google/wiki40b huggingface dataset:
Marija Pēkšēna

Biogrāfija

Dzimusi saimnieku ģimenē. Mācījusies Valmieras pilsētas skolā, strādājusi par audzinātāju Nuķu muižiņā, no 1869. gada Vecatē, kur sarakstījusi lugu "Ģertrūde" –  par jaunas sievietes konfliktu ar sabiedrību. 1870. gadā Rīgas Latviešu biedrības konkursā tā ieguva 1. godalgu, bet tautas atmodas ideju dēļ cenzūra aizliedza lugu izrādīt. Līdzīgi centieni atspoguļoti arī lugā "Vienu stāstu".
1880. gadu sākumā Pēkšēna pārcēlusies uz Rīgu pie brāļa – advokāta Jēkaba Pēkšēna. Te sarakstījusi lugas "Ceļa biedri" un "Laiku ziedi jeb Zeltezerpilskungi un zeltezerieši" (cenzūra to aizliedza 1896. gadā); šīs lugas mākslinieciski neizstrādātas, nav izrādītas. Pēkšēnas lugas un dzejoļu krājums "Saulgoži un pakrēšļi" nav publicēts.
Mirusi Rīgā, apbedīta Lielajos kapos. 1990. gadā Ramatas pagastā uzstādīts Pēkšēnas piemiņas akmens (tēlnieks Andris Vārpa).
Tukuma novads

Daba

Tukuma novads izvietojies Latvijas rietumu daļā. Tā teritorijai nav pieejas Rīgas jūras līča piekrastei.

Reljefs

Tukuma novada reljefs ir daudzveidīgs, jo tas atrodas Austrumkursas augstienes, Ziemeļkursas augstienes, Viduslatvijas zemienes un Piejūras zemienes teritorijās. Visos šajos rajonos ir atšķirīgi reljefa veidošanās apstākļi. Tukuma novadā iesniedzas Tīreļu līdzenuma mala, kura virsa ir lēzeni viļņota. Tur veidojušās pārmitras teritorijas. Galvenokārt tie ir augstie purvi, piemēram, Lielais Ķemeru tīrelis. Novada dienvidaustrumu malā iesniedzas Viduslatvijas zemienes Zemgales līdzenums. Lielu Tukuma novada teritoriju aizņem Austrumkursas augstienes dabas apvidi. Centrālajā un dienvidu daļā atrodas Spārnenes viļņotais līdzenums. Rietumos novadā iestiepjas Austrumkursas augstienes Saldus pauguraine. Tukuma novada vidusdaļā ziemeļrietumos iesniedzas Ziemeļkurzemes augstienes Vanemas (Talsu – Tukuma) pauguraine.

Derīgie izrakteņi

Tukuma novadā ir sastopams dolomīts, māls, saldūdens kaļķieži, smiltis un grants, kūdra un sapropelis.

Upes

Tukuma novada austrumu daļas upes pieder pie Lielupes baseina, rietumu daļas upes — pie Rīgas jūras līča baseina, bet centrālo un rietumu teritoriju upes — pie Ventas baseina. Lielākās upes Tukuma novadā ir Abava, Vašleja, Lāčupīte un Slocene.

Ūdenstilpes

Novadā ir 31 ūdenstilpe, kas lielāka par 1 ha. Turklāt Tukuma novadā atrodas tikai 7 ezeri, kas lielāki par 20 ha. Lielākie no tiem ir Sēmes ezers, Seklis un Rideļu dzirnavezers. Arī daļa no Engures ezera atrodas Tukuma novadā.

Pašvaldība

2017. gada Tukuma novada domes vēlēšanās uzvarēja partija Tukuma pilsētai un novadam, kura ieguva 32,02% vēlētāju atbalstu. Bez šīs partijas domē tika ievēlēta Latvijas Zaļā partija, Partija "VIENOTĪBA", Latvijas Zemnieku savienība, No sirds Latvijai un Nacionālā apvienība "Visu Latvijai!"—"Tēvzemei un Brīvībai/LNNK". Līdz šīm vēlēšanām Tukuma novada domes priekšsēdētājs bija Ēriks Lukmans (Tukuma pilsētai un novadam).

