google/wiki40b huggingface dataset:
Renārs Kaupers

Dzīvesgājums

Dzimis 1974. gada 1. septembrī Jelgavā, mācījās Jelgavas 1. vidusskolā, kur kopā ar skolasbiedriem 1989. gadā izveidoja poproka grupu "Prāta vētra" un iesaistījās Latvijas TV pārraides "Skabarga" sižetu veidošanā. 
1992. gadā viņa grupa izdeva pirmo singlu "Jo tu nāc", kas 1992. gada Mikrofona aptaujā ierindojās 9. vietā. 1993. gadā iznāca grupas pirmais albums "Vairāk nekā skaļi" un tā populārākās dziesmas "Ziema" videoklips, 1994. gadā tika izdots singls "Vietu nav", bet 1996. gadā "Prāta vētra" uzvarēja festivālā "Liepājas dzintars". Līdztekus studēja Latvijas Universitātes Sociālo zinātņu fakultātes Komunikācijas studiju nodaļā. 
2000. gadā viņš kopā ar savu grupu izcīnīja 3. vietu Eirovīzijas dziesmu konkursā un tika atzīts par Eiropas Gada cilvēku Latvijā. 2003. gadā R. Kaupers kopā ar Mariju Naumovu vadīja Eirovīzijas dziesmu konkursu Rīgā.
2006. gadā debitēja kā aktieris Igaunijas filmā "Georgs", vēlāk piedalījās Jāņa Streiča filmā "Vecās pagastmājas mistērija", par ko 2001. gadā kinofestivālā "Lielais Kristaps" ieguva balvu nominācijā "Labākais aktieris". Kopā ar draugiem darbojies arī grupā "Reigani".
2010. gada pavasarī Renārs Kaupers kopā ar domubiedriem izveidoja Imanta Ziedoņa fondu „Viegli” un piedalījās dažādos labdarības projektos.
Precējies ar stilisti Agnesi Kauperi, audzina trīs dēlus: dvīņus Edgaru un Emīlu un par viņiem 15 gadus jaunāko brālīti. Renāra Kaupera dēli Edgars un Emīls darbojas indīpopa grupā Carnival Youth.
Sumatras ūdrs

Izskats un īpašības

Sumatras ūdra ķermenis kopā ar asti ir 1,3 m garš, astes garums 36—51 cm, svars apmēram 7 kg. Tas ārēji atgādina Eirāzijas ūdru, tikai tā deguns ir ar apmatojumu. Ķermenis kā visiem ūdriem ir slaids, garš un cilindrveidīgs, ar īsām, spēcīgām kājām, ķepas ar peldpleznām un gariem nagiem. Sumatras ūdra aste ir nedaudz saplacinātas formas, šķērsgriezumā tā ir ovāla. Kažoka krāsa ir tumši brūna, izņemot lūpas, zodu un pakakli, kas ir gandrīz balti. Kažoka apmatojums ir īss un biezs. Galvas forma tāpat kā pārējiem ūdriem Eirāzijas ūdru ģintī ir saplacināta.
Sumatras ūdri ir gan vientuļnieki, gan arī tie dzīvo nelielās grupās, līdz 4 ūdriem. Tie dzīvo upju un jūru krastos. Medī zivis un vēžveidīgos.
Dienviddžordžija

Ģeogrāfija

Dienviddžordžijas sala ir ap 160 km gara un līdz 30 km plata un tā izstiepusies dienvidaustrumu-ziemeļrietumu virzienā. Salas platība ir 3756 km² un tā veido 96% no kopējās valdījuma platības. Dienviddžordžijas salu grupā ietilpst arī vairākas nelielas salas tās piekrastē, lielākās no kurām ir Aņņenkova sala 15 km uz dienvidrietumiem, Bērda un Vilisa salas rietumu galā un Kūpera sala austrumu galā. Salas lielāko daļu klāj pastāvīga sniega un ledus sega ar vairākiem okeānā noplūstošiem glečeriem. Salas reljefs ir kalnains, 11 virsotnes ir augstākas par 2000 m, augstākā virsotne ir Pedžeta kalns (2934 m).
Sala pieder pie tundras un okeānisko pļavu dabas zonām. Klimatu salā nosaka no Antarktīdas plūstošās aukstās gaisa masas, kā arī Skotijas jūras aukstās okeāna straumes. Gaisa temperatūra variējas robežās no −15 °C līdz +20 °C. Lai arī ziemas un vasaras sezonas ir pietiekoši atšķirīgas, nokrišņi sniega veidā ir iespējami jebkurā gadalaikā. Sniega sega piekrastes apgabalos novērojama no maija līdz oktobrim.
Salā liela ligzdojošo jūras putnu dažādība, vairākas pingvīnu un jūras lauvu kolonijas. Vairākas introducētās dzīvnieku sugas, starp kurām ir arī ziemeļbrieži.
Kārlis Pētersons (uzņēmējs)

