google/wiki40b huggingface dataset:
Mazais grizons

Izskats

Mazais grizons ārēji ir ļoti līdzīgs lielajam grizonam, tikai ir par to nedaudz mazāks. Kā visiem sermuļu dzimtas dzīvniekiem tā ķermenis ir garš un muskuļots, kājas īsas. Aste salīdzinoši īsa. Kakls garš, krūtis šauras un galva neliela, plakana ar mazām un apaļām ausīm. Tomēr, salīdzinot ar pārējien sermuļu dzimtas dzīvniekiem, grizons ir masīvāks un smagāks. Ķermeņa garums mazajam grizonam ir 28—50 cm, astes garums 12—19 cm, svars 1—2,5 kg. Bieži tēviņi ir lielāki par mātītēm. Katrai ķepai ir pieci pirksti, kas ir savienoti ar peldplēvēm. Nagi ir īsi, bet spēcīgi, līki un asi.
Kažoka krāsa visai ķermeņa augšdaļai ir sudraboti pelēka, bet kājas, purns, pakakle un vēders melni. Balta josla sejā izceļ uzacu daļu, tieši virs acīm un stiepjas visa kakla garumā, reizēm līdz pleciem, atdalot melno pakakli no pelēkās augšdaļas. Mazā grizona matojums ir dubults; pavilna ir mīksta un bieza, akotspalva gara, rupja un stingra. Astes apmatojums ir garš un mīksts, tā spalvas ir apmēram 6—7 cm garas. Kažoka krāsa variē, dažādos ģeogrāfiskos rajonos tā var būt atšķirīga. Sirmā kažoka spalva var būt ar dzeltenīgu toni, vai tīri pelēka, vai tumša, gandrīz melna ar sirmiem spalvu galiem.

Uzvedība un barība

Mazie grizoni ir ļoti sociāli dzīvnieki. Lai arī visbiežāk tie medī vienatnē, tomēr reizēm tie uzturas kopā pa pāriem vai nelielās ģimeņu grupās. Medīt tie dodas gan dienas laikā, gan naktī. Tie medī mazus grauzējus, putnus, kukaiņus, vardes un čūskas, no ligzdām izēd olas un ēd arī augļus. Ir novērots, ka mazais grizons spēlējas ar savu medījumu tāpat kā to dara kaķis.
Mazo grizonu vokalizācija ir diezgan izkopta, un pastāv uzskats, ka tie savā starpā komunicē ar balsi. Briesmu gadījumā mazie grizoni spalgi rej. Mazos grizonus var viegli pieradināt, un tie kļūst par atraktīviem mājdzīvniekiem.

Vairošanās

Iespējams mazie grizoni veido monogāmas attiecības un dzīvo ģimenēs. Mazuļi dzimst martā, augustā, septembrī vai oktobrī. Grūsnības periods ilgst 40 dienas, un parasti piedzimst 2—4 mazuļi. Dabā līdz šim nav veikta nopietna mazo grizonu novērošana, tādēļ faktu materiāls ir ļoti skops.
Provinciālsekretārs

Provinciālsekretārs (krievu: провинциальный секретарь) bija Krievijas impērijas XIII kategorijas civildienesta pakāpe no 1708. līdz 1775. gadam, kas atbilda podporučika pakāpei armijā.
Šīs civildienesta pakāpes ierēdņi sākotnēji ieņēma provinces ierēdņu amatus.
Mēslvaboļu dzimta

Izplatība

Pasaules faunā ir sastopamas vairāk nekā 600 sugas no 68 ģintīm. Nearktikas reģionā var sastopt 55 sugas no 11 ģintīm.

Apraksts

Izauguša īpatņa garums var būt no 3 līdz 70 mm. Ķermenis ir ovāls vai apaļš, var būt dzeltenā, brūnā, dzeltenbrūnā, violetā vai melnā krāsā (visbiežāk ar metālisku mirdzumu vai retāk bez tā). Ūsiņas ar 11 segmentiem un ar 3 segmentārām vālītēm; visi segmenti ir pūkaini.

