google/wiki40b huggingface dataset:
2015. gada Āfrikas Nāciju kauss

Kvalifikācija

Turnīram pieteicās 51 izlase, ieskaitot sākotnējos mājiniekus Maroku. Tā bija debija Dienvidsudānas futbola izlasei. Džibutija un Somālija atteicās piedalīties. Ekvatoriālā Gvineja izstājās jau kvalifikācijas pirmajā kārtā, jo tika diskvalificēta par neatļauta spēlētāja izmantošanu, bet vēlāk tika iekļauta finālturnīra dalībnieku vidū kā rīkotājvalsts. 2013. gada Āfrikas Nāciju kausa ieguvēji Nigērija turnīram nekvalificējās.
Johans Ādolfs fon Ungerns-Šternbergs

Dzīvesgājums

Dzimis 1726. gada 5. jūlijā barona Volmāra fon Ungerna-Šternberga un viņa sievas Ievas, dzim. fon Melinas, ģimenē. Jau 16 gadu vecumā 1742. gadā uzsāka militāro karjeru Polijas karaļa Augusta III armijā, pēc tam 1747. gadā pārgāja Krievijas ķeizarienes Elizabetes dienestā, kur ieguva majora pakāpi.  
1749. gadā Kārķu muižā (Karkel) apprecējās ar Ērģemes (Ermes) muižas īpašnieka meitu Šarloti Margaretu de la Bari (de la Barre) un ieguva īpašumā Ungurpils (Pürkel)  un Alojas (Allendorf) muižas (1749-1760).    
No 1759. gada viņs bija Vidzemes landrāts (1759-72), galma tiesas asesors un vienlaicīgi evaņģēliski luteriskās baznīcas priekšstāvis (Oberkirchenvorsteher).  1765. gadā kā Vidzemes virskonsistorijas prezidenta vietnieks viņš 1765. gada Vidzemes landtāgā nāca ar priekšlikumu veikt skolu reformu. 
Katrīnas II valdīšanas laikā 1767. gadā kā Vidzemes deputāts darbojās likumdošanas komisijā Peterburgā un Maskavā. 
1769. gadā viņu ievēlēja par Vidzemes galma tiesas (Hofgericht) prezidentu. no 1783. gada viņš bija Rīgas vietniecības tiesas loceklis.
Miris 1793. gada 30. novembrī Rīgā.

Sabiedriskā darbība

Johans Ādolfs fon Ungerns-Šternbergs bija Rīgas brīvmūrnieku ložas „Castor” meistara vietnieks (1784-1785), krēsla meistars (1786-1791). Viņš un viņa dēli Vilhelms Frīdrihs fon Ungerns-Šternbergs, Voldemārs Johans fon Ungerns-Šternbergs, Gustavs Ādolfs fon Ungerns-Šternbergs un Kārlis Fabiāns fon Ungerns-Šternbergs veidoja brīvmūrnieku ložu "Apollo" un "Castor" kodolu.
Tarāns (filma)

Sižets

Galvenais varonis Pēteris, bijušais tankists, kara invalīds, kopā ar sievu, dēlu un dēla draudzeni atgriežas savā mašīnā no kara veterānu salidojuma. Brauciena laikā viņi sastopas ar sabiedrības vienaldzību un cinismu. Restorānā viesmīlis viņos saskata tādus, kas par pusdienām daudz netērēs, tādēļ viņus apkalpot nesteidzas. Pēdējais piliens Pētera pacietības kausā ir, kad viņu nogāž no kājām, pēc tam kad tas ar savu "Zaporožecu" benzīntankā ir iebuktējis priekšā stāvošo "Volgu".

