google/wiki40b huggingface dataset:
Befana

Leģenda

Ar Befanu saistās leģenda ka trīs gudrie, ieraudzījuši zvaigzni, esot vaicājuši Befanai ceļu pie Dieva Dēla, taču viņa to nav zinājusi. Tomēr viņa, būdama priekšzīmīgākā namamāte visā ciemā, esot devusi naktsmājas šiem vīriem.

Vēsture

Ir hipotēze, ka vārds Befana cēlies no vārda "Epifānija". Epifānijas Baznīcas kalendārā seko Zvaigznes dienai.

Befana mūsdienās

Mūsdienās Befanu gaida visā Itālijā, Befana tur pilda Ziemassvētku vecīša funkcijas.
Aleksandrs Osipovs

Spēlētāja karjera

Savu profesionālā spēlētāja karjeru Osipovs uzsāka 2007. gadā, kad spēlēja Krievijas Augstākās līgas kluba Tjumeņas "Rubin" rindās. 2009.—10. sezonā Osipovs debitēja KHL kluba Habarovskas "Amur" rindās. 2010.—11. sezonā Osipovs tika atzīts par līgas oktobra labāko jauno spēlētāju. 2011.—12. sezonas septembra mēnesī Osipovs tika atzīts par KHL labāko aizsargu.
2012.—13. gada sezonā tika aizmainīts uz Mitišču "Atlant", taču sezonu Osipovs noslēdza jau Sanktpēterburgas SKA rindās. 2013. gada vasarā hokejists pievienojās Kazaņas "Ak Bars" vienībai, savukārt 2014.—15. gada sezonas ievadā tika aizmainīts uz Maskavas "Dinamo".
Gustavs Noske

Biogrāfija

Dzimis Brandenburgā. Pēc profesijas bijis grozu pinējs. Politisko karjeru uzsācis kā viens no arodbiedrību kustības dalībniekiem. Vairāku politisko avīžu žurnālists un redaktors. Kā Vācijas Sociāldemokrātiskās partijas biedrs 1906. gadā Noske tika ievēlēts Reihstāgā. Reihstāgā darbojies līdz 1918. gadam. Specializējies militārās un koloniālās politikas jomā.
Noske tika uzskatīts par pragmatisku un mērenu uzskatu cilvēku, tomēr daudzi viņa partijas biedri pauda sašutumu par viņa nostāju dažādos jautājumos, piemēram, par to, ka viņš parlamenta balsojumā atbalstīja jaunu karakuģu būvi, lai arī sociāldemokrāti ieturēja stingru pretkara pozīciju. Noske paskaidroja šo savu lēmumu ar to, ka tas dos darbu ostu strādniekiem.
Izveidojoties pirmajai Veimāras republikas valdībai 1919. gadā, Noske ieņēma Reihsvēra ministra posteni. Pazīstams ar to, ka apspieda komunistu un citu kreiso spēku sacelšanās 1919. gada sākumā. No 1919. gada 10. janvāra līdz 17. janvārim viņš ļāva brīvkorpusiem kopā ar Reihsvēra karavīriem, kurus komandēja ģenerālis Litvics, apspiest spartakistu sacelšanos. Sacelšanās līderi Roza Luksemburga un Kārlis Lībknehts tika nošauti. 1920. gadā viņu amatā nomainīja Oto Geslers neilgi pēc Kapa puča.
Kopš 1920. gada bija Hanoveres provinces galva. Pēc nacistu nākšanas pie varas tika atcelts no šī amata (1933. gadā). 1944. gadā viņu arestēja Gestapo aizdomās par dalību 20. jūlija atentātā pret Ādolfu Hitleru. Kara beigās viņu atbrīvoja sabiedroto spēki. Noske 1946. gadā nomira, gatavojoties lekciju tūrei ASV.
Starptautiskā standartizācijas organizācija

Starptautiskā Standartizācijas organizācija (angļu: International Organization for Standardization, ISO) ir nacionālo standartizācijas organizāciju federācija, nevalstiska organizācija. ISO apvieno 164 valstu pārstāvētās standartizācijas organizācijas. Organizācijas nosaukuma saīsinātā forma ISO ir cēlusies no grieķu vārda ‘isos’ (līdzvērtīgs, vienāds, līdzīgs), un tā ir vienādi lietojama neatkarīgi no valsts vai valodas.
ISO dibināta 1947.gada 23.februārī. ISO ir trīs oficiālās valodas – angļu, franču un krievu. ISO galvenās funkcijas ir starptautisko standartu izstrādāšana, publicēšana un izplatīšana. Standarti aptver visas nozares, izņemot elektrotehniku un elektroniku, kas ir Starptautiskās Elektrotehnikas komisijas (IEC) sfēra. Kopš dibināšanas ISO ir publicējusi gandrīz 20 000 starptautiskos standartus.

