google/wiki40b huggingface dataset:
Sergejs Seņins

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Seņins sāka 1990.—91. gada sezonā, kad aizvadīja divas spēles PSRS čempionātā Rīgas "Dinamo" sastāvā. Nākamajās sezonās uzbrucējs spēlēja Starptautiskās hokeja līgas kluba Rīgas "Pārdaugava" sastāvā.
1994.—95. gada sezonā pārcēlās uz Vāciju, taču 1996.—97. gada sezonu aizvadīja Krievijas Superlīgas vienības Čerepovecas "Severstal" rindās. No 1997. līdz pat 2002. gadam Seņins spēlēja Dānijas hokeja līgā, taču tad vairākas sezonas aizvadīja dažādos Zviedrijas, Latvijas un Norvēģijas klubos, 2006. gadā noslēdzot profesionāļa karjeru.
Latvijas hokeja izlases rindās spēlējis 2002. gada Olimpiskajās spēlēs, kā arī 1993., 1994., 1995., 1997. un 2000. gada Pasaules čempionātos. Pirms vairākiem čempionātiem Seņins bijis pēdējais spēlētājs, kas no komandas sastāva atskaitīts.
Pevenči

Pevenči ir mapuču etniskā grupa. (mapudungunu: pehuén 'Čīles araukārija' un che 'cilvēki' ) Pehuénche - " 'pehuén' koka cilvēki" jeb "araukāriju cilvēki". Dzīvo Andu kalnos.Čīlē no Maule upes ziemeļos līdz Lonkimaja vulkānam dienvidos. Argentīnā Neukenas provincē uz rietumiem no Alumīnē ezera.
Kā jau liecina Pevenču etnonīms Čīles araukārija ieņem svarīgu lomu viņu ekonomiskajā, sociālajā un garīgajā dzīvē. Araukāriju sēklas plaši tiek izmantotas pārtikā gan svaigā veidā, gan arī apceptas. Araukārijas kalpo arī kā galvenais kurināmā avots. Araukāriju sveķus plaši izmanto medicīnā, lai atvieglotu galvassāpes, saaukstēšanos kā arī brūču, čūlu un sastiepumu ārstēšanā. Pastāv arī ar araukārijām saistīti reliģiskie rituāli un ticējumi.
Harolds van der Heidens

Šaha kompozīcija

Harolds van der Heidens ir viens no pasaules vadošajiem ekspertiem šaha etīžu kompozīcijā. Viņš ir žurnāla EG galvenais redaktors, apvienības "ARVES" valdes loceklis, FIDE albuma etīžu sekcijas direktors, divu šaha etīžu grāmatu autors, etīžu un tām veltītu grāmatu kolekcionārs un sekmīgs etīžu komponists. No 2001. gada viņš ir starptautiskais tiesnesis un no 2012. gada FIDE meistars šaha kompozīcijā.
Harolda van der Heidena 5. pieejamais etīžu krājums (ieskaitot 2015. gada decembri) satur 85619 etīdes.
Transportlīdzeklis

Transportlīdzeklis ir ierīce, kas paredzēta cilvēku vai kravu pārvadāšanai (transportēšanai). Lielākoties tas ir speciāli veidots līdzeklis (piemēram, velosipēds, automobilis, motocikls, vilciens, kuģis, lidmašīna u.c.).
Transportlīdzekļus, kas nepārvietojas pa sauszemi bieži dēvē par "kuģi": kuģis, gaisa kuģis, kosmosa kuģis.
Sauszemes transportlīdzekļi plaši iedalās kategorijās, piemēram, pēc dzinēja tipa vai pārvietošanās veida: riteņu, kāpurķēžu, sliežu vai slēpju.
Brīvības iela (Rēzekne)