Sports

Tukuma novadā populārākie sporta veidi ir futbols, florbols, basketbols, cīņas sports un vieglatlētika.
Futbola klubs "Tukums 2000" spēlē Latvijas pirmajā līgā (otra spēcīgākā līga Latvijā). Florbola klubs "Irlava/Avant" spēlē Latvijas pirmās līgas (otra spēcīgākā līga Latvijā) Rietumu grupā.
No Tukuma novada olimpiskajās spēlēs Latviju ir pārstāvējuši šķēpmetējs Dainis Kūla (1980), soļotājs Modris Liepiņš (1996, 2000, 2004), soļotāja Anita Liepiņa (1996, 2000, 2004), septiņcīņiece Līga Kļaviņa (2000), sprinteris Ronalds Arājs (2004), skrējēja Ieva Zunda (2004, 2008), kamaniņu braucējs Juris Eisaks (1984), riteņbraucējs Kaspars Ozers (1996).
Broņislavs Kudeiko

Dzīvesgājums

Dzimis 1911. gada 19. jūnijā. Kalupes pagastā zemnieka ģimenē. Mācījās Stūrīšu un Kalupes pamatskolās, tad Malnavas lauksaimniecības vidusskolā, kuru beidza 1933. gadā un kā eksterns nolika reālģimnāzijas pārbaudījumus pie Latvijas Republikas Izglītības ministrijas. Studēja Latvijas Universitātē lauksaimniecību, no 1936. gada tautsaimniecību. Strādāja Finanšu ministrijas Valsts saimniecības departamentā par ierēdni.
Pēc Latvijas okupācijas ievēlēts par Tautas Saeimas deputātu (1940). Viņa priekšvēlēšanu aicinājumā bija ierakstīts, ka "Kudeiko tic, ka jaunajā demokrātiskajā Latvijā jaunatnei būs brīvs ceļš uz vidējo un augstāko izglītību, viņš tic, ka jaunie mūsu zemes likteņu kārtotāji nesīs mums gaišākus un laimīgākus laikus".
Apcietināts un sodīts ar nāvessodu vācu okupācijas sākumā 1941. gadā.
Suntažu Kangari

Ģeogrāfija

Ja fizioģeogrāfiskajā kartē restaurētu visus padomju laikos noraktos osu paugurus, ar nelieliem pārrāvumiem izveidotos apmēram 15—18 km gara, vaļnveida osu jeb pauguru virkne no Uceniem pie Suntažiem caur Juglu līdz Vāverkrogam.  Faktiski gandrīz noraktie Suntažu Kangari, Annaskalns, noraktie Gretes un Jurbalšu osi, Lielā Vīra gultas (Ķoderu) oss un Lielie Kangari ir viena pēdējā apledojuma kušanas ūdeņu veidota pauguru ķēde. Jau padomju laikos Suntažu Kangaros dažādu ceļu remontiem un būvniecības dēļ tika uzsākta smilts un grants ieguve, kas intensīvi norisinās arī mūsdienās. Tā rezultātā var lēst, ka lielākā daļa no osu pauguru virknes mūsdienās ir jau norakta. Daudzviet pēc pauguriem radušos līdzenumu vietā ir atsākusies tālāka, dziļāka būvmateriālu ieguve, karjeros radot pazeminājumus, bedres, ieplakas, kas nereti ir piepildītas ar ūdeņiem, radot, savdabīgus karjerezeriņus. Izstrādājot plānu un veicot Suntažu Kangaru apkārtnes rekultivāciju, šo degradēto teritoriju  varētu vēlāk visai veiksmīgi labiekārtot un perspektīvā izveidot pat gleznainu pagasta un visa novada mēroga rekreatīvu zonu, kuru ieskauj plaši mežu masīvi.
Pedofilija

Pedofilija ir seksuāla novirze, kas izpaužas kā dzimumtieksme pret personām pirmspubertātes vecumā vai agrīnajos pusaudžu gados. Personas, kam piemīt pedofilija, tiek dēvētas par pedofiliem. Pedofili parasti tiek definēti kā 16 vai vairāk gadus vecas personas, kas izjūt dzimumtieksmi pret nepilngadīgām personām vai bērniem, kas ir vismaz piecus vai vairāk gadus jaunāki par personu, kam piemīt šī dzimumtieksme.
Pedofiliju, tāpat kā daudzas citas seksuālas novirzes, mēdz uzskatīt arī par garīgu slimību. Tā ir iekļauta Starptautiskajā slimību klasifikatorā (ICD) un Diagnostikas un statistikas rokasgrāmatā (DSM).
Izplatīta parādība sabiedrībā ir pedofilijas jaukšana ar bērnu seksuālo izmantošanu. Ne visi cilvēki, kas veic seksuālu vardarbību pret bērniem, ir pedofili. Tāpat ne visi pedofili izmanto bērnus savām seksuālajām vēlmēm.
Interference