Video

"Tarāns" YouTube
Olimpa dievi

Olimpa dievi sengrieķu mitoloģijā bija galvenās dievības grieķu panteonā, kas dzīvoja Olimpa kalnā. Olimpa dievi savu pārākumu ieguva dievu karā, kurā Zevs vadīja savus brāļus un māsas uzvarā pār titāniem. Olimpa dievi ir: Afrodīte, Apollons, Arejs, Artemīda, Atēna, Dēmetra, Hēfaists, Hēra, Hermejs, Poseidons un Zevs. Tāpat Olimpa dieviem mēdz pieskaitīt Aīdu un Hestiju.
Dinamīts

Dinamīts ir sprāgstviela, ko izgudroja zviedru ķīmiķis un inženieris Alfrēds Nobels 1866. gadā (patentēja 1867. gadā). Tas ātri kļuva populārs, jo bija daudz drošāks par alternatīvām - šaujampulveri un nitroglicerīnu.
Nobelam dinamīta patents deva lielu bagātību, par kuru pēc viņa nāves tika izveidota Nobela prēmija.
Brezova pie Bradlas

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1263. gadā. Tāpat kā visa Slovākija, gadsimtiem bijusi Ungārijas sastāvā, pilsētas ungāriskais nosaukums bija Berezo (ungāru: Berezó). Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. No 1993. gada - Slovākijas sastāvā.

Cilvēki

Pēc etniskā sastāva vairums pilsētas iedzīvotāju ir slovāki (95,8 %). Pēc reliģiskās piederības - luterāņi (45,7 %), katoļi (26,4 %), nereliģiozi (21,6 %). Netipiski citam Slovākijas pilsētām, lielākā reliģiskā kopiena pilsētā ir luterāņi.
Spartaka savienība

Spartaka savienība (vācu: Spartakusbund) bija radikāli kreisa vācu marksistu organizācija, kas tika izveidota 1918. gada 11. novembrī, kad no Vācijas Sociāldemokrātiskās partijas atšķēlās 1915. gadā izveidotā Spartaka grupa, kas iestājās pret partijas politisko nostāju, atbalstot valsts vadību Pirmajā pasaules karā.
Organizācijas darbībai bija būtiska loma Novembra revolūcijas notikumos — viņi veica aģitāciju, organizēja masu streikus un bruņotas vienības varas pārņemšanai, veicināja padomju izveidi, kā arī faktiski vadīja pašu revolūcijas norisi. Starp tās līderiem bija Karls Lībknehts, Roza Luksemburga, Klāra Cetkina un citi vācu marksisti.
Revolūcijas iespaidā organizācija vēl vairāk radikalizējās. Jau 1918. gada decembrī tā kopā ar citām radikāli kreisām organizācijām sasauca kongresu, kura rezultātā tika nolemts nodibināt Vācijas Komunistisko partiju, kas vēlāk iekļāvās Kominternē. Arī vēlāk Veimāras republikā vācu komunistus nereti sauca par spartakiešiem.
Žagatu ģints

Sistemātikas diskusijas

Diskusijas izraisa dzeltenknābja žagatas (Pica nuttalli) un melnknābja žagatas (Pica hudsonia) sugu statuss. Nesenie DNS pētījumi liecina, ka abas sugas ir daudz tuvākas radinieces nekā līdz šim tika pieņemts, un iespējams tā ir viena suga. Tradicionāli tika pieņemts, ka žagatu ģintij (Pica) tuvākie radinieki ir Āzijas zilās žagatas (Urocissa), bet DNS pētījumi atklāja, ka žagatu tuvākie radinieki ir Eirāzijas vārnu sugas no vārnu ģints (Corvus).

Izskats un īpašības

Žagatām ir raksturīga gara aste, un to apspalvojumam ir raksturīgs balto un melno spalvu salikums. Galva, kakls un krūtis ir melnā krāsā ar zaļgani violetuu metālisku spīdumu. Vēders un pleca spalvas ir koši baltas. Spārni un aste zaigojoši melni ar zaļganvioletu metālisku spīdumu, reizēm zaigojošu bronzīgu toni. Spārni no apakšas ir balti. Kājas melnas. Knābis žagatu ģints žagatām, izņemot dzeltenknābja žagatu, ir melnā krāsā.
Ātrā prototipēšana