Ekoloģija

Kāpuri barojas ar maitu vai dzīvnieku mēsliem. Izaugušas vaboles ēd sēnes vai dzīvnieku mēslus, taču ir tādas sugas, kuras nebarojas vispār.
Nīls Ārmstrongs

Biogrāfija

Ārmstrongs ir dzimis 1930. gada 5. augustā Vapakonetā, Ohaio štatā. 1946. gadā, savā 16. dzimšanas dienā, Ārmstrongs ieguva lidmašīnas pilota tiesības. Viņš Perdjū universitātē (Purdue University) studēja aeroinženieriju, bet 1950. gadā studijas pārtrauca, jo uzsāka dienestu Korejas kara laikā kā reaktīvā iznīcinātāja pilots. Kara laikā viņa pilotētā lidmašīna vienu reizi tika notriekta. Ārmstrongs saņēma trīs Gaisa medaļas (Air Medal). 1955. gadā pabeidza studijas un kļuva par civilo izmēģinātājpilotu Nacionālajā konsultatīvajā komitejā aeronautikā (National Advisory Committee for Aeronautics, NACA). 1958. gadā par NACA pēcteci kļuva Nacionālās aeronautikas un kosmosa administrācija (NASA), kur Ārmstrongs arī darbojās kā izmēģinātājpilots. Viņš savā karjerā lidojis ar vairāk nekā 200 lidaparātu modeļiem, tai skaitā septiņus lidojumus veicis ar raķešlidmašīnu X-15.
1962. gadā Ārmstrongs pievienojās kosmosa izpētes programmai NASA otrajā astronautu grupā.
1965. gada augustā bija komandējošais pilots Gemini 5 dublieru apkalpē.
Savu pirmo kosmisko lidojumu Ārmstrongs kā Gemini 8 komandējošais pilots kopā ar Deividu Skotu veica 1966. gada 16. martā. Tika veikts pirmais manuālais tuvošanās manevrs vēsturē: misijas laikā kosmosa kuģis saslēdzās ar bezpilota raķešpakāpi Agena-8. Pēc saslēgšanās raķetes vadības sistēmas traucējumi izraisīja nekontrolētu kosmosa kuģa griešanos, tādēļ Ārmstrongs bija spiests pieņemt lēmumu atvienoties un attālināties no raķešpakāpes. Pēc tam Gemini sāka griezties arvien ātrāk, Ārmstrongam izdevās atgūt kontroli pār Gemini 8 un veikt priekšlaicīgu nosēšanos Klusajā okeānā.
Nīls Ārmstrongs bija dublieris Gemini 11 misijai, kas startēja 1966. gada 12. septembrī.
1969. gada 16. jūlijā tika uzsākta Apollo 11 misija uz Mēnesi. Apkalpē bija Nīls Ārmstrongs, Bazs Oldrins un Maikls Kolinss. Četras dienas vēlāk, pulksten 20:17 UTC, Ārmstronga vadītais mēness nolaišanās modulis Eagle piezemējās Miera jūras (Mare Tranquillitatis) dienvidrietumu pusē. Sešas stundas vēlāk, 21. jūlijā pulksten 02:56 UTC Ārmstrongs kļuva par pirmo cilvēku, kas uzkāpa uz Mēness virsmas. Šajā brīdī viņš teica leģendāros vārdus: "Tas ir mazs solis cilvēkam, bet milzīgs lēciens cilvēcei".
1971. gadā Ārmstrongs atstāja NASA. Pēc tam līdz 1980. gadam viņš Sinsinati universitātē pasniedza aerokosmisko inženieriju. Ārmstrongs arī darbojās vairāku uzņēmumu padomēs un citos amatos dažādos laika posmos (biznesa lidmašīnu ražotājā Gates Learjet, enerģētikas uzņēmumā Cincinnati Gas & Electric Company, mediju uzņēmumā Taft Broadcasting, aerokosmiskās rūpniecības uzņēmuma Thiokol, urbšanas iekārtu ražotājā Cardwell International, lidsabiedrībā United Airlines, daudznozaru uzņēmuma Eaton Corporation).
Rīgas 95. vidusskola

Vēsture

Dibināta 1991. gadā.
Agrākā skolas adrese bija Vienības gatve 178/2.
Latvijas skolu reformas gaitā 2009. gadā Rīgas 95. vidusskolai pievienoja Rīgas Bišumuižas pamatskolu un Rīgas 5. pamatskolu.

