google/wiki40b huggingface dataset:
Fiziķis

Fiziķis ir zinātnieks, kas apmācīts izprast matērijas un enerģijas mijiedarbības, kam ir zināšanas, iemaņas un prasmes pētījumu veikšanai fizikā. Fiziķus var iedalīt pēc fizikas nozares, kurās tie ir specializējušies, piemēram, biofiziķi, kvantu fiziķi, astrofiziķi. Lai gan jau kopš senajiem laikiem daudzi zinātnieki savu darbību ir saistījuši ar fiziku, piemēram, Aristotelis, Arhimēds, tomēr viņus pieņemts saukt par filozofiem, nevis par fiziķiem, jo viņu pētījumi ietvēra plašāku jautājumu loku.
Par augstāko pagodinājumu, ko piešķir fiziķiem, tiek uzskatīta Nobela prēmija fizikā, ko piešķir kopš 1901. gada.

Fiziķu apmācības Latvijā

Latvijā bakalaura, maģistra un fizikas doktora grādus fizikā var iegūt Latvijas Universitātē un Daugavpils Universitātē, kā arī bakalaura grādu Liepājas Universitātē.
Spēlmaņu nakts 2004/2005

2005. gadā Spēlmaņu nakts svinīgā balvu pasniegšanas ceremonija norisinās 2005. gada 23. novembrī Dailes teātrī. Balvas tiek pasniegtas 20 nominācijās. Ikgadējās balvu pasniegšanas ceremonijas veidotāji ir scenārija autors Jānis Siliņš, režisors Valdis Liepiņš un Dailes teātra muzikālās daļas vadītājs Juris Vaivods, pasākuma vadības grožus uzticot trim Dailes aktieriem – Ievai Pļavniecei, Ģirtam Ķesterim un Jurim Bartkevičam. Balvu pasniegšanas ceremonijā skan Ulda Stabulnieka mūzika, dzēlīgā asprāša Bernarda Šova un latviešu mūsdienu kritiķu tekstuālās starpspēles. Pasākuma tiešraide – Latvijas Televīzijas 1. kanālā un Latvijas Radio 1. programmā.
Nedēļu pirms noslēguma pasākuma, turpinot iepriekšējo gadu tradīciju, Valmieras, Liepājas un Rīgas teātros bija iespēja noskatīties pagājušās sezonas astoņas labākās izrādes. Bet Spēlmaņu nakts noslēguma pasākuma dienā notika konference, kas bija veltīta izrāžu dekādei, un kurā teātra zinātnieki no Polijas, Baltkrievijas, Čehijas un Dānijas dalījās pieredzē par nedēļas laikā redzētajām izrādēm.
Juris Neikens