Ievads

Ātrā prototipēšana izmanto vizuālus dizainus, kas tiek radīti ar CAD vai animācijas modelēšanas programmatūru, pārveido tos par plāniem, virtuāliem, horizontāliem šķērsgriezumiem, un tad katru šķērsgriezumu pārveido fiziski plaknē, vienu pēc otra, līdz makets ir pabeigts. To sauc par WYSIWYG procesu, kur virtuāls makets un fizisks makets sakrīt gandrīz kā identiski.
Ar piedevu metodi iekārta nolasa datus no CAD zīmējuma un izkārto attiecīgi šķidruma, pulvera, vai lokšņu materiālu kārtas, tādējādi veidojot maketu no šķērsgriezuma daļām. Kārtas, kas atbilst virtuālajam šķērsgriezumam, modelim, ko radījis dators, tiek savienotas kopā, lai izveidotu beidzamo veidolu. Piedevu metodes galvenā priekšrocība ir spēja izveidot gandrīz jebkādu formu vai ģeometrisku novitāti. 
Standarta sadarbība starp CAD programmatūru un iekārtām ir STL faila formāts. STL fails nosaka sastāvdaļas formu, izmantojot trijstūra šķautnes. Sīkas šķautnes veido augstākas kvalitātes plakni.STL faila formāts. 
Vārds „ātrs” ir relatīvs jēdziens: maketa izveide ar mūsdienīgu tehnoloģiju pielietošanu, var aizņemt laiku, sākot no dažām stundām līdz vairākām dienām, atkarībā no maketa izmēra un sarežģītības pakāpes. Ātrās prototipēšanas piedevas sistēmas var radīt maketu dažu stundu laikā, lai gan tas variē atkarībā no izmantotās iekārtas un gadījumos, kad vienlaicīgi tiek pagatavoti vairāki maketi. 
Dažas blīvo materiālu formas tehnikas izmanto divus materiālus izveides procesā. Pirmais ir detaļu materiāls un otrs, balsta materiāls (lai balstītu jumta detaļas izveides procesā). Balsta materiālu vēlāk atdala ar karstuma palīdzību, vai izšķīdina ar šķīdinātāju vai ūdeni.
Tradicionālā veidošana (injection molding) ir lētāka plastikāta produktu ražošanai lielos daudzumos, bet piedevu metodes pielietojums ir ātrāks un lētāks, ražojot detaļas nelielos daudzumos.
Pēters Gustavs Ležēns Dirihlē

Dzīvesstāsts

Dzimis 1805. gadā Dīrenē, kad pilsēta ietilpa Francijā. 1815. gadā, pamatojoties uz Vīnes kongresa lēmumiem, tā iekļāvās Prūsijas sastāvā. Skolā gājis Bonnā un Ķelnē, kur viņa skolotājs bija Georgs Simons Oms. No 1822. līdz 1825. gadam uzturējās Parīzē, kur mācījās Francijas koledžā (Collège de France) un pasniedza privātstundas vācu valodā. Parīzē iepazinās ar Furjē un Puasonu.
1825. gadā ar Aleksandra fon Humbolta atbalstu pārcēlās uz Prūsiju. Šeit Direhlē pasniedza Breslavas Universitātē, kā arī saņēma goda doktora grādu Bonnas Universitātē. No 1826. līdz 1855. gadam Dirihlē dzīvoja Berlīnē, kur pasniedza Berlīnes Universitātē. Belīnē Humbolts iepazīstināja Dirihlē ar baņķiera Abrahama Mendelsona Bartoldi salonu, kur pulcējās tā laika vadošie Berlīnes intelektuāļi. 1832. gadā Dirihlē apprecējās ar Abrahama Mendelsona jaunāko meitu Rebeku Mandelsoni. Rebekas brālis bija Fēlikss Mendelsons, bet vecākā māsa - Fanija Mendelsone.
1855. gadā Dirihlē kļuva par Getingenes Universitātes pasniedzēju, ieņemdams mirušā Gausa vietu. Miris 1859. gadā Getingenē, dažus mēnešus pēc sievas nāves.
Morāle

Morāle (franču morale 'tikumība' — no latīņu moralis 'tikumīgs') ir sabiedrisko normu, principu un noteikumu sistēma, kas tikumiski nosaka cilvēka rīcību sabiedrībā un viņa izturēšanos pret citiem cilvēkiem. Morāle ir vēsturiski mainīga. Par morāli dēvē arī tikumisku atziņu vai secinājumu, vai arī pamācību, kas var būt pausta, piemēram, literārā darbā.
Izglītība