Interference ir viļņu (mehānisko, elektromagnētisko u.c.) pārklāšanās telpā un savstarpējā mijiedarbība. Mijiedarbības rezultātā dažos telpas apgabalos viļņu intensitāte palielinās, bet citos samazinās. Vietās, kur intensitāte palielinās notiek konstruktīva interference, bet vietās, kur samazinās - destruktīva interference. Lai būtu iespējams novērot interferenci, nepieciešami vismaz divi viļņu avoti, tiesa gan tie var būt sekundāri.

Koherences nosacījumi

Visbiežāk interferenci novēro tad, ja interferējošie viļņi ir koherenti - interferējošo viļņu avotu savstarpējā fāzes laikā paliek nemainīga vai mainās maz. Visvieglāk to ir panākt, izmantojot sekundāros viļņu avotus viļņiem, kas radušies vienā un tajā pašā primārajā avotā.

Konstruktīvas interferences nosacījumi

Interference ir konstruktīva, ja interferējošo viļņu fāzu nobīde ir {\textstyle 2\pi k}, kur k ir kāds vesels skaitlis, respektīvi viļņu fāzes pārklāšanās apgabalā sakrīt. Pieņemot, ka interferē divi viļņi un to avoti svārstās vienā fāzē, gājumu diferencei abiem interferējošiem viļņiem jābūt veselam viļņu garumu skaitam:
\Delta x = k\lambda
Amfetamīns

Fizikālais raksturojums

Amfetamīns pieder pie fenilalkilamīniem — amīniem ar fenilgrupu pie alkilatlikuma. Amfetamīns ir organiska bāze, tādēļ veido sāļus (pat ar atmosfēras CO₂). Amfetamīna bāze ir bezkrāsains šķidrums ar amīniem raksturīgu zivju smaku, ūdenī grūti šķīstošs, labi šķīst etanolā un hloroformā. Amfetamīna sāļi ir baltas pulverveida vielas, vairāk vai mazāk šķīstošas ūdenī un spirtos, hloroformā un ēterī nešķīstošas. Amfetamīna hidrohlorīds ir stipri higroskopisks. Amfetamīna sulfātu — vienu no visbiežāk lietotajiem amfetamīna sāļiem — sauc par fenamīnu. Amfetamīnam piemīt optiskā aktivitāte, turklāt D stereoizomēram ir lielāka fizioloģiskā aktivitāte.
Amfetamīna nosaukums cēlies no ķīmiskā termina "alfa-metilfeniletilamīns" saīsinājuma.

Bioloģiskā iedarbība

Amfetamīns un tā sāļi ir spēcīgi centrālās nervu sistēmas stimulatori. Tie iespaido arī asinsriti. Amfetamīns spēj pamodināt cilvēku no visdziļākā miega, pat no tāda, ko izsaukuši miega līdzekļi. Iedarbības mehānisms izskaidrojams ar amfetamīna un tā atvasinājumu līdzību dabiskajiem hormoniem: adrenalīnam un noradrenalīnam.
Amfetamīna iedarbība ir vājāka nekā kokaīnam un metamfetamīnam, bet spēcīgāka nekā metilfenidātam, modafinilam un kofeīnam.

Bīstamība

Amfetamīns ātri izraisa pieradumu, tādēļ pieskaitāms pie narkotikām. Uzņemts organismā lielās devās amfetamīns rada hiperaktivitāti, eiforiju, trauksmainību, paranoju, bezmiegu, pastiprinās arī agresivitāte, paplašinās acu zīlītes, paugstinās asinspiediens un sirdsdarbības ātrums. Lielā daudzumā iespējama arī sirds aritmija, roku trīcēšana, muskuļu raustīšanās un konvulsijas, drudzis un svīšana. Pēc iedarbības beigām iestājas vairāku stundu (pēc ilgstošas lietošanas vairāku dienu vai pat nedēļu) ilgs abstinences sindroms, kam raksturīgs depresija, nogurums, miegainība un paaugstināta apetīte.
Amfetamīnu lietojot ilgstoši un lielās devās, pastāv risks iegūt stimulantu psihozi, kas izpaužas kā dažādi garīgi traucējumi, piemēram, paranoja, halucinācijas, murgi. Psihoze atsevišķos gadījumos var saglabāties vairākus mēnešus vai pat gadus pēc amfetamīna lietošanas pārtraukšanas.