Izglītības programmas

Mazākumtautību vispārējās pirmsskolas izglītības programma (01011121), Pamatizglītības mazākumtautību programma (21011121), Vispārējās vidējās izglītības vispārizglītojošā virziena mazākumtautību programma (31011021), Vispārējās vidējās izglītības matemātikas, dabaszinību un tehnikas virziena mazākumtautību programma (31013021).
Pelēkais papagailis

Izskats

Apspalvojums pelēks, izņemot spilgti sarkano asti. Garums ap 33 cm, spārnu plētums no 46 līdz 52 cm. Knābis melns.

Izplatība

Centrālās Āfrikas tropi, ieskaitot Gvinejas līča salas.

Dzīvesveids

Pelēkais papagailis ir ļoti skaļš un sabiedrisks putns. Dzīvo mežos un mangrovju purvos koku lapotnēs, reizēm nolaižas arī labības laukos. Nakšņo lielos baros. Dienā bari sadalās mazākās grupās, kurās ir 30—40 putni.
Pāri parasti veido uz visu mūžu. Attiecības uztur, aprūpējot viens otram spalvas un barojot partneri.
Nelielu attālumu nolido samērā labi, bet tālākam pārlidojumam pietrūkst izturības, tāpēc apdzīvo samērā mazas teritorijas. Turpretī prot lieliski kāpelēt pa kokiem. Knābi izmanto kā trešo kāju — kāpelējot pieturas ar to pie zara. Kājas izmanto ne tikai kāpelēšanai, bet ar tām papagailis arī ieliek barību knābī.

Barība

Pelēkais papagailis pārtiek no dažādiem augļiem, riekstiem, ogām, ziediem, lapām. Šķiet, šie putni dod priekšroku sarkaniem augļiem. Reizēm arī ēd graudus labības laukos.
Visiem papagaiļiem ir labi izveidots garšas orgāns. Vispirms vienmēr pagaršo barību ar mēli un pamet, ja tā negaršo. Pelēkajam papagailim ir stiprs knābis, ar kuru tas bez grūtībām izloba viscietāko riekstu kodolus.
Rītausmā pelēko papagaiļu bars pamet nakšņošanas vietu un dodas barības meklējumos koku lapotnēs. Augļu pārpilnā kokā redzami daudzi pelēkie papagaiļi.

Vairošanās

Visbiežāk perē dobumā augstu kokā. Dobumu neizklāj, tieši uz koksnes mātīte dēj līdz četrām baltām olām — katru ar apmēram trīs dienu pārtraukumu. Mātīte perē viena. Putnēni izšķiļas pēc 30—32 dienām. Tēviņš nes mātītei barību, ko atrij viņas knābī.
Mātīte divus trīs mēnešus rūpējas par mazuļiem. Tā kā perēt sāk, kolīdz izdēta pirmā ola, ligzdā ir dažāda vecuma putnēni. Tēviņš nes putnēniem barību, nereti vispirms dodot to mātītei. Pēc apmēram 80 dienām mazuļi pamet ligzdu un sāk mācīties lidot. Dzimumgatavību sasniedz 2—4 gadu vecumā.

Turēšana nebrīvē

Pelēko papagaili bieži audzē zoodārzos vai mājas apstākļos. Pieradināti papagaiļi var iemācīties atdarināt daudzas skaņas, kuras dzird mājās, durvju čīkstoņu, suņu rejas, klepu vai tālruņa zvanu. Var iemācīties pat dziesmu vai atdarināt smieklus. Vistalantīgākie putni var atkārtot daudzus vārdus un teikumus, pat ar atbilstošu intonāciju.
Būros audzētiem putniem cilvēku valoda ir svarīgs sazināšanās veids. Arī savvaļā pelēkā papagaiļa repertuārā ir daudz skaņu, ar kurām tas vienkārši "rotaļājas". Nebrīvē šī rotaļa notiek, mēģinot sazināties ar cilvēku. Kāds pelēkais papagailis mēģināja ar kāju atdarināt visus žestus, kurus viņa īpašnieks veica ar roku. Turklāt šie putni spēj vārdus asociēt arī ar priekšmetiem, uz kuriem tie norāda, kā arī uztvert jēdzienus, kas apzīmē formu, krāsu un kārtas numuru. 
Ja nebrīvē šim zinātkārajam papagailim trūkst interesantu nodarbību, tas kļūst agresīvs vai izrauj sev spalvas. Nebrīvē dzīves ilgums 50—80 gadi, savvaļā mazāk.