Ar terminu izglītība parasti saprot gan zināšanu apgūšanu, gan arī šī procesa rezultātu. Mūsdienās izglītība parasti tiek asociēta ar valsts izstrādātu izglītības saturu un oficiālām, valsts akreditētām, savstarpēji hierarhiski saistītām izglītības iestādēm, kuras kopā veido izglītības sistēmu. Parasti tiek nodalīta formālā un neformālā izglītība. Latvijā izglītības likumā ir noteikts, ka formālā izglītība ir "sistēma, kas ietver pamatizglītības, vidējās izglītības un augstākās izglītības pakāpes, kuru programmu apguvi apliecina valsts atzīts izglītības vai profesionālās kvalifikācijas dokuments, kā arī izglītības un profesionālās kvalifikācijas dokuments". Neformālā izglītība savukārt ir "ārpus formālās izglītības organizēta interesēm un pieprasījumam atbilstoša izglītojoša darbība". Kad termins izglītība tiek lietots, lai apzīmētu mācīšanos, bez formālās un neformālās mācīšanās tiek izmantots arī apzīmējums "informālā mācīšanās". Dažkārt zināšanu iegūšanu pašmācības ceļā sauc par autodidaktismu.
Dažādās izglītības sistēmās ir sastopami dažādi faktori, kas tiek izmantoti, lai raksturotu formālo izglītību. Tomēr parasti izglītība tiek raksturota pakāpēs, izglītības veidos un pēc izglītības ieguves formas. Lai salīdzinātu atšķirīgas izglītības sistēmas, tiek izmantots starptautiskais izglītības klasifikācijas standarts ISCED.

Izglītības process

Kopš publiskās izglītības attīstības formālā izglītība parasti ir valsts nodrošināts pakalpojums ar valsts izveidotu institucionālu nodrošinājumu. Tā tiek organizēta speciāli pielāgotās telpās. Tajā skolotāji, kurus raksturo noteikta akadēmiska vai profesionāla kvalifikācija, palīdz skolēniem vai studentiem (kurus parasti vieno kāda sociāla līdzība, piem., piederība noteiktai vecuma grupai) apgūt kādas sociāli akceptētas zināšanas.
Topbanka

Vēsture

Banka tika dibināta 1992. gada 23. septembrī ar nosaukumu «Banka Daiga». 1993. gada 30. aprīlī banka mainīja nosaukumu uz «Topbanka».
1994. gada oktobra sākumā bankai radās grūtības pildīt savas saistības. Tika veikta revīzija, kurā tika konstatēts, ka banka ir viltojusi savus pārskatus. Oktobra pēdējā nedēļā Latvijas Banka atņēma «Topbankas» darbības licenci. Tobrīd bankā bija vairāk nekā 4000 noguldītāji, kopējā noguldījumu summa bija aptuveni 5,6 miljoni latu.
1995. gada 16. janvārī tika pasludināta bankas maksātnespēja. Uzņēmums tika likvidēts 2006. gada 28. jūnijā.
Interpols izsludināja bankas padomes priekšsēdētāju Borisu Osipovu starptautiskā meklēšanā. Viņš vēlāk tika atrasts psihiatriskajā slimnīcā Malaizijā, un viņa meita Ieva Ozoliņa par viņu izveidoja dokumentālo filmu «Mans tēvs baņķieris».
Liturģiskās krāsas

Liturģiskās krāsas ir īpašas krāsas, ko atbilstoši baznīcas gadam lieto gan garīdznieku apģērbā, gan altāra pārklājos un norāda uz baznīcas gada perioda galvenajiem svētkiem. Krāsas pieder pie izteiksmes pamatlīdzekļiem un tās tiek izmantotas visās tradicionālajās konfesijās kā palīglīdzeklis liturģijā. Liturģiskās krāsas dievkalpojuma svinēšanā tika ieviestas balsoties uz vēsturē pieņemtām krāsu simboliskajām nozīmēm.