Dzīvesgājums

Dzimis 1826. gada 6. aprīlī Ārciema muižas "Kānadžu" māju saimnieka ģimenē. Viņa tēvs bija baznīcas pērminders, pagasta tiesnesis un brāļu draudzes sludinātājs, kas dēlu audzināja stingri reliģiskā garā. Tēvs Juri sūtīja mācīties pie Straupes skolotāja Neikena un pie Katvaru muižas dārznieka Zemera. 1838.-1841. gadā viņš mācījās Limbažu apriņķa skolā, pēc tam pie Jāņa Cimzes 1843.-1846. gadā Vidzemes skolotāju seminārā Valmierā. Šai laikā Vidzemē norisinājās pārejas kustība no Lutera ticības pareizticībā. Semināra vadītāji direktors Cimze un mācītājs Valters centās saviem audzēkņiem aplinkus atklāt pareizticīgo propagandas slepenos nolūkus un iedvest īstu luterānisma garu.
No 1846. gada Neikens strādāja par palīgskolotāju Valmieras draudzes skolā, 1848. gadā bija direktora Cimzes palīgs skolotāju seminārā. Pēc semināra pārcelšanas uz Valku 1849. gadā Neikens strādāja par mājskolotāju Valmieras mācītāja Ferdinanda Valtera (1801-1869) ģimenē un sarakstīja vācu valodas mācību grāmatu latviešiem. 1852.-1856. gadā viņš studēja dabas zinības, tad teoloģiju Tērbatas universitātē, kur iestājās vācbaltu studentu korporācijā "Livonia" un stāvēja savrup no latviešu studentiem. Pēc studiju beigām viņš vienu gadu (1856-1857) bija mācītāja kandidāts Valmierā pie Vidzemes superintendenta (1855–1864) F. Valtera, no 1857. gada mācītājs Dikļu draudzē. 1863. gadā Neikens izdeva laikraksta "Latviešu Avīzes" pielikumu "Ceļa Biedris", kurā ievietoja galvenokārt savus sprediķus, dzejoļus, tēlojumus, aforismus un rakstus. 
1864. gadā Juris Neikens Dikļos noorganizēja pirmos latviešu dziedāšanas svētkus, bija Latviešu Literārās biedrības Vidzemes nodaļas vadītājs (1864-1866) un atsāka izdot laikrakstu "Ceļa Biedris" (1865-1867), kurā bērniem mudināja apgūt zināšanas, apmeklēt skolas un nepamest dzimteni labākas dzīves meklējumos Krievijas impērijā. 1866. gadā viņu iecēla par Valmieras prāvesta iecirkņa skolu pārraugu. 
1867. gadā Neikens pārcēlās uz Umurgu, kur līdz pat savai nāvei 1868. gada 13. jūlijā bija draudzes mācītājs. Apbedīts Umurgas kapos, kur sakarā ar Umurgas baznīcas 500 gadu jubileju 1996. gadā atklāja Jura Neikena piemiņas akmeni.
Zigmunds Skujiņš viņa dzīves stāstu izmantojis sava darbā "Neikens iet uz Roperbeķiem" (1973).
Dolomīts

Veidošanās

Dolomīts veidojas sedimentācijas procesos izžūstošos ezeros vai lagūnās, kā arī hidrotermālos procesos; mēdz uzkrāties biezos slāņos. Dolomīta ieži daudz retāk mēdz saturēt organismu atliekas vai fosilijas, salīdzinot ar kaļķakmeņiem.

Īpašības

Dolomīta iezi pēc izskata praktiski nav iespējams atšķirt no kaļķakmens. Dolomīts luminiscē spilgtā oranžsarkanā krāsā, apstarojot to ar katodstariem. Pulvera veidā raksturīga reakcija ar 10% sālsskābes šķīdumu.

Izmantošana

Dolomītu lieto celtniecībā kā ugunsizturīgu materiālu un kā iekšējai, tā ārējai būvju apdarei; metalurģijā par kusni; par izejvielu ķīmiskajā rūpniecībā un stikla ražošanā. Dolomīta miltus lieto par minerālmēslojumu skābām augsnēm.
Komoras

Saimniecība

Komoru saimniecība lielā mērā ir atkarīga no ārzemēs dzīvojošo iedzīvotāju kapitālieguldījumiem un atbalsta, 2014. gadā šie emigrantu naudas pārvedumi veidoja 20,2% no IKP, šis rādītājs bija devītais augstākais no visām valstīm.
Napoleona kari

Napoleona kari bija globālu karu sērija pēc Franču revolūcijas Napoleona vadībā starp Franciju un tās sabiedrotajiem pret vairākām citu valstu koalīcijām. Hronoloģiski karagājienus Napoleona vadībā vēsturnieki nosacīti sadala Franču revolūcionārajos karos (Pirmās un Otrās koalīcijas kari, 1792—1802) un kampaņās pēc Napoleona kļūšanas par imperatoru (Trešās, Ceturtās, Piektās, Sestās un Septītās koalīcijas kari, 1803—1815). Reizēm Napoleona kariem pieskaita arī citus šī laikmeta militāros konfliktus, piemēram, Krievu—turku karu (1806—1812).

Norise

Karu rezultātā Francija pamazām ieguva kontroli pār Eiropas kontinentu, sakaudama vairākas valstu koalīcijas. Tomēr Napoleona vara ātri sabruka pēc frančiem katastrofālā iebrukuma Krievijā 1812. gadā. Pēc Napoleona sakāves Francijā tika restaurēta monarhija. Napoleona kari beidzās līdz ar Napoleona sakāvi Vaterlo kaujā un 1815. gada Parīzes līguma noslēgšanu.

