google/wiki40b huggingface dataset:
Vidusamerikas kakomiclijs

Izskats

Vidusamerikas kakomiclija ķermeņa garums ir 38—47 cm, astes garums 39—53 cm, augstums skaustā 17 cm, svars apmēram 0,9 kg. Acis lielas un tumšas, ap katru aci ir smalks, melnu spalviņu gredzens un tad gaiša matojuma gredzens, kas kakomiclija acis vizuāli padara vēl lielākas. Ausis ir lielas un smailas. Viduasamerkas kakomiclija nagi atšķirībā no Ziemeļamerikas kakomiclija nav ievelkami. Ķermenim ir izteikta muskusa smarža.
Kažoka krāsa ir brūnpelēka vai tumši brūna, aste ļoti gara, garāka par ķermeni. Pūkainās astes gredzenveida krāsojums ir pelēk-brūns.

Uzvedība

Vidusamerikas kakomiclijs ir aktīvs nakts laikā, tas pamatā visu laiku atrodas kokā, gandrīz nekad nenokāpjot uz zemes. Lai arī tas ir vientuļnieks un nometnieks, reizēm vienā kokā, ēdam iecienītos augļus, var novērot 5—9 kakomiclijus. Starp indivīdiem var izcelties agresīvi ķīviņi. Katram kakomiclijam ir teritorija, kas kopumā nemēdz pārklāties un kas var sasniegt pat 136 hektārus. Teritorijas robežas netiek iezīmētas, toties kakomicliji nepārtraukti savā starpā sasaucas, pastāv uzskats, ka tādējādi tiek uzmanītas teritorijas robežas.
Vidusamerikas kakomicliju dabīgie ienaidnieki ir lielie, plēsīgie putni, oceloti, tairas un lielās čūskas.

Barība

Vidusamerikas kakomiclijs ir vidēdājs. Tam ļoti garšo augļi, īpaši savvaļas vīģes, papajas un banāni. Bet tas barojas arī ar putnu olām, koka vardēm, ķirzakām, kukaiņiem, nelieliem putniem un pelēm.

Vairošanās

Riests Vidusamerikas kakomiclijiem sākas februārī un beidzas jūnijā. Grūsnība ilgst 63—66 dienas. Mātīte koka dobumā iekārto mazuļu migu. Piedzimst apmēram 2 nevarīgi, akli mazuļi. Jaundzimušie sver 25 g. Pēc 34 dienām atveras to acis. Pēc 6—7 nedēļām tie sāk ēst pieaugušo kakomicliju barību. Sekot mātei mežā tie sāk 2 mēnešu vecumā. Māte tos zīda ar pienu līdz 3 mēnešiem. Lai arī par mazuļiem pamatā rūpējas māte, tā reizēm ļauj tēvam tiem tuvoties, kas parasti ar mazuļiem spēlējas. Dzimumbriedumu jaunie Vidusamerikas kakomicliji sasniedz 10 mēnešos. Savvaļā dzīves ilgums nav zināms, bet nebrīvē tie var nodzīvot līdz 23 gadiem.
Roberts Borhards

Roberts Mihaels Borhards (Robert Michael Borchardt, 1830–1910), bija vācbaltiešu fotogrāfs. Arī viņa jaunākie brāļi Čārlzs Borhards (Kārlis Amands Borhards, 1834—1892) un Gothards Ferdinands Borhards (1836–1885) bija fotogrāfi.

Dzīvesgājums

Dzimis 1830. gadā Cēsu Jurģu muižā (Jürgenshof) mūrniekmeistara Mihaela Benedikta Borharda un viņa trešās sievas Luīzes Juliānas, dzimušas Knohas, ģimenē. No 1832. līdz 1842. gadam dzīvoja tēva namā Rīgas ielā Cēsīs. Mācījās pie sava pusbrāļa Kārļa Eduarda Borharda (1812-1887), kas kopš 1848. gada bija Pēterburgas dagerotipijas darbnīcas īpašnieks. Sākumā strādāja par grāmatsējēju, 1848. gadā Mogiļevā salaulājās ar Kristīni Lēru. 1853. gadā Roberts Borhards veica savas pirmās dagorotipijas.
Brāļi Borhardi atvēra pirmās fotodarbnīcas Rīgā, Tērbatā un Tallinā. No 1860. gada Roberta Borharda fotodarbnīca atradās Dzirnavu ielā 25 (tagad Dzirnavu ielā 65). 1868. gadā viņš izdeva fotogrāfiju albumu Rigascher Almanach ar Rīgas skatiem. Pēc 1900. gada viņa fotodarbnīcu nopirka Vilhelms Bonics (Bonitz).
Miris 1910. gada 13. novembrī Rīgā, apglabāts Rīgas Lielajos kapos.
Staņislavs Novikovs