Vēsture

1926.gadā tika nodibināta Starptautiskā Nacionālo standartizācijas asociāciju federācija (ISA). Tā pārtrauca savu darbību 1942.gadā sakarā ar II Pasaules karu. Pēc kara Apvienoto Nāciju Standartu koordinēšanas komiteja (UNSCC) aicināja izveidot jaunu globālu standartizācijas organizāciju. 1946.gada oktobrī ISA un UNSCC pārstāvji no 25 valstīm tikās Londonā un vienojās par spēku apvienošanu, lai nodibinātu jauno Starptautisko Standartizācijas organizāciju. Šī jaunā organizācija savu darbību uzsāka 1947.gada februārī.

Struktūra

ISO ir brīvprātīga organizācija, kuras biedri ir nacionālo standartizācijas organizāciju pilnvarotie pārstāvji. Biedri tiekas reizi gadā ģenerālajā asamblejā, lai apspriestu ISO stratēģiskos mērķus. Organizācijas darbu koordinē centrālais sekretariāts Ženēvā (Šveicē).
Pārvaldību, tostarp arī Centrālā sekretariāta budžeta izveidi, īsteno 20 dalībvalstu pārstāvju (rotācijas kārtībā) padome.
Tehniskās vadības padome ir atbildīga par vairāk nekā 250 tehniskajām komitejām, kuras izstrādā ISO standartus.
Viensliedes dzelzceļš

Viensliedes dzelzceļš, arī monoreils (angļu: monorail), ir dzelzceļa transporta sistēma, kura balstīta tikai uz vienu sliedi. Dažreiz par viensliedes dzelzceļu nepareizi sauc parastā dzelzceļa vienceļa līniju (viensliežu dzelzceļu), kur ir divas sliedes, bet tikai viena dzelzceļa līnija.
Anatolijs Leins

Biogrāfija

1948. gadā Ļeņingradā beidzis vidusskolu (tagadējo 2. Sanktpēterbugas ģimnāziju). Vēlāk dzīvojis Karēlijā, kur trīs reizes uzvarējis Karēļu-somu PSR šaha čempionātos (1951, 1954, 1955). 1963. gadā Čeļabinskā uzvarējis Krievijas PFSR šaha čempionātā. No 1961. līdz 1972. gadam septiņas reizes piedalījies PSRS šaha čempionātu finālos, kuros labāko rezultātu sasniedzis 1967. gadā Tbilisi, kad ieņēmis 6. vietu. 1971. gadā pēc papildu mačturnīra uzvarējis Maskavas pilsētas šaha čempionātā. Daudzu starptautisko šaha turnīru uzvarētājs, tajā skaitā 1968. gadā Sarajevā kopā ar Dragoļubu Čiriču dalījis 1.-2. vietu, 1970. gadā Maskavā, 1972. gadā Hosē Raula Kapablankas memoriālā Kubā, 1973. gadā Novisadā. Pārstāvējis PSRS komandu Eiropas komandu šaha čempionātā 1965. gadā un gan komandu, gan individuālajā vērtējumā izcīnījis zelta medaļas. Divas reizes uzvarējis PSRS komandu šaha čempionātos: 1963. gadā Krievijas PFSR komandas sastāvā, bet 1969. gadā - Maskavas komandas sastāvā. Par panākumiem turnīros FIDE 1964. gadā Leinam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1968. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.
1976. gadā emigrējis uz ASV un kļuvis par šīs valsts pilsoni. 1976. gadā dalījis pirmo vietu ASV atklātajā šaha čempionātā. Pārstāvējis ASV komandu Pasaules šaha olimpiādē 1978. gadā un komandu vērtējumā izcīnījis bronzas medaļu.
1979. gadā uzvarējis starptautiskajā šaha turnīrā Brisbenā. Vairākkārt uzvarējis Ņūdžersijas štata šaha čempionātos (1992-1995).
Arī sirmā vecumā saglabājis interesi par šahu. Piedalījies Pasaules senioru šaha čempionātos, kuros izcīnījis 2 sudraba (1992, 1996) un 2 bronzas (1997, 1999) medaļas. 2013. gada maijā piedalījies Chicago Open šaha turnīrā.
Cisteīns