Sekas

Napoleona karu rezultātā izzuda Svētā Romas impērija. Radās modernais vācu un itāļu nacionālisms, kas radīja priekšnoteikumus Vācijas un Itālijas apvienošanai. Napoleona iebrukuma rezultātā novājinājās Spānijas impērija, kas noveda pie Spāņu koloniju Amerikā neatkarības kariem, Spānijas impērijas sabrukuma un jaunu valstu rašanās Latīņamerikā. Karu rezultātā par dominējošo valsti pasaules jūrās kļuva Lielbritānija.
Campagnolo

Vēsture

Uzņēmumu dibināja Tullio Kampanjolo 1933. gadā kā amatnieku darbnīcu Vičencā. Dibinātājs bija sacīkšu braucējs Itālijā 1920. gados un savas karjeras laikā ieviesa vairākas jaunas idejas, piemēram, ekscentra rokturi velosipēdu ratiem, ātrumu pārslēdzējus un to rokturus. Campagnolo ir piešķirti vairāk kā 135 patenti par inovācijām riteņbraukšanas tehnoloģijās.
1950. gadu beigās Campagnolo uzsāka magnija sakausējumu daļu ražošanu, ieskaitot ratus sporta automašīnām kā Alfa Romeo, Ferrari, Lamborghini un Maserati un 1969. gadā uzbūvēja šasijas NASA pavadoņiem. 1963. gadā Campagnolo izveidoja disku bremzes Innocenti Lambretta televīzijas mopēdam, kurš kļuva par pirmo sērijveidā ražoto divriteņu transportlīdzekli ar šādām bremzēm. 1970. gados uzņēmums piegādāja ratus arī Ferrari Formula 1 automašīnām.
1972. gadā Campagnolo sadarbojās ar velosipēdu ražotāju Colnago un riteņbraucēju Ediju Merksu un radīja vieglākas detaļas velosipēdam, kuru izmantoja, lai pārspētu pasaules stundas rekordu.
1970. un 1980. gadu panākumiem sekoja neveiksmīgāks periods, kurā uzņēmums tehnoloģiski atpalika no konkurenta Shimano, kurš izstrādāja indeksēto pārslēgšanos un apvienoja pārslēdzēja un bremžu rokturus (Shimano Total Integration). Tam sekoja neveiksmīgi izmēģinājumi kalnu riteņbraukšanā, Record-OR (off-road) komplekts izrādījās neveiksmīgs. Par spīti panākumu trūkumam, Campagnolo ieviesa savus ErgoPower apvienotos pārslēdzēju/bremžu rokturus un atjaunoja savu augsta līmeņa velosipēdu detaļu ražošanu.
1990. gadu beigās un 2000. gada sākumā Campagnolo plašāk sāka izmantot oglekļa šķiedras un titāna daļu izmantošanu savos detaļu komplektos un ratu komplektos. 2004. gadā Campagnolo ieviesa pilnu kompakto piedziņas mehānismu ar mazākiem zobratiem, lai piedāvātu zemākus pārslēgumus kā tradicionālie piedziņas mehānismi. Citi jaunievedumi bija Hirta savienojumu izmantojoši pedāļi Ultra-Torque ar ārējiem gultņiem un G3 spieķu izkārtojums sacensību ratiem. 2008. gadā Campagnolo ieviesa 11 ātrumu piedziņu Super Record, Record un Chorus komplektiem. Campagnolo ir ieviesuši arī elektronisku pārslēgšanās sistēmu savam piedziņas mehānismam.
Campagnolo mērķauditorija ir šosejas un treka riteņbraukšana. Uzņēmums sponsorē vairākas UCI Pasaules tūres komandas. Campagnolo tiek minēts Edija Merksa uzvaru sakarā, kurš izmantoja tikai Campagnolo detaļas un bija Tullio Kampanjolo draugs.
International Commerce Centre