Aizsardzība

Pelēko papagaiļu populācijas samazinās. Viens no iemesliem ir to dabiskās vides iznīcināšana. Cits iemesls ir jauno putnu ķeršana un izvešana no valsts pārdošanai. Patlaban pelēkie papagaiļi netiek aizsargāti.
Aloizs Vaznis

Dzīvesgājums

Dzimis 1934. gada 11. martā Rīgā. Strādāja par kultūras darbu organizētāju tuberkulozes slimnīcā, piepelnījās kā muzikants restorānā "Lira". 
Mācījās Rīgas 51. Strādnieku jaunatnes vakara vidusskolā. Studēja Latvijas Valsts universitātes Juridiskajā fakultātē (1952-1958). 
Pēc augstskolas beigšanas 35 gadus strādāja Latvijas PSR Iekšlietu ministrijas struktūrās kā operatīvais darbinieks, bija kriminālizmeklēšanas dienesta vadītājs un vadīja Nodaļu cīņai pret sociālistiskā īpašuma izlaupīšanu (ОБХСС). Par cīņu ar noziedzību apbalvots ar Sarkanās Zvaigznes ordeni (kr. орден Красной Звезды), medaļu "Par kaujas nopelniem" (За боевые заслуги).
1990.-1991. gadā Aloizs Vaznis bija atjaunotās Latvijas Republikas iekšlietu ministrs. Pārņēma ministriju laikā, kad bruka vecās iekšlietu struktūras, strauji pieauga noziedzība. Barikāžu laikā vadīja Latvijas valdībai lojālo milicijas darbinieku pretestību Rīgas OMON uzbrukumiem.
Pēc aiziešanas no politikas bija zvērināts advokāts. 2002. gadā nesekmīgi kandidēja 8. Saeimas vēlēšanās no partijas "Latgales gaisma".
Antonijs Urbšs

Biogrāfija

Antonijs Urbšs dzimis 1879. gada 29. novembrī Rokišķos Lietuvā. Desmit gadu vecumā zaudējot tēvu, gādību par zēnu uzņēmās viņa mātes brālis  Vārkavas Vissvētās Trīsvienības draudzes prāvests Dovgialovičs. Tāpēc daļu bērnības un skolas gadus pavadījis Vārkavā, kur ieguvis arīizglītību. 1898. gadā iestājies Pēterpils Garīgajā seminārā, kuru beidzis 1903. gadā un tājā pašā gadā Pēterpilī, Mogiļevas arhibīskaps metropolīts Hieronims Boļeslavs Klopotovskis Antoniju Urbšu ordinējis par priesteri.
1922. gadā tika nozīmēts par bīskapa padomnieku un Rīgas arhidiecēzes prosinodālo tiesnesi, 1924. gadā iecelts par Svētā tēva kambarkungu jeb monsinjoru, 1937. gadā paaugstināts par prelātu. 1944. gada 9. septembrī izvests uz Vāciju, kur apmeties uz dzīvi Loras kapucīnu klosterī. Beidzoties Otrajam Pasaules karam, apmeklējis latviešu nometnes amerikāņu un angļu zonā, dalīdams Svēto sakramentu un dodams garīgo stiprinājumu. Kartūziešu abata aicināts, 1949. gada pavasarī kopā ar savu sekretāru prelātu Novicki devies uz Spāniju, kur apmeties Montserratas benediktiešu klosterī.
Spānijā Urbšs palīdzējis vietējiem bīskapiem — celebrēja, izdalīja Iestiprināšanas sakramentu, iesvētīja jaunos priesterus, kā arī apmeklēja draudzes. Montserratā 1953. gada 22. martā, priesterības zelta jubilejā saņēmis no pāvesta Pija XII pāvesta "Pontificio Solio Adstans" jeb troņasistenta titulu un privilēģijas, kas pienākas šim goda titulam. Līdz 1953. gadam Antonijs Urbšs tika piešķīris Iestiprināšanas sakramentu 14 000 ticīgo, 240 kandidātiem uz priesterību piešķīris zemākas un augstākas svētības. Liepājas bīskaps skaitījies līdz pat savai nāvei. Miris 1965. gada 17. augustā Spānijā, apbedīts Montserrata klostera kriptā, vēlāk blakus viņam apbedīts prelāts Novickis.