Biogrāfija

FIDE starptautiskais meistars šahā (2002) un starptautiskais lielmeistars (2004). Piedalījies starptautiskajā turnīrā "Rīga—2004", kas vienlaicīgi bija 2004. gada Latvijas atklātais šaha čempionāts, kur ieņēmis augsto 5. vietu. 2007. gadā izpelnījies ievērību ar skandālu Maskavas starptautiskajā šaha turnīrā «Aeroflot». Novikovs pēc 7 kārtām bija līderis ar 6 punktiem, kas izraisīja aizdomas par datora palīdzības lietošanu spēles laikā. Pēc tiešsaites translācijas atslēgšanas viņam finišā izdevās iegūt tikai puspunktu 3 partijās. Tomēr vēlākajos gados Novikova praksē šādi gadījumi netika novēroti, un viņš sekmīgi turpina savu šahista un trenera karjeru. Viņš ir beidzis Krievijas Valsts fiziskās kultūras universitātes šaha teorijas un metodoloģijas nodaļu, un strādā par treneri Maskavas šaha skolā «Chesstime».
Džakomo Kvarengi

Dzīvesgājums

Dzimis 1744 20. septembrī Bergamo tuvumā toreizējās Venēcijas Republikas teritorijā. Mācījies Romā, projektējis ēkas Monako un Vīnē.
1780. gadā Kvarengi kļuva par ķeizarienes Katrīnas II galma arhitektu Pēterburgā. Pēc viņa projektiem uzcēla Angļu pili Pēterhofā (1780—1787), Ermitāžas teātra (1783—1787) un Pēterburgas Zinātņu akadēmijas (1783—1785) ēkas Pēterburgā, Aleksandra pili Carskoje Selo (1792—1796), Augstdzimušo jaunavu Katrīnas institūtu (1804—1807) un Smoļnija institūtu (1806—1808).
Viņa pēdējais projekts bija Uzvaras kolonna iepretī Rīgas pilij par godu uzvarai karā ar Napoleonu.
Analītiska valoda

Analītiska valoda ir tāda, kurā dažādas gramatiskās attieksmes izsaka ar vārdu kārtības izmainīšanu vai citu vārdu pievienošanu, nevis vārdu locīšanu. Analītiskas valodas jēdziens ir saistīts ar jēdzienu izolējoša valoda, kurās morfēmu/vārdu attiecība ir tuvu 1:1, kas dzīvē izpaužas kā viena zilbe uz vienu vārdu.
Vidusmēra latviešu valodas vārdos mēdz būt daudz morfēmu uz vienu vārdu, piemēram, vārdā "piemineklis" ir četras morfēmas, priedēklis pie-, sakne min, piedēklis ekl un 2. deklinācijas galotne -is. Tādējādi, latviešu valoda ir sintētiska - vārdi tiek darināti no vairākām morfēmām un gramatiskās attieksmes izsaka vārdus lokot.

Piemēri

Indoeiropiešu valodas parasti ir lielākā vai mazākā mērā sintētiskas. Angļu valoda ir izņēmums, senangļu valoda bija sintētiska, taču mūsdienu angļu valoda ir zaudējusi savu sintētiskumu un kļuvusi analītiska. Vairāki autori norāda uz līdzībām starp angļu valodu ar analītiskajām Austrumāzijas valodām, piemēram, ķīniešu un vjetnamiešu valodu.