Atrašanās dabā

Cisteīns ietilpst daudzu olbaltumvielu, it sevišķi keratīna — matu, nagu un ādas svarīgas olbaltumvielas — sastāvā, kā arī vairāku gremošanas fermentu sastāvā.
Soročincu gadatirgus

Soročincu gadatirgus (ukraiņu: Сорочинський ярмарок) ir viens no ievērojamākajiem Ukrainas gadatirgiem. Tiek rīkots Poltavas apgabala Mirhorodas rajona Veliki Soročincu ciemā. Tradicionāli notiek katru gadu augusta pēdējās brīvdienās, bet pēdējos gados tā sākums tiek pārcelts nedēļu agrāk. Risinās 5 dienas.
19. gadsimtā tagadējās Ukrainas teritorijā ik gadu tika rīkoti ap 12 tūkstošu gadatirgi, no tiem 178 — lieli un vidēji. Soročincu gadatirgus nebija ne starp lielākajiem, ne zināmākajiem. Atpazīstamību tam deva Nikolaja Gogoļa stāsts «Soročincu gadatirgus» no krājuma «Vakari ciematā Dikaņkas tuvumā». Gadatirgus Soročincos tika rīkots līdz 1920. gadiem, kad to slēdza. Gadatirgus atdzima 1966. gadā. 1999. gadā ar Ukrainas prezidenta rīkojumu tam tika piešķirts Nacionālā gadatirgus statuss.
Donjanas nacionālais parks

Parka vēsture

Rezervāts tika dibināts 1963. gadā, kad Pasaules dabas fonds (PDF) vienojās ar Spānijas valdību un iegādājās atļauju, lai to aizsargātu. Ir bijusi pastāvīga dabas apdraudēšana eksosistēmās, un arī purvu un upju piesārņošana, kad tiek apūdeņotas zemes, un tūrismu apmeklētāju paplašināšana.
1989. gadā Nacionālā parka apkārtnē tika dota lielāka aizsardzība, ja buferzona būs atzīta par dabas parka reģionālo pašvaldību diviem parkiem un kopš tā laika ir kvalificētas, kā vienotas ainavas.
1994. gadā UNESCO atzina parku par pasaules mantojuma objektu, parks ir iekļauts arī UNESCO biosfēras rezervātu sarakstā. Parkā ir bioloģiskā daudzveidība, kas ir unikāla Eiropā, lai gan ir daži parki , ar kuru Donjanai ir sadraudzības līdzības.
Dobromiļa

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1374. gadā. Ietilpa Žečpospoļitā. Pēc Polijas pirmās dalīšanas 1772. gadā pilsēta iekļāvās Austrijas impērijā.
Pēc Pirmā pasaules kara tika iekļauta jaunizveidotajā Polijas valstī. Sākoties Otrajam pasaules karam, pamatojoties uz Molotova-Ribentropa paktu, pilsētā ienāca padomju karaspēks. Pēc Vācijas uzbrukuma PSRS Dobromiļu ieņēma vācieši. Pilsētas ebreju iedzīvotāji tika iznīcināti holokaustā.
Pēc Otrā pasaules kara Dobromiļa iekļāvās PSRS, un ietilpa tajā līdz Ukrainas valsts neatkarības nodibināšanai 1991. gadā.
Holdinga Kompānija FELIX