Dzīves gājums

Dzimis kā Kristaps Pētersons 1852. gada 4. martā Zaļenieku pagastā Lejas Micaišu mājās zemnieka Indriķa Pētersona un viņa sievas Grietas ģimenē. Pēc kokapstrādes meistara amata apgūšanas Jelgavā (1872) viņš devās uz Pēterburgu, tad uz Lībeku. Ap 1874. gadu kā Čārlzs (Kārlis) Pētersons ieradās Dublinā un sāka strādāt 1865. gadā dibinātajā brāļu Kappu pīpju izgatavošanas fabrikā. Stāsta, ka pārkāpjot Graftonstrītas mazās Kappa pīpju darbnīciņas slieksni, viņš esot paziņojis, ka zina pīpes konstrukciju, kas šajā nozarē izraisīs revolūciju. Pēc 1890. gada viņš patentēja "sauso pīpi" (Dry system), kuras galviņā bija izveidots speciāls iedobums kondensāta savākšanai, bet 1898. gadā patentēja "Pētersona iemuti" (P-lip). 1902. gadā viņš ottreiz apprecējās ar Anniju Fordi, viņu ģimenē piedzima trīs bērni. Pēc 1905. gada revolūcijas viņa namā mita arī brāļadēls students Konrāds Pētersons.
Pirmā Pasaules kara un Īrijas neatkarības cīņu laikā Pētersona veikals cieta zaudējumus, taču viņš viens no pirmajiem uz saviem izstrādājumiem sāka lietot uzrakstu "Ražots Īrijā".
Miris 1919. gada 11. septembrī Hamburgā, apglabāts Olsdorfas kapos.

Veikals un ražotne mūsdienās

Mūsdienās Nasavas ielā Dublinā atrodas pīpju veikals Peterson of Dublin. Pīpju fabrika “Kapp&Peterson Ltd.” ir pārcelta uz Salinogīnu (Sallynoggin, Co. Dublin), tajā strādā 40 darbinieku, kas gadā izgatavo ap 100 000 pīpju. Fabrikā izveidots muzejs Kārļa Pētersona piemiņai.
Špola

Vēsture

Rakstos pirmoreiz 1594. gadā kā Žečpospoļitas apdzīvota vieta. Špola iekļāvās Krievijas impērijā līdz ar Polijas Otro dalīšanu 1793. gadā. 1851. gadā Špolā tika uzcelta cukurfabrika. Līdz Otrajam pasaules katram ievērojams skaits pilsētas iedzīvotāju bija ebreji (45 % 1897. gadā). Pēc Oktobra revolūcijas ietilpa Ukrainas PSR. Pilsētas tiesības no 1938. gada. Otrā pasaules kara laikā no 1941. līdz 1944. gadam atradās vācu okupācijā.
Špolā dzimis ebreju dzejnieks Iciks Fefers (1900 - 1952).
Vārmes pagasts

Hidrogrāfija

Upes: Daurātupe, Dūrupe, Karpene (lejtecē), Ķīse (augštecē, lejtecē), Mazupe, Palīce, Ūdrupe.
Ezers: Dziedru ezers.

Vēsture

Mūsdienu Vārmes pagasta teritorijā vēsturiski atradās Dūres muiža (Gut Duhren, Dūras), Vārmes muiža (Gut Wormen, Vārme)
1935. gadā Kuldīgas apriņķa Vārmes pagasta platība bija 169 km² un tajā dzīvoja 2289 iedzīvotāji.1945. gadā pagastā izveidoja Vārmas un Imantas ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Kuldīgas rajona Imantas ciemam 1954. gadā pievienoja likvidēto Vārmas ciemu. 1966. gadā Imantas ciemu pārdēvēja par Vārmes ciemu. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Vārmes pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Kuldīgas novadā

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas ir Vārme (pagasta centrs), Dūras, Vecvārme, Zalkšciems.