Vēsture

Pirmajā gadu tūkstotī garīdznieku apģērbu un citu dievkalpojumā izmantoto atribūtu krāsai netika piešķirta liturģiska nozīme. Garīdzniekus no citu profesiju pārstāvjiem atšķīra viņu darba specifika tāpēc viņu tērpi bija tikai no balta auduma.
Svētais Augustīns 12. gadsimtā Jeruzalemē sagatavoja pirmo zināmo liturģisko krāsu lietošanas secību. Domājams, ka augošā baznīcas labklājība pieļāva lielāku dažādību apģērbu audumu un baznīcas aksesuāru izmantošanā, protams, krāsas izmantoja saskaņā ar viduslaikos izstrādāto sistēmu, kas norādīja uz konkrētiem liturģiskajiem notikumiem baznīcas kalendārā. Sākotnēji kopējā prakse bija šos greznākos tērpus- praktiski neatkarīgi no krāsas- lietot tikai lielos svētkos.
Mūsdienās liturģiskās krāsas izmanto visas tradicionālās konfesijas. Simboliskā nozīme un svētki, kuros attiecīgās liturģiskās krāsas tiek lietotas var nedaudz atšķirties.
Miķelis Dukaļskis

Biogrāfija

Dzimis zemnieku ģimenē. Izglītību ieguvis Varakļānu pagastskolā, Pēterburgas Svētās Katrīnas proģimnāzijā, Pēterburgas Katoļu garīgajā seminārā un Pēterburgas Garīgajā akadēmijā.
1898. gadā ticis ordinēts priestera kārtā. Bijis vikārs dažādās draudzēs, vairākās skolās Rīgā pasniedzis ticības mācību. 1911. gadā kļuvis par Rīgas Sāpju Dievmātes baznīcas prāvestu, 1914. gadā — Pēterburgas Jaunavas Marijas baznīcas prāvestu. Par prāvestu ticis norīkots arī dažādās citās vietās. Vietās, kur uzturējies, arī pasniedzis ticības mācību.
Pārzinājis 8 valodas. Vienīgais latgaliešu literatūras darbinieks, kas latīņu drukas aizlieguma laikā (1865—1904) sarakstījis un izdevis grāmatas. 1894. gadā Helsingforsā izdevis grāmatu "Mōceiba katōliška un vajadzeigōkas lyugšonas dēļ kristeitu ļaužu", tika norādīts viltots iespiešanas gads (1862), grāmata tika iespiesta 10 000 eksemplāru lielā tirāžā. Dukaļskis ir arī vairāku citu garīga saturu grāmatu autors. Pirmais latgaliešu stāstnieks. 1904. gadā iespiestais stāsts "Myusu Mikeļs" ir pirmais latgaliešu autora latgaliski izdotais darbs. Pirmo daiļprozas paraugu latgaliešu literatūrā autors.
No 1904. līdz 1918. gadam bijis katoļu garīgās literatūras cenzors.
Japānas jena

Vēsture

19. gadsimtā, Meidzi perioda valdība, uzsāka Japānas saimniecības modernizāciju, kur viens no uzdevumiem bija vienotas valūtas izveide valstī. Tika ieviesta jena pēc Eiropā esošās decimāldaļu valūtas sistēmas parauga. Pirms Meidzi restaurācijas Japānas feodāļi izdeva pašu savu naudu, hansacu, kas nebija savstarpēji saistīta visā Japānas teritorijā. 1871. gadā jena tika definēta kā 1,5 g (0,048 trojas unces) zelts vai 24,26 g (0,780 trojas unces) sudrabs. Sākotnēji jenas joprojām kala feodāļi, bet 1882. gadā tika izveidota Japānas banka, kurai turpmāk bija monopols naudas kalšanā.
Molodohvardijska

Vēsture

Apdzīvotā vieta dibināta 1954. gadā pie 1936. gadā izpētītajām akmeņogļu iegulām. 1959. gadā nosaukta par godu 2. pasaules kara laika jauniešu pagrīdes organizācijai «Jaunā gvarde» (Молода гвардія). Pilsētā un tās apkaimē darbojas četras šahtas.
Džerets Stols