Latvijas normatīvais regulējums

Amfetamīns un tā sāļi ir iekļauti Latvijā kontrolējamo narkotisko vielu, psihotropo vielu un prekursoru I sarakstā (aizliegtās sevišķi bīstamās narkotiskās vielas, tām pielīdzinātās psihotropās vielas un augi). Saskaņā ar likuma "Par Krimināllikuma spēkā stāšanās un piemērošanas kārtību" 2. pielikumu, amfetamīna daudzums līdz 0,02 gramiem atzīstams par nelielu, bet virs 2 gramiem — par lielu.
Par amfetamīna lietošanu vai uzglabāšanu nelielos apmēros izsaka brīdinājumu vai uzliek naudas sodu līdz 280 EUR. Par amfetamīna izgatavošanu, iegādāšanos, glabāšanu, pārvadāšanu un pārsūtīšanu var piespriest naudas sodu vai piespiedu darbu, vai īslaicīgu brīvības atņemšanu, vai brīvības atņemšanu līdz 10 gadiem un policijas kontroli uz 3 gadiem. Ja tas tiek darīts realizācijas nolūkā, tad cietumsods var būt līdz 15 gadiem.
Streisandes efekts

Streisandes efekts ir parādība, kad mēģinājums slēpt, noņemt vai cenzēt informāciju panāk tās plašāku izplatīšanos. Efekts ir nosaukts amerikāņu mākslinieces Bārbras Streisandes vārdā, pēc tam, kad centieni izņemt viņas Malibu rezidences attēlus no interneta vietnes pastiprināja sabiedrības interesi par tiem.
Privātuma pārkāpumu dēļ Streisande centās iesūdzēt fotogrāfu Kenetu Adelmenu tiesā par 50 miljoniem ASV dolāru, bet māksliniece tajā zaudēja. Prāvas mērķis bija izdzēst no gaisa uzņemtu attēlu, kurā bija attēlota Kalifornijas piekraste un Streisandes īpašums, no 12 000 fotogrāfiju lielas, publiski pieejamas kolekcijas. Fotogrāfs uzņēma attēlu, piedaloties Kalifornijas piekrastes krasta erozijas dokumentēšanas projektā. Pirms mākslinieces prasības tiesā attēls "Image 3850" tika lejupielādēts no Adelmena mājaslapas tikai sešas reizes, divas no tām veica Streisandes advokāti. Mēnesi pēc neveiksmīgās prasības tiesā cilvēki bija lejupielādējuši attēlu vairāk kā 420 tūkstošus reižu.
Terminu radīja Maiks Masniks 2005. gadā, kad kāds brīvdienu kūrorts izsniedza prasību slēgt saiti urinal.net, kurā tika apkopoti dažādu tualešu attēli, jo mājaslapā tika attēlota kūrorta tualete.
Efekta piemērs ir psiholoģiskā pretestība, kad cilvēki, uzzinot, ka kaut kas no viņiem tiek slēpts, vairāk centīsies to uzzināt un iegūt. Streisandes efekta piemērs ir arī Francijas izlūkdienesta DCRI mēģinājums izdzēst šķirkli par militāro radio staciju Pierre-sur-Haute Vikipēdijā franču valodā, kā rezultātā šķirklis uz laiku kļuva par skatītāko lapu franču Vikipēdijā.
Šugarlendas ekspresis

Sižets

25 gadus vecā Lū Džīna Poplina pārliecina savu līgavaini, kas ir ieslodzīts Teksasas cietumā, bēgt, lai varētu savākt viņu dēlu no audžuvecāku ģimenes. Viņi nozog patruļnieku kopā ar automašīnu un policijas eskorta pavadībā dodas uz Šugarlendas pilsētiņu, cauri visai Teksasas teritorijai.
Vanagu apakšdzimta