Izglītība un kultūra

Vārmes pamatskola
Stacijas iela (Rēzekne)

Ielas raksturojums

Stacijas iela iesākas zem dzelzceļa viadukta, kur tai ir savienojums ar Atbrīvošanas aleju divu uzbrauktuvju veidā uz Atbrīvošanas alejas pārvadu pāri Rīgas — Maskavas dzelzceļa līnijai. Līdz 2012. gadam, Stacijas iela tika pieskaitīta pilsētas Centra rajonam, bet kopš 2012. gada — ielas pagarinājuma un tilta pāri Rēzeknes upei izbūves un tās savienošanas ar Zilupes ielu, tā tiek pieskaitīta arī Vipingas mikrorajonam. Stacijas iela ir otra iela pilsētā (otra ir Zilupes iela ar diviem apļa krustojumiem), kurai ir divi apļveida krustojumi — lielākais un vecākais no tiem — pie stacijas Rēzekne II, kur tiekas Raiņa, Dārzu un Stacijas iela, bet otrs — 2013. gadā uzbūvētais — krustojumā ar Zilupes ielu. Stacijas ielas visā garumā ir izvietojušies dažādi pakalpojumu sniedzēji — lielveikali "Depo" un "Beta", dzelzceļa stacija Rēzekne II, boulinga centrs "Joker", degvielas uzpildes stacija "Latvijas Nafta", atpūtas komplekss un CSDD klientu apkalpošanas centrs, līdz ar to visas ielas garumā gar tās abām pusēm ir seši lieli automašīnu stāvlaukumi.
Setubala

Vēsture

Setubalā jau pirms romiešu ierašanās bija feniķiešu apmetne. Romiešu laikos (1. gs. p. m. ē. - 4. gs.) Setubala kļuva par zvejniecības centru. 7. gadsimtā apkārtnē ienāca vestgoti, bet 7. gs. - arābi, kuri valdīja līdz 12. gadsimtam. 1755. gadā pilsēta cieta lielā zemestrīcē. Labā klimata dēļ 16.—18. gadsimtā daudzi portugāļu augstmaņi Setubalā un tās apkārtnē uzcēla savas ārpilsētas rezidences. 1860. gadā Setubala ieguva pilsētas tiesības.
Rietumeiropa

Rietumeiropa ir Eiropas rietumu daļa, kurā pēc Eiropas Savienības (ES) ieteiktās definīcijas ietilpst Andora, Apvienotā Karaliste, Austrija, Beļģija, Francija, Īrija, Lihtenšteina, Luksemburga, Monako, Nīderlande, Šveice, Vācija, kā arī autonomās Kanāla salas — Džērsija un Gērnsija, Menas Sala.
Politiski un vēsturiski šis termins dažādos laikmetos ir krasi mainījies. Savā ģeogrāfiskajā pamatnozīmē Rietumeiropā ietilpst arī Spānija un Portugāle, bet Britu salas pēc ANO definīcijas tiek pieskaitītas Ziemeļeiropai.
Margareta Žunku

Biogrāfija

Šahu iemācījusies spēlēt 16 gadu vecumā. 1967. gadā kļuvusi par Rumānijas junioru čempionu šahā. Vēlāk piedalījusies Rumānijas sieviešu šaha čempionātos, kuros izcīnījusi 6 medaļas: 3 zelta (1983, 1985, 1987), sudraba (1979) un 2 bronzas (1971, 1977).
1980. gados sekmīgi piedalījusies Pasaules čempiones nosaukuma izcīņas ciklos. Vislielākais panākums bija uzvara starpzonu turnīrā Tbilisi 1982. gadā un iekļūšana pretendentu mačos, kur gan nācās atzīt Lidijas Semjonovas parākumu ar 4½ : 5½. 1985. gadā starpzonu turnīrā Železnovodskā palikusi 8. vietā.
No 1978. līdz 1990. gadam septiņas reizes pārstāvējusi Rumānijas izlasi Pasaules šaha olimpiādēs, turklāt 5 reizes spēlējusi pie 1. galdiņa. Komandu vērtējumā ieguvusi 3 medaļas: sudraba (1982) un 2 bronzas (1984, 1986).
Kopš 1996. gada šaha sacensībās piedalās reti.
Vauts Pūlss

