google/wiki40b huggingface dataset:
Mātera iela (Jelgava)

Vēsture

Iela atrodama jau 17. gadsimta Jelgavas kartēs, tā ieguva Lējēju jeb Kangīzeru (Kannulējēju) ielas (vācu: Kannengiesserstraße) nosaukumu. Iela sākās krustojumā ar Lielo ielu un beidzās pie pilsētas vaļņiem Annas vārtu apkaimē, aiz kuriem sākās Kalves lielceļš (Kalwensche Straße, tagadējā Lietuvas šoseja). 
1775. gadā Johans Frīdrihs Štefenhāgens iekārtoja savu grāmatu spiestuvi Kanģīzeru ielā 20. 
1907. gadā uz Dīķa ielas stūra latviešu draudze uzbūvēja Svētā Nikolaja baznīcu (arhitekts Konstantīns Pēkšēns).
1924. gada augustā to pārdēvēja par Jura Mātera ielu. 1939. gadā atklāja Jelgavas 15. maija pamatskolas ēku Mātera ielā 44 (kādreizējā zirgu tirgus laukumā Mātera un Ūdensvada ielas stūrī).
Pēc Jelgavas sagraušanas 1944. gadā Mātera ielai pievienoja Kanāla ielu un 1950. gada 11. jūlijā pārdēvēja par A. Upīša ielu. 1954. gadā sagrāva Sv. Vienības (Nikolaja) baznīcas sienas.
Latvijas neatkarības atjaunošanas laikā 1990. gada 26. aprīlī tai atjaunoja Jura Mātera ielas nosaukumu.
Derils Impijs

Karjera

2008.—2009. gadā pārstāvējis Dienvidāfrikas komandu Barloworld, tās sastāvā 2009. gadā uzvarēja Tour of Turkey kopvērtējumā, sacensību laikā iekļūstot negadījumā, kad Teo Boss viņu iegrūda finiša zonas barjerās.
2010. gadā Impijs pievienojās Team RadioShack. 2011. gada sezonai Impijs jau bija parakstījis līgumu ar Austrālijas komandu Pegasus, bet, komandai nesaņemot UCI licenci, viņam bija jāmeklē cita darbavieta. 2011. gadā pārstāvējis MTN Qhubeka un Team NetApp komandu, līdz ar 2012. gada sezonas sākumu Impijs pievienojās jaunizveidotajai GreenEDGE komandai. Tā gada aprīlī viņš uzvarēja Basku Zemes tūres sacensību posmā, maijā ar startu Giro d'Italia debitējot Lielajās tūrēs. 2013. gadā viņš kļuva par pirmos Dienvidāfrikas pārstāvi, kas valkājis Tour de France līdera krekliņu.
2014. gada jūlijā tika paziņots, ka Impijam uzrādītas pozitīvas aizliegtās vielas Probenecid analīzes, kas ņemtas februārī Dienvidāfrikas čempionātā, sportists gan noliedza tās lietošanu ar nolūku. Augustā Impijs tika attaisnots, kad komisija pieņēma viņa skaidrojumu, ka viela viņa ķermenī nokļuvusi no aptiekā izgatavotām piesārņotām kapsulām. Atgriezies sacensībās, viņš uzvarēja Tour of Alberta daudzdienu sacensībās ar sekundes pārsvaru pateicoties uzvara pēdējā posmā, kas deva pietiekami daudz bonusa sekunžu, lai apsteigtu Tomu Dimulēnu. Impijs apstiprināja, ka ir labā formā, pāris dienas vēlāk ieņemot ceturto vietu Grand Prix Cycliste de Québec viendienas sacensībās.
2015. gadā Impijs izstājās no Tour de France pēc kritiena trešajā posmā. Viņš tika pieteikts startam Vuelta a España.
2018. gadā Impijs uzvarēja 2018. gada UCI Pasaules tūres pirmajās sacensībās, Tour Down Under. Februārī Impijs septīto reizi uzvarēja Dienvidāfrikas čempionātā individuālajā braucienā un pirmoreiz arī grupas braucienā.
2019. gadu Impijs iesāka otro gadu pēc kārtas uzvarot Tour Down Under daudzdienu sacensībās. Impijs uzvarēja Tour de France 9. posmā, gūstot savu pirmo uzvaru kādā no Lielo tūru posmiem.
Rauls Šnore