Vēsture

1991. gada 12. oktobrī dibināta Ogres sabiedrība ar ierobežotu atbildību komercfirma "FELIX". Dibinātāji un uzņēmuma vadītāji: Ēriks Igaunis, Valērijs Igaunis un Aivars Ločmelis.
1992. gadā FELIX un Čerepovecas metalurģijas kombināts (tagad OAO Severstal') nodibināja kopuzņēmumu AS Severstaļlat, kas nodarbojās ar metāla tirdzniecību, ražošanu un apstrādi.
1994. gadā dibināta AS Ogres Komercbanka. Dibināta SIA Alpha Shipping Company, kas nodarbojās ar kuģniecību.
1995. gadā FELIX iegādājas 50 % Rīgas ostas stividoru uzņēmuma SIA LaCon kapitāldaļu.
1996. gadā dibināta apsardzes firma SIA FAM.
1997. gadā uzņēmuma nosaukums mainīts uz SIA Holdinga Kompānija FELIX.
1999. gadā pārdota Ogres Komercbanka.
2000. gadā pilnībā rekonstruēta vēsturiska ēkā tika atklāts A-klases biroju komplekss FELIX Biznesa centrs.
2001. gadā FELIX Holding nopirka Rīgas vagonbūves rūpnīcu un dibināja uzņēmumu AS Rīgas vagonbūves rūpnīca. Pārņemta arī RVR preču zīme.
2001. gadā dibināta SIA Netcards, kura pēc Rīgas Domes Transporta departamenta pasūtījuma izstrādāja Vecrīgas iebraukšanas un izbraukšanas kontroles sistēmu.
2002. gadā pārdotas SIA LaCon kapitāldaļas.
2005. gadā pārdots FELIX Biznesa Centrs, savukārt iegādāta jauna biroja ēka Mežaparkā.
2006. gadā FELIX Holding sāka izstrādāt projektu brīvdienu māju celtniecībai. 2006. gadā SIA FAM pārdots apsardzes uzņēmumam FALCK.
2007. gadā pārdots AS Armaturas Servisa Centrs.
2010. gadā dibināta SIA Baltic Residence Agency, kas nodarbojas ar nekustamajiem īpašumiem.
2012. gadā FELIX Holding pārdeva AS Severstaļlat akcijas Severstal'.
Rudsejas ķauķis

Izskats

Rudsejas ķauķis ir neliels, samērā slaids dziedātājputns ar rudiem vaigiem un garu, platu knābi. Galvas virsa pelēka, rudos vaigus no pelēkās galvas nodala šauras, melnas joslas. Pazode un pakakle tumši pelēka, no rudajiem vaigiem nodala šauras, baltas joslas. Mugura un spārni olīvzaļi, krūtis dzeltenas, vēders balts. Arī virsaste ir balta, bet zemaste dzeltena. Kājas dzeltenbrūnas. 
Abi dzimumi izskatās vienādi. Jauno putnu vaigi nav tik koši kā pieaugušajiem putniem, uz galvas iztrūkst melnās joslas, arī pelēkā pakakle nav tik koša, dzeltenās krūtis gandrīz nemanāmas. 
Ķermeņa garums ir 8—9 cm, svars 4 g.

Uzvedība

Rudsejas ķauķis ir nometnieks. Mājo Āzijas mitrajos mūžzaļo platlapu koku un bambusu mežos un pameža krūmos, augstumā no 300 līdz 2440 m virs jūras līmeņa, parasti 600—1200 m virs jūras līmeņa.
Rudsejas ķauķi parasti novērojami pa vienam vai pa pāriem, lai gan ārpus vairošanās sezonas apvienojas baros ar citiem maza auguma putniņiem. Uzturas koku lapotnes vidējā vai apakšējā daļā, bet reizēm koku virsotnēs. Rudsejas ķauķis ir aktīvs un kustīgs putniņš, nav bailīgs, bet nav viegli novērojams. Kukaiņus galvenokārt ķer lidojumā.
Jakovs Kuļņevs