Karjera

Pēc ilgstošas karjeras Vacansoleil—DCM komandā no 2009. gada pirms 2014. gada sezonas Pūlss pārgāja uz Omega Pharma—Quick-Step komandu.
2012. gada Tour de France laikā viņš piedzīvoja smagu kritienu un tika apsvērta nieres amputācija.
2014. gada septembrī tika paziņots, ka nākamajā sezonā Pūlss pārstāvēs Team Sky komandu. Viņa pirmā uzvara jaunajā komandā bija 2015. gada Tirreno–Adriatico, kur viņš kļuva par komandas līderi pēc Krisa Frūma izstāšanās. Pūlss uzvarēja 4. posmā ar finišu Kastelraimondo, veicot izrāvienu pēdējā kāpumā un vienatnē veicot nobraucienu līdz finišam. Viņš kļuva par sacensību līderi un kopvērtējumā finišēja septītais. Vēlāk viņš finišēja otrais Tour of Britain kopvērtējumā, uzvarot sacensību kalnainākajā posmā.
2016. gadā Pūlss uzvarēja savās pirmajās viendienas sacensībās, esot pirmais no četru sportistu grupas Ljēža—Bastoņa—Ljēža sacensību finišā. Tā bija pirmā klasikas pieminekļu uzvara gan Team Sky, gan pašam Pūlsam.
2019. gada septembrī Pūlss paziņoja par pievienošanos Bahrain–Merida komandai līdz ar nākamo sezonu, ar mērķi ieņemt līdera lomu.
Aumeisteru paugurvalnis

Ģeoloģija

Aumeisteru paugurvaļņa pamatā ir meridionāli stiepts pamatiežu virsas paaugstinājums, kas lēzeni paceļas ziemeļaustrumu—dienvidrietumu virzienā no 40 m vjl līdz 80 m vjl. To veido vidusdevona smilšakmeņi, ko paugurvaļņa dienviddaļā šauru joslu veidā sedz jaunāki augšdevona smilšakmeņi, bet gar autoceļu A2 — dolomīti. Dolomītu izplatības ziemeļu robežu iezīmē mūsdienu reljefā atpazīstama kāple. Pamatiežus klāj 20—40 m biezi kvartāra, galvenokārt ledāja nogulumi — smilts, aleirīti, grants. Ir nelielas grants atradnes.

Reljefs

Aumeisteru paugurvaļņa augstāko dienvidu un centrālo daļu veido divas izometrisku konusveida un iegarenu vaļņveida sīku un vidēju pauguru grēdasm ko šķir pārpurvotu ieplaku virkne ar Tīrpurvu, Raga purvu un Dibena purvu. No Iežiem Bilskas pagastā līdz Grundzālei apmēram 13 km garumā stiepjas 1—2 km gara paugurgrēda ar visa paugurvaļņa augstāko virsotni Pidriķkalnu (133,7 m vjl). Otra paugurgrēda stiepjas no Mēriem ziemeļaustrumu virzienā un dienvidos no Aumeisteriem abas apvienojas; tur paceļas 111,5 m augstais Vanderu kalns. Paugurvaļņa rietumos, no Zeltiņiem līdz Aumeisteriem, 20 km garā paugurgrēda ir zemāka, tās ziemeļu galā paceļas 110,4 m vjl augstais Torņukalns. Reljefa vidējformas pēc izcelsmes ir dauguļi un pauguri, kas radušies zemledāja apstākļos. Paugurvaļņa ziemeļaustrumu stūrī ap Stepiem un Zaķiem virs pārpurvotajiem līdzenumiem paceļas trīs sīkpauguru un vidējpauguru masīvu joslas, kurās izceļas atsevišķi lielpauguri: Vasu kalns (88,8 m), Biržkalns (95,3 m).