Garīgā kalpošana

No 1903. līdz 1904. gadam ir Varakļānu Jaunavas Marijas debesīs uzņemšanas draudzes vikārs. 1904. gadā uz īsu brīdi kļūst par Dagdas Vissvētās Trīsvienības draudzes vikāru. No 1904. līdz 1911. gadam ir Rīgas Svētā Franciska draudzes vikārs. 1911. gadā kļūst par Kaunatas Vissvētākās Jaunavas Marijas draudzes prāvestu. No 1911. līdz 1920. gadam ir Daugavpils Vissvētākās Jaunavas Marijas bezvainīgās ieņemšanas draudzes prāvests. No 1920. līdz 1938. gadam ir Ludzas Jaunavas Marijas debesīs uzņemšanas draudzes prāvests un Ludzas dekanāta dekāns.
1938. gadā nominēts par jaunizveidotās Liepājas bīskapijas bīskapu ar pāvesta Pija XI bullu "Commissum Humilitati Nostrae". No 1938. līdz 1965. gadam ir Liepājas bīskaps, arhibīskapa metropolīta sufragans.
Valters Frīdenbergs

Biogrāfija

Mācījās Rīgas V. Zālīša pamatskolā, Rīgas 1. Bērnu mūzikas skolā un Rīgas Valsts 1. ģimnāzijā. Dziedāja bērnu vokālajā grupā "Dzeguzīte". Studēja Latvijas Universitātē. 
Uzstājās 2005. gada Eirovīzijas konkursā. No 2012. līdz 2017. gadam un 2018. gadā vadīja LTV raidījumu "Gudrs, vēl gudrāks" kopā ar Kasparu Ozoliņu, par ko 2018. gadā saņēma balvu kā labākais LTV raidījumu vadītājs.
2017. gada ziemā Frīdenbergs lūdza sabiedrību palīdzēt viņam finansiāli, lai varētu turpināt ārstēšanos no onkoloģiskās slimības Berlīnes Universitātes Šaritē klīnikā Vācijā. Sabiedrības atsaucība bija liela – daudzi atbalstīja viņu cīņā ar ļaundabīgu audzēju. Tomēr pēc šķietami veiksmīga ārstēšanās kursa Vācijā 2018. gada 17. oktobrī mūziķis mira.

Mūziķa karjera

Grupas "Putnu Balle" sastāvā izdeva divus studijas albumus: "Sapņu pārdevējs" un "Mr.Andersen nemelo". V. Frīdenbergs kopā ar Kārli Būmeisteru pārstāvēja Latviju 2005. gada Eirovīzijā ar dziesmu The War Is Not Over. 2009. gada Eirodziesmā piedalījās ar dziesmu For A Better Tomorrow, taču nekvalificējās finālam. 2010. gada vasarā viņš bija viens no X Latvijas skolu jaunatnes dziesmu un deju svētku pārraižu vadītājiem. Tāpat 2010. gadā viņš komentēja 2010. gada bērnu Eirovīziju, bija bērnu Eirodziesmas vadītājs kopā ar K. Būmeisteru. 2011. gadā bija viens no Eirodziesmas vadītājiem.
2011. gada rudenī kļuva par grupas "Tumsa" vokālistu, aizvietojot 2011. gadā mirušo Mārtiņu Freimani.

Politiskā karjera

Laika posmā no 2008. līdz 2011. gadam bija LPP/LC biedrs, 2011. gadā iestājās Zatlera Reformu partijā (ZRP). No ZRP kandidēja 11. Saeimas ārkārtas vēlēšanās, taču netika ievēlēts.
Igors Smirnovs

Spēlētāja karjera

Smirnovs spēlētāja karjeras laikā deviņdesmito gadu pirmajā pusē aizvadījis četras sezonas dažādās Latvijas čempionāta komandās. Kopumā 63 spēlēs atzīmējies ar 78 rezultativitātes punktiem.