Dzīvesgājums

Dzimis neilgi pēc Septiņgadu kara beigām Ludzā poručika Pētera Kuļņeva un viņa vācu izcelsmes sievas Luīzes Johannas, dzimušas Grebenicas (vācu: Graevenitz), ģimenē. Pēc Latgales pievienošanas Krievijas impērijai 1772. gadā viņa tēvs kļuva par Ludzas pilsētas galvu. No 1770. līdz 1785. gadam Jakovs Kuļņevs mācījās Sanktpēterburgas Pirmajā Kadetu korpusā (tolaik Императорский сухопутный шляхетский кадетский корпус) un pabeidza to ar lielo sudraba medaļu. 
Suvorova vadībā piedalījās Krievu-turku karā un Koscjuško sacelšanās apspiešanā. 1806./07. gadā cīnījās pret Napoleonu Austrumprūsijā. Piedalījās Somijas karā (1808-1809), kur ieguva pulkveža dienesta pakāpi. 1810. gadā komandēja huzāru pulku Krievu—turku karā (1806—1812). Kritis 1812. gada kara Kļasticu kaujā 1812. gada 1. augustā, kur komandēja karaspēka avangardu.
Ģenerāla Kuļņeva nāve bija pirmā tāda mēroga virsnieka nāve Krievijas armijā, kas uzraisīja lielas un patiesas sēras sabiedrībā. Uzzinot par ģenerāla Kuļņeva nāvi, Francijas imperators Napoleons atzīmēja vēstulē sievai Žozefīnai: "Vakar nogalināts Kuļņevs, labākais Krievijas jātnieku ģenerālis".
Kuļņevs tika apbedīts sava brāļa Mihaīla muižā Ilzenbergā (tagad Ilzeskalns, Rēzeknes novads).

Piemiņa

1812. gada oktobrī krievu dzejnieks Vasilijs Žukovskis rakstīja poēmu, kas iecerēja iedvesmot armiju cīnīties ar ienaidnieku: "Dziedātājs krievu kareivju  nometnē", kur viņš pieminēja arī Jakova Kuļņeva varoņdarbu.
1848. gadā zviedru cilmes somu dzejnieks Johans Runebergs sacerēja poēmu Kulneff.
Vieta, kur apbedīts Kuļņevs — Ilzeskalna pareizticīgo baznīcas kapliča — ir valsts nozīmes arhitektūras piemineklis , bet Ludzā 2.08.2012. atklāts Kuļņeva krūšutēls  un viņa vārdā nosaukta iela.
Čipstes

Latvijā

Latvijā sastopamas 7 čipstu ģints sugas: akmeņu čipste (Anthus petrosus), koku čipste (Anthus trivialis), lielā čipste (Anthus richardi), pļavas čipste (Anthus pratensis), sarkanrīkles čipste (Anthus cervinus), stepes čipste (Anthus campestris) un ūdeņu čipste (Anthus spinoletta).

Kopīgās īpašības

Čipstes ir maza vai vidēja auguma, slaidi dziedātājputni ar īsu kaklu un vidēji garu asti. Kājas proporcionāli garas, pirkstam, kas vērsts uz aizmuguri, garš nags, kas atgādina piesi. Vairāk kokos dzīvojošām sugām nags ir nedaudz īsāks un saliektāks, bet uz zemes dzīvojošām čipstēm nags ir garāks. Knābis salīdzinoši garš, slaids un smails. Abi dzimumi izskatās gandrīz vienādi, nedaudz atšķiroties augumā un apspalvojumā. Lielākā daļa čipstu ir apmēram 16—21 cm garas. Tomēr īsastes čipste (Anthus brachyurus), kas ir mazākā suga ģintī, ir 11,5—12,5 cm gara, tās svars 13,5—17 g.  
Apspalvojums parasti neuzkrītošs, pelēkbrūns ar svītriņām un punktiņiem uz muguras, krūtīm un spārniem. Pelēcīgi raibumotais apspalvojums ļauj putniem saplūst ar smiltīm, akmeņiem un granti. Dažas sugas ligzdošanas sezonā ir nedaudz košākas, piemēram, sārtā čipste (Anthus roseatus) un dzeltenkrūšu čipste (Anthus chloris).