Spēlētāja karjera

No 1998. līdz pat 2002. gadam Stols spēlēja Rietumu hokeja līgas vienībā Kootenay Ice, 2000. un 2002. gadā kļūstot par līgas čempioniem, kā arī 2002. gadā izcīnot Memoriālo kausu. 2002.—03. gada sezonā Stols sāka savu profesionālo karjeru, četras spēles aizvadot arī NHL klubā Edmontonas "Oilers". Nākamajā sezonā "Oilers" rindās uzbrucējs jau bija nostiprinājies. 2005.—06. gada sezonu noslēdza ar 68 rezultativitātes punktiem, kas bija rezultatīvākā Stola NHL sezona viņa karjerā.
2008. gada vasarā Stols tika aizmainīts uz Losandželosas "Kings" vienību. 2011.—12. un 2013.—14. gada sezonās kopā ar "Kings" izcīnīja Stenlija kausu. 2015. gada augustā noslēdza viena gada līgumu ar Ņujorkas "Rangers". Sezonas gaitā tika aizmainīts uz Minesotas "Wild", pēc sezonas beigām noslēdzot karjeru.
Marta klimats Latvijā

Temperatūra

Mēneša vidējā maksimālā gaisa temperatūra ir +1, +3 grādi. Līdz šim reģistrētā absolūti maksimālā gaisa temperatūra ir no +16 grādiem Ventspilī līdz +21 grādam Mērsragā un Rīgā un ir uzstādīta 1968., 1973., 1990. un 2002. gadā (+20,8 °C, 1968. gadā, Mērsragā). Mēneša vidējā minimālā gaisa temperatūra ir −3, −7 grādi. Līdz šim reģistrētā absolūti minimālā gaisa temperatūra ir no −23 grādiem Pāvilostā un Kolkā līdz −34 grādiem Ainažos un ir uzstādīta galvenokārt 1942. un 1987. gados (−34,4 °C, 1942. gada 14. martā, Ainažos).

Nokrišņi

Vidēji 12—15 dienās ar nokrišņiem to vidējā mēneša summa Latvijā kopumā ir 35 mm ar teritoriālām svārstībām no 26 līdz 47 mm. Ar nokrišņiem visbagātākais marts ir bijis 1994. un 1983. gados, tad mēneša nokrišņu daudzums bija no 40 līdz 100 mm. Līdz šim vislielākais marta mēneša nokrišņu daudzums ir reģistrēts 1978. gadā Tērandē (Ventspils rajons) — 154 mm. Vismazāk nokrišņu martā Latvijā ir bijis 1923. un jau minētajā — visaukstākajā — 1942. gadā, tad mēneša nokrišņu daudzums bija tikai 1—13 mm.
Dienā ar nokrišņiem to daudzums vidēji ir 2—3 mm. Līdz šim vislielākais diennakts nokrišņu daudzums reģistrēts Liepājā — 1886. gada 29. martā tas bija 75 mm.

Vējš

Vējš martā pārsvarā pūš no dienvidaustrumiem, dienvidiem un dienvidrietumiem. Tā mēneša vidējais ātrums ir 3—5 m/s. Visstiprākie vēji pūš Kurzemes rietumu daļā — Baltijas jūras piekrastē. Šeit praktiski katru gadu martā vēja ātrums (10 minūtēs vidējā vēja ātruma vērtība) var sasniegt mēreni stipra vēja spēku (8 m/s), bet vidēji reizi 10 gados kļūt vētrains (17—20 m/s). Līdz šim reģistrētais martā vislielākais vēja ātrums ir 20 m/s (1966. gadā Liepājā un 1969. gadā Ventspilī). Brāzmās Kurzemes rietumu daļā — Baltijas jūras piekrastē katru gadu martā vējš var sasniegt ļoti stipra vēja spēku (14 m/s), bet vidēji trijos gados no četriem brāzmas var sasniegt dažādas intensitātes vētras spēku. Kā ļoti reta parādība, Ventspilī 1961. gada 30. martā ir reģistrētas vēja brāzmas, kas sasniedza orkāna spēku — 40 m/s. Rīgas jūras līča piekrastē līdz šim reģistrētais maksimālais vēja ātrums ir 19, bet brāzmas — 28 m/s, Latvijas kontinentālajā daļā — 18 un 28 m/s.