Dzīvesgājums

Dzimis 1901. gada 19. martā Rīgā kuģu kapteiņa Pētera Šnores (1860—1928) ģimenē. Mācījās Viļa Olava tirdzniecības skolā (1908—1911) un Rīgas Aleksandra zēnu ģimnāzijā (1911—1915). Pirmā pasaules kara laikā kopā ar vecākiem devās bēgļu gaitās uz Krievijas Tālajiem Austrumiem, kur mācījās Nikolajevskas pie Amūras reālskolā (1915—1919). Krievijas pilsoņu kara laikā iestājās Imantas pulkā (1919—1920).
Pēc atgriešanās dzimtenē bija Izglītības, vēlāk Iekšlietu ministrijas ierēdnis (1920—1923). Līdztekus studēja Latvijas Universitātes arhitektūras (1920—1922), pēc tam vēstures fakultātē (1922—1932), piedalījās arheoloģiskajās ekspedīcijās. Bija Krāslavas ģimnāzijas skolotājs (1928—1930), pēc tam LU Filoloģijas un filozofijas fakultātes subasistents (1930—1931) un Valsts vēsturiskā muzeja arhivāra palīgs (1930—1932), preparators (1932—1933). Papildinājās Stokholmas Baltijas institūtā (1931), Londonā, Oksfordā, Kembridžā un Berlīnē (1933). Apprecējās ar arheoloģi Elvīru Šnori.
Pieminekļu valdes vecākais inspektors (1934—1935), Rīgas pilsētas monētu krātuves pārzinis (1935—1936), Rīgas pilsētas vēsturiskā muzeja direktors (1936—1941). Papildinājās Berlīnē un Hamburgā (1939). 
1939. gadā viņš vadīja arheologu grupu, kas senās Rīgas ostas akvatorijā teritorijā starp tagadējo Vaļņu, Rīdzenes un 13. janvāra ielu aptuveni 6,5 m zem tagadējā ielas līmeņa Vecrīgā atsedza sena kuģa atliekas, t.s., Rīgas kuģi, kas bija nogrimis netālu no Rīgas upes kreisā krasta.
Otrā pasaules kara laikā pēc Latvijas vācu okupācijas 1941. gada jūlijā Raulu Šnori  kā pārāk nacionāli noskaņotu latvieti atstādināja no muzeja direktora pienākumiem, 1942. gada 1. janvārī viņu pārcēla darbā uz Cēsīm par Centrālā vēstures muzeja Cēsu nodaļas vadītāju ar uzdevumu pārraudzīt arī Valmieras un Valkas muzejus. Kara beigās 1944. gadā neveiksmīgi mēģināja ar laivu doties bēgļu gaitās uz Zviedriju, taču tika apcietināts un izsūtīts uz soda nometni Krievijas PFSR. Miris pēc atgriešanās no izsūtījuma 1962. gada 24. februārī Rīgā. Apbedīts I Meža kapos.
Mihails Marandjuks

Šaha kompozīcija

Kopš 1968. gada publicējis apmēram 1150 dažādu žanru šaha kompozīcijas, ieguvis 550 godalgas, tai skaitā 45 pirmās. Pēdējos gados lielākus panākumos guvis trīsvilčos un daudzvilčos.
Sešos notikušos pasaules čempionātos šaha kompozīcijā ieguvis 10 zelta medaļas, pirmajā, trešajā, ceturtajā un sestajā čempionātā uzvarējis trīsvilčos un visos sešos — daudzvilčos.
No 1997. gada Marandjuks ir starptautiskais tiesnesis un no 2004. gada lielmeistars šaha kompozīcijā.
Cunfte

Cunftes  (senvācu: zumft - "apvienība") bija amatnieku biedrības, kas radās viduslaiku Eiropā kā aroda biedrības ar reliģisku brālību raksturu un vēlāk pārtapa amatnieku korporācijās. Rīgā cunftes pastāvēja no 13. līdz 20. gadsimtam un vairums no tām bija apvienotas Mazās ģildes sastāvā. Senie cunftu nosaukumi saglabājušies to Vecrīgas ielu nosaukumos, kurās atradās cunftu nami - Audēju iela, Gleznotāju iela, Kalēju iela, Kurpnieku iela, Miesnieku iela, Mucinieku iela.

