Vladimirs Nabokovs (rakstnieks)

Biogrāfija

Vladimirs Nabokovs dzimis Sanktpēterburgā senā, pazīstamā un bagātā aristokrātu ģimenē. Viņa vecvectēvs bija pazīstams ceļotājs, vectēvs bija justīcijas ministrs, bet tēvs — Pirmās valsts Domes loceklis. Viņš guva teicamu izglītību.
Sanktpēterburgā Vladimirs publicēja pirmos divus dzejas krājumus (1914. un 1918. gadā), bet 20 gadu vecumā (1919. gadā) kopā ar ģimeni emigrēja no Krievijas. Par bērnību Nabokovs atsaucās kā par laimīgāko posmu mūžā. Došanās projām no dzimtenes viņam bija smaga emocionāla trauma, kas deva spēcīgu radošu impulsu viņa tālākai daiļradei. Varbūt tieši šī apstākļa dēļ viņš kļuva par pārliecinātu kosmopolītu un izteicās, ka tautiskajai piederībai nav nekādas nozīmes.
Uzsācis studijas Kembridžas Universitātē Anglijā, viņš, paralēli literatūras studijām, nodarbojās arī ar entomoloģiju (zinātni par kukaiņiem), pētījumus šajā nozarē viņš veica visa turpmākā mūža garumā un tika uzskatīts par ekspertu tauriņu jomā. 1922. gadā Nabokovs ieguva bakalaura grādu slāvu un romāņu valodniecībā. Tas, ka viņš kopš bērnības brīvi pārvaldīja ne tikai krievu, bet arī angļu un franču valodas, Nabokovam lietišķi noderēja studiju laikā, kā arī literārajā un zinātniskajā darbā.
1922. gadā apmetās Berlīnē, bet 1937. gadā Francijā, Nabokovs publicēja savas poēmas, lugas, stāstus un romānus ar pseidonīmu V. Sirins. 1940. gadā viņš kopā ar sievu un dēlu pārcēlās uz ASV, sāka rakstīt angliski un publicēties ar īsto uzvārdu. 1945.gadā rakstnieks pieņēma ASV pilsonību. Dzīvodams ASV līdz 1959. gadam, paralēli rakstnieka darbam Nabokovs strādāja par pasniedzēju dažādās universitātēs.
Vispasaules ievērību rakstnieks ieguva ar 1955. gadā publicēto romānu "Lolita", ko uzrakstīja angliski un vēlāk pats pārtulkoja krievu valodā. Tā kā grāmatā aizskarta "aizliegtā tēma" — seksuālas attiecības ar nepilngadīgo, autoram radās nopietnas grūtības ar izdošanu. Pirmo reizi darbs tika publicēts 1955. gadā Parīzē un tikai 1958. gadā — ASV. Grāmata uzreiz izraisīja sensāciju, izsauca neviennozīmīgas kritikas atsauksmes un kļuva par bestselleru. Viena no grāmatas būtiskām īpatnībām ir tā, ka autors neizvirza morālos kritērijus un ideālus, bet ļauj to darīt lasītājam pašam. Šis ir viens no iemesliem, kāpēc kritiķi uzskata, ka Nabokovs izgājis ārpus krievu literatūras tradīcijām. Romāns "Lolita" tika ekranizēts 1962. gadā. Filmas režisors bija Stenlijs Kubriks. Nabokovs bija filmas scenārija autors un tika nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai par labāko adaptēto scenāriju.
Paralēli "Lolitas" rakstīšanai Nabokovs tulkoja angliski A. Puškina "Jevgēņiju Oņeginu" (no 1950. līdz 1957. gadam, izdots 1964. gadā) un sarakstīja tam plašus komentārus. Tāpat viņš ir tulkojis "Stāstu par Igora pulku" un F. Tjutčeva dzeju.
Būdams principiāls individuālists, Nabokovs ironiski attiecās pret jebkādiem masu psiholoģijas pētījumiem un globālām idejām (marksismu, freidismu u.c.). Kaut arī viņš noliedza Z. Freida idejas, rodas iespaids, ka savos sižetu un varoņu uzvedības un pārdzīvojumu psiholoģiskajos izklāstos Nabokovs atrodas diezgan tuvu psihoanalīzei un izmanto tās metodes.
1959. gadā Nabokovs pārstāja nodarboties ar akadēmisko darbu, pārcēlās uz Šveici un pilnīgi pievērsās literatūrai. Mira 1977. gada 2. jūlijā 78 gadu vecumā.