Apvienotās Karalistes izstāšanās no Eiropas Savienības

Breksita vārda cilme

Vārds "Brexits" (angļu: Brexit) ir jaunvārds, kas aizgūts no angļu valodas, vārda pirmā daļa veidota no diviem burtiem Br, kas ņemts no vārda "Britānija" un exit, kas nozīmē "iziešana".
Breksita piekritējus reizēm dēvē par "breksitieriem" (angļu: Brexiteers).

Priekšvēsture

Debates par Apvienotās Karalistes dalību ES saasinājās globālās finanšu krīzes un Eiropas migrantu krīzes iespaidā. 
2013. gadā premjerministrs Deivids Kamerons apsolīja, ka gadījumā, ja konservatori uzvarēs 2015. gada parlamenta vēlēšanās, AK valdība veidos pārrunas, kurās tiks lemts par izdevīgākiem nosacījumiem dalībai Eiropas Savienībā, un pēcāk tiks veikts referendums par piederību Eiropas Savienībai. Lielbritānijas neatkarības partija, par kuru nobalsoja 13% cilvēku, pieprasīja izstāšanos no Eiropas Savienības.
Pēc uzvaras 2015. gada maija vēlēšanās Deivids Kamerons apstiprināja lēmumu par pārrunām ar Eiropas Savienību un referendumu. Jautājums par referendumu tika iekļauts karalienes Elizabetes II runā, kurā viņa prezentēja jauno parlamenta sasaukumu. 2015. gada 28. maijā piedāvājums par referendumu tika piedāvāts augšpalātai. Leiboristu partija bija pret referendumu, liberālie demokrāti pieprasīja pasludināt referendumu tikai tādā gadījumā, ja tiktu mainīti līguma nosacījumi ar Eiropas Savienību. Savukārt “Lielbritānijas neatkarības partija”, “Britu nacionālā partija”, “Anglijas un Velsas zaļā partija” un partija “Respect” atbalstīja referenduma norises principu.

Izstāšanās izmaksas

Apvienotās Karalistes valdība piekrita maksāt Eiropas Savienībai 37,1 miljardu sterliņu mārciņu kā daļu par izstāšanos no bloka, lai atmaksātu finansiālās saistības, ko tā parakstīja pirms britu publiskās balsošanas par Breksitu. Tomēr OBR (Office for Budget Responsibility) ir atklājis, ka šī summa tiks atlīdzināta, izmantojot pakāpeniskas iemaksas, kas ilgs līdz 2064. gadam. Apvienotā Karaliste izmaksās 16,4 miljardus sterliņu mārciņu no iemaksām ES budžetā laikposmā no 2019. līdz 2020. gadam; 18,2 miljardus sterliņu mārciņu no 2021. gada līdz 2028. gadam par nenokārtotām saistībām un 2,5 miljardus sterliņu mārciņu vērtas neto saistības, kas tiks sadalītas laika posmā no 2019. gada līdz 2064. gadam.