Trenera karjera

Kopš 2000. gada Smirnovs strādā kā treneris. 2000.—01. un 2002.—03. gada sezonās bija Daugavpils "Stalkers Juniors" galvenais treneris, taču tad vairākus gadus bija HK Liepājas Metalurgs un HK Rīga 2000 trenera palīgs. No 2006. līdz 2008. gadam bija DHK Latgale galvenais treneris.
Kopš 2010. gada strādā HS Rīga sistēmā, vairākus gados vadot arī hokeja skolas Latvijas čempionātā spēlējošās komandas. 2016.—17. gada sezonā bija Latvijas U-18 izlases galvenais treneris. 2018. gada maijā tika paziņots, ka Smirnovs apstiprināts kā HK MOGO galvenais treneris.
Karaspēka grupa "Kurzeme"

Karaspēka grupa Kurzeme (vācu: Heeresgruppe Kurland) jeb Armiju grupa Kurzeme (krievu: Группа армий «Курляндия») bija armiju grupa Vācija armijas sastāvā 2. pasaules kara laikā, kas cīnījās Kurzemes cietoksnī.
Tā izveidojās no Karaspēka grupas "Ziemeļi" atlikuma, kad 1945. gada 25. janvārī Vācijas fīrers Ādolfs Hitlers pārsauca karaspēka grupas. Tā Karaspēka grupa Ziemeļi pārtapa par Karaspēka grupu Kurzeme, savukārt Karaspēka grupa "Vidus" par Karaspēka grupu Ziemeļi, bet Karaspēka grupa A — par Karaspēka grupu Vidus.
Karaspēka grupa "Kurzeme", kas sastāvēja no 16. un 18. armijas, karadarbību beidza tikai 1945. gada 15. maijā, jau pēc Vācijas kapitulācijas 1945. gada 8. maijā. Padomju armijas ielenkumā cīnījās Kurzemes pussalā, kur, neskatoties uz pretinieka pārspēku, tā arī palika nesakauta. Kara beigās armiju sastāvā atradās 31 divīzija, tai skaitā 19. ieroču SS grenadieru divīzija (latviešu Nr. 2).
Oukailenda

Oukailendas dārgumi

Jau vairāk nekā pusotru gadsimtu salā notiek dažādi pētījumi un izrakumi, meklējot leģendās aprakstītos Oukailendas dārgumus. Ir daudz teoriju par to, kas varētu būt aprakts vai noslēpts uz salas — ir izteikti pieņēmumi gan par iespējamo Svētā Grāla, gan dažādu senu tautu priekšmetu, gan Viljama Šekspīra manuskriptu atrašanos salas dzīlēs. Lielākoties pētniecība ir notikusi Naudas bedrē, dziļurbumā "10-X", Nolana krustā, Smita līcī un trīsstūra formas purvā. Kritiķi apgalvo, ka uz salas nav dārgumu un Naudas bedre ir dabiska karsta kritene.

Popkultūrā

Kopš 1863. gada regulāri tiek izdotas jaunas grāmatas par Oukailendas dārgumiem. Vairāk nekā piecdesmit grāmatas apskata salas vēsturi un pēta dažādās teorijas. Vairāki daiļliteratūras darbi ir balstīti uz Naudas bedri, tostarp The Money Pit Mystery, Riptide, The Hand of Robin Squires, un Betrayed: The Legend of Oak Island.
2012. gadā sala tika iekļauta videospēlē Assassin's Creed III. Spēlētājs sasniedz Oukailendu, pildot misijas saistībā ar Kapteiņa Kida dārgumiem. Spēlē uz salas var atrast smaragdus un "Ēdenes gredzenu".
2014. gada 5. janvārī History Channel uzsāka pārraidīt raidījumu The Curse of Oak Island — dokumentālo seriālu par mūsdienu dārgumu mednieku grupu, kas turpina pusotru gadsimtu ilgos meklējumus. Šova galvenie varoņi ir brāļi Riks un Mārtijs Lagīnas, kas 2006. gadā iegādājās daļu uzņēmuma Oak Island Tours akciju.
14. autobusu maršruts (Rīga)