Klimats

Valda mēreni kontinentāls klimats. Gada vidējā temperatūra 4,7 °C, janvāra — –6,5 °C, jūlija — 16,9 °C. Bezsala periods 126—134 dienas, nokrišņu daudzums — 600—620 mm gadā, stabila sniega sega no decembra vidus līdz aprīļa sākumam.

Hidrogrāfija

Paugurvalni atūdeņo Gaujas kreisā krasta pietekas Vija ar Gružupīti un Pubuliņupi, Stepupe ar Tiņūpīti, Alkšņupe. Ieplakās un pazeminājumos upju gultnes pārsvarā iztaisnotas. Vairāki nelieli ezeri, lielākais ir purva palikšņu ezeri Sūcis (6,1 ha) un Bezdibenis. Vairāk kā 20 lielu purvu, kas veidojušies galvenokārt pārpurvojoties lielajām ieplakām un pazeminājumiem. Lielākie un vairākums ir zemiem purvi — Melnais purvs (545 ha), Nāves purvs, dziļākie — augstie purvi — Tīrpurvs līdz 6,5 m.

Dabas aizsardzība

Paugurvaļņa ziemeļu galā pie Mierkalna atrodas Taurīšu ezera dabas liegums.
Rokijs 2

Sižets

Pēc cīņas, kurā tikai pēc punktiem ar minimālu pārsvaru tiesneši par uzvarētāju paziņo Apollo, gan Rokijs, gan Apollo ir guvuši nopietnas traumas, Rokija acs ir nopietni savainota. Apollo ir nikns par tik nepārliecinošu uzvaru, un, lai arī pats nesen teica, ka revanša mača nebūs, nu izaicina Rokiju uz revanšu, Rokijs atsakās. Abus ar ātrajiem aizved uz slimnīcu. Slimnīcā Rokijs atnāk pie Apollo uz palātu. Uz Rokija jautājumu, vai Apollo mača laikā ir cīnījies ar pilnu atdevi, Apollo atbild "Jā!". 

Kad Rokijs iznāk no slimnīcas, viņš nolemj kārt boksa cimdus vadzī un pievērsties mierīgai dzīvei kopā ar Adrianu, ar kuru drīz apprecas. Taču Apollo pēc tik nepārliecinošas uzvaras tiek kritizēts no visām pusēm, tāpēc dara visu, lai Rokijs piekrīt revanša mačam. Rokija nopelnītā nauda ātri tiek iztērēta un nu Rokijam ir jāizvēlas, dzīvot nabadzībā vai arī doties ringā pretī Apollo, riskējot pazaudēt savu redzi. Rokijs nolemj meklēt darbu, taču sēdošu darbu ofisā viņš nevar dabūt dēļ sliktas izglītības, viņam piedāvā tikai fizisku darbu. Rokijs iekartojās darbā par krāvēju, taču praktiski uzreiz viņu atlaiž dēļ štatu samazināšanas. Rokijs strādā pie sava bijušā boksa trenera Mikija par palīgu. 

Rokijs nopietni apsver iespēju atgriezties boksā. Adriana, baidoties par vīra veselību, negrib, lai Rokijs cīnās, tāpēc dēļ problēmām privātajā dzīvē Rokijam ar treniņiem nesekmējās. Adriana ir stāvoklī un uz nervu pamata viņai ne tikai sākās priekšlaicīgās dzemdības, bet arī pati iekrīt komā. Rokijs visu šo laiku pavada pie sievas, par boksu pat nedomājot. Pa šo laiku Rokijs pat uzlabo savu lasītprasmi, lasot stāstus savai komā esošai sievai. Kad bērns piedzimst un Adriana atgūstās no komas, viņa pasaka Rokijam, ka grib tikai vienu – lai viņš uzvar. Tagad, sievas uzmundrināts, Rokijs ar entuziasmu uzsāk smagus treniņus un atgūst labu fizisko formu. 

