google/wiki40b huggingface dataset:
Kisses of Fire

Vēsture

1979. gada 22. janvārī Benni Andešons kopā ar Bjērnu Ulveusu devās uz Bahamu Salām rakstīt dziesmas grupas ABBA jaunākajam albumam. Tā bija pirmā reize, kad mākslinieki bija devušies uz ārzemēm, lai komponētu jaunas dziesmas. Iepriekšējā gadā sarakstītās dziesmas māksliniekiem nešķita pietiekami kvalitatīvas, tādēļ albuma veidošana bija ieilgusi. Atgriežoties no ceļojuma, Bjērns intervijā paziņoja, ka Bahamu Salās viņi bija sarakstījuši 4 jaunas dziesmas. Intervijā grāmatai Abba: The Complete Recording Sessions mūziķi atminējās tikai divas dziesmas, kuras viņi sarakstīja ceļojumā, — Kisses of Fire un Amerika, kas vēlāk pārtapa par albuma tituldziesmu Voulez-Vous.
Pirmās ierakstu sesijas notika 1979. gada 7. februārī Stokholmā. Sākotnēji dziesmas nosaukums bija Tidernas blåsning (latviešu: Visu laiku pūš). Dziesmas vārdu autors Bjērns Ulveuss atzina, ka, rakstot dziesmas vārdus, viņš riskēja, jo dziesma ir par seksuālām attiecībām, bet lielākā daļa ABBA mēŗkauditorijas tajā laikā bija bērni. Mūziķis arī pieminēja, ka trīs gadus atpakaļ, kad ABBA tik tikko bija sasnieguši starptautisku atpazīstamību, viņš noteikti nebūtu rakstījis tādus dziesmas vārdus. 1979. gada 1. martā tika sākta dziesmas miksēšana.

ABBA in Switzerland

1979. gada februārā vidū ABBA devās uz Šveici, lai nofilmētu BBC veidotu televīzijas speciālizlaidumu ABBA in Switzerland. Speciālizlaidumā piedalījās arī Keita Buša, Teds Gārdestāds un Roxy Music. Raidījumā tika izpildītas pāris dziesmas no gaidāmā albuma: The King Has Lost His Crown, Kisses of Fire, Lovers (Live A Little Longer), Chiquitita, Does Your Mother Know. Visi izpildījumi, izņemot Chiquitita, norisinājās pie dziesmu agrīno miksu versijām, jo to miksējums vēl nebija pabeigts (Chiquitita jau bija izdots kā singls pasākuma UNICEF: A Gift of Song ietvaros). Kisses of Fire agrīnajā versijā bija citādāks stīgu instrumentu skanējums. ABBA in Switzerland ir vienīgā reize, kad ABBA šo dziesmu izpildīja televīzijā.
Skūpsts (Ajecs)

Apraksts

Gleznā attēlots viduslaiku pāris, kuri skūpsta laikā apskāvušies. Tas ir viens no viskaislīgākajiem un intensīvākajiem skūpsta attēlojumiem Rietumu mākslas vēsturē. Meitene ir atliekusies atpakaļ, bet vīrietis ieliecis celi, lai viņu atbalstītu, vienlaicīgi novietojot kāju uz pakāpiena sev blakus, it kā būtu gatavs jebkurā brīdī doties prom. Lai arī pāris atrodas gleznas centrā, tas nav atpazīstams, jo Ajecs vēlējies, lai uzmanības centrā būtu pati skūpsta darbība. Gleznas kreisajā pusē no stūra uzglūn ēnainas formas, lai radītu iespaidu par sazvērestību un briesmām.

Interpretācija

Glezna tiek uzskatīta par simbolu Itālijas romantisma laikmetam, no kura tajā parādās daudzas iezīmes. Virspusīgākā līmenī glezna ir kaislīga skūpsta attēlojums, kas izpaužas saskaņā ar romantisma principiem. Tā uzsver dziļākās sajūtas, nevis racionālu domu un sniedz viduslaiku reinterpretāciju un pārvērtēšanu patriotiskā un nostalģiskā stilā.
Dziļākā līmenī glezna mēģina attēlot Risordžimento garu. Meitenes gaiši zilā kleita apzīmē Franciju, kura 1859. gadā (gleznas tapšanas gads) izveidoja aliansi ar Sardīnijas un Pjemontas Karalisti, kas ļāva apvienot daudzās Apenīnu pussalas valstiņas vienotā Itālijas karalistē.
Šī glezna pazīstama ar tās košajām krāsām un tekstūrām, īpaši zilo kleitu, kas, šķiet, darināta no smalka zīda, kas mirguļo skatītāju acu priekšā.