Ielas raksturojums

Rēzekne ir viena no retajām Latvijas pilsētām, kur Brīvības ielas nosaukums nav piešķirts pilsētas galvenajai ielai. Šī Rēzeknes iela nav pat viena no galvenajām. Tās sākums ir krustojumā ar Atbrīvošanas aleju pie Atbrīvošanas alejas tilta pāri Rēzeknes upei. Otrpus Atbrīvošanas alejai turpinās Latgales iela.
Sākotnēji, kopš 1902. gada iela tika saukta par Stacijas ielu, jo tā savienoja pilsētas pirmo staciju (pašreizējo staciju Rēzekne I) ar Rēzeknes centru. Pēc I pasaules kara un Latvijas valsts izveidošanas tā tika pārdēvēta par Vienības ielu. Savu pašreizējo nosaukumu iela ieguvusi pēc II pasaules kara, kurš ir saglabājies arī līdz mūsdienām.
Brīvības iela smagi cieta II pasaules kara laikā. 1944. gadā, kad notika Rēzeknes bombardēšana, tā tika gandrīz pilnībā nopostīta.
Līdz mūsdienām ir saglabājušās dažas ēkas ielas sākumposmā, gar Rēzeknes upes krastu, piemēram pašreizējā viesnīca "Rēzekne", kas celta 20. gs. 30. gados un atrodas Brīvības un Atbrīvošanas alejas krustojumā un vairākas ēkas ielas labajā pusē.
Gandrīz 800 metru garā ielas sākums ir Atbrīvošanas alejas un Latgales ielas krustojumā. Tālāk, vairāk nekā 400 metrus to nekrusto neviena cita iela, tikai piebraucamie ceļi pie mājām. Krustojumā ar Viļānu un Cēsu ielām, Brīvības iela met līkumu, taisnā virzienā uz dzelzceļa staciju Rēzekne I, pirms tam krustojot Dzintaru ielu. Brīvības iela beidzas laukumā pie stacijas ēkas. No laukuma uz dienvidiem gar Kovšu ezeru iziet Ezera iela. Kopumā Brīvības ielā ir 47 ēkas.
Trackback

Trackback ir tehnoloģija, kas ļauj tīmekļa žurnāliem sazināties savā starpā, informējot otru žurnālu, ka pirmajā žurnālā ir publicēts raksts, kas atsaucas (satur saiti) uz otra žurnāla rakstu. Lai to varētu izmantot, Trackback tehnoloģiju ir jāatbalsta abu tīmekļa žurnālu programmatūrai.
Trackback standartu izstrādāja Six Apart, kuri to ieviesa savā tīmekļa žurnālu platformā Movable Type 2002. gadā. Kopš tā laika tā ir ieviesta daudzās citās tīmekļa žurnālu platformās. Pirmais Latvijas tīmekļa žurnālu pakalpojums, kas atbalsta Trackback tehnoloģiju ir Blogiem.lv.
Chrysolina graminis

Izplatība

Chrysolina graminis sensu lato ir sastopama no Pireneju pussalas līdz Rietumķīnas. Nominālā pasuga (C. graminis graminis) ir izplatīta Eiropā; C. graminis artemisiae ir sastopama Dienvidaustrumeiropā, Kazahstānā, Centrālāzijā, Dienvidsibīrijā un Mongolijā; C. graminis auraria — Daurijā, Tālajos Austrumos, Austrummongolijā un Ķīnā; C. graminis christianae — Francijā; C. graminis mediterranea — Korsikā un Spānija; C. graminis rugulosa — Francijā; C. graminis santonici — centrālajos Alpos.

Pieaugušo vaboļu apraksts

Pieaugušo vaboļu (imago) ķermeņa garums ir 8—11 mm. Ūsas ir īsas ar paplašinātiem augšējiem posmiem. Spiculum gastrale ir resns un Y-veidīgs.
C. graminis auraria ķermenis ir gaiši zaļš vai sarkanīgs ar vara toni. Segspārni uz diskiem ir ar plašu zilu strīpu un ar tievu — uz šuves.

Attīstīšanās

Ziemo pieaugušās vaboles, bet iespējams, ka arī citas stadijas, augsnē. Pieaugušas vaboles parādās no kūniņām pavasarī. Pavasarī sākas pārošanas periods. Pēc pārošanas mātītes dēj olas uz barības auga (piemēram, parastā biškrēsliņa) vai apkārt tam nelielās kaudzītēs. Kāpurs iekūņojas pazemē pie barības auga jūlijā. Pieaugušas vaboles parādās augusta beigās.