Rīgas cunftu vēsture

Kā pirmā amatnieku aroda biedrība Rīgā jau pirms 1280. gada bija Ādmiņu un kurpnieku cunfte. 14. gadsimtā tai pievienojās vēl 6 cunftes - Zeltkaļu cunfte (šrāgu ieguva 1360), Mucenieku cunfte (1375), Kalēju cunfte (1382), Audeklu piegriezēju cunfte (1383), Smalkmaiznieku cunfte (1392), Kažocnieku cunfte (1397). 15. gadsimtā tām pievienojās Mūrnieku cunfte (1459), Drēbnieku cunfte (1492) un vēl citas, kopējais amatu brālību skaits Rīgā sasniedza 13. Vēlāk šrāgas ieguva Stiklinieku cunfte (1541), Galdnieku cunfte (1541), Atslēdznieku, ieroču kalēju un pulksteņmeistaru cunfte (1593), kopējais cunftu skaits 16. gadsimta beigās sasniedza 21. 17. gadsimtā šrāgas ieguva arī Kurpnieku cunfte (1625), Bārddziņu cunfte (1626), Grāmatsējēju cunfte (1630), Ratnieku cunfte (1635), Dreimaņu cunfte (1637), Cepurnieku cunfte (1638), Krāsotāju cunfte (1638), Podnieku cunfte (1641), Kroņlukturu un alvas lējēju cunfte (1645), Tauvu vijēju cunfte (1665), Cimdnieku cunfte (1667), Varkaļu, zvanu lējēju, adatnieku un nažu kalēju cunfte (1668), Skārdnieku cunfte (1682), Pozamentistu cunfte (1683), Melderu cunfte (1685), Maiznieku cunfte (1685), Ziepnieku cunfte (1688), bet kopējais Rīgas cunftu skats 17. gadsimta beigās sasniedza 39.
18. gadsimtā papildus izveidojās Namdaru cunfte (1732), Parūku meistaru cunfte (1738), Skursteņslauķu cunfte (1738), Krēslinieku cunfte (1748) un citas.

Cunftes locekļi

Cunftes priekšgalā bija vēlēts amata vecākais vai "eldermanis" (dažādos variantos - Altermann, Oldermann, Aldermann, Eldermann). 
Cunfti veidoja amata meistari, zeļļi un mācekļi. Sākotnēji par mācekļiem Rīgas cunftēs drīkstēja piereģistrēt vienīgi brīvus (t.i. brīvā kārtā dzimušus) vīrus, kas dzimuši likumīgā laulībā un runāja vācu valodā, tomēr izņēmuma kārtā no 16. gadsimta cunftēs uzņēma arī zviedrus, poļus, latviešus, līvus, igauņus un citu tautību piederīgos. Mācekļi zeļļa diplomu ieguva pēc vismaz trīs gadu darba meistara darbnīcā, un viņi varēja iestāties cunftes zeļļu biedrībā. Līdz pat 19. gadsimta vidum zellis par meistaru kļuva pēc vismaz trīs gadu "vanderēšanas" (Wanderzeit - klejošanas laiks) ārzemēs, "meistarstiķa" (Meisterstück) izgatavošanas un iemaksas cunftes kopējā kasē (amata lādē). Viņa pienākums bija arī bagātīga mielasta rīkošana visiem cunftes meistariem.
Dažu arodu cunftēs jau no paša sākuma vairumā bija latviešu un līvu cilmes Rīgas iedzīvotāji - Alus un sāls nesēju brālība, Kaņepāju paisītāju un vērpēju brālība, Zvejnieku brālība. 18. gadsimtā Rīgā bija 37 vācu un 5 latviešu cunftes.
Pusmuiža

Pusmuiža (vācu: Beihof arī HalbGutshof un Vorwerk) bija kādai muižai piederoša autonoma lauku lielsaimniecība ar zemi, apbūvi un iedzīvotājiem. Reizēm šajos īpašumos tika organizētas klaušu muižas, kurās zemniekiem klaušu kārtā bija jāapstrādā muižnieka īpašumi. Latgalē pusmuižas dēvēja par foļvarkiem (poļu: folwark no vācu: Vorwerk).
My Demons LP

My Demons ir ierakstu kompānijas Planet Mu izdots Londonas dabstepa producenta un dīdžeja Distance debijas albums.