Maršruts

Abrenes iela — Zvēraudzētava kursē pa šādām ielām: Abrenes iela, Turgeņeva iela, Gogoļa iela, Marijas iela, Merķeļa iela, Brīvības bulvāris, Brīvības iela, Brīvības gatve, Juglas iela, Ūdeļu iela un Mazā Juglas iela. Autobuss nepietur šādās pieturās: Palmu iela.
Zvēraudzētava — Abrenes iela kursē pa šādām ielām: Mazā Juglas iela, Ūdeļu iela, Juglas iela, Brīvības gatve, Brīvības iela, Brīvības bulvāris, Raiņa bulvāris, Gogoļa iela, Turgeņeva iela, Abrenes iela un Skrindu iela. Autobuss nepietur šādās pieturās: Palmu iela, Esplanāde, Brīvības piemineklis un Centrālā stacija.
Matīšu pagasts

Daba

Atrodas Tālavas zemienes Burtnieku līdzenumā. Augstākā vieta pagastā — 75,6 m vjl. — pie pagasta rietumu robežas.

Upes

Bauņupīte, Budze, Drona, Ozoliņupīte un Santupīte

Ezeri

Pagasts robežojas ar ceturto lielāko Latvijas ezeru Burtnieku, kura piekrastē Matīšu pagastā atrodas Ķīkurleja — plaša, mitra, zāļaina josla.

Purvi

Biedrus purvs (89 ha), Baidiņu purvs (75 ha), Zīles - Dreimaņu purvs (38 ha), Maigas purvs (30 ha) un Ķēkuru purvs (11 ha)

Vēsture

Matīšu nosaukums, domājams, cēlies no Svētā Mateja, kura vārdā bija nosaukta koka baznīca. Matīši pirmo reizi minēti 1678. gadā pēc Matīšu draudzes novada nodibināšanas. 20. gadsimta sākumā vienā Bauņu pagastā tika apvienoti Bauņu, Mīlītes un Pučurgas muižu pagasti. 1935. gadā Bauņu pagasta platība bija 93,8 km². 1945. gadā pagastā izveidoja Bauņu un Matīšu ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. 1951. gadā Matīšu ciemam pievienoja Bauņu ciemu. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2006. gadā Matīšu pagasts apvienojās ar Vecates pagastu, izveidojot Burtnieku novadu ar centru Matīšos. 2009. gadā novads tika reorganizēts, tam pievienojot vēl trīs Valmieras rajona un vienu Valkas rajona pagastus un novada domi pārceļot uz Burtniekiem.

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas ir Matīši (pagasta centrs), Pučurga, Bauņi, Mīlītes.
Baturina

Vēsture

Vēstures avotos pirmoreiz minēta 1625. gadā. Kopš 1648. gada Čerņihivas kazaku pulka sotņas pilsēta, kopš 1649. gada — Ņižinas pulka pilsēta. No 1669. līdz 1708. un no 1750. līdz 1764. gadam bija Dņepras kreisā krasta Ukrainas hetmaņu rezidence. Pēc Ziemeļu kara, kura gaitā kazaku hetmanis Ivans Mazepa pārgāja Zviedrijas karaļa Kārļa XII pusē, Krievijas karaspēks 1708. gada 2. novembrī Aleksandra Menšikova vadītā soda ekspedīcijā  ieņēma un nopostīja Baturinu, pēc vēsturnieka Serhija Pavlenko aprēķiniem, sodot ar nāvi ap 5—6,5 tūkstošus kazaku un serdjuku, kā arī noslepkavojot ap 6—7,5 tūkstošus pilsētas civiliedzīvotāju. Tajā laikā pilsētā bija ap 20 000 iedzīvotāju. Hetmaņu rezidence tika pārcelta tuvāk Krievijas robežai uz Hluhivu. 2008. gadā Baturinai tika atjaunots pilsētas statuss.
Hefrena piramīda

Hefrena piramīda (arābu: الهرم خفرع) ir otra augstākā un otra lielākā no trim Gīzas piramīdām. Piramīdā apglabāts Senās Ēģiptes 4. dinastijas faraons Hefrens.
Piramīda ir 136,4 metrus augsta, sākotnēji tā bija 143,5 metrus augsta. Piramīdas slīpums sasniedz 53° 10'. Tikusi uzcelta ap 2520. gadu p.m.ē. Blakus piramīdai atrodas Lielā Sfinksa, daži eģiptologi uzskata, ka arī tā tikusi uzcelta Hefrena valdīšanas laikā, tomēr šis fakts tiek apšaubīts.
Oranžastes scinks