Stāvu skaits

Vairāki avoti norāda, ka ēkā ir 118 stāvi, daži norāda, ka tam ir 118 stāvi virs zemes un 4 stāvi pazemē, bet citi, ieskaitot Council on Tall Buildings and Urban Habitat (CTBUH) piemin 108 stāvus virs zemes un 4 zem zemes. CTBUH atzīmē, kas viņu "stāvu skaits var atšķirties no citiem publicētiem avotiem, jo dažos pasaules reģionos konkrēti stāvi netiek iekļauti (piemēram, 4, 14, 24, u.c. stāvs Honkongā)". Ēkā ir stāvs ar numuru 118, kas ir daļa no Ritz-Carlton viesnīcas.
Latvijas Vieglatlētikas savienība

Vadītāji

No 1993. līdz 2001. gadam savienību vadīja Arnis Lagzdiņš.
Pēc tam ilgstoši (2005—2017) vadījis bijušais vieglatlēts Guntis Zālītis.
No 2017. gada marta līdz 2018. gada novembrim savienību vadīja bijusī tāllēcēja, pasaules čempionāta medaļniece Ineta Radēviča, kas atkāpās pēc dopinga skandāla.
Kopš 2019. gada savienības vadītājs ir iepriekš to vadījušais Arnis Lagzdiņš.
Vīts Rimkus

Biogrāfija

Savu profesionālo karjeru viņš sāka FK Pārdaugava sastāvā 1992. gadā, vēlāk nonāca DAG, bet 1995. gadā — Amstrig komandā. 1995. gada maijā Rimkus debitēja Latvijas izlasē un jau rudenī bija kļuvis par izlases uzbrukuma līderi. Piecās Eiro—1996 kvalifikācijas turnīra spēlēs Rimkus guva 5 vārtus, tostarp divus izbraukumā pret Portugāles izlasi. 1996. gadā Vīts Rimkus nonāca Šveicē, bet vēlāk turpināja spēlēt Vācijā. 
1998. gadā viņš savu vietu izlasē jau bija pazaudējis un vasarā atgriezās Latvijā, šoreiz Skonto FC sastāvā, ar kuru kopā pirmoreiz kļuva par Latvijas čempionu. 1999. un 2000. gadā viņš spēlēja FK Valmiera sastāvā, bet 2001. gadā nonāca Ventspilī. Šajā komandā viņš kļuva par uzbrukuma līderi un atkal atgriezās Latvijas izlasē. Eiro-2004 kvalifikācijas turnīrā Rimkus atkal kļuva par pamatsastāva uzbrucēju līdzās Mārim Verpakovskim. 2004. gada vasarā Rimkus kopā ar izlasi piedalījās Eiro—2004 finālturnīrā, kur gan piedalījās tikai vienā spēlē, jo bija zaudējis savu vietu pamatsastāvā Andrejam Prohorenkovam. 2005. gadu Vīts Rimkus iesāka Krievijas Premjerlīgas klubā FK Rostov, taču pēc pussezonas atgriezās Ventspils sastāvā. 2008. gada augustā Rimkus paziņoja, ka ir beidzis savu karjeru Latvijas izlasē.
2009. gada rudenī klubs viņu kopā ar Denisu Kačanovu diskvalificēja no komandas sastāva, sabiedrībai plašāk nepaskaidrojot iemeslus. 2010. gada sākumā viņš pameta FK Ventspils, bet 2010. gada aprīlī tika publiskota informācija par viņa iespējamo saistību ar likmēm totalizatoros un negodīgu spēli.
2010. gada sezonas sākuma viņš pievienojās Lietuvas klubam Panevēžas "Ekranas".
2011. gada janvārī viņš pievienojās Kipras klubam Doxa Katokopias F.C..
2011. gada jūlijā viņš pievienojās Latvijas klubam FC Jūrmala, kur spēlēja līdz 2013. gadam, kad pievienojās FB Gulbene ar ko izcīnīja 2. vietu 1. līgas turnīrā, taču pārspēlēs par vietu Virslīgā, piekāpās Metta/LU komandai. 2014. gadā pārgāja uz citu 1. līgas klubu — AFA Olaine.
Pēdējais pārstāvētais klubs bija Skonto FC, kurš nu jau spēlēja 1. līgā.
Pilsētas atmatene

Augšanas apstākļi

Humusa saprofīte. Aug grupās no maija līdz septembrim bagātās augsnēs parkos, ielās un celiņu malās, nevairās noblīvētu augšņu, nereti paceļot ielas segumu.