Vispārīga informācija

Izdošanas laiks: 2007. gada 12. februāris (vinils) / 2007. gada 5. marts (CD)
Ierakstu kompānija: Planet Mu
Formāts: 2x12" / CD
Kataloga numurs: ZIQ170 (vinils) / ZIQ170CD (CD)

Iekļauto skaņdarbu saraksts (vinils)

A1. DJ Distance  - Night Vision
A2. DJ Distance  - My Demons
B1. DJ Distance  - Weigh Down
B2. DJ Distance  - Tuning
C1. DJ Distance  - Ska
C2. DJ Distance  - Fractured
D1. DJ Distance  - Confined
D2. DJ Distance  - Mistral

Iekļauto skaņdarbu saraksts (CD)

01. DJ Distance  - Night Vision
02. DJ Distance  - My Demons
03. DJ Distance  - Weigh Down
04. DJ Distance  - Traffic
05. DJ Distance  - Mistral
06. DJ Distance  - Cyclops
07. DJ Distance  - Cella
08. DJ Distance  - Ska
09. DJ Distance  - Fractured
10. DJ Distance  - Tuning
11. DJ Distance  - Confined
12. DJ Distance  - Delight
Peters Budajs

Spēlētāja karjera

Pēc trim Ontārio hokeja līgā aizvadītām sezonām profesionāļa karjeru Budajs sāka 2002.—03. gada sezonā Amerikas hokeja līgas vienības Hēršijas "Bears" rindās. "Bears" rindās viņš aizvadīja nākamās trīs sezonas, līdz 2005.—06. gada sezonā kļuva par NHL kluba Kolorādo "Avalanche" otro vārtsargu aiz Dāvida Ebišera, komandas rindās laukumā dodoties 34 spēlēs.
2008.—09. gada sezonā Budajs bija "Avalanche" pamatvārtsargs, taču jau nākamajā sezonā komandai pievienojās Kreigs Andersons, 2009.—10. un 2010.—11. gada sezonās atgriežoties pie komandas otrā vārtsarga lomas. 2011. gada vasarā Budajs noslēdza divu gadu līgumu ar Monreālas "Canadiens". Turpmākajās sezonās Budajs bija "Canadiens" otrais vārtsargs aiz Kerija Praisa.
2014. gada vasarā Budajs pievienojās Vinipegas "Jets" rindām, taču īsi pirms sezonas sākuma vārtsargs tika nosūtīts uz AHL vienību Sentdžonsas "IceCaps". 2015. gada vasarā pievienojās Losandželosas "Kings" rindās. 2016.—17. gada sezonā komandas pamatvārtsarga Džonatana Kvika savainojuma dēļ viņš "Kings" sastāvā aizvadīja 53 spēles. 2017. gada februārī tika aizmainīts uz Tampabejas "Lightning".
Slovākijas hokeja izlases rindās Budajs spēlējis 2006., 2010. un 2014. gada olimpisko spēļu turnīros, kā arī 2008. un 2010. gada Pasaules čempionātos.
Dilatācijas kardiomiopātija

Dilatācijas kardiomiopātija ir sirds patoloģija, ko raksturo sirds kambaru, it īpaši kreisā sirds kambara, tilpuma pieaugums un sirds mazspēja, kas visbiežāk izpaužas sistoliskās funkcijas traucējumā. Par primāro tiek uzskatīta forma, kas nav saistīta ar citu organisku sirds bojājumu. 20-35% tādu gadījumu ģimenes anamnēzē atklāj līdzīgus simptomus kādam no slimnieka pirmās pakāpes radiniekiem (tēvs, brālis). To pamatā ir ģenētiskā mutācija. Sekundārā forma attīstās kā citu slimību komplikācija. Tās var būt kā ģenētiskās slimības (piemēram, progērija), tā virālās infekcijas (infekciozā mononukleoze, riketsioze), autoimūnās slimības (sistēmiskā sarkanā vilkēde, sklerodermija), intoksikācijas (ķīmijterapija, alkohols) . Ilgtermiņa prognoze ir atkarīga no slimības iemesla, smaguma un funkcionālā traucējuma pakāpes. Dilatācijas kardiomiopātija ir viens no pirmajiem sirds transplantācijas iemesliem bērniem.