Īpašības

Vanagu apakšdzimtas sugas pamatā mājo mežu tuvumā. Tie nosēžas uz kāda koka zara un vēro apkārtni, upurim uzbrūkot pēķšņi un negaidīti. Tiem visiem ir raksturīgas garas astes, plati spārni un ļoti laba binokulārā redze. To acs tīklenes 1 mm² ir 1 miljons fotoreceptorās šūnas. Salīdzinoši cilvēkam ir 200 000 fotoreceptorās šūnas 1 mm².
Langobardi

Langobardi (garās bārdas) bija viena no ģermāņu ciltīm, kas apdzīvoja zemes uz ziemeļiem no Alpiem. Šī bija viena no mežonīgākajām un nežēlīgākajām ģermāņu ciltīm. Pēc huņņu izzušanas no vēstures skatuves, langobardi vēl apmēram gadsimtu kārtoja savstarpējās pretenzijas ar gepidiem un avāriem. Pēc gotu sagrāves kontroli pār Itālijas pussalu bija pārņēmusi Austrumromas impērija. Tomēr šī kontrole nebija ilgstoša, jo 572.g. pāri Alpiem Ziemeļitālijā iebruka langobardi un savu galveno atbalsta punktu izveidoja Pāvijā. Kopš šī brīža Itālijas pussala kļuva par trīs galveno reģiona spēku cīņas objektu. Tie bija langobardi, bizantieši un arvien spēcīgāki kļūstošie franki.
Sākumā langobardi pakāpeniski izspieda bizantiešus gandrīz no visas Itālijas teritorijas. Tāpat kā gotiem, langobardu reliģija bija ariānisms, kas ar laiku nonāca arvien lielākā konfliktā ar katoļiem. Langobardi centās Itālijai uzspiest savu reliģiju, bet tas nebija tik vienkārši - tam pretojās ne tik vien paši Itālijas pamatiedzīvotāji, tas bija pilnīgi nepieņemami arī Romas pāvestam, kura vara, pateicoties katoļu reliģijas izplatībai Eiropā pa šo laiku, bija ievērojami nostiprinājusies. Lai gan arī langobardi pakāpeniski sāka pāriet katolicismā, viņi nebija apmierināti ar pieaugošo Romas pāvesta neatkarību un autoritāti un vēlējās to pakļaut sev. Pāvesta rīcībā nebija stipras armijas lai aizsargātos, bet langobardi atklāti gatavoja izrēķināšanos gan ar pāvestu, gan katoļticības centru Romu. Tādēļ viņš bija spiests griezties pēc palīdzības pie citas ģermāņu cilts - frankiem, kas bija paspējusi pilnībā pieņemt katoļticību jau gadsimtu agrāk. Franki bija gatavi aizsargāt pāvestu, jo viņu karaļiem bija nepieciešama baznīcas svētība savas varas nostiprināšanai, ko Romas pāvests līdz šim vilcinājās piešķirt. Franki uzsāka cīņu ar langobardiem un 774.g. pēdējie tika pilnībā sakauti, bet franki uzņēmās garantijas par Romas un līdz ar to arī Itālijas drošību. Romas pāvests pildīja arī savu solījumu - 800.g. Ziemassvētkos franku valdnieks Kārlis Lielais tika kronēts par Romas imperatoru.
Pēteris Grave

Biogrāfija

Līdz 1953. gadam dzīvojis Ļeņingradā un Karēlijā, kur ieguvis medicīnisko izglītību. 1950. gadu vidū bijis Jelgavas psihiatriskās slimnīcas "Ģintermuiža" galvenais ārsts, kurš garīgo slimību ārstēšanā sācis lietot pirmos neiroleptiskos līdzekļus. No 1960. gada līdz darba gaitu beigām strādājis Strenču psihoneiroloģiskajā slimnīcā.
Šahu iemācījies spēlēt 1930. gados Ļeņingradā un visu mūžu to saglabājis kā savu vaļasprieku. 1940. gadu beigās ieņēmis godalgotas vietas Karēļu-somu PSR šaha čempionātos. 1948. gada PSRS komandu čempionāta pusfinālā Rīgā pārstāvējis Karēļu-somu PSR pie 3. galdiņa. 
Pēc pārcelšanās uz Latviju bijis vispirms viens no Jelgavas (1957. un 1960. gada pilsētas čempions), pēc tam Valkas rajona un lauku sporta biedrības "Vārpa" spēcīgākajiem šahistiem. Divas reizes iekļuvis Latvijas šaha čempionātu finālos. 1965.-1966. gados piedalījies arī Latvijas 5. korespondencšaha čempionātā. No 1961. gada vairākkārt pārstāvējis Valkas rajona komandu Latvijas komandu šaha čempionātos. Augstākajā līgā 1984. gadā izcīnījis pirmo vietu pie 4. galdiņa ar 5½ punktiem no 8 iespējamajiem. Pirmajā Latvijas komandu čempionātā korespondencšahā (1962.-1964.) Valkas rajona komandas sastāvā izcīnījis 3. vietu. Astoņas reizes (1976, 1981, 1982, 1985, 1987, 1990, 1993, 2002) piedalījies Latvijas - Igaunijas komandu tradicionālajos mačos pie 100 galdiņiem.
Kopš 2004. gada, atzīmējot Pētera Graves lielos nopelnus šaha attīstībā, Strenčos regulāri notiek viņa atceres turnīri.
Arvīds Prēdelis