Ietekme

"Skūpsts" bijis populārs darbs jau kopš pirmās izstādes, īpaši Itālijā un tas bieži komentēts. 1920. gados uzņēmuma Perugina, viena no vadošajiem Itālijas šokolādes ražotājiem, mākslas direktors, izmantoja gleznu kā pamatu iepakojumam populārajām "Baci" šokolādēm, radot zilu kasti ar abu mīlnieku attēlu. 1954. gadā populārais itāļu kinorežisors Lukīno Viskonti ietekmējās no gleznas, radot vienu no nozīmīgākajam ainām savā filmā Senso.
Varbūtību teorija

Varbūtību teorija ir matemātikas nozare, kas pētī gadījuma rakstura parādību un procesu matemātisko modeļu vispārīgās īpašības. Varbūtību teorijā izmanto varbūtības, gadījuma lieluma un gadījuma notikuma jēdzienus. Uz varbūtību teoriju balstās matemātiskā statistika.

Vēsture

Varbūtību teorijas pirmsākumi meklējami 16. gadsimtā, kad itāļu matemātiķis Džerolāmo Kardāno pētīja azartspēles, un 17. gadsimtā, kad pētījumus veica Pjērs Fermā un Blēzs Paskāls.

Piemērs

Kastē ir 10 bumbiņas: 2 sarkanas un 8 zilas. Nejauši izvelk vienu bumbiņu. Kāda ir varbūtība, ka tiks izvilkta kāda no sarkanajām bumbiņām?
Pastāv 20% iespējamība, ka tiks izvilkta kāda no sarkanajām bumbiņām, ko pieraksta kā
Ilga Kreituse

Biogrāfija

Ilga Kreituse ir dzimusi Tērvetē. Vēlāk kopā ar ģimeni pārcēlās uz dzīvi Jūrmalā. 1970. gadā beigusi Jūrmalas 3. vidusskolu.
No 1972. līdz 1977. gadam Ilga Kreituse studēja Latvijas Valsts Universitātes Vēstures un filozofijas fakultātē. No 1977. gada līdz 1980. gadam — aspirantūrā Maskavas Valsts universitātē.
1982. gadā aizstāvēja disertāciju "Par matemātisko metožu izmantošanu vēstures zinātnē". Pēc atgriešanās Latvijā strādā LVU Vēstures un filozofijas fakultātē, Partijas vēstures institūtā un Zinātņu Akadēmijas Vēstures institūtā. Strādājusi par skolotāju Rīgas 1. ģimnāzijā.
Pirmās laulības ar LKP CK kultūras nodaļas vadītāja Aivara Gora dēlu vēsturnieku Jāni Gori. Padomju laikos un 20. gs. 90. gadu sākumā publicējusies kā Ilga Gore.
Ievēlēta 5. Saeimā no Demokrātiskās centra partijas saraksta. Pēc Demokrātiskās centra partijas un Demokrātiskās partijas "Saimnieks" apvienošanās 6. Saeimas vēlēšanās startēja no DPS saraksta, tika ievēlēta Saeimā. Saeimas priekšsēdētāja no 1996. gada decembra līdz 1997. gada septembrim. 1996. gadā kandidēja valsts prezidenta vēlēšanās, ieņēma otro vietu aiz atkārtoti ievēlētā Gunta Ulmaņa. 1996. gada septembrī izstājās no DPS frakcijas, darbu 6. Saeimā turpināja kā frakcijām nepiederoša deputāte. 
Pēc Demokrātiskās partijas Saimnieks sašķelšanās kopā ar vīru Aivaru Kreitusu kļuva par jaunizveidotās Darba partijas līderiem. 1998. gadā notikušajās 7. Saeimas vēlēšanās Ilga Kreituse startēja apvienotajā Darba partijas, Latvijas Zaļās partijas un Kristīgi Demokrātiskās savienības sarakstā, kas neguva nepieciešamo atbalstu iekļūšanai Saeimā. 2001. gadā ievēlēta Rīgas domē, bet no mandāta atteicās par labu A. Kreitusam. 9. Saeimas vēlēšanās kopā ar Darba partiju piedalījās LSDSP sarakstā, kas nepārvarēja 5% barjeru.
Korjažma