Uzvedība

Uzturas atklātās ainavās un barojas ar kukaiņiem, kurus uzlasa no zemes. Čipstes pa zemi skrien un iet, bet nekad nelec. Līdzīgi kā cielavas, šūpo asti uz augšu un leju. Veido monogāmus pārus, un ligzdošanas sezonā katram pārim ir sava teritorija. Ligzda atrodas uz zemes. Dējumā līdz sešām raibumotām oliņām.
Tamāra Dauniene

Karjera

Laikā no 1968. līdz 1974. gadam spēlējusi Ļeņingradas "Spartak" sastāvā, 1974.—1976. gadā — Rīgas TTT vienībā. Viņa ir pirmā ārpus Latvijas augusī basketboliste, kas spēlējusi šajā klubā. Pēc tam spēlējusi Maskavas "Dinamo" (1977—1981) sastāvā. Karjeras laikā trīs reizes kļuvusi par PSRS čempioni (1974, 1975, 1976), 1975. gadā ieguva Eiropas čempionvienību kausu, trīs Eiropas kausus (1972, 1973, 1974).
Piedalījusies 1976. gada vasaras olimpiskajās spēlēs. Tajās PSRS izlases sastāvā izcīnījusi zelta medaļu. Vēl izlases sastāvā uzvarēja 1971. gada Pasaules čempionātā, divos Eiropas čempionātos (1974, 1976), kā arī trijās Universiādēs (1970, 1973, 1977).
Pēc 1976. gada Olimpiskajām spēlēm atgriezusies Krievijā.
Gulbenes novada valsts ģimnāzija

Vēsture

1926. gadā bijušajā Vecgulbenes muižas kroga ēkā atvēra trīsgadīgo arodskolu ar tirdzniecības un mehānikas nodaļām. 1927. gadā svinīgos apstākļos tika likts pamatakmens jaunajai skolas ēkai Emzes parka malā. Ēkas projektu izstrādāja arhitekts Indriķis Blankenburgs. 
1928. gada rudenī jaunajā ēkā nodibināja Gulbenes Valsts komerc- un arodskolu. Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā skolu pārdēvēja par ekonomisko tehnikumu, 1941. gadā tā atguva savu nosaukumu, bet jau 1944. gadā skola tika likvidēta. 
1944. gada 17. oktobrī Gulbenes komercskolas telpās darbu sāka Gulbenes nepilnā vidusskola. 1960. gados blakus vecajai ēkai uzcēla Gulbenes 2. astoņgadīgās skolas ēku, bet vidusskolā uzsāka mācības arī krievu valodā. No 1974. gada skolu pārdēvēja par Gulbenes 1. vidusskolu, kas strādāja divās ēkās. 
2008. gada 27. novembrī skolai piešķīra Valsts ģimnāzijas statusu.
Rīgas Ziepniekkalna vidusskola

Vēsture

Dibināta 1989. gadā.Latvijas skolu reformas gaitā 2010. gadā un 2019. gadā Rīgas dome pieņēma lēmumu par Rīgas 94. vidusskolas apvienošanu ar Rīgas Ziepniekkalna sākumskolu, izveidojot Ziepniekkalna vidusskolu.

Izglītības programmas

Vispārējās pirmsskolas izglītības programma (01011111), Pamatizglītības programma (21011111), Vispārējās vidējās izglītības vispārizglītojošā programma (31011011), Vispārējās vidējās izglītības matemātikas, dabaszinību un tehnikas virziena programma (31013011).
Vilnis Baltiņš

Biogrāfija

Dzimis 1942. gada 30. aprīlī Ugāles pagastā. Kopā ar ģimeni ticis izsūtīts uz Sibīriju (1951—1955). 
Pēc atgriešanās dzimtenē nodarbojies ar smaiļošanu, 1967. gadā izcīnīja uzvaru pasaules čempionātā. 30 gadu vecumā sāka strādāt par sporta treneri. Laikā no 1975. līdz 1981. gadam V. Baltiņš bija sporta biedrības "Darba rezerves" vadītājs, vēlāk kļuva par Latvijas PSR Ministru Padomes Fiziskās kultūras un sporta komitejas nodaļas vadītāju.
Strādājis arī Rīgas Kinostudijā. 
Atmodas kustības laikā V. Baltiņš aizsāka olimpiskās kustības atjaunošanu Latvijā. 
1989. gadā bijis iekļauts izolējamo inteliģences pārstāvju sarakstā.
No 1988. gada 19. novembra bija Latvijas Olimpiskās komitejas prezidents, amatā pavadīja četrus termiņus līdz 2004. gadam, pēc tam V. Baltiņš tika ievēlēts par LOK Goda prezidentu uz mūžu.
Šakālis