Epidemioloģija

Dilatācijas kardiomiopātija  ir reta slimība, tās izplatību vērtē kā vienu gadījumu uz 2500 iedzīvotāju, bet šķiet, ka ne visi gadījumi tiek uzskaitīti. Saskaņā ar pediatrijas kardiomiopātijas reģistra datu bāzi, šāda veida miopātijas tiek konstatētas aptuveni vienam no 200 000 bērnu, ar aptuveni vienu jaunu gadījumu uz 160 000 bērnu katru gadu Amerikas Savienotajās Valstīs. Tā aptuveni veido 55-60% no visiem bērnu kardiomiopātijas gadījumiem.
Apollo (teātris)

Apollo bija no 1906. līdz 1908. gadam Rīgā pastāvošs teātris ar progresīvo ievirzi. Teātra ēka atradās Pērnavas ielā pie Grīziņkalna. Teātra ēkā bija ap 600 sēdvietu un stāvvietu, kā arī skatuve.
Trupā galvenokārt darbojās slēgtā Jaunā latviešu teātra aktieri — Tija Banga, Alfrēds Amtmanis–Briedītis, Mirdza Šmithene, Milda Brehmane–Štengele, vēlākā vācu mēmā kino zvaigzne Marija Leiko un citi. Dažās izrādēs piedalījās arī Eduards Smiļģis.
Kusa

Vēsture

Apdzīvotā vieta veidojusies ap bijušās Kusas muižas (Kussen) centru. Izaugusi pēckara gados kā vairāku Madonas rajona uzņēmumu ciemats. Ap 1972. gadu Kusā sāka darboties Madonas specializētās meliorācijas celtniecības pārvaldes iecirknis ar darbnīcām — organizācija PMK-19 (Pārvietojamā mehanizētā kolonna). Tās uzdevums bija ar zemju meliorāciju saistītie darbi, purvu nosusināšana, nelielu ceļu izbūve visā Madonas rajonā. Darbojās arī Madonas ciltslietu un mākslīgās apsēklošanas stacija un veterinārais iecirknis.

Mūsdienas

Kusas ciems ir kompakti veidots, ar noasfaltētām ielām, dzīvžogiem un ielu apgaismojumu. Pamatā ir trīsstāvu apbūve ar centralizētu apkuri, kā arī individuālā apbūve.
Kusas muižas pils (19. gadsimta vidus) ir vietējas nozīmes kultūrvēstures piemineklis.

Ievērojami novadnieki

Kusā dzimis un audzis Latvijas orientēšanās sporta meistars Mārtiņš Sirmais. Ar Kusas attīstību 1980. gados saistīti tādi uzvārdi kā Elmārs Graudiņš, Leo Paiders u.c.
Svita

Vēsture

Viena no jaunākajām pilsētām Slovākijā. Radusies ap 1936. gadā atklāto kompānijas Bata apavu rūpnīcu. Nosaukums radies no saīsinājuma S-lovenské VI-zkózové T-ovárne (Slovākijas Viskozes rūpnīca).

Cilvēki

Pēc etniskā sastāva vairums pilsētas iedzīvotāju ir slovāki (96,44 %). Pēc reliģiskās piederības - katoļi (62,53 %), bez reliģiskās piederības (20,67 %), luterāņi (8,62 %), grieķu katoļi (4,00 %), .
Dundagas pagasts

Upes

Alakste, Bažvalks, Krauķvalks, Krojvalks, Mazupe, Peļvalks, Pesteļvalks, Purlejas valks, Pursilupīte, Ragavvalks, Rākstupīte, Spārnvalks, Štēburgupe, Vēžvalks, Vīgriežupīte, Zāģupe, Zoķupe, Zvejniekvalks, Zvērtupe.