Sniega sega

Mēneša pirmajā dekādē tās vidējais sniega segas biezums piekrastes, rietumu un centrālajos rajonos ir 6—11, austrumu rajonos — 15—26 cm. Temperatūrai paaugstinoties, sākas sniega segas kušana. Rietumu un centrālajos rajonos stabila sniega sega izzūd marta otrajā, austrumu daļā — marta trešajā dekādē, visilgāk, līdz mēneša beigām, saglabājoties austrumu augstieņu rajonos (vidējie datumi). Atsevišķās dienās sniega segas biezums var ievērojami pārsniegt dekādes vidējos rādītājus. Līdz šim visbiezākā sniega sega jūras piekrastes rajonos ir bijusi 58 cm (Ventspilī 1940. gada 23. martā) un 76 cm (Rīgā 1900. gada 3.—6. martā), Kurzemē — 92 cm (Stendē 1940. gada 30. un 31. martā), Vidzemē — 130 cm (Gaiziņkalnā 1931. gada 16.—20. martā).
Triumvirāts

Triumvirāts (latīņu: triumviratus — 'trīs vīri') ir alianse starp trīs apmēram vienlīdz spēcīgiem politiskā vai militārā ziņā cilvēkiem. Parasti šo terminu lieto, lai apzīmētu režīmus, kuros varu dala vairākas līdzīgu spēku figūras. Triumvirāts parasti nepastāv ilgi. Senākos triumvirātus saista ar Ķīnas un Romas impēriju, bet arī šodien šīs termins tiek lietots, lai pasvītrotu valsts varas koncentrēšanos atsevišķu cilvēku rokās.
Baranuvka

Vēsture

Verenšelda ledāja apkārtnē Polijas zinātnieki strādājuši kopš 1950. gadiem. Stacijas pirmā pastāvīgā ēka ierīkota 1971. gadā. Nosaukta par godu stacijas dibinātājam, poļu glaciologam Stanislavam Baranovskim (1935—1978; Stanisław Baranowski), kurš gāja bojā nelaimes gadījumā Arctovskas polārstacijā Antarktīdā. Stacija vairākkārt paplašināta un atjaunota. 1980. gadi otrajā pusē stacijā darbojās čehu glaciospeleologu grupa Josefa Rehāka vadībā.

Zinātniskā darbība

Galvenās izpētes jomas ir klimatoloģija, glacioloģija, ģeomorfoloģija un ģeoloģija.
Višgorodokas pagasts

Višgorodokas pagasts (krievu: Вышгородская волость) ir pašvaldība Pleskavas apgabala Pitalovas rajonā. Robežojas ziemeļos ar Pitalovas un Žogovas pagastiem, austrumos ar Ostrovas rajonu, dienvidos ar Dubnas un Skadinas pagastiem, bet rietumos ar Tulinas pagastu. Pagasta centrs atrodas Višgorodokā.
Višgorodokas pagastā ietilpst 24 ciemi.

Vēsture

Višgorodokas pagastu saskaņā ar Latvijas-Krievijas miera līgumu 1920. gadā atdalīja no Pleskavas guberņas Ostrovas apriņķa un pievienoja Latvijas teritorijai kā Augšpils pagastu (no 1925). 1944. gada 23. augustā, pēc tam, kad to Otrā pasaules kara laikā to ieņēma Sarkanā armija, pagastu pievienoja Pleskavas apgabalam.
Torijs

Izotopi

Dabā ir sastopams tikai viens torija izotops — ²³²Th. Tā pussabrukšanas periods ir 14,0 miljardi gadu, aptuveni Visuma vecums. Mākslīgi ir iegūti torija izotopi, kuru masas skaitlis ir no 208 līdz 239. No mākslīgi iegūtajiem torija izotopiem visstabilākie ir ²³⁰Th (pussabrukšanas periods ir 75,4 tūkstoši gadu), ²²⁹Th (7932 gadi) un ²²⁸Th (1,91 gadi).