Parlamenta debates

Premjeres Terēzas Mejas 2019. gada janvārī piedāvātais likumprojekts paredzēja, ka uz pārejas laiku tiks saglabātas gan Apvienotajā Karalistē dzīvojošo ES valstu pilsoņu, gan AK pilsoņu tiesības ES valstīs. Tomēr, lai šis likums stātos spēkā, tas bija jāapstiprina balsojumos gan AK, gan Eiropas Savienības parlamentos.
Pret Mejas piedāvāto vienošanos 15. janvārī nobalsoja 432 deputāti, bet par tikai 202 deputāti. Leiboristu partijas līderis Džeremijs Korbins iesniedza pieprasījumu balsot par neuzticības izteikšanu Mejai, jo viņas valdība cietusi "katastrofālu" sakāvi.
29. janvārī britu parlaments ar nelielu balsu vairākumu atbalstīja ierosinājumu nepieļaut AK aiziešanu no ES bez izstāšanās līguma, par ierosinājumu balsoja 318 deputāti, bet pret to balsoja 310 deputāti.
Vienlaikus tas noraidīja citus iesniegtos priekšlikumus: ierosinājumu AK palikt muitas savienībā ar ES, ierosinājumu paplašināt Lisabonas līguma 50. pantu un izslēgt iespēju izstāties no ES bez vienošanās un uzsvērt britu tautas lomu "Brexit" procesā, ierosinājums, kas prasīja dot deputātiem sešas dienas laika "Brexit" alternatīvu apspriešanai, ierosinājums, kas paredzēja izstāšanās termiņa atlikšanu, ja "Brexit" vienošanās netiek panākta līdz 26. februārim, piedāvājums izvairīties no bezvienošanās "Brexit", uzdodot premjerministrei atlikt Lisabonas līguma 50. pantā paredzēto galīgo termiņu aiziešanai no ES.
12. martā parlamenta deputāti atkārtoti ar 391 balsīm pret un 242 balsīm par noraidīja premjeres Mejas panākto vienošanos, 13. martā ar minimālu balsu pārsvaru nobalsoja pret izstāšanos no ES bez vienošanās, bet 14. martā atbalstīja Mejas priekšlikumu par izstāšanās atlikšanu. Šis priekšlikums paredzēja, ka gadījumā, ja parlamenta divreiz noraidītā vienošanās tomēr galu galā tiktu apstiprināta, tad AK izstāšanās no ES, kas sākotnēji bija paredzēta 29. martā, tiktu atlikta līdz 30. jūnijam.
27. martā parlamenta balsojumā vairākumu neguva neviens no piedāvātajiem astoņiem, bet 1. aprīlī neviens no četriem alternatīvajiem risinājumiem. Visvairāk atbalstošo balsu, taču arī noraidošo balsu ieguva scenārijs par otra referenduma rīkošanu (280 par, 292 pret), vistuvāk apstiprināšanai bija priekšlikums par pastāvīgu muitas ūniju ar ES (273 par, 276 pret). Mazāk atbalsta guva scenārijs par jaunu ES muitas saskaņojumu un dalību ES vienotajā tirgū (261 par, 282 pret) un scenārijs, kas paredzēja instruēt valdību atsaukt likumdošanas aktus par izstāšanos no ES dienu pirms gaidāmās izstāšanās (191 par, 292 pret).
Savukārt ES noteica, ka britu parlamentam līdz 12. aprīlim vai nu jāpieņem Mejas panāktā vienošanās vai arī jāatrod tai alternatīva, vai jāizstājas no ES bez vienošanās.
4. aprīlī ar vienas balss pārsvaru (313 par, 312 pret) parlaments nobalsoja par likumprojektu, kas uzdeva premjerministrei Terēzai Mejai lūgt atlikt valsts izstāšanos no Eiropas Savienības, lai tādējādi novērstu bezvienošanās Breksitu.
3. un 4. septembrī britu parlamenta deputāti divos balsojumos nobalsoja par likumprojektu (328 par, 301 pret un 329 par, 300 pret), kas pieprasīja premjerministram Borisam Džonsonam atlikt breksitu līdz 2020. gada 31. janvārim, ja vien parlaments nebūs apstiprinājis izstāšanās vienošanos vai arī atbalstījis bezvienošanās breksitu. Lai pārvarētu opozīciju, Džonsons piedāvāja rīkot pirmstermiņa parlamenta vēlēšanas 2019. gada 15. oktobrī, ko deputāti noraidīja.
Pēc premjerministra Džonsona ierosinājuma britu karaliene Elizabete II apturēja parlamenta darbību no 9. septembra līdz 14. oktobrim. Skotijas Augstākā tiesa Džonsona lēmumu atzina par nelikumīgu, bet Anglijas tiesa to atzina par likumīgu. Apvienotās Karalistes Augstākā tiesa izskatīja apelācijas pret abiem šiem lēmumiem un 24. septembrī paziņoja, ka premjera ieteikums karalienei apturēt parlamenta darbu nav bijis likumīgs, tādēļ parlamenta darbs nav apturēts.
19. oktobrī parlaments nobalsoja par premjera Džonsona virzītās jaunās breksita vienošanās atlikšanu (322 par, 306 pret) līdz brīdim, kad Apvienotajā Karalistē būs pieņemti nepieciešamie likumi vienošanās izpildei.
Tomēr 22. oktobrī pārstāvju palāta pirmajā balsojumā deva savu sākotnējo atbalstu breksita vienošanās likumprojektam (329 par, 299 pret), bet otrajā balsojumā noraidīja Džonsona grafiku (308 par, 322 pret), kas būtu devis deputātiem tikai trīs dienas laika šī likumprojekta izskatīšanai un apstiprināšanai.