Īpašības

Salīdzinot ar citām plēsēju sugām, šakālis ir vidēja vai neliela auguma gaļēdājs, kas barojas ar neliela izmēra medījumu (nelieliem zīdītājiem, putniem un rāpuļiem), lielo plēsēju medību atliekām un maitu. Tam ir proporcionāli garas kājas, un tas spēj ilgstoši skriet ar ātrumu 16 km/h. Šakālis visaktīvākais ir vakarā un no rīta. Visas šakāļu sugas veido monogāmus pārus, kas kopīgi aizsargā savu teritoriju no citiem pāriem. Teritorija var būt samērā liela. Jaunie šakāļi dzīvo kopā ar vecākiem, kamēr sasniedz dzimumbriedumu un nostiprina savu teritoriju. Lai arī reizēm pie lielākām maitām sapulcējas šakāļu bars, tomēr pamatā šakāļi medī pa vienam vai pa pāriem.
Grand Theft Auto: Vice City

Spēles vide

Spēles vide sastāv no divām lielām salām (īstenībā to ir vairāk, bet tās ir savienotas ar tiltiem, kas nekad nav slēgti). Pilsēta aizņem abas salas un saucas Vice City. Spēle sākas dienvidu salā. Salas dienvidos ir plata pludmale. Starp lielo dienvidu salu un lielo ziemeļu salu atrodas vairākas mazākas salas. Dienvidrietumos esošā sala (tieši uz dienvidiem no Starfish island) un austrumos esošā sala (tur kur atrodas kinostudija), vienmēr ir pieejamas. Kartes vidū atrodas Starfish island. Sākumā atveras tilts tikai uz Starfish island, bet pēc tam, kad ir izietas vēl dažas storyline misijas, atveras arī otrs tilts (un visi pārējie lielie tilti). Uz austrumiem no starfish island, atrodas paliela sala, kuru gandrīz pilnībā aizņem golfa klubs. Ja nav izietas attiecīgās side misijas, vienīgā tur pieejamā teritorija ir ceļš līdz lielajam tiltam.

Sižets

Spēles darbība norisinās 1986. gadā, neeksistējošā floridas pilsētā Vice City, kas ir bāzēta uz Maiami. Galvenais varonis Tomijs Verseti ir izbijis Liberty City mafijas pasūtījumu slepkava. Viņš tikko ir izlaists no no cietuma, kur nosēdēja iepriekšējos 15 gadus par slepkavībām. Lai veiktu darījumu, kas saistīts ar narkotikām (kokaīnu), mafija viņu aizsūtīja no Liberty City uz Vice City. Šis darījums izgāzās, jo pircējiem un pārdevējiem uzbruka nezināmi uzbrucēji. Tika nogalināti divi cilvēki, tai skaitā arī spēles "Grand Theft Auto: Vice City Stories" (To izdeva 2006. gadā) galvenais varonis Viktors Venss (angļu: Victor Vance). Galvenais varonis tikko izglābās no nāves, taču pazaudēja gan nopērkamo kokaīnu, gan arī naudu, par kuru bija paredzēts pirkt kokaīnu. Pēc tam, kad mafija uzzināja, kas noticis, viņi (Sonija Forelli personā) lika atgūt pazaudēto naudu.
Tālākajā spēles procesā Tomijs Verseti pamazām atrod tos, kuri viņam uzbruka, viņus nolikvidē un pamazām kļūst par pilsētas mafijas bosu. Spēles beigās, Liberty City mafijai pret to rodas iebildumi un viņi ierodas pilsētā nolikvidēt galveno varoni. Spēles pēdējā storyline misijā viņi tiek nolikvidēti.
Romāns Vainšteins

2000. gada Pasaules čempionāts

2000. gada Pasaules čempionāts notika Pluē, Francijā, mēnesi pēc Olimpiskajām spēlēm. Vainšteins bija atteicies startēt Olimpisko spēļu sacensībās, uzskatot, ka trase viņam nav piemērota. Čempionātā nestartēja daļa spēcīgāko braucēju, bet Latviju pārstāvēja Vainšteins, Raivis Belohvoščiks un Arvis Piziks. Vainšteinam ar Pizika un arī citu valstu sportistu palīdzību izdevās noturēties vadošajā grupā un sprinta finišā pārspēt Zbigņevu Spruhu un Oskaru Freiri.