Savienojumi

Ir zināmi daudzi torija savienojumu, jo torijs un urāns ir visstabilākie un pieejamākie aktinīdi, un tie ir vienīgie aktinīdi, kurus var droši un legāli pētīt parastā laboratorijā. Torija atomā ir 90 elektroni, no kuriem 4 ir vērtības elektroni. Zināmākie torija savienojumi ir torija dioksīds (ThO₂), torija hidroksīds (Th(OH)₄), torija karbīds (ThC), torija hlorīds (ThCl₄), torija tetrafluorīds (ThF₄), torija jodīds (ThI₄), torija ortosilikāts (ThSiO₄), torija oksalāts (Th(C₂O₄)₂), torija sulfīds (ThS₂), torija nitrāts (Th(NO₃)₄) un torosēns (Th(C₈H₈)₂), kā arī torija monoksīds (ThO).

Vēsture

Toriju 1829. gadā atklāja norvēģu amatieris mineralogs Mortens Trāne Esmarks (Morten Thrane Esmark), bet identificēja zviedru ķīmiķis Jenss Jākobs Bercēliuss, kurš šo elementu nosauca par godu senskandināvu dievam Toram.
Gūžas kauls

Anatomija

Gūžas kauls veidojas saaugot trīs kauliem — zarnkaulam (os ilium), sēžas kaulam (os ischii) un kaunuma kaulam (os pubis). Kauliem saaugot, ārējā virsmā, kaulu saauguma vietā, veidojas locītavas iedobums (acetabulum), kuram ir locītavas virsma gūžas locītavai — pusmēness virsma (facies lunata) un locītavas iedobuma bedre (facies acetabuli). Starp pusmēness virsmas galiem, izveidojas locītavas iedobuma ierobs (incisura acetabuli). Saaugot kaunuma kaulam ar sēžas kaulu zariem izveidojas slēdzējatvere (foramen obturatorium). Gūžas kauls savienojas ar krustu kaulu, izveidojot iegurņa joslas kaulu gredzenu.
Hivi

Hivi (tiešs latviskojums no vācu: Hiwi, kas ir saīsinājums no vācu: Hilfswilliger) bija brīvprātīgie Vērmahta izpalīgi, kuri nāca no okupēto Padomju Savienības teritoriju iedzīvotāju vidus un karagūstekņiem. Otrā pasaules kara sākumā viņi izpildīja sanitāru, pavāru, šoferu, sapieru un citus darbus. Karam ritot uz priekšu un Trešā Reiha zaudējumiem pieaugot viņus sāka izmantot arī cīņās pret partizāniem. Latviešu valodā tika izmantots jēdziens Vācu armijas izpalīgi.
Vāciskais nosaukums tulkojams kā “Palīdzēt gatavais”. Sākotnēji “hivi” nēsāja padomju formu, tikai bez jebkādām piederības zīmēm. Vēlāk viņi tika ietērpti Trešā Reiha formās. Par piederību “hivi” parasti liecināja īpašs apsējs uz rokas, kuram virsū bija uzraksts: “Im Dienst der Deutschen Wehrmacht”. Sievietēm, kuras pildīja izpalīdžu dienestu (pavāres, sanitāres un citi līdzīgi darbi), bija uzraksts: “Deutsche Wehrmacht”, bet tas nebija obligāts nosacījums sievietēm. Katrs “hivi” saņēma pilnu uzturdevu lielumā, kas atbilda vācu karavīru uzturdevai. Pēc 2 mēnešu dienesta “hivi” varēja saņemt arī algu un papildus uzturdevu.
Kopš Trešā Reiha austrumu kampaņas sākuma “hivi” skaits nepārtraukti sāka augt. 1942. gadā tas sasniedz 200 000 cilvēku, bet 1943. gadā jau 600 000. Lai risinātu ar “hivi” saistītos jautājumus, tika radīts īpašs amats. 1943. gadā hivī tika iekļauti vācu divīzijas standartsastāvā ( ap 2000 vienā Vērmahta divīzijā). Pēc 1945. gada februāra datiem “hivi” skaits esot bijis 600 000 cilvēku sauszemes spēkos, 50 000 - 60 000 gaisa spēkos, bet ap 15 000 jūras spēkos. Arturs Silgailis savā darbā “Latviešu leģions” dod aptuvenu latviešu skaitu “hivi” dienestā, kas bija 12 159.