Barības vērtība

Ēdama bez iepriekšējas novārīšanas, taču parasti aug ekoloģiski nelabvēlīgā vidē, un šādās vietās augušo sēņu uzkrātās kaitīgās vielas rada draudus veselībai.

Līdzīgās sugas

Līdzīga ir dārza atmatene, kuras cepurītei nav iedzeltenu plankumu, un lauka atmatene, par kuras formu šo sugu reizēm uzskatīja un kurai nav vairāk par vienu gredzenu. Visas atmatenes, ar kurām Latvijā šo sugu var sajaukt, ir ēdamas. Mušmires atšķiras no atmatenēm ar savām vienmēr baltajām lapiņām.
Jānis Mežaraups

Biogrāfija

Jānis Mežaraups piedzima 1904. gada 24. martā Aknīstes pagastā. Mācījies Jēkabpils vidusskolā, vēlāk studējis agronomiju Latvijas Universitātē.
1931. gadā ievēlēts 4. Saeimā no Latviešu zemnieku savienības saraksta. Parlamentā darbojās līdz Ulmaņa apvērsumam 1934. gadā. No 1935. līdz 1938. gadam Mežaraups bija Iekšlietu ministrijas Informācijas un propagandas daļas vadītājs. 1938. gadā bija Sabiedriski kulturālā departamenta direktors. 1938. gada 1. jūnijā iecelts par akciju sabiedrības "Kūdra" priekšsēdētāju. Otrā pasaules kara laikā devies trimdā.
Miris 1999. gada 9. septembrī Sinsinati, ASV.
2011. gada Pasaules čempionāts hokejā — C grupa

2011. gada Pasaules čempionāta hokejā spēles C grupā norisinājās no 30. aprīļa līdz 4. maijam. Grupas komandas spēles aizvadīja Steel Aréna Košicē.
Rublis

Rublis (krievu: рубль) ir naudas vienība. Tā pašlaik ir naudas vienība Baltkrievijā, Krievijā un Piedņestras Moldāvu Republikā. Viens rublis ir sadalīts 100 kapeikās (krievu: копейка).

Krievijas Republikas papīrnauda ("kerenkas", 1917)

Tika lietota arī Iskolata Latvijā 1917. gadā

Oberosta papīrnauda ("Ostrubļi", 1916)

Tika lietota arī vācu okupētajā Latvijā 1916.-1917. gadā

Latvijas rubļi (1919-1922)

Tika lietoti kā Latvijas pagaidu valdības nauda līdz latu ieviešanai 1922. gadā

PSRS papīrnauda

Latvijas PSR 1940.-1941. gadā un 1944./1945.-1947. gadā
Latvijas PSR 1947.-1960. gadā
Latvijas PSR 1961.-1990. gadā, Latvijas Republikā 1990.-1991. gadā
Latvijas Republikā no 1991. gada 27. janvāra līdz 1992. gada 4. maijam. Tā kā Baltijas valstis bija pasludinājušas kursu uz neatkarības atjaunošanu, uz banknotēm vairs nebija naudas summas uzrakstu savienoto republiku valodās, vienīgi krieviski.

Latvijas rubļi (1992-1993)

Tika lietoti kā Latvijas pagaidu nauda līdz 1993. gadam, kad notika to nomaiņa pret latu, 200 Latvijas rubļu = 1 lats, 2 Latvijas rubļi = 1 santīms
3. aprīlis

3. aprīlis ir gada 93. diena pēc Gregora kalendāra (94. diena garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 272 dienas.
Dzidra Ritenberga