Dzīvesgājums

Dzimis 1902. gadā Stāmerienas pagastā. 1921. gadā beidza Alūksnes ģimnāziju. Bija ērģelnieks, koru diriģents, skolotājs Rīgas 3. vidusskolā. Miris Rīgā 1960. gada 24. aprīlī.
NOAA 16

Lidojuma gaita

NOAA L tika palaists 2000. gada 21. septembrī 10:22  UTC ar nesējraķeti Titan-2(23)G Star-37XFP-ISS no Vandenberga Gaisa spēku bāzes. Pēc veiksmīgā starta tam piešķirts nosaukums NOAA 16.
APT kļuva neizmantojams pēc sensora degradēšanās 2000. gada 15. novembrī.
Pēc kritiskas anomālijas 2014. gada 5. jūnijā NOAA 16 dekomisionēts 9. jūnijā. Sākotnēji plānoto 2 gadu laikā kosmiskais aparāts nokalpoja 14 gadus.
Telia Eesti

Vēsture

PSRS laikā telesakaru pakalpojumus Igaunijā nodrošināja Igaunijas PSR Sakaru ministrija. 1991. gada 1. maijā Sakaru ministrija tika likvidēta, un tās īpašumus pārņēma 16. aprīlī dibinātais valsts uzņēmums Eesti Telekom. Starp pārņemtajiem aktīviem bija arī 1991. gada 19. aprīlī dibinātā mobilo sakaru operatora AS Eesti Mobiiltelefon (vēlāk EMT) 51 % kapitāldaļu (24,5 % piederēja Somijas uzņēmumam Posti- ja telelaitos un 24,5 % — Zviedrijas Telecom International AB; abi vēlāk tika integrēti tagadējā Telia).
Lai sāktu fiksēto līniju tīkla modernizāciju, 1992. gada 16. decembrī tika dibināts uzņēmums AS Eesti Telefon, kurā Eesti Telekom ieguva 51 % kapitāldaļu, bet 49 % - Baltic Tele AB (Posti- ja telelaitos un Telecom Internationa kopuzņēmums). Visas fiksēto sakaru līnija tika nodotas Eesti Telefon.
1997. gada 5. augustā valsts uzņēmums tika pārveidots par akciju sabiedrību AS Eesti Telekom.
Lai sāktu Eesti Telekom sākotnējo publisko piedāvājumu, 1998. gada 21. decembrī Baltic Tele AB, Telia un Sonera apmainīja tiem piederošās AS Eesti Mobiiltelefon un AS Eesti Telefon kapitāldaļas pret AS Eesti Telekom A klases akcijām. Pēc sākotnējā publiskā piedāvājuma noslēgšanas Baltic Tele AB, Telia un Sonera piederēja aptuveni 49 % Eesti Telekom A klases akciju, bet Igaunijas valstij — aptuveni 27 % A klases un B klases akciju.
1999. gada februārī Eesti Telekom A klases akcijas sāka kotēt Tallinas fondu biržā. Vēlāk 1999. gadā akcijas sāka kotēt arī Londonas fondu biržā.
Pēc Telia un Sonera apvienošanās uzņēmumā TeliaSonera 2002. gadā Baltic Tele AB kļuva par 49 5 Eesti Telekom akciju turētāju.
2003. gada 30. jūnijā meitas uzņēmums AS Eesti Telefon pārdēvēts par AS Elion Ettevõtted ar zīmola nosaukumu Elion.
2005. gadā Elion iegādājās IT uzņēmuma MicroLink Igaunijas biznesu.
2009. gada septembrī TeliaSonera ieguva 100 % Eesti Telekom akciju.
2011. gada maijā izmainīti EMT un Elion zīmoli, padarot tos vienā stilā ar Telia zīmolu.
2014. gada augustā meitas uzņēmumi Elion un EMT tika apvienoti ar Eesti Telekom, turpinot darboties ar iepriekšējiem zīmoliem.
2016. gada 20. janvārī AS Eesti Telekom pārdēvēts par AS Telia Eesti. Turpmāk visi zīmoli (EMT, Elion) nomainīti uz Telia.
Saulīt tecēj' tecēdama