Analītiska pretstatā izolējošai

Valodas analītiskumu nosaka tas vai tās vārdi tiek deklinēti un konjugēti, to vai valoda ir izolējoša nosaka tās vārdu garums. Šie jēdzieni ir atšķirīgi, taču tie pārklājas, jo analītiskas valodas, lielākoties, ir izolējošas.
Dienvidāfrikas provinces

Dienvidāfrikas provinces (afrikandu: Provinsies van Suid-Afrika, angļu: Provinces of South Africa) ir Dienvidāfrikas pirmā līmeņa politiskais iedalījums, kas ir izveidots saskaņā ar Dienvidāfrikas konstitūciju. Dienvidāfrika ir sadalīta deviņās provincēs. Līdz 1994. gadam Dienvidāfrikā pastāvēja četras provinces, bet vēlāk tās tika sadalītas sīkākās daļās.
Reproduktīvā sistēma

Reproduktīvā sistēma ir orgānu sistēma, kuras galvenais uzdevums ir nodrošināt organismu tālāku vairošanos. Reproduktīvo sistēmu veido dzimumorgāni. Atškirībā no lielākās daļas citu orgānu sistēmu, reproduktīvā sistēma atšķiras atkarībā no dzimuma, tāpēc mēdz izšķirt vīrišķos dzimumorgānus un sievišķos dzimumorgānus. Daudzas nedzīvās vielas, piemēram, hormoni un feromoni ir arī svarīgi piederumi reproduktīvajā sistēmā.
Ķikuļu Jēkabs

Dzīves gājums

Dzimis ap 1740. gadu Smiltenes draudzes novada Blomes muižas (vācu: Blomenhof) Ķikuļa māju saimnieka Mārča un viņa sievas Annas ģimenē kā vecākais dēls. Apguvis audēja amatu, viņam bijuši mācekļi no plašākas apkaimes. 1768. gadā Jēkabs apņēma par sievu Ģedu (dzimusi 1748. gadā), viņu laulībā piedzimuši četri bērni: meitas Zuzanna (Zane) un Liene, dēli Dāvids (Dāvis) un Pēteris. Jēkabs bija aktīvs brāļu draudzes loceklis, viens no brāļu draudžu literātiem.
1776.—1777. gada zemnieku nemieru laikā divi Vidzemes guberņas zemnieki — Žagatas Lauris un Bisnieka Pēteris — nokļuva Pēterburgā, lai iesniegtu Ķikuļu Jēkaba sacerētus lūgumrakstus Katrīnai II. Viņus apcietināja un sodīja, bet aizvestie iesniegumi ir saglabājušies, tie ir divi sūdzību raksti un divas dziesmas. Vēstules aploksni, melodiju nosaukumus dziesmās un atsevišķus vārdus sūdzībās viņš uzrakstīja vāciski.
1777. gada 20. maijā izdeva rīkojumu par Ķikuļa Jēkaba apcietināšanu. Tika pavēlēts Jēkabu vest uz Rīgu saslēgtu dzelžos vai, ja tādu nebūtu, tad ar labu garu siekstu pie abām kājām — kā ļoti bīstamu noziedznieku. Pratināšanas protokoli nav atrasti, bet pēc Vidzemes ģenerālgubernatora (1762—1792) Džordža Brauna ziņojuma noprotams, ka Jēkabs savus biedrus nenodeva, atbildību par dziesmām un sūdzību rakstiem uzņēmās viens pats. Smiltenes mācītājs baznīcas grāmatā iepretim Ķikuļa Jēkaba vārdam pierakstījis: Miris Rīgas cietumā. Domājams, ka Jēkabs miris 1777. gada otrajā pusē.