Biogrāfija

1948. gadā beigusi Drāmas teātra studiju, 1974. gadā — Latvijas Valsts konservatorijas Režisoru nodaļu. 1948. gadā D. Ritenberga uzsāka aktrises karjeru Liepājas teātrī, kur tēloja tādās izrādēs kā "Liela brēka, maza vilna" (Viljams Šekspīrs, 1950) un "Skroderdienas Silmačos" (Rūdolfs Blaumanis, 1956). 1957. gadā pārgāja uz Rīgas Krievu drāmas teātri, vēl laikā no 1962. līdz 1975. gadam viņa bija K. Staņislavska Maskavas drāmas teātra aktrise. Tāpat tēlojusi kino, tai skaitā filmās "Pēc vētras" (1955), "Malva" (1956; titulloma), "Mans draugs — nenopietns cilvēks" (1975), "Ilgais ceļš kāpās" (1981). Par lomu filmā "Malva" 1957. gadā saņēma Venēcijas kinofestivāla Volpi kausu. Laikā no 1975. līdz 1990. gadam D. Ritenberga bija Rīgas kinostudijas režisore. Debitēja ar filmu "Šīs bīstamās balkona durvis".
1958. gadā kļuva par Latvijas Kinosavienības biedri, 1960. gadā — Latvijas PSR Nopelniem bagāto skatuves mākslinieci. No 1966. gada Komunistiskās partijas biedre.
Precējusies ar krievu aktieri Jevgēņiju Urbanski (1932—1965), meita Jevgēņija.
Touvs Hians Bvi

Dzīves gaitas

Touva Bvi senči apmēram pirms 200 gadiem emigrējuši no Ķīnas uz Indonēziju. Kad Touvam bija pieci gadi, viņa ģimene pārcēlās no Pekalonanas uz Džakartu. No 1965. līdz 1979. gadam viņš dzīvoja Štutgartē, kur studēja Tehniskajā universitātē. Šis bija viņa visproduktīvākais periods šaha kompozīcijā. Atgriezies Indonēzijā, viņš strādāja kokapstrādes jomā.

Sasniegumi šaha kompozīcija

Šahu spēlēt Bvi iemācīja māsīca 13 gadu vecumā. Viņa pirmā kompozīcija bija divvilcis, publicēts 1959. gadā vietējā žurnālā. Viņa pirmais uzdevums starptautiskā arēnā publicēts 1960. gada janvārī žurnālā Indian Chess Bulletin. Kopš tā laika viņš publicējis apmēram 400 šaha uzdevumus, galvenokārt divvilčus un trīsvilčus.
No 1977. gada starptautiskais tiesnesis un no 1984. gada lielmeistars šaha kompozīcijā.
Degunragputni

Kopīgās īpašības

Degunragputnu ģints sugas ir vienas no lielākajām visā degunragputnu dzimtā, bet vislielākais ģintī ir lielais degunragputns (Buceros bicornis). Tā ķermeņa garums lielākajiem īpatņiem var sasniegt 120 cm, spārnu plētums 150 cm, svars 4 kg. Šīm sugām raksturīgi, ka abiem dzimumiem ir vienādi lieli knābji un to izaugumi. Knābji ir koši sarkani, dzelteni un oranži, jo tie iekrāsojas no krāsainā, eļļainā sekrēta, kas izdalās no dziedzera pie astes pamatnes. Ar šo eļļaino sekrētu, izmantojot knābi, putni tīra spalvas.
Varieši

Vēsture

Apdzīvotā vieta bija zināma kā Ungurmuižas zemju teritorija jau 13. gadsimta sākumā, lai gan pirmie cilvēki šo apvidu apdzīvojuši jau 8500. gadus pirms mūsu ēras, par ko liecina atrastie akmens darba rīki. 19. gadsimta vidū Varieši iekļāvās Ungurmuižas pagasta Ungurmuižas novadā, taču tajā galvenokārt bija tikai viensētas. Padomju varas gados, 1945.,1946. gadā Varieši kļuva par Variešu ciema sastāvdaļu, 1970. gados apvienojot Variešu, Antūžu un Medņu ciemu, izveidoja Cīņas ciemu kolhoza "Cīņa" vārdā ar tā centru Cīņu Variešu vietā. Šajā laikā notika Variešu strauja attīstība. 1990. gadā pagasts un ciems atguva Variešu nosaukumu.
X Faktors (Latvija)

Mentori

2017.gada augustā tika paziņots šova mentoru sastāvs — multiinstrumentālists Reinis Sējāns, grupas "Prāta vētra" ierakstu kompānijas un menedžmenta vadītāja Aija Auškāpa, kā arī mūziķis un trombonists Intars Busulis.