Revanša mačā krietni veiklākais un tehniskākais Apollo pārņem iniciatīvu un izvirzās vadībā pa punktiem, tomēr Rokija izturība un gribasspēks notur viņu uz kājām. Mačs atkal ilgst 15  raundus un tā izskaņā gan Rokijs, gan Apollo nokrīt bez spēka, taču Apollo paliek uz grīdas, bet Rokijs pie tiesneša saukļa „9!” atrod pēdējos spēkus un pieceļas. Nu viņš ir jaunais pasaules čempions smagajā svarā.
Birmieši

Vēsture

Birmiešu priekšteči ieceļojuši tagadējā areālā 1. tūkštošgades pirmajā pusē no Austrumtibetas. Šeit dzīvojušās monu-khmeru grupas tautas tika izstumtas vai asimilētas. Pirmajā migrācijas vilnī bija teti, kas daļēji ir mūsdienu arakanu, bet daļēji — činu priekšteči. 4. gadsimtā Iravadi ielejā ieradās pju tauta, kas izveidoja Šrikšetras valsti. 5. gadsimtā pju jau bija rakstība pāli alfabētā.
9. gadsimtā Iravadi vidustecē apmetās mranmi, kas kļuva par mūsdienu birmiešu kodolu. Mranmi pakāpeniski asmimilēja visas mazākās tautas, konsolidējās ar pju un 11. gadsimtā izveidoja Paganas valsti. Mranmu izcelšanos saista ar Tibetas un Sičuaņas cjaņiem.
UNIX laiks

UNIX laiks jeb POSIX laiks ir laika pieraksta sistēma, kura sākotnēji tika ieviesta UNIX operētājsistēmās, bet to plaši izmanto arī citās datorsistēmās. Šajā sistēmā laiks tiek skaitīts sekundēs, kas pagājušas kopš 1970. gada 1. janvāra pusnakts pēc UTC, kas tiek uzskatīts par UNIX epohas (Unix Epoch) sākumu. Tā kā šajā formātā netiek iekļautas koordinācijas sekundes (piem., 1998. gada 31. decembra plkst. 23.59.60), tad tas nav precīzs UTC laika attēlojums. UNIX sistēmās pašreizējo UNIX laika vērtību parasti var uzzināt ar komandrindas komandu date +%s.
Vēsturiski datoros UNIX laiks parasti tika glabāts kā 32 bitus liels vesels skaitlis, kur viens bits ir paredzēts skaitļa zīmei. Tādējādi ar to var kodēt laiku 136 gadu garumā ar minimālo datumu 13.12.1901., maksimālo — 19.01.2038. (skat. 2038. gada problēma). Jaunākajās sistēmās datu tips time_t parasti ir palielināts līdz 64 bitiem, kas ļauj iekodēt laiku aptuveni 293 miljardus gadu pirms vai pēc 1970. gada, kas virzienā uz pagātni vairāk kā 20 reizes pārsniedz Visuma vecumu.

Vēsture

Sākotnēji UNIX laiks tika glabāts sekundes sešdesmitdaļās, jo tajā laikā Unix aparatūras sistēmas pulkstenis darbojās 60 Hz frekvencē. Taču vēlāk tas tika vairākkārt mainīts. Pirmajā UNIX programmēšanas rokasgrāmatā, kas iznāca 1971. gada 3. novembrī, Unix laiku jau definēja kā "laiku kopš 1971. gada 1. janvāra plkst. 00.00.00, mērīta sekundes sešdesmitdaļās". Glabājot laiku 32 bitu veselā skaitlī izmantojot šādu formātu, tas ļāva saglabāt tikai  sekundes sešpadsmitdaļas, kas atbilst  sekundēm, kas, savukārt, atbilst tikai aptuveni astoņarpus gadiem. Šī iemesla dēļ formāts vēlāk tika mainīts un beigās noteikts kā "sekunžu skaits kopš 1970. gada 1. janvāra plkst. 00.00.00 UTC".
Kad tika rakstīta pirmā POSIX specifikācija, radās diskusijas, kā precīzi definēt datu tipu time_t attiecībā uz koordinācijas sekundēm. Beigās tika nolemts tās neņemt vērā, lai nesarežģītu C standarta bibliotēkas funkcijas.
Pauls Mincs