Vēsture

Par pilsētas dibināšanus brīdi var uzskatīt 1535. gadu, kad šeit tika nodibināts Korjažas Nikolaja klosteris (Коряжемский Николаевский монастырь). Pēc 1917. gada Korjažas klosteris tika slēgts.
Par mūsdienu pilsētas sākumu uzskata 1953. gadu, kad šeit tika uzsākta milzīgas celulozes rūpnīcas celtniecība. 1957. gadā apdzīvotā vieta ap rūpnīcu tika atzīta par pilsētciematu, bet 1985. gadā tai tika piešķirtas pilsētas tiesības. Mūsdienās pie pilsētas atrodas kompānijai Ilim Group piederošs lielākais celulozes un papīra ražošanas kombināts Krievijā (Филиал ОАО „Группа Илим“ в г. Коряжма).

Cilvēki

Pilsētā savulaik dzīvoja svarcēlājs Vasilijs Aleksejevs (Василий Иванович Алексеев, 1942—2011).
Mārciņa (mērvienība)

Mārciņa (simbols: lb, lbₘ, lbm vai ℔) ir masas mērvienība, kuru plaši izmanto valstīs ar oficiālo angļu valodu (angļu: pound).

Saistība ar citām masas mērvienībām

Lai gan pastāv dažādi mārciņas definējumi, visplašāk izmanto, ka tā ir vienāda ar 0,45359237 kilogramiem jeb 453,59237 gramiem. Saistība ar citām anglofoniskajās valstīs lietotajām masas mērvienībām ir šāda: 1 kvarters = 28 mārciņas, 1 mārciņa = 16 unces = 7000 grani.
Latvijā līdz 19. gadsimta vidum mārciņa bija 16 unces, 32 lotes jeb 128 kventiņi. Latvijā izmantotā mārciņa bija 418,8 grami. Savukārt Krievijas impērijā 20. gadsimta sākumā lietotā mērvienība mārciņa bija vienāda ar 409,51241 gramiem vai 32 lotēm jeb 96 zolotņikiem,
Kuldīgas pilsētas laukums

Apbūve

Vairākkārt aktualizēta ideja par Pilsētas laukuma apbūvi un labiekārtošanu, bet līdz šim tās nav īstenotas.
Fēlinga šķīdums

Fēlinga šķīdums ir reaģents, ko izmanto ogļhidrātu un ketonu funkcionālo grupu noteikšanai šķīdumā. Metodi 1849. gadā izstrādāja vācu ķīmiķis Hermanis Fēlings.

Izmantošana

Karbonilgrupas saturošu vielu noteikšanai izmanto svaigi pagatavotu Fēlinga reaģentu. Sildot kopā ar analizējamo paraugu, rodas oranžsarkanas nogulsnes — vara(I) oksīds. Šo reakciju, ko sauc arī par Fēlinga reakciju, lieto reducējošo cukuru noteikšanai pārtikas produktos.
Koherers

Koherers ir ierīce, kuru izmanto elektromagnētisko viļņu reģistrēšanā. Tas galvenokārt tika izmantots 19. gadsimta beigās radioviļņu uztveršanā.