Literāro sacerējumu raksturojums

Ķikuļa Jēkaba dziesmas, viņa sacerētās zemnieku sūdzības un vēstules atrodamas Centrālajā Valsts seno aktu arhīvā Maskavā. Dzejojumi un sūdzības adresēti Krievijas impērijas ķeizarienei Katrīnai II. Viena dziesma bija veltījums ķeizarienei, kura pēdējā pantā autors izsaka vēlējumu, lai valdniece pievēršas Vidzemītes bēdu namam. Otra dziesma ar nosaukumu Viena Vidzemes cietumnieku bēdu dziesma, iekš lielām bēdām un bailēm šinī 1777. gadā taisīta stāsta par ļaužu grūto dzīvi un kungu ļaunumu. Dziesmas rakstītas burtnīcā uz iezilgana papīra, sūdzības — uz parastām lapām. Autors lietojis zoss spalvu, rakstījis pastāviem, drusku stūrainiem antīkvas kursīva burtiem tā laika latviešu ortogrāfijā. Ķikuļa Jēkabs ievērojis tā laika paradumu — lappuses beigās atkārtot nākamās lappuses pirmo vārdu.
Sūdzībās bija minēti daudzi fakti, cik nežēlīgi ļaudis spiesti pie darba, ka arī sievas, kuras gaida bērnus, tiek sistas ar pātagu. Tajās minēti izcilākie zemnieku nemieru notikumu dalībnieki — zemnieks Žagatas Lauris, Valmiermuižas vīri, kā arī nemieru apspiešanā aktīvais muižnieks Engelharts.
Bhagavadgīta

Bhagavadgīta (sanskritā: भगवद्गीता, (bhagavad-gītā) — 'Dieva dziesma') ir sena indiešu poēma, kas izklāsta hinduistu reliģiju un filozofiju. Tā ir 700 rindu daļa no eposa Mahābhārata ko hinduisti pieņem par Upanišadas kodolu un reliģisku doktrīnu.

Etimoloģija

Bhagavadgīta sanskrita valodā ir "Dieva Dziesma". Par tās autoru tradicionāli uzskata Krišnu. Vairākās mūsdienu valodās Bhagavadgītu saīsina uz Gītu.

Konteksts un saturs

Bhagavadgītas vide ir filozofiska saruna, kas notiek kaujas ratos starp dievību Krišnu un princi Ardžūnu. Kurukšetas kaujas laukā kara vadonim un princim uznāk šaubas par jēgu karot un cīnīties ar brālēniem. Krišna Ardžūnu iedrošina, atgādinot viņam par valdnieka pienākumiem un hinduistu filozofijas patiesībām. Sarunu rezultātā princis saņem mācības par vairākām jogām, karmu, mokšu, reinkarnāciju un citām hinduistu gudrībām.

Vēsture un komentāri

Hinduisti pieņem, ka Bhagavadgītu pierakstīja dziesminieks Vjāsa 3102. gadā pirms mūsu ēras. Rietumu pētnieki apgalvo, ka Bhagavadgīta pierakstīta starp 5. un 2. gadsimtu p.m.ē., bet galīgā versija tapusi Guptu impērijas laikā 4. gadsimtā. Pirmais angliskais tulkojums parādījās 1785. gadā.
Ievērojami indiešu filozofi un garīdznieki rakstījuši plašus komentārus par Bhagavadgītu. Vairākās apcerēs parādās karš kā alegorija, Krišna simbolizē Brahmu, Ardžuna simbolizē Atmanu, utt. Svāmī Činmajananda komentēja Bhagavadgītu kā visaptverošu garīgu ceļvedi cilvēkiem.
Šrī Aurobindo pieņēma, ka Krišna bijis vēsturiska persona un Bhagavadgīta ir aforisms par dievišķām nodarbībām ar cilvēci.Mahātma Gandijs, Bhagavadgītas iedvesmots, interpretēja kara lauku kā dvēseli un Ardžunas šaubas un jautājumus par cilvēka tieksmēm pārvarēt ļaunumu.
Māris Melgalvs

Biogrāfija

1975. gadā absolvējis Rīgas 49. vidusskolu. 1982. gadā absolvējis Latvijas Universitātes Filoloģijas fakultātes Žurnālistikas nodaļu. Strādājis Raiņa Literatūras un mākslas vēstures muzejā (1982—1984, 1992—1995), žurnālā "Liesma" (1987—1990), vadījis laikraksta "Literatūra un Māksla" dzejas nodaļu (1987—1990). Tāpat bijis jauniešu fotostudijas "Īriss" vadītājs. 
Dzejas publikācijas no 1976. gada. Izdevis četrus dzejoļu krājumus: "Meldijās iešana" (1980), "Labu vakar" (1984), "Sarmots ugunskurs" (1989), "Mākoņu pasts pienāk vēlu" (1997). 1985. gadā kļuvis par Latvijas Rakstnieku savienības biedru.
M. Melgalvs ir viens no galvenajiem rokgrupas "Pērkons" dziesmu tekstu autoriem, viņa dzeja izmantota slavenākajām grupas dziesmām - "Pie baltas lapas", "Balāde par gulbi", "Mana dienišķā dziesma", "Zaļā dziesma", "Gandrīz tautasdziesma", "Dziesma par sapumpurotu zaru" un citām.
Pioneer 11

