasludināja Kalniešu APSR dibināšanu, kuras sastāvā bija septiņi nacionālie apvidi (Balkāru, Čečenu, Kabardiešu, Karačaju, Nazraņas (ingušu) un Vladikaukāzas (osetīnu), kā arī Sunžas kazaku apvidus).
1924. gada 7. jūlijā Kalniešu APSR likvidēja un tās sastāvā izveidoja Ziemeļosetijas, Čečenu un Ingušu autonomos apgabalus, kā arī Vladikaukāza pilsētu un Sunžas kazaku apgabalu. 1936. gada 5. decembrī nodibināja Čečenu un Ingušu APSR.
Otrā pasaules kara laikā Vērmahta uzbrukums 1942. gadā tika apturēts pie Ingušijas robežām, tomēr 1944. gada 3. martā Čečenu un Ingušu APSR likvidēja un tās iedzīvotājus izsūtīja. Destaļinizācijas laikā 1957. gada 9. janvārī atkal atjaunoja Čečenijas-Ingušijas APSR. 
1991. gada maijā tika pasludināta neatkarīga Čečenijas un Ingušijas Republika, kas 1992. gadā sadalījās divās daļās. 1992. gada oktobrī notika osetīnu-ingušu robežkonflikts. Čečenijas karu laikā Ingušijā ieradās daudz čečenu kara bēgļu.