Koherera darbības princips

Tas sastāv no stikla caurulītes ar diviem elektrodiem. Caurulītē atrodas sīkas metāla skaidiņas un koherera darbības pamatā ir elektriskās izlādes ietekme uz metāla pulveri. Parastos apstākļos kohereram ir liela pretestība, jo skaidiņām citai ar citu ir slikts kontakts. Elektromagnētiskais vilnis rada kohererā augstfrekvences maiņstrāvu. Starp skaidiņām pārlec sīkas dzirkstelītes, kuras sakausē skaidiņas. Tāpēc koherera pretestība strauji samazinās no 100 līdz 200 reizēm. Ja ierīci sakrata, tad atkal tai var piešķirt lielu pretestību. Pirmo kohereru sakratīšanai pēc signāla uztveršanas izmantoja pulksteņa mehānismu, bet vēlāk — elektrisko zvanu, lai nodrošinātu automātisku uztveršanu. Elektromagnētiskā viļņa pienākšanas brīdī zvana ķēdi noslēdz relejs. Līdz ar viļņa uztveršanu zvana darbība pārtraucas, jo zvana āmuriņš iesit ne tikai pa zvana kausu, bet arī pa kohereru un aparāts atkal sagatavots viļņa uztveršanai.
Lai palielinātu aparāta jutību, viens no koherera izvadiem tiek iezemēts, bet otrs pievienots pie augsti pacelta vada. Tādēji tika radīts pirmais radioviļņu uztvērējs. Iezemējums pārvērš Zemes vadošo virsmu par vaļējā svārstību kontūra daļu, kas palielina uztveršanas attālumu.

Koherers un radio

Mūsdienu radiouztvērējam ir ļoti maz līdzības ar kohereru, tomēr tā galvenie darbības principi ir tādi paši. Arī tagad radiouztvērējam ir antena, kurā pienākošais elektromagnētiskais vilnis izraisa vājas elektriskās svārstības. Tāpat kā kohererā, šo svārstību enerģija tieši netiek izmantota radiosignāla uztveršanā. Vājie signāli tikai vada enerģijas avotu, kura baro tālāko ķēdi. Tagad šādu vadību veic pusvadītāju ierīces.

Koherera izgudrošana

1890. gadā franču fiziķis un inženieris Eduards Branlijs (Édouard Eugène Désiré Branly) izgudroja ierīci elektromagnētisko viļņu reģistrēšanai, kuru nosauca par radiokonduktoru . 1894. gadā Branlija radiokonduktoru uzlaboja britu fiziķis Olivers Lodžs (Oliver Joseph Lodge), pievienojot tam periodiskas sakratīšanas pulksteņa mehānismu jutības atjaunošanai. Uzlaboto ierīci Lodžs nosauca par kohereru. Krievu fiziķis Aleksandrs Popovs 1895. gada 7. maijā Sanktpēterburgā Krievijas fizikas un ķīmijas biedrības sēdē pirmoreiz demonstrēja uzlabota koherera darbību, kam pulksteņa mehānisma vietā bija pievienots ar releju savienots elektriskais zvans, nodrošinot koherera automātiskas sakratīšanas iespēju, pienākot radioimpulsam. Par godu šim notikumam 7. maijs PSRS (un tagad arī Krievijā) tika atzīmēts kā Radio diena.
Jitlande

Jitlande (vācu: Jütland, dāņu: Jylland) ir viena no Eiropas pussalām, kas atrodas starp Baltijas jūru un Ziemeļjūru. Pussalas ziemeļdaļa un vidusdaļa pieder Dānijai, bet dienvidu daļa pieder Vācijai.
Jitlandes pussalas kopējā platība ir ap 40 000 km². Augstums sasniedz līdz 172 metriem virs jūras līmeņa. Ziemeļrietumos krasts ir līdzens, austrumos līčains, bet dienvidrietumos raksturīgas vatu joslas (Vatu jūra). Rietumu daļā lēzenas morēnu augstienes, austrumos tipisks ir morēnu pauguraiņu reljefs, bet ziemeļos lielākoties sastopami līdzenumi, kāpas. Jitlandes pussalai raksturīgs mērens jūras klimats. Derīgie izrakteņi — nafta, dabasgāze, diatomīts, kūdra, liginīti, māls, kaļķakmens un citi. Pussalas rietumu daļā pamatā podzolētās augsnes, bet austrumos un ziemeļrietumos meža brūnās augsnes. Jitlandē ir daudz upju un ezeru.
Lielākā pilsēta Dānijai piederošajā daļā ir Orhūsa (Vidusjitlandes reģions), Vācijai piederošajā pusē — Ķīle (Šlēsviga-Holšteina).
Ātrā ēdināšana

Ātrā ēdināšana ir jēdziens, ko attiecina uz ēdienu, kuru var sagatavot un pasniegt īsā laika posmā, un kuru parasti pārdod restorānā vai veikalā ar tā uzsildāmajām vai atsaldējamām sastāvdaļām, kuras pasniedz ēšanai uz vietas vai līdzi ņemšanai.