Lidojuma gaita

Pioneer 11 tika palaists 1973. gada 6. aprīlī 02:11:00 UTC ar nesējraķeti Atlas/Centaur no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas. Raķete bija apgādāta ar cietās degvielas trešo pakāpi TE364-4, kas bija speciāli izstrādāta Pioneer misijām.
1974. gada 3. novembrī Pioneer 11 sāka Jupitera novērošanas fāzi. Ciešākā pietuvošanās planētai bija 2. decembrī 42 828 km attālumā no mākoņu virsmas.
Tika iegūti detalizēti Lielā Sarkanā Plankuma attēli, kā arī planētas polārie reģioni, kurus Pioneer 10 nebija uzņēmis. Tika noskaidrota pavadoņa Kallisto masa. Izmantojot Jupitera gravitāciju, veikts gravitācijas manevrs zondes ievadīšanai trajektorijā uz Saturnu.
1979. gada 31. jūlijā Pioneer 11 sāka Saturna novērošanas fāzi. Ciešākā pietuvošanās planētai bija 1. septembrī 21 000 km attālumā no mākoņu virsmas. 
1995. gada 29. septembrī Eimsa pētniecības centrs paziņoja, ka Pioneer 11 drīzumā var pārstāt darboties, jo tam izsīcis enerģijas avots.
1995. gada 30. septembrī uztverts pēdējais signāls no zondes
Pioneer 11 turpina virzīties ārā no Saules sistēmas ar ātrumu 11,376 km/s (2,400 AU gadā) Vairoga zvaigznāja virzienā.
Bukaišu pagasts

Vēsture

Mūsdienu Bukaišu pagasta teritorijā vēsturiski atradās Bukaišu muiža (Fockenhof, Bukaiši), Medes muiža (Medden, Medne).
Pirmo reizi vēstures avotos Bukaiši minēti 1605. gadā. Pēc Kurzemes un Zemgales hercogistes inkorporācijas Krievijas impērijas sastāvā 1795. gadā ķeizariene Katrīna II Bukaišu un Mežmuižas mui­žas ar pie­guļošajām zemēm atdāvināja Oto fon der Hovenam. 19. gs. sākumā Bukaiši nonāca firstu Līvenu īpašumā, kuri izbūvēja plašu mui­­žas cen­tru ar dīķiem un ap­stā­dī­ju­miem. Tika uz­cel­ta lepna muižas pils, ku­ru 1905. gada nemieru laikā nodedzināja. Ķieģeļus no firsta pils drupām apkārtējie zemnieki vē­lāk izmantoja savu māju celtniecībai. Rei­zē ar pils celtniecību tika iežogota teritorija meža zvē­ru audzēšanai, to no­sau­ca par Iršu dārzu. Blakus tam tika celta medību pils - "Mežvidi", kura sa­gla­bā­ju­sies līdz mūsdienām. Firsta izveidotās trīs pus­mui­žas ar laiku pārauga par ciemiem — Kārklumuižu, Rociņām un Medni.
Pēc 1920. gada zemes reformas Buikaišu muižu (Fockenhof) sadalīja 147 vienībās 2516 ha kopplatībā (11 no tām bija rentes mājas), Mednes muižu (Medden) 29 vienībās 512 ha kopplatībā.
1935. gadā pagasta platība bija 98,2 km². 1945. gadā pagastā izveidoja Bukaišu un Skuju ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. 1949. gada pavasarī Bukaišu un Skuju ciemos izveidoja 6 kolhozus, kas laika gaitā saplūda vienā kopsaimniecībā, kuru nosauca Suvorova vārdā (1961. gada 5.martā). 1954. gadā Bukaišu ciemam pievienoja Skuju ciemu. 1958. gadā daļu Bukaišu ciema pievienoja Ukru ciemam, bet 1977. gadā daļu Ukru ciema pievienoja Bukaišu ciemam. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2002. gadā Bukaišu, Augstkalnes un Tērvetes pagasti apvienojās Tērvetes novadā.