Dabiskie ienaidnieki

Ziemā kurmi barojas ar ziemojošām vabolēm, kuras izrok pazemē.
Melnā skudra medī agrīno stadiju kāpurus. Divspārņi no kāpurmušu dzimtas, Macquartia (tai skaitā Macquartia dispar un Macquartia tenebricosa) un Policheta (Policheta unicolor) ģints pārstāvji ir atzīmēti kā kāpuru parazīti; Rhinophoridae dzimtas pārstāvis Rhinophora lepida ir atzīmēts kā Chrysolina graminis parazīts.
Albānijas Nacionālā bibliotēka

Vēsture

Bibliotēka tika dibināta 1920. gadā un atklāta 1922. gada 10. decembrī, kad tikai ap 20% albāņu prata lasīt un rakstīt. Līdz tam valstī bija tikai privātās un reliģisko iestāžu grāmatu kolekcijas. Pēc Otrā pasaules kara un staļiniska režīma nodibināšanās bibliotēkas fondi strauji paplašinājās privātpersonu kolekciju konfiskāciju dēļ un kļuva nepieciešamas lielākas telpas. Sākotnēji bija plānots būvēt jaunu bibliotēku krievu nacionālajā stilā un toreizējais PSRS līderis Ņikita Hruščovs pat ielika tai pamatakmeni, taču drīz sekoja politiska sastrīdēšanās un tika uzbūvēta pavisam citāda stila ēka. Uz pašreizējo vietu jaunuzceltās Kultūras pils dienvidu spārnā bibliotēka pārcēlās 1966. gadā. Pēc komunistiskā režīma gala vēl pārdesmit gadu nepietiekamās energoapgādes dēļ Tirānā bieži tika neplānoti atslēgta elektrība, kas nopietni apgrūtināja bibliotēkas darbu.

Funkcijas

Albānijas Nacionālā bibliotēka (ANB) ir galvenā valsts kultūras iestāde un vecākā bibliotēka Albānijā. ANB aizņem divas ēkas galvaspilsētā Tirānā, ir organizēta un darbojas Tūrisma, kultūras, jaunatnes un sporta ministrijas pakļautībā. ANB strādā kā nacionālā mantojuma uzturētāja, vācot, apstrādājot, atjaunojot, saglabājot un padarot pieejamu sabiedrībai albāņu tautas rakstisko kultūras mantojumu. Valsts līmenī tā organizē bibliotēku izglītību un profesionālo tālākizglītību, un tā ir studiju pētniecības centrs bibliotēku jomā, veic kataloģizāciju publikāciju centrā, nacionālajā ISBN aģentūrā un ir vienīgais speciālo kolekciju saglabāšanas un restaurācijas centrs. Tās arhīvā ietilpst vairāk kā miljons grāmatu, periodisko izdevumu, karšu, atlantu, mikrofilmu un citu bibliotēkas materiāli. Īpašās kolekcijas ir nozīmīgas gan valsts, gan Eiropas kultūrai. Bibliotēka ir atvērta 72 stundas nedēļā ikvienam, kas vecāks par 16 gadiem. Lietotāji var aizņemties bibliotēkas materiālus vai izmantot tos lasītavās. Bibliotēkas tīmekļa vietne ļauj lietotājiem meklēt katalogos, kā arī saņemt citus pakalpojumus, piemēram, veidojamās digitālās kolekcijas. ANB organizē izstādes, grāmatu akcijas, konferences utt. ANB kā likumīga uzglabātāja iestāde publicē Nacionālo bibliogrāfiju. Nacionālajam bibliotēku tīklam tā publicē zinātnes un kultūras pārskatu, mācību grāmatas, profesionālās rokasgrāmatas un instrukcijas. Daļa bibliotēkas vērtīgāko materiālu tiek glabāta Nacionālajā arhīvā.
Ana Luisa Karvahala