Vēsture

20. gadsimta sākumā Dundagas muiža, kuras teritorijā izveidojās Dundagas pagasts, bija lielākā Baltijā (102 400 ha). Pēc 1920. gada agrārās reformas Dundagas muižu ar Āžu, Ģibkas, Ģibzdes, Kaļķu, Kolkas, Ķurbes, Laukmuižas, Slīteres, Sūdes, Valpenes pusmuižām un Dundagas mācītājmuižu atsavināja un sadalīja 964 vienībās 11 799 ha kopplatībā.
1945. gadā pagastā izveidoja Dundagas, Ģibzdes, Kaļķu, Kolkas, Mazirbenieku, Nevejas, Plintiņu un Vīdales ciema padomes. Dundagas miests 1950. gadā ieguva pilsētciemata statusu. Dundagas ciemu 1954. gadā pievienoja Ģibzdes ciemam, kuru savukārt 1956. gadā pārveidoja par Dundagas pilsētciemata lauku teritoriju. 1971. gadā Kaļķu, Nevejas un Vīdales ciemus un 1975. gadā daļu Kolkas ciema pievienoja Dundagas lauku teritorijai. 1990. gada reformā Dundaga no pilsētciemata kļuva par ciemu un kopā ar pakļauto lauku teritoriju tika pārdēvēta par Dundagas pagastu. 2009. gadā apvienojot ar Kolkas pagastu tikai izveidots Dundagas novads.
Nordkins

Nordkins (saukts arī Kinnarodens) ir kontinentālās Norvēģijas un arī kontinentālās Eiropas tālākais ziemeļu punkts pēc ģeogrāfiskā platuma. Tas atrodas Finmarkas filkē, Nordkina pussalā, apmēram 23 km no Mēhamnas ciema.
Nedaudz tālāk uz ziemeļiem no Nordkina atrodas Nordkaps — cits Eiropas tālākais ziemeļu punkts, taču, tā kā tas atrodas Māgerejas salā, to nevar uzskatīt par Eiropas kontinenta tālāko ziemeļu punktu.
Nordkina zemesrags atrodas 2106,6 km attālumā no Ziemeļpola.
Dotais lielums: mana māte

Sižets

Raitis ir talantīgs matemātiķis, kuram nav pārāk liela paredze saskarē ar pretējo dzimumu. Raitis izjūt psiholoģisku atkarību no mātes, tāpēc viņš viņu par emocionālu šantāžu iesūdz policijā.
Alfrēds Vītols (ārsts)

Dzīves gājums

Alfrēds Vītols dzimis 1889. gada 27. jūnijā Pāles pagasta Āsteres muižas "Blāžās" (tagadējā Viļķenes pagastā) Jāņa Vītola ģimenē. Mācījās Limbažu pilsētas skolā, vēlāk Jelgavas ģimnāzijā. Maskavas universitātē apguvis ārsta profesiju.
Pirmā pasaules kara laikā kopā ar ģimeni devās bēgļu gaitās uz Rēveli, mūsdienu Tallinu. 1917. gadā salaulājas ar Matildi Jūliju (dzimušu Lipsbergu). Pirmajam pasaules karam noslēdzoties, atgriezās Latvijā. 1919. gadā dzimst meita Aina.
1922. gadā Alfrēds J. Vītols kļuva par Bīriņu pagasta ārstu, 1926. gada augustā Pēterupes daktera mājā (tagad mazajā skoliņā Raiņa ielā 6) kopā ar lugu rakstnieku Emīlu Cīruli izveidoja Pēterupes-Neibādes jūrmalas palīdzības un labdarības biedrību, bija biedrības priekšnieks. Tās dalībnieku vidū bija arī komponists Alfrēds Kalniņš, operdziedātājs H.Ozolītis, aktrises Tija Banga, M.Šmithene, L.Štengele, M.Gruzevska un skolu inspektors R.Cukurs.
Par godu Neibādes pārdēvēšanai par Saulkrastiem, 1933. gada 16. jūlijā Pēterupes — Neibādes jūrmalas palīdzības un labierīcības biedrība sarīkoja bijušajā muižas parkā svētkus.
1926. gadā iecelts par Rīgas apriņķa ārstu. No 1938. gada Veselības pārvaldes Sanitārās daļas vadītājs.
1940. gadā, pēc padomju okupācijas, atbrīvots no darba. Strādājis par sanitāro ārstu. 1944. gadā devies bēgļu gaitās uz Kurzemi, pēc tam atgriezies Rīgā (pēc kara pasē ierakstīts kā Jānis, līdz tam - Alfrēds). Strādājis par sanitāro ārstu. Miris Rīgā 1970. gada 26. decembrī, apglabāts Meža kapos.
Ilūkstes iela (Rīga)