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas: Bukaiši (pagasta centrs), Bukaišu skola, Rociņas, Kārklumuiža, Medne.
Juris Tone

Vieglatlētika

Sportista karjeru sācis vieglatlētikā, skrējis sprintu un lēcis tālumā. Karjeras laikā astoņas reizes uzvarēja Latvijas čempionātā, bijis Latvijas rekordists: tāllēkšanā (8,07 m, rekords noturējās 33 gadus no 1983. līdz 2016. gadam, kad to pārspēja Elvijs Misāns) un 4×100 m stafetes skrējienā, kas nav pārspēts joprojām (39,31 s). Divus gadus bija pārtraucis trenēties tāllēkšanā vēdera muskuļa traumas dēļ, pēc atgriešanās vairs neuzrādīja tik labus rezultātus. Izcīnījis trešo vietu PSRS čempionātā Uzbekijas sastāvā 4×100 m stafetē. Deviņas reizes uzvarējis Latvijas PSR čempionātā vieglatlētikā dažādās disciplīnās (100 m, tāllēkšana, 4×100 m stafete, 100 m telpās).

Bobslejs

Uz bobsleju pārgāja 1986. gadā, taču neilgu brīdi paralēli piedalījās arī vieglatlētikas sacensībās. Piedalījies trijās Olimpiskajās spēlēs (1988, 1992, 1994). 1988. gadā Kalgari bija stūmējs J. Ķipuram četriniekos kopā ar Gunti Osi un Vladimiru Kozlovu. Sacensībās tika izcīnīta 3. vieta. Nākamajās Olimpiskajās spēlēs Albērvilā bija stūmējs S. Prūša četrinieka ekipāžā kopā ar Ivaru Bērzupu un Adri Plūksnu. Sacensībās tika ieņemta 14. vieta (augstākais Latvijas sportistu sasniegums šajās Olimpiskajās spēlēs). 1994. gadā Lillehammerē kopā ar Otomāru Rihteru un A. Plūksnu stūma S. Prūša četrinieku un ieņēma 19. vietu. 1990. gadā kopā ar Z. Ekmani kļuva par Eiropas vicečempionu divniekos. Divas reizes kļuva par PSRS čempionu (1987, 1990).
2010. gada nogalē. J. Tone paziņoja par gatavību pārdot savu Olimpisko spēļu medaļu, lai palīdzētu finansēt Latvijas paralimpiskās vienības piecu sportistu dalību Pasaules čempionātā vieglatlētikā.
Viņa meita Santa arī bijusi tāllēcēja (6,01 metrs), precējusies ar barjerskrējēju Staņislavu Olijaru.
Pašlaik nodarbojas ar celtniecības projektu attīstību.
Poļu—zviedru kari

Poļu-zviedru kari ir kopējs apzīmējums bruņotu konfliktu sērijai starp Polijas-Lietuvas kopvalsts un Zviedrijas karaspēkiem no 1563. līdz 1721. gadam par virskundzību Baltijas jūras zemēs (latīniski: dominium maris Baltici), kas sākās neilgi pēc Livonijas konfederācijas sagrāves 1560. gadā Livonijas kara (1558 - 1583) laikā.
Poļu-zviedru kari ir daļa no Ziemeļu kariem, kuros bez Polijas-Lietuvas un Zviedrijas iesaistījās arī Krievijas, Dānijas, Prūsijas, Kurzemes un Zemgales hercogistes un citu valstu monarhi. Lielākā daļa no šiem kariem norisinājās arī Latvijas teritorijā, vairāk kā 150 gadu garumā izpostot saimniecisko infrastruktūru un radot lielus cilvēku zaudējumus karadarbības un tai sekojošo bada gadu un mēra epidēmiju dēļ.
Magnētiskais lauks

Magnētiskā lauka indukcijas līnijas

Magnētisko lauku uzskatāmi attēlo ar magnētiskās indukcijas līnijām, kuru pieskares vektori ir indukcijas vektori .
Strāvas magnētiskā lauka indukcijas līnijas vienmēr ir noslēgtas līnijas. Taisnam strāvas vadam indukcijas līnijas ir koncentriskas riņķa līnijas, kuras aptver strāvas vadu.