Vēsture

Ātrā ēdināšana jeb jau gatava ēdiena pārdošana tiek saistīta ar pilsētu attīstību un urbanizāciju. Senajā Romā uz ielām atradās tirgotāji, kas savos stendos pārdeva maizi, vīnu, kā arī ceptus dārzeņus un sautējumu, kas bija pieprasīta to cilvēku vidū, kuri nevarēja atļauties mājās uzstādīt kvalitatīvu un dārgu virtuves aprīkojumu un visbiežāk dzīvoja daudzstāvu māju kvartālos — insulās.
I Hate This Part

Izdošana

Sākotnēji tika iecerēts, ka ”Whatcha Think About That” kļūs par otro singlu Austrālijā, bet tas tika atlikts, jo ”I Hate This Part” ieguva lielu radio atskaņošanas laiku. Nedēļu pēc tā izdošanas, singls kļuva par visplašāk pievienoto dziesmu Austrālijas radiostacijās. 
Arī Apvienotajā Karalistē ”I Hate This Part” tika izdots kā otrais singls, bet ASV tas tika izdots kā trešais.

Videoklips

Dziesmas videoklipa režisors ir Džozefs Kāns. Dziesmas videoklips tika filmēts tuksnesī, daļa no tā tika filmēta turpat, kur tika uzņemtas filmas Transformeri un Transformeri 2.
Pirms videoklipa pirmizrādes, internetā tika ievietoti divi aizkulišu video, pirmais no tiem tika uzņemts 2008. gada 28. septembrī, Melodijas Torntonas dzimšanas dienā. 
Pirmā videoklipa pirmizrāde notika 2008. gada 10. oktobrī, bet oficiāli tā notika televīzijas šovā TRL 15. oktobrī.
Šaržēto konvents

Šaržēto konvents (C!C!) (vācu: Chargierter - "atbildīgais", no franču: la charge - "nasta, atbildība, amats") ir studentu korporāciju jumta organizācija un augstākais pārvaldes orgāns, kas nosaka to iekšējo sadzīvi un regulē savstarpējās attiecības.

Tērbatas Šaržēto Konvents

1834. gadā dibinātajā Tērbatas Šaržēto konventā (Dorpater Chargierten-Convent, C!C!) bija pārstāvētas šādas korporācijas: Curonia (1834—1921), Estonia (1834—1939), Livonia (1834—1939), Fraternitas Rigensis (1834—1921), Ruthenia (1850—1857), Baltica (1850—1856), Fraternitas Academica Dorpatensis (1857—1861), Fraternitas Academica (1881—1891, 1918—1939), Arminia Dorpatensis (1865—1866), Neobaltia (1879—1939), Lettonia (1882—1905), Tarbatonia (1884—1887), Teutonia (1912—1915, 1918), Baltonia (no 1894), vēlāk Fraternitas Pharmaceutica (1932—1939).
1882. gada 10. maijā Tērbatas šaržēto konventā uzņemtā Lettonia 1884. gada II semestrī pirmo reizi prezidēja šaržēto konventā (C!C!). 1905. gada revolūcijas notikumos vācu korporanti piedalījās kazāku pusē, tādējādi radās konflikti starp latviešu un vācu korporācijām, kā rezultātā Lettoniu izslēdza no šaržēto konventa. Tomēr Lettonia bija tiesīga atklāti nēsāt savas krāsas. Pirmā pasaules kara laikā 1915. gadā krāsu valkāšanu noliedza visām korporācijām.