Izplatība un aizsardzība

Oranžastes scinks tika atklāts 1995. gadā augāja apskates laikā salīdzinoši nelielajā Flatas salā. Sala atrodas 11 km no Maurīcijas, un tās platība ir 2,53 km². Pirms Maurīcijas kolonizācijas rāpuļi bija ļoti nozīmīgs vietējās ekosistēmas elements. Cilvēku darbības rezultātā salas dabiskā vide tika gandrīz pilnībā izmainīta. Daudzi ievestie plēsēji, ieskaitot žurkas un kaķi, lielā skaitā apdzīvo visu Maurīciju. Šķiet, oranžastes scinks bija sastopams Maurīcijas zemienēs, taču invazīvās sugas to izmedīja, sašaurinot izplatības areālu līdz Flatai.  
2008. gadā 82 scinkus pārvietoja uz Ganerskveinas saliņu, izveidojot tur jaunu subpopulāciju. 2010. gadā vēl 90 citus scinkus pārveda uz Gabriela saliņu. Tā aizņem tikai 0,4 km² un atrodas cieši blakus Flatas salai. 
2011. gadā vairākus īpatņus pavairošanas programmas ietvaros no Ganerskveinas pārveda uz Darela zoodārzu. Divpadsmit mēnešus vēlāk tika panākta oranžastes scinku vairošanās nebrīvē.

Dzīvesvide

Dod priekšroku mazām, ar lapām piebirušām taciņām pieaugušos lapu koku mežos.

Apdraudējums

2010. gadā Flatas salā tika atzīmēts invazīvais Āzijas mājas cirslis. Gadu pēc tā konstatēšanas Darela savvaļas dzīvnieku aizsardzības trests veica rūpīgu salas izsekošanu, izmantojot augsti jūtīgu tehniku, taču neviens scinks netika atrasts. Aktīvais plēsējs salīdzinoši īsā laikā bija pilnībā izmedījis visu Flatas scinku populāciju. Izskaust ciršļus no Flatas ir neiespējami, un iespējamā ciršļu invāzija turpina apdraudēt abas citas scinku salu populācijas.
Nacionālā Mākslu vidusskola

Vēsture

Profesionālās izglītības kompetences centru "Nacionālā Mākslu vidusskola" izveidoja 2016. gadā, bet 2017. gadā tai pievienoja arī Emīla Dārziņa mūzikas skolu un Rīgas Horeogrāfijas skolu.
Jānis Mazvērsītis

Biogrāfija

Dzimis 1866. gada 6. aprīlī Vecauces pagasta "Ēvaržos" lauksaimnieku ģimenē. No 1878. līdz 1885. gadam mācījies Jelgavas reālskolā. Pēc tās beigšanas dienējis Jelgavas garnizonā. Studējis politehnikuma lauksaimniecības nodaļā. Pēc tam Krievijā vadījis lauksaimniecības skolu.
1912. gadā atgriezies Latvijā, lai vadītu Jelgavas Lauksaimniecības skolu. Šajā amatā palicis līdz 1936. gadam. Bijis vairāku organizāciju dalībnieks: Latvijas Lopkopības centrālās savienības valdes loceklis, Zemgales Lauksaimniecības centrālbiedrības priekšnieks, Zemgales Kredītbiedrības valdes loceklis un Lauksaimniecības Padomes loceklis. Bijis Latviešu zemnieku savienības biedrs. No 1922. līdz 1925. gadam darbojies 1. Saeimā, tad no 1928. līdz 1931. gadam — 3. Saeimā.
No 1920. līdz 1924. gadam bijis laikraksta "Zemgalietis" redaktors. 1926. gadā apbalvots ar Triju Zvaigžņu ordeņa IV šķiru, 1933. gadā — ar III šķiru. No 1926. līdz 1940. gadam darbojies "Aizsargos", 1939. gadā apbalvots ar šīs organizācijas Nopelnu krustu. Bijis Latvijas Universitātes profesors.
Miris 1943. gada 28. decembrī Jelgavā. 1944. gada 2. janvārī apbedīts Jelgavas Baložu kapos.