Personīgā dzīve

2004. gadā 31 gada vecumā R. Vainšteins beidza savu profesionāla riteņbraucēja karjeru, tagad nodarbojas ar uzņēmējdarbību Kuldīgā, Latvijā un Itālijā. Karjeras laikā apguvis valodas, pārvalda latviešu, krievu, angļu, flāmu un itāļu valodu.
Vainšteins šobrīd dzīvo Itālijā, bet regulāri viesojas arī Latvijā. Vainšteinam ir četri bērni.
2016. gada beigās atgriezies uz dzīvi Latvijā, 2017. gada janvārī apstiprināts par Latvijas izlases šosejas riteņbraukšanā galveno treneri. Šo amatu viņš pameta pēc nedaudz vairāk kā piecu mēnešu darba.
Dāvis Stalts

Biogrāfija

D. Stalts ir jaunākais bērns līvu aktīvistu Staltu ģimenē. Viņa vecāki — tēvs Dainis Stalts un māte Helmī Stalte ir folkloristi un līvu kultūras saglabāšanas aktīvisti, abi arī aktīvi darbojušies politikā; Dainis Stalts bija vairāku Saeimu un Rīgas domes sasaukumu deputāts. Savukārt māsa Julgī Stalte ir mūziķe, folkloras kopas "Skandinieki" vadītāja.
Izglītību ieguvis Rīgas igauņu pamatskolā un Rīgas Ziemeļvalstu ģimnāzijā, studē Latvijas Universitātē. Strādājis par Aizsardzības ministrijas Rekrutēšanas un Jaunsardzes centra laikraksta "Tēvijas Sargs" žurnālistu. Ir "Līvu savienības" valdes priekšsēdētājs.
D. Stalts ir latviešu studentu korporācijas Patria biedrs.

Politiskā darbība

2009. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās startēja Rīgas domes vēlēšanās no "Pilsoniskās savienības" saraksta. 2011. gadā izstājās no "Pilsoniskās savienības" un izveidoja biedrību "Demokrātiskie patrioti", kuras frakciju arī vēlāk pārstāvēja Rīgas domē. Ir biedrības valdes priekšsēdētāja vietnieks.
2011. gadā ticis ievēlēts 11. Saeimā no Nacionālās apvienības "Visu Latvijai!"—"Tēvzemei un Brīvībai/LNNK" saraksta, nebūdams partijas biedrs. Pēc ilgstošām nesaskaņām 2013. gada aprīlī izstājās no Nacionālās apvienības Saeimas frakcijas, taču paziņoja, ka kā neatkarīgais deputāts turpinās atbalstīt Valda Dombrovska valdību.
Džordžs Volkers

Dzīves gaitas

Viņš bijis grāmatu tirgotāja dēls. Kopā ar tēvu, līdz pat tā nāvei 1847. gadā, viņš vadījis mūzikas literatūras izdevniecību. Pēc tam viņš strādājis par brokeri Londonas Fondu biržā.
Pēc Aleksandra Makdonela nāves, kas Volkeram mācījis šaha spēles gudrības, viņš vairākus gadus ticis uzskatīts par labāko spēlētāju Londonā. Viņš nodibinājis vairākas šaha klubus: 1831. gadā Vestminsteras Šaha klubu un 1843. gadā Svētā Jura šaha klubu. Volkers arī bijis žurnāla Bell's Life (1832—1873) pastāvīgās šaha nodaļas un pirmā angļu šaha žurnāla The Philidorian (1837—1838) redaktors. Viņš ir uzrakstījis vairākas šaha grāmatas un sastādījis šaha kompozīcijas.
1845. gadā Volkers spēlējis Londonas komandā kopā ar Henriju Baklu, Viljamu Evansu, Džordžu Perigalu un Viljamu Taketu divas partijas (viena uzvara un neizšķirts) starppilsētu telegrāfa mačā pret Portsmutas komandu, kurā sastāvā bijuši Hovards Stauntons un Hjū Kenedijs. 1846. gadā Londonā Volkers uzvarēja maču pret Danielu Harvicu ar 7:5.