Dzīvesgājums

Pauls Mincs dzimis 1868. gada 30. jūnijā Daugavpils uzņēmēja Ehila Mihla Minca piecu bērnu ģimenē kā Šmuels Faivls Mincs. 1881. gadā viņu nosūtīja mācīties uz Rīgas pilsētas ģimnāziju, kuru viņš pabeidza 1886. gadā un iestājās Pēterburgas universitātes juridiskajā fakultātē.
1890. gadā Mincs iestājās Tērbatas universitātes maģistratūrā, 1892. gadā aizstāvēja krimināltiesību maģistra disertāciju un sāka strādāt par advokātu Rīgā. 1898. gadā viņš dibināja un vadīja Krievijas ebreju kultūras veicināšanas biedrības Rīgas nodaļu.
1915. gadā Mincs vadīja no Kurzemes guberņas izdzīto ebreju palīdzības komiteju, 1917. gadā bija privātdocents Maskavas universitātē, 1918. gadā Tērbatas universitātē. 1918. gadā viņš atgriezās Rīgā un darbojās kā zvērinātais advokāts, piedalījās Latvijas Republikas dibināšanā kā Tautas padomes loceklis, pēc Latvijas senāta dibināšanas 6. decembrī kļuva par tā locekli.
Pauls Mincs pildīja Valsts kontroliera pienākumus Kārļa Ulmaņa vadītajā otrajā un trešajā Pagaidu valdībā un Pirmajā Ministru kabinetā (1919-1920). 1920. gadā ievēlēts par Satversmes sapulces locekli. Latvijas Satversmes līdzautors.
Pēc tam viņš no 1920. gada 19. decembra līdz 1921. gada 18. jūnijam bija Darba ministrs. 1921.gada jūnijā jaunā valdība deklarēja sevi par "brīvu no minoritātēm" un Mincs zaudēja savu amatu.
Pēc Latvijas Universitātes dibināšanas 1919. gadā Pauls Mincs kļuva par kriminoloģijas docentu, no 1921. gada par profesoru un 1921.-1930. gadā bija Latvijas Sodu likuma izstrādāšanas komisijas priekšsēdētājs. 1922.-1930. gadā Mincs lasīja lekcijas krimināltiesībās, minoritāšu tiesībās un starptautiskajās tiesībās Rīgas Herdera institūtā. Līdztekus viņš vadīja Latvijas ebreju nacionāldemokrātisko partiju un bija Ebreju Palestīnas aģentūras loceklis. 
No 1934. gada Mincs kļuva par Latvijas delegātu starptautiskās krimināltiesību organizācijās Bernē un Bukarestē, piedalījās krimināllietu kongresos.
1939. gadā Mincs devās pensijā. Pēc Latvijas okupācijas viņš tika arestēts un deportēts uz PSRS, kur miris Krasnojarskas novada koncentrācijas nometnē 1941. gada 28. decembrī.
Viņa jaunākais brālis ķirurgs Vladimirs Mincs mira Buhenvaldes koncentrācijas nometnē Vācijā.
Hugo Gernsbeks

Biogrāfija

Hugo piedzima ebreju ģimenā Luksemburgā. Viņa tēvs bija vīndaris Morics Gernsbahers, māte Berta bija mājsaimniece. Hugo ieguva labu izglītību, apguva inženiera-elektriķa profesiju. 1904. gadā Hugo Gernsbeks emigrēja no Luksemburgas uz ASV, vēlāk kļuva par tās pilsoni un angliskoja savu uzvārdu. Viņš bija precējies trīs reizes: 1906. gadā ar Rozu Hārviju, 1921. gadā ar Dorotiju Kantrovicu, 1951. gadā ar Mēriju Henčeri.
Pirms zinātniskās fantastikas izdevēja karjeras uzsākšanas Hugo Gernsbeks darbojas elektronikas industrijā: ieveda ASV no Eiropas radio detaļas, kā arī popularizēja amatieru radio kustību. 1909. gadā viņš dibināja organizāciju Wireless Association of America, kurā gada laikā iestājās 10 000 biedru. Tajā pašā gadā viņš nodibināja pasaulē pirmo elektronikai veltīto žurnālu Modern Electrics. 1913. gadā viņš nodibināja vēl vienu līdzīgu žurnālu — Electrical Experiment, kas 1920. gadā tika pārdēvēts par Science and Invention. Šajos izdevumos tika publicēti arī zinātniskās fantastikas darbi.
1925. gadā viņš dibināja radiostaciju WRNY. Bija iesaistīts arī pirmo televīzijas pārraižu organizēšanā. Viņš tiek uzskatīts par vienu no amatieru radio kustības aizsācējiem.
1926. gadā viņš nodibināja žurnālu Amazing Stories, kas bija pirmais zinātniskās fantastikas žurnāls angļu valodā. 1929. gadā gan viņš pēc bankrota prāvas zaudēja tiesības uz šo žurnālu. Šajā pašā gadā viņš dibināja divus citus žurnālus — Air Wonder Stories un Science Wonder Stories, kuri 1930. gadā tika apvienoti ar nosaukumu Wonder Stories.
Gernsbeks arī pats ir uzrakstījis dažus fantastikas darbu, no kuriem pazīstamākais ir romāns "Ralfs 124C 41+" (Ralph 124C 41+, 1911). Viņa vārdā ir nosaukta Hugo balva, ko pasniedz par zinātniskās fantastikas darbiem kopš 1953. gada.
Gernsbeks dzīves laikā bija reģistrējis 80 patentus.
Tome