Rīgas Šaržēto Konvents

1871. gadā pie Rīgas Politehnikuma nodibināja Rīgas Šaržēto konventu (Rigaer Chargierten-Convent). Tajā sāktnēji ietilpa Fraternitas Baltica (dib. 1865) un Concordia Rigensis (1869), vēlāk pievienojās Rubonia (1875), Arkonia  (1879), Fraternitas Arctica (1880), Selonia (1880), Veletia (1883), Vironia (1900), Talavija (1900). 1902. gadā dibinātā Fraternitas Marcomannia pārcēlās uz Maskavas Universitāti. 
Pirmā pasaules kara gados visas korporācijas kopā ar Rīgas politehnikumu evakuējās uz Maskavu.
Pēc Baltijas provinču vācu okupācijas Pirmā pasaules kara laikā Rīgas Šaržēto konvents 1918. gadā atjaunojās Baltijas Tehniskajā augstskolā.
Pēc Latvijas Augstskolas dibināšanas 1919. gada septembrī latviešu studentu korporāciju biedri kopsapulcē vienojās atsegt krāsas. 1920. gada rudenī pie LU tika nodibināts Prezidiju Konvents P!K!, kas pārņēma Šaržēto Konventa tiesības.

Atjaunošana

2016. gadā pēc konfliktiem ar P!K! divas agrāk Tērbatas un Rīgas C!C! bijušās studentu koprorācijas Lettonia un Talavija nolēma atjaunot Šaržēto konventu, kas tika piereģistrēts Latvijas Biedrību un nodibinājumu reģistrā 2016. gada 23. septembrī.
Tā oficiālie darbības mērķi ir biedru sagatavošana nākotnes raženai darbībai tēvzemes labā, labu tikumu sekmēšana studējošo vidē, godaprāta uzturēšana un ieturētas saviesīgas dzīves piekopšana studiju laikā, biedru savstarpējās satiksmes un atbalsta veicināšana.
Anniņmuižas iela

Ielas raksturojums

Anniņmuižas iela sākas krustojumā ar Rostokas ielu un šķērso Zolitūdes daudzdzīvokļu dzīvojamo namu mikrorajonu ziemeļrietumu virzienā. Posmā starp Rostokas ielu un Gramzdas ielu Anniņmuižas ielā braukšanas joslas ir atdalītas ar zālāju (ielas galā pie Rostokas ielas atstatums starp joslām pārsniedz 100 m). Starp Gramzdas ielu un Apuzes ielu iela sašaurinās, šeit ir 2 braukšanas joslas, kas nav nodalītas. Pie krustojuma ar Priedaines ielu atrodas tirdzniecības centrs. Anniņmuižas ielas apbūvē dominē daudzstāvu dzīvojamie nami.
Apuzes iela ved gar adresi Priedaines ielā 20, kur 2013. gada 21. novembrī notika lielveikala "Maxima" sagrūšana, kurā gāja bojā 54 cilvēki.

Sabiedriskais transports

Pa Anniņmuižas ielu kursē 4z., 8., 44., 46. un 53. maršruta autobusi.
Kampars

Atrašanās dabā

d-Kampars, ko dēvē arī par japāņu kamparu, ir galvenā kampareļļas sastāvdaļa. Kampareļļu iegūst no kamparkoka (Cinnamonum camphora). Retumis dabā atrodams l-kampars, kas ietilpst dažu ēterisko eļļu sastāvā.

Īpašības

Oksidējot ar slāpekļskābi, var iegūt kamparskābi, kuru var oksidēt tālāk par kampānskābi, kamparonskābi un visbeidzot par trimetildzintarskābi. Ja d-kamparu reducē, iegūst d-borneolu un nelielu daudzumu l-izoborneola.

Izmantošana

Agrāk kamparu plaši lietoja celuloīda ražošanā par plastifikatoru (tādēļ degoši celuloīda priekšmeti ož pēc kampara).
Kamparu un tā atvasinājumus izmanto medicīnā sirds muskuļa stimulācijai. Kampareļļu un kamparspirtu lieto ārīgi pret niezi, izgulējumiem, muskuļu sāpēm, artrītu. Kampars ietilpst zobu pilienu sastāvā. Kampars pieder arī pie analeptiskajiem līdzekļiem.
Lieto arī bezdūmu pulvera ražošanā par flegmatizatoru.
Tā kā kamparam ir liela krioskopiskā konstante, to lieto molmasas noteikšanai ar krioskopijas metodi.
50. kilometrs