Labās vītnes skrūves likums

Pēc labās vītnes skrūves likuma nosaka magnētiskās indukcijas vektora  un indukcijas līniju virzienu. Ja, griežot skrūvi, tā pārvietojas strāvas plūšanas virzienā, tad indukcijas līnijas ir orientētas skrūves griešanās virzienā.

Labās rokas likums

Arī pēc labās rokas likuma var noteikt indukcijas līniju virzienu. Ar labās rokas plaukstu aptver vadu tā, lai atliektais īkšķis būtu orientēts strāvas plūšanas virzienā, tad četru pārējo pirkstu orientācija norāda indukcijas līniju virzienu.

Magnēts

Arī ap magnētu pastāv magnētiskais lauks. Magnēta magnētiskā lauka indukcijas līnijas iziet no tā ziemeļpola  un saiet dienvidpolā , noslēdzoties magnēta iekšienē.

Taisna strāvas vada magnētiskā indukcija

Strāvas magnētiskā lauka indukciju aprēķina pēc Bio-Savāra-Laplasa likuma.
Sēklas pūslītis

Sēklas pūslītis (latīņu: glandulae vesiculosae) ir vīriešu pāra orgāns, kas atrodas aiz urīnpūšļa. Sēklas pūslīši ir nelielas sēklas krātuves, kas saistītas gan ar sēklas kanāliņiem, gan ar urīna izvadkanāla prostatas daļu.

Funkcija

Ražo viskozu bāzisku sekrētu ar fruktozi, kas veido 65% no spermas daudzuma. Fruktoze nepieciešama spermatozoīdu katabolismam. Lipofuscīna granulas no mirušajām epitēlija šūnām var dot sekrētam iedzeltenu krāsu.
Sezemice

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1227. gadā. Ilgu laiku atradās Habsburgu impērijas sastāvā. No 1918. gada - Čehoslovākijas sastāvā. Kopš 1993. gada - Čehijā.
Granada CF

Vēsture

Klubs tika dibināts 1931. gada 14. aprīlī ar nosaukumu Recreativo de Granada, pirmais prezidents bija Hulio Lopess Fernandess. 1941. gadā komanda pirmo reizi kvalificējās Spānijas futbola čempionāta augstākajai līgai - Pirmajai divīzijai, debijas sezonā (1941.-1942.) izcīnot 10. vietu. Vēlāk komanda pārmaiņus spēlēja Pirmajā un Otrajā divīzijā, bet 80. un 90. gados pārsvarā trešajā līmenī - Otrajā B divīzijā (Segunda División B). Kopš 2011. gada komanda atkal spēlē Pirmajā divīzijā. 
Augstākais sasniegums Spānijas čempionātā - 2 reizes izcīnīta 6. vieta 1971.-1972. un 1973.-1974. gada sezonās, bet Spānijas Karaļa kausā - iekļūšana finālā 1959. gadā, kad ar 1:4 Santiago Bernabéu stadionā piekāpās Katalonijas klubam FC Barcelona.
Donalds Birns

Biogrāfija

ASV starptautiskā lielmeistara šahā Roberta Birna (1928—2013) brālis. Sekmīgi piedalījies ASV atklātajos šaha čempionātos: 1953. gadā - 1. vieta, 1955. gadā - 3. vieta, 1957. gadā - dalījis 1.-2. vietu, bet atzīts par uzvarētāju pēc labāka papildu koeficienta. Piedalījies ASV šahistu mačos ar PSRS izlasi: 1954. gadā pie 4. galdiņa uzvarējis Juriju Averbahu ar 3:1, bet 1955. gadā ar tādu pašu rezultātu zaudējis Jefimam Helleram. Pārstāvējis ASV komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījies 3 reizes (1962-1964, 1968). Individuālajā vērtējumā izcīnījis sudraba (1962) un bronzas (1968) medaļas. Par panākumiem turnīros FIDE 1962. gadā Birnam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu. Pāragri miris no sarkanās vilkēdes.
1991. gada barikāžu dalībnieka piemiņas zīme

1991. gada barikāžu dalībnieka piemiņas zīme ir Latvijas Republikas apbalvojums, ko regulē 1999. gada likums "Par 1991.gada barikāžu dalībnieka piemiņas zīmi".
To piešķir barikāžu aizsardzības dalībniekiem par 1991. gada janvārī un augustā parādīto drošsirdību, pašaizliedzību un iniciatīvu, par ieguldījumu organizatoriskajā un apgādes darbā, kā arī tām personām, kuras morāli un materiāli atbalstīja 1991. gada barikāžu dalībniekus.