Vēsture

Tomes apkaime ir apdzīvota jau no seniem laikiem. Nariņu senkapos veiktie arheoloģiskie atradumi liecina par 11. — 12. gadsimta lībiešu apmetnes pastāvēšanu. Paši senkapi aizņem 240 m garu joslu gar Daugavas kreiso krastu. Šeit bijuši arī ugunskapi. Joprojām daudziem apkaimes māju nosaukumiem ir lībiska izcelsme. Par Tomes nosaukumu nav precīzu ziņu. Tikai kāds nostāsts vēstī, ka mēra laikos visi apkaimes iedzīvotāji apmiruši un esot palicis dzīvs tikai kāds vīrs vārdā Toms. Tā arī šo vietu it kā sākuši saukt par Toma ciemu (vācu: Thomsdorf).
Daugavas krastā pie "Mazpantarsīļiem" atrodas Tomes skanste — 17. gs. nocietinājums ar vaļņiem, grāvjiem un bastionu atliekām. 3 km augšpus Tomes skanstes pie "Jaunbaušiem" atradusies arī norobežota pilskalnveida senvieta — t.s. Upurkalns (Ķeguma ūdenskrātuve to izskalojusi).
Saimnieciskā dzīve Tomes apkaimē agrāk ir bijusi daudz rosīgāka. Ievērojami apvidus uzplaucis Kurzemes hercoga Jēkaba valdīšanas laikā. Ap 1640. gadu, līdz ar manufaktūru un amatniecības rašanos, Tomē pie vēlākās Annas pusmuižas izveidojās apdzīvota vieta, kurā apmetās arī tirgotāji. Izmantojot tranzītceļu no Lietuvas caur Vecmuižu (tagadējiem Vecumniekiem) un Tomi, uz Rīgu tika transportēts liels kravu daudzums. Ļoti liela nozīme tajā laikā bijusi liellaivu ostai pie Grīvām (pie Tomes muižas) un tuvumā esošajai baznīcai. Tomē pie Daugavas bija salpetra vārītava (par ko vēl liecina Sārmuļu māju nosaukums), kaļķu cepļi, darvas cepļi, papīrdzirnavas (1650—1710). Vietu, kur bijušas pulverdzirnavas, joprojām sauc par Pulverķi. Tomē bijušas arī mucenieku darbnīcas u.c. uzņēmumi, kam lielu postu nodarīja milzīgie 1709. gada Daugavas plūdi. Pēdējie uzņēmumi tika likvidēti 18. gs. beigās.
No jaunāko laiku objektiem minama Tomes luteriskā baznīca, kas pēc arhitekta H. Hilbiga projekta tika uzcelta 1907. gadā iepriekšējās nodegušās koka baznīcas vietā (koka baznīca bijusi celta 1730. gadā). Patlaban no vecās baznīcas saglabājies tikai apsūnojis uzkalns, taču 1999. — 2003. gadā uzceltā jauna baznīcas ēka.
1930. gadā bijušā kroga vietā tika uzcelts Tomes tautas nams; tagad šeit ir novada muzejs. 1924. gadā atjaunota Tomes skola, kas cieta 1. pasaules karā 1916. gada kaujās. Tomes zivju audzētavā atrodas arī māja, kurā savulaik atpūties Latvijas Valsts prezidents Kārlis Ulmanis — viņam patikusi klusā, paugurainā Tomes apkārtne un aukstie, dzidrie foreļavoti.