Vēsture

1917. gadā apmēram kilometru no tagadējās pieturas uz Glūdas pusi atradās stacija Lone. Kopš 2010. gada, kad atcēla dīzeļvilciena maršrutu Rīga—Reņģe, pieturas punkts ir neizmantots. 2016. gadā nojaukti pieturas peroni.
Pelnu diena

Pelnu diena, arī pelnu trešdiena, ir septītā trešdiena pirms Lieldienām (46. diena pirms Lieldienām), kā arī Lielā gavēņa pirmā diena Rietumu kristietībā. Katru gadu Pelnu diena iekrīt citā datumā, jo arī Lieldienu datums katru gadu mainās. Tā parasti ir laika posmā no 4. februāra līdz 10. martam. 2016. gadā Pelnu diena bija 10. februārī, 2017. gadā 1. martā, bet 2018. gadā 14. februārī.
Pelnu diena ir trešdiena, skaitot četrdesmit dienas pirms Lieldienām, bet izslēdzot svētdienas kā Jēzus augšāmcelšanās dienas, kurām nav gavēņa rakstura. Nav pieņemts rīkot kāzas, kristības un citus ar priecīgām izklaidēm saistītus pasākumus. Tā vietā lielāka uzmanība tiek pievērsta Bībelei, lūgšanai un grēksūdzei. Pelnu dienas novakarē draudzēs notiek īpaši dievkalpojumi. Altārus šajā dienā ietērpj violetā krāsā, kas simbolizē ciešanas un grēknožēlu.
Pelnu dienā kristieši nožēlo grēkus. Ticīgajiem uz galvas tiek kaisīti pelni, kā arī no tiem uz pieres tiek uzvilkts krusts.
Latvijas Sieviešu basketbola līga

Turnīra izspēles kārtība

Laika gaitā daudzkārt mainījusies turnīra izspēles kārtība. Sākot ar 1993./1994. gada sezonu turnīrs ticis izspēlēts pēc izslēgšanas spēļu principa. Kopš 2012./2013. gada sezonas spēcīgākie Latvijas klubi spēlē Latvijas – Igaunijas sieviešu basketbola čempionātā (2013./2014. gada sezonā tā nosaukums bija "Nordea Basketbola līga"). Par Latvijas Sieviešu basketbola līgas čempiona titulu tie cīnās tikai izslēgšanas spēlēs, kurās piedalās četras labākās Latvijas komandas.
Krievijas impērijas armijas dienesta pakāpes

Krievijas impērijas armijas dienesta pakāpes bija Krievijas impērijas un Krievijas Republikas bruņotajos spēkos lietotas dienesta pakāpes līdz Oktobra revolūcijai. Sākotnēji tika lietotas arī Latvijas armijā līdz 1919. gada 28. februārim, kad ar apsardzības ministra pavēli Nr. 13 tās tika atceltas.
Ekspress-AT1

Priekšvēsture

2010. gada 22. septembrī Kosmičeskaja svjaz' noslēdza līgumu ar Informacionnyje sputnikovyje sistemy par sakaru pavadoņu Ekspress-AT1, Ekspress-AT2 un Ekspress-AM8 izgatavošanu. 2012. gada aprīlī sākās kosmisko aparātu izgatavošana. 2012. gada augustā uz Thales Alenia Space tika nosūtīta derīgās kravas konstrukcija, lai tajā iemontētu pārraidīšanas aparatūru. 2013. gada jūlijā sākās platformas un derīgās kravas moduļa integrācija.