Saulīt tecēj' tecēdama ir populāra latviešu tautasdziesma Dāvida un Jāņa Cimžu apdarē, kas izdota dziesmu krājumā "Dziesmu rota".
Tautā ļoti iemīļoto bāru dziesmu "Saulīt' tecēj tecēdama" vienkāršie, bet skanīgie harmonizējumi pieder Cimžu labākajiem, un arī III dziesmu svētkos
savā žanrā tie bija pašā galvgalā.

Vēsture

Skolotājs Dāvids Cimze palīdzēja savam brālim Jānim Cimzem sastādīt un izdot krājumu „Dziesmu rota”, kura divas burtnīcas iznāca neilgi pirms Dāvida Cimzes nāves. Dziesmu svētku kopkoris dziedāja Trešo Vispārīgo latviešu Dziedāšanas svētku koncertā.
Jāzeps Vītols 1906. gadā dziesmai uzrakstīja klavieru pavadījumu.
Andrejs Lonfelds

Dzīvesgājums

Dzimis 1879. gada 20. martā Engures pagasta Ķesterciema "Kausos" zvejnieka Krišjāņa (Kriša) Lonfelda (1845-1932) ģimenē, kam piederēja astoņi vietējā kuģubūvētavā būvēti burinieki. 
1903. gadā beidzis Mangaļu jūrskolu un ieguvis tālbraucēja kapteiņa tiesības. Kā kreisera Адмирал Нахимов sardzes virsnieks (praporščiks) piedalījās Krievu-japāņu kara Cušimas kaujā un pēc kreisera nogremdēšanas nokļuva japāņu gūstā. 
Pēc atgriešanās dzimtenē strādāja par kapteini uz tēva kuģiem, līdztekus kopš 1908. gada bija Engures jūrskolas skolotājs. 
Pirmā pasaules kara laikā bija mīnu tralera stūrmanis Krievijas Ziemeļu ledus okeāna kara flotē, piedalījās Krievijas pilsoņu karā "balto" pusē.   
1918. gada beigās atgriezās Latvijā, bija burukuģa Bethania kapteinis. Pēc Latvijas brīvības cīņu beigām 1920. gadā iecelts par Latvijas Republikas Finanšu ministrijas Jūrniecības departamenta direktoru. Pēc viņa iniciatīvas 1920. gada 28. novembrī Rīgā atvēra Krišjāņa Valdemāra vārdā nosaukto jūrskolu, tāpat viņa vadībā no 1920. līdz 1922. gadam paveica Pirmā pasaules kara laikā Baltijas jūrā izveidoto mīnu lauku tralēšanas un iznīcināšanas darbus. 
Vēlāk bija rēderejas "Austra" valdes loceklis, Latvijas Tirdzniecības un rūpniecības kameras (LTRK) Kuģniecības un transporta sekcijas vadītājs (1939).
Savās dzimtas mājās jumta stāvā iebūvēja kapteiņa kajīti no kāda viņam piederējušā tvaikoņa, kas saglabājusies līdz mūsdienām.
1941. gada 14. jūnija deportācijas laikā apcietināts un izsūtīts uz Krieviju, miris 1950. gadā.

Sabiedriskā darbība

Pēc kapteiņa Mārtiņa Sniķera uzaicinājuma iestājās Rīgas ložā „Jāņuguns”, bija tās sekretāra vietnieks (1925), Andreja ložas meistars (1931).
Latvijas jahtkluba dibinātājs un pirmais tā prezidents.