Dzīvās uzstāšanās

Šova "X Faktors" dzīvās uzstāšanās sākās 2017.gada 15.oktobrī un ilga līdz 2017.gada 3.decembrim, kad par pirmās sezonas uzvarētāju kļuva Arturs Gruzdiņš.

Dzīvās uzstāšanās

Šova "X Faktors" dzīvās uzstāšanās sākās 2018. gada 21. oktobrī un ilga līdz 2018.gada 16. decembrim, kad par otrās sezonas uzvarētāju kļuva Kattie.
Kriss Meisons

Spēlētāja karjera

Pēc ilgstošas Rietumu hokeja līgā aizvadītas juniora spēlētāja karjeras, profesionālā spēlētāja karjeru Meisons uzsāka 1997.—98. gada sezonā, kuru aizvadīja AHL kluba Sinsinati "Mighty Ducks" sastāvā. 1998.—99. gada sezonā Meisons debitēja NHL, aizvadot trīs spēles Našvilas "Predators" rindās. Vairākas nākamās sezonas Meisons aizvadīja dažādos AHL un IHL klubos, vien 2000.—01. gada sezonā "Predators" sastāvā aizvadot vēl vienu sezonu.
2003.—04. gada sezonā Kriss kļuva par "Predators" vienības otro vārtsargu, kluba sastāvā aizvadot 17 spēles. 2004.—05. gada NHL sezonas lokauta laikā Meisons spēlēja Norvēģijas hokeja līgas kluba Vålerenga sastāvā, taču tad atgriezās Našvilā. 2006.—07. gada sezonā Meisons spēles laiku dalīja uz pusēm ar Tomāšu Vokounu, taču nākamajā sezonā jau bija kluba pamatvārtsargs.
2008. gada vasarā Meisons pievienojās Sentluisas "Blues" sastāvam, kluba rindās kā pamatvārtsargs aizvadot nākamās divas sezonas, taču tad noslēdza divu gadu līgumu ar Atlantas "Thrashers", pēc gada franšīzei pārtopot par Vinipegas "Jets". Abas sezonas Meisons bija komandas otrais vārtsargs aiz Ondržeja Paveleca. 2012. gadā hokejists pievienojās Našvilas "Predators" rindām, tās rindās darbojoties kā otrais vārtsargs aiz Pekas Rinnes.
2013. gada vasarā pārcēlās uz Eiropu, kur nākamo sezonu aizvadīja Itālijas hokeja līgas klubā Ritten/Renon, kopā ar komandu izcīnot Itālijas čempiona titulu. 2014. gada maijā noslēdza viena gada līgumu ar Augsburgas "Panther". 2015. gada rudenī paziņoja par karjeras beigšanu.
Kanādas izlases rindās spēlējis četros Pasaules čempionātos, 2007. gadā kopā ar izlasi izcīnot zelta medaļas, bet 2009. gadā — sudrabu.
Nakts (dziesma)

Nakts ir Jāzepa Vītola kora dziesma ar Jāņa Veismaņa vārdiem, kas atskaņota Devītajos latvju vispārējos dziesmu svētkos 1938. gadā.

Dziesmas raksturojums

1900. gadā komponētā "Nakts" ir viena no vairāk skandinātām Vītola liriskajām dziesmām. Šī skaistā klasiskās līnijās veidotā dziesma pieder formā vienkāršo Vītola miniatūru grupai, kurā ietilpst arī "Mežezers", jauktam korim sacerētā "Gājēja dziesma naktī" un vēl dažas, kas komponētas kādā atelpas
brīdī lielāku darbu vidū. Nekādas dziļākas problēmas nerisinot, arī šo miniatūru koriskā apdare bija vienkārša, taču muzikālais pārdzīvojums, ko tās sniegušas, tādēļ nav bijis mazāks.
Emma Baltmane