Vēsture

Ilūkstes iela pirmoreiz tika minēta pilsētas ielu sarakstos 1935. gadā ar savu tagadējo nosaukumu, Ilūkstes pilsētas vārdā.
Vecā (dienvidu) ielas daļa pieder Latgales priekšpilsētai un veido robežu starp Dārzciemu un Pļavniekiem. Jaunā ielas daļa pieder Vidzemes priekšpilsētai (Purvciemam) un no 1980. līdz 1991. gadam bija pārdēvēta par Mihaila Kazakova ielu padomju ģenerāļa vārdā.
Klusums starp mums

Dziesmas

1. Čuksti uzmodināja pilsētu
2. Manā istabā
3. Vakars pazūd debesīs
4. Pagaidiet mazliet
5. Blūzs
6. Nevaru sadzirdēt
7. Ēnas zīmē mūsu stāvus
8. Ar tevi
9. Par klusumu
Apvienoto Nāciju Organizācija

Izveide

Otrā pasaules kara laikā 1942. gada 1. janvārī Apvienotā Karaliste, ASV, Ķīnas Republika, PSRS ("Lielais četrinieks"), 9 Centrālamerikas un Karību reģiona valstis, 5 Britu Sadraudzības valstis un 8 okupēto valstu trimdas valdības parakstīja pret Ass valstīm vērstu Apvienoto Nāciju deklarāciju, kurai kara gaitā pievienojās lielākā daļa citu valstu valdību.
Otrā pasaules kara beigās 1945. gada 26. jūnijā oficiāli tika nodibināta Apvienoto Nāciju Organizācija, kurā dibināšanas brīdī bija 51 dalībvalsts. Baltkrievijas PSR un Ukrainas PSR bija ANO dibinātājvalstis kopš 1945. gada.
Bijušās Ass valstis un to sabiedrotos ANO uzņēma vēlāk. Afganistānu, Taizemi un Zviedriju uzņēma 1946. gadā, Albāniju, Austriju, Bulgāriju, Itāliju, Rumāniju, Somiju, Ungāriju, kā arī Īriju, Portugāli, Spāniju un Nepālu uzņēma 1955. gadā, Japānu 1956. gadā, bet VDR un VFR tikai 1973. gadā.
Pēc PSRS sabrukuma Krievijas Federācija tika atzīta par PSRS tiesību pārmantotāju, bet 1992. gada 2. martā ANO uzņēma bijušās padomju republikas Armēniju, Azerbaidžānu, Kazahstānu, Kirgizstānu, Moldovu, Tadžikistānu, Turkmenistānu un Uzbekistānu.

Latvijas uzņemšana ANO

Latvijas sūtnis Vašingtonā Alfrēds Bīlmanis 1942. gada 4. janvārī nosūtīja notu ASV valsts sekretāram, kurā Latvijas tautas vārdā deklarēja, ka Latvija pilnīgi atbalsta antiass pakta, ko sauc par Apvienoto Nāciju deklarāciju, principus, izsaka tās solidaritāti ar šo paktu un apsola visu iespējamo palīdzību attiecībā uz uzvaras lietu pār nacistisko Vāciju. Notā bija prasīts, lai šis paziņojums Latvijas tautas vārdā tiktu iekļauts deklarācijā, ko parakstījušas Apvienotās Nācijas Vašingtonā 1. janvārī, taču ASV administrācija vēlējās izvairīties no jauniem sarežģījumiem attiecībās ar Padomju Savienību, ko radītu Latvijas pievienošanās ANO.
Tādēļ Latviju kopā ar Igauniju un Lietuvu ANO uzņēma tikai pēc to pilnīgas neatkarības atjaunošanas 1991. gada 17. septembrī.