Lidojuma gaita

Ekspress-AT1 palaists 2014. gada 15. martā 23:08 UTC ar nesējraķeti Proton-M/Briz-M no Baikonuras kosmodroma 81. laukuma 24. palaišanas iekārtas. Kopā ar to palaists pavadonis Ekspress-AT2.
No dzinējbloka Briz-M Ekspress-AT1 atdalījās 16. martā 08:10 UTC un ievadīts orbītā.
Ģeostacionārajā orbītā 69,5° austrumu garuma tam kopā ar Ekspress-AT2 tika veikti izmēģinājumi un testēšana.
17. aprīlī paziņots, ka Ekspress-AT1 ir pabeigta izmēģinājumu un testēšanas fāze, un tas nodots pasūtītājam. Pavadonis pārvietots uz pozīciju 56° austrumu garuma, kur tas nomainīs resursus iztērējušo Bonum-1, kurš palaists 1998. gadā.
Daugmales pagasts

Daba

Pagasta platība ir 6263 ha, no kuriem lauksaimniecībā izmantojamā zeme ir 1365,6 ha (22%), meži 3796,8 ha (61%).

Hidrogrāfija

Upes: Ēturga, Meitupe, Raģupīte, Varžupīte.
Ezeri: Lejasezers.

Vēsture

Izveidots kā Līves-Bramberģes pagasts, 1920. gada zemes reformas laikā Līves muiža sadalīta 78 vienībās 540 ha kopplatībā, Brambergas muiža 36 vienībās 161 ha kopplatībā, bet Kalna muiža 18 vienībās 126 ha kopplatībā.  
1925. gadā to pārdēvēja par Daugmales pagastu.
1935. gadā Rīgas apriņķa Daugmales pagasta platība bija 24,2 km² un tajā dzīvoja 859 iedzīvotāji. 
1945. gadā pagastā izveidoja Daugmales un Strēlnieku ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Daugmales ciems ietilpis Ogres apriņķī (1947-1949) un Baldones (1949-1974) un Rīgas (1947-1951; 1974-1990) rajonos. 1951. gadā Daugmales ciemu likvidēja, teritoriju pievienojot Strēlnieku ciemam. 1960. gadā likvidēts Strēlnieku ciems, tā teritoriju sadalot starp Ķekavas ciemu un Ķeguma lauku teritoriju. Daugmales ciems atjaunots 1974. gadā, izdalot tā teritoriju no Ķekavas ciema. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Daugmales pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Ķekavas novadā.

Apdzīvotās vietas

Lielākā apdzīvotā vieta un pagasta centrs ir Daugmale.
Vikonts

Vikonts, burt. "vicegrāfs“ (lat. Vicecomitem, vāc. Vizegraf, fr. Vicomte, it. Visconte, angl. Viscount, port. Visconde, kr. Виконт) — no "vice“ (vietnieks, palīgs) + „graf“. Sieviešu dzimtē — vikontese. Aristokrātijas hierarhijā vikonta tituls atradās starp grāfa un barona tituliem, rangā līdzvērtīgs burggrāfa rangam, arī shire reeve (šerifs) statusam Anglijā.
Sākotnēji vikontus iecēla grāfi un tas nebija mantojams tituls, bet gan ieņemamais amats, taču ar laiku tie sāka saņemt lēnī zemes valdījumus — vikontiju - un titulu mantot.
Izplatīta arī t.s. courtesy title tradīcija, vikonta titulu piešķirot grāfa vai marķīza vecākajam dēlam un grāfa titula mantiniekam (ja grāfa otrais tituls bija vikonts).
Lutriņu pagasts

Upes

Krieķupīte, Lašupīte, Meldzirupīte, Vēdzele.

Ezeri

Veiķenieku ezers

Vēsture

Mūsdienu Lutriņu pagasta teritorijā vēsturiski atradās Lašupes muiža (Gut Laschuppen), Lutriņu muiža (Gut Luttringen, Lutriņi).
1935. gadā Kuldīgas apriņķa Lutriņu pagasta teritorija bija 208,7 km² un tajā dzīvoja 2954 iedzīvotāji. 1945. gadā pagasta teritorijā izveidoja Lutriņu, Jaunlutriņu un Ošenieku ciema padomes. 1977. gadā Saldus rajona Lutriņu ciemam pievienoja daļu Saldus ciema, bet daļu Lutriņu ciema iekļāva Zirņu ciemā. 1990. gadā ciemu pārdēvēja par pagastu. 2009. gadā pagasta pašvaldību likvidēja un pagastu kā administratīvu teritoriju iekļāva Saldus novadā.

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas ir Lutriņi (pagasta centrs), Lašupe, Namiķi.