Apraksts

Piemiņas zīme ir ar ozollapām vainagota vairoga veida medaļa 4 cm diametrā, uz kuras attēlots lauva, kas tur mazāku vairogu ar sakrustotām atslēgām. Virs pamatvairoga ir uzraksts "LR 1991", bet piemiņas zīmes otrajā pusē — uzraksts "Par Latviju" un piemiņas zīmes numurs. Medaļas ir piestiprinātas uz sarkanbaltsarkanas 30 mm platas lentes.
Apbalvojuma komplektā ietilpst arī ikdienā nēsājamā piemiņas zīmes mazā nozīmīte (20 mm diametrā), kas vizuāli atgādina lielo medaļu. Ar piemiņas zīmi apbalvotajām personām tiek izsniegta apliecība, kuru parakstījis Latvijas Republikas Saeimas priekšsēdētājs un 1991.gada barikāžu dalībnieku piemiņas zīmes valdes locekļi un kura apstiprināta ar valdes zīmogu.

Piešķiršana

Piemiņas zīmi piešķir 1991.gada barikāžu dalībnieku piemiņas zīmes valde, kuras sastāvā ir Saeimas priekšsēdētājs un Saeimas priekšsēdētāja aicināti četri valdes locekļi. Valdes priekšsēdētājs un valdes locekļi savus pienākumus pilda sabiedriskā kārtā, nesaņemot par to atalgojumu.
Ierosinājumu par apbalvošanu ar piemiņas zīmi valdei var iesniegt jebkura persona, sniedzot to nopelnu aprakstu, par kuriem tiek ierosināts apbalvot.

Vēsture

1996. gadā "1991.gada barikāžu dalībnieku atklātais sabiedriskais fonds" sāka piešķirt 1991.gada barikāžu dalībnieka piemiņas zīmes.
1999. gada 29. aprīlī LR Saeima pieņēma likumu "Par 1991.gada barikāžu dalībnieka piemiņas zīmi", kas regulēja par 1991.gada barikāžu dalībnieka piemiņas zīmju piešķiršanu un noteica, ka tā ir Latvijas Republikas valsts apbalvojums. Valdes lēmumi par piemiņas zīmes piešķiršanu tiek publicēti LR oficiālajā laikrakstā "Latvijas Vēstnesis".

Medaļas nēsāšana

Medaļu nēsā svētkos un svinīgos gadījumos pie attiecīga apģērba un ja to prasa pasākuma protokols. Piemiņas zīme nēsājama aiz augstākiem Latvijas Republikas apbalvojumiem, ja personai šādi apbalvojumi piešķirti.
Ikdienā atsevišķos gadījumos nēsā piemiņas zīmes mazo nozīmīti.

Apbalvotās personas

Pēc 1991.gada barikāžu dalībnieku biedrības valdes priekšsēdētāja Renāra Zaļā uzskata, daudzus sarakstus ar Barikāžu aizstāvju vārdiem iznīcināja 1991. gada Augusta puča dienās, jo pastāvēja draudi, ka PSRS varas noturēšanās gadījumā pret šiem cilvēkiem varētu īstenot represijas. Līdz 2008. gada 31.decembrim Latvijas pašvaldības, bijušie Latvijas Tautas frontes vadītāji un aktīvisti, barikāžu aizstāvēšanu atbalstošie organizāciju vadītāji un privātpersonas varēja iesniegt pieteikumus barikāžu dalībnieku apbalvošanai ar «1991.gada barikāžu dalībnieku piemiņas zīmēm». Tā ir vienīgais Latvijas valsts apbalvojums, kuru piešķir arī pēc nāves un nodod glabāšanai tuviniekiem.