Biogrāfija

Emma Baltmane dzimusi Krustpilī, 1882. gada 16. martā bezzemnieku ģimenē. Jau mācoties Jēkabpils Marijas skolā, guvusi teicamas sekmes zīmēšanā, tāpēc skola sagādāja atbalstu izglītības turpināšanai Pēterburgas Mākslas akadēmijā, kam vecāki nepiekrita. Pazaudējot agri vīru, lielāko mūža daļu nodzīvojusi viena. Viņas pasaules uzskats balstījies kristīgā pārliecībā, ko māksliniece neslēpa arī padomju gados. Gleznotāja bija neparasti iejūtīga, ar lielu gribasspēku apveltīta personība. Vairākkārt tikusies ar prezidentu Kārli Ulmani, ap sevi pulcinājusi latviešu inteliģences pārstāvjus.
Emma Baltmane bija pirmā maksliniece, kura dzīvoja Krustpilī un savu talantu veltīja dzimtajai pilsētai un tās ļaudīm. Popularitāti ieguvusi 1930. gadu vidū ar gleznotiem Krustpils tirgus skatiem. Glezniecība tika apgūta sākotnēji patstāvīgi pašmācības ceļā, vēlāk, 1925. — 1927. gadā papildinājusies profesora žanrista Sergeja Vinogradova mākslas studijā Rīgā. Mirusi 1969. gada 16. decembrī, apbedīta Kapeles kapos.

Mākslinieciskā darbība

Emma Baltmane bija viena no pirmajām latviešu glezniecībā, kura pievērsusies mazpilsētu ainavu gleznošanai. Bez mazpilsētas skatiem māksliniece gleznoja ainavas, klusās dabas un ziedus, kopumā aptuveni uzgleznojot 1300 gleznu. Gleznojusi reālistiski impresionistiskā garā, veiksmīgi uztvērusi formu, telpu, gaismojumu un kolorītu.
No1927. gada bija Neatkarīgo mākslinieku vienības un vēlāk, no 1945. gada Padomju Latvijas Mākslinieku savienības biedre. Aktīvi iesaistījās izstāžu dzīvē no 1926. gada. 1928. gadā piedalījās Latvijas 10 gadu pastāvēšanas jubilejas izstādē. No 1929. gada piedalījusies Neatkarīgo mākslinieku vienības izstādēs, ka arī daudzās Latvijas mākslinieku grupu izstādēs. Piemiņas izstādes notikušas Jēkabpilī 1970. un 1982. gadā.
Aleksandrs Solovjovs

Klubos

Futbolista karjeru sācis Skonto kluba sistēmā. 2007. gadā ticis izīrēts citam Latvijas Virslīgas klubam JFK Olimps. 2008. gada februārī devās uz treniņnometni Turcijā kopā Sanktpēterburgas "Zenit" dublieru komandu. Vēlāk tā paša gada aprīlī vēlreiz pievienojās Zenit dublieriem, aizvadot pārbaudes mēnesi. Tā paša gada jūlijā Solovjovs izgāja pārbaudi arī Anglijas klubā Burnley. Tomēr neviena no šīm pārbaudēm ārzemēs nebeidzās ar līguma noslēgšanu. Tā paša gada 1. septembrī Solovjovs pievienojās Latvijas Virslīgas klubam FK Ventspils. 2009. gadā izgāja vēl vairākas pārbaudes ārzemju klubos, taču līgums netika parakstīts.
2010. gada augustā sakarā ar disciplīnas pārkāpumiem FK Ventspils lauza līgumu ar Solovjovu. Drīz pēc tam pievienojās Kipras 2. divīzijas klubam Atromitos Yeroskipou. 2011. gadā neilgu laiku spēlēja vienā no Anglijas zemāko līgu klubiem Nantwich Town, bet 2012. gada sezonu aizvadīja Lietuvas A līgas komandā Tauraģes "Tauras". Pēc atgriešanās Latvijā pārstāvējis klubus FC Jūrmala, Jūrmalas "Spartaks", Daugavpils "Daugava" un FB Gulbene. 2016. gada sezonas sākumā pievienojās Igaunijas klubam Sillamē "Kalev". Igaunijas Meistarlīgā aizvadīja 19 spēles un guva vienus vārtus.
2017. gada sākumā atgriezās Latvijā, parakstot līgumu ar Virslīgas klubu RFS.

Izlasē

Bijis dažādu vecumu Latvijas jauniešu izlašu spēlētājs. Latvijas nacionālajā izlasē debitējis 2017. gada 25. martā 2018. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikācijas spēlē pret Šveici, laukumā aizvadot visas 90 minūtes.