Dalībvalstis

Mūsdienās ANO apvieno 193 valstis, kā arī divas novērotājvalstis. Gandrīz visas pasaules valstis ir ANO dalībvalstis. Dalība ANO ir atvērta visām "mieru mīlošām valstīm", kas piekrīt ANO Statūtu nosacījumiem. ANO Ģenerālā Asambleja apstiprina valsts uzņemšanu Apvienoto Nāciju Organizācijā pēc Drošības Padomes ieteikuma.
Balsene

Balsene (latīņu: larynx) ir elpceļa augšējā daļa, ko veido skrimšļi un balss saites. Balsene ir gan elpošanas, gan balss aparāts, tā savieno rīkli un traheju. Tai ir liela nozīme dažādu skaņu izrunāšanā. Tā atrodas kakla priekšpusē no ceturtā līdz sestā kakla skriemeļa līmenī un ir saistīta ar mēles kaulu. Balsenei vibrējot, rodas skaņa.

Skaņu veidošana

Balsenes muskuļiem saraujoties un atslāb­stot mainās balss kroku iestiepuma pakāpe. Runājot balss krokas satuvinās, un, kad izelpojamā gaisa spiediens zem tām kļūst pietiekami liels, gaiss izlaužas cauri balss spraugai un rada iestiepto balss kroku svārstības. Līdz ar to veidojas skaņa. Augstums un stiprums atkarīgs no balss saišu garuma un biezuma, sasprindzinājuma pakāpes un elastīguma, no balss saišu un elpošanas ceļu sausuma vai mitruma. Jo īsākas balss saites, jo augstākas skaņas.
Šantala Šodē de Silana

Biogrāfija

Šahu iemācījusies spēlēt deviņu gadu vecumā. 1932. gadā piedalījusies savā pirmajā Francijas sieviešu šaha čempionāta finālā. 1936. gadā uzvarējusi Francijas sieviešu šaha čempionātā. 1939. gadā apprecējusies ar Bernardu Šodē un pārcēlusies uz dzīvi Marokā. Otrā pasaules kara laikā 1942. gadā ģimene atgriezusies Francijā.
1949.-1950. gadumijā Maskavā pārstāvējusi Franciju Pasaules sieviešu šaha čempionātā, kurā labi startējusi, atrodoties starp līderiem, taču turnīra finišā nogurusi un ieņēmusi 7. vietu. Turpmākajos gados, neraugoties uz to, ka bijusi četru bērnu māte, trīs reizes piedalījusies Pasaules šaha čempiones izcīņas ciklu pretendentu turnīros: 1952. gadā bijusi 9. vietā, 1955. gadā palikusi 12. vietā, bet 1961. gadā atkal ierindojusies 12. vietā.
Bijusi pazīstama kā viena no pirmajām šahistēm, kas piedalījusies spēcīgos vīriešu turnīros. 1947. gadā debitējusi Francijas vīriešu šaha čempionāta finālā, kurā ieņēmusi 7. vietu. 1951. gadā Francijas vīriešu šaha čempionātā izcīnījusi 3. vietu, kas joprojām ir labākais sievietes sasniegums šajos čempionātos. Pārstāvējusi Francijas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās 1950. gadā bijusi vīriešu komandas sastāvā, kļūstot par pirmo sievietu, kas piedalījusies vīriešu šaha olimpiādēs, bet 1957. gadā - sieviešu komandas sastāvā.
1970. gadā kļuvusi par Parīzes šaha kluba  Caïssa prezidenti un vadījusi šo klubu vairāk nekā 30 gadus. Šajā laikā klubā izauguši vairāki perspektīvi jaunie šahisti, no kuriem pazīstamākais ir viens no vadošajiem Francijas šaha lielmeistariem Žoels Lotjē.
Par panākumiem turnīros FIDE 1950. gadā Šodē de Silanai kā vienai no pirmajām piešķīra starptautiskās meistares (WIM), bet 1990. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) goda nosaukumu.
Frankfurtes fondu birža

Vēsture

Birža dibināta 1585. gadā, lai noteiktu vienotu valūtas maiņas kursu. Nākamo gadsimtu laikā birža kļuva par vienu no lielākajām fondu biržām Eiropā.
1874. gadā Frankfurtes birža pārcēlās uz jaunu ēku Börsenplatz laukumā.
1949. gadā Frankfurtes birža kļuva par vadošo Vācijas fondu biržu.
1993. gadā uz Frankfurter Wertpapierbörse pamata tika izveidota akciju sabiedrība Deutsche Börse, kas kļuva par grupas mātes uzņēmumu.