Biogrāfija

1978. gadā izcīnījusi otro vietu Pasaules sieviešu šaha čempiones nosaukuma izcīņas cikla zonas turnīrā aiz savas tautietes Aselas De Armasas un kļuvusi par FIDE starptautisko meistari (WIM). 1979. gadā piedalījusies starpzonu turnīrā Riodežaneiro, kurā ieņēmusi 17. vietu.
Daurijas kovārnis

Izplatība

Daurijas kovārņa izplatības areāls plešas no Austrumsibīrijas dienviddaļas, Aizbaikāla, līdz Mongolijai un cauri lielākajai daļai austrumu Ķīnas. Areāla ziemeļu populācijas ir gājputni un ziemot dodas dienvidu virzienā. Samērā bieži ziemas periodā uzturas Korejā, retāk Japānā, retumis Tavānā. Ķīnas centrālās daļas populācija ir nometnieki.
Mēdz ieklejot Vidusāzijā (Kazahstānā), kā arī Rietumeiropā. Bijis novērots Dānijā, Nīderlandē un Francijā.

Izskats un īpašības

Daurijas kovārnis ir neliela auguma vārnu dzimtas putns ar samērā garu, viegli noapaļotu asti un īsu, smalku knābi. Ķermeņa garums 29—36 cm, spārnu plētums 54—74 cm, svars 110—275 g.
Daurijas kovārnim, atkarībā no tā vecuma, izšķir divu veidu apspalvojumus. Pieaugušajiem putniem apspalvojums ir dagls (divkrāsains lielos laukumos), bet pirmā gada putniem tas galvenokārt ir melns. Dažos aprakstos minēts arī trešais veids — tumši pieaugušie īpatņi, tomēr izpētot tumšos īpatņus tuvāk (apmēram 200 īpatņus), tie visi bija pirmā gada putni.
Pieaugušam Daurijas kovārnim ir gaiši pelēka vai balta pavēdere, kas savienojas ar gaišo, plato apkakli, nodalot no melnās muguras melno galvu un krūtis. Melnais apspalvojums ir metāliski spīdīgs, izņemot laukumus deniņos ap ausīm, kas ir tumši pelēki. Acis melnas. Pieaugušie putni maina apspalvojumu ligzdošanas sezonas beigās, kad jaunie putni vēl nav pametuši ligzdu. Spalvu nomaiņa ilgst apmēram 105 dienas.

Līdzīgas sugas

Jaunie putni, kuriem vēl nav izveidojies daglais apspalvojums, izskatās ļoti līdzīgi kovārnim, bet abas sugas var atšķirt pēc acīm, kas Eiropas kovārnim ir gaiši zilas. Daurijas kovārnim tā izplatības areālā vizuāli līdzīga suga ir apkakles vārna (Corvus torquatus), bet tā ir izteikti lielāka.

Uzvedība un barība

Daurijas kovārnis mājo mežos, uzturoties upju tuvumā, kā arī uzturas atklātās kalnu ainavās. Tas ir ļoti sabiedrisks putns, pat ligzdošanas sezonā, ligzdo nelielās kolonijās.
Daurijas kovārnis ir visēdājs un kā visi vārnu dzimtas putni barojas ar graudiem un citām sēklām, ogām un bezmugurkaulniekiem. Novērojams arī pilsētu izgāztuvēs. Pieaugušie īpatņi labprātāk barojas ar augu izcelsmes barību.

Ligzdošana

Daurijas kovārnis dzimumbriedumu sasniedz apmēram divu gadu vecumā. Ligzdošanas sezona, atkarībā no izplatības areāla, sākas laikā no marta līdz maijam. Veido monogāmus pārus uz mūžu. Koku dobumos, klinšu spraugās vai ēku konstrukciju iedobēs pāris kopīgi būvē ligzdu.
Dējumā ir 4—6 gaiši zilzaļas olas ar brūniem raibumiņiem. Inkubācijas periods ilgst 16—20 dienas (jo putni ligzdo tālāk ziemeļos, jo ilgāks ir inkubācijas periods). Perē tikai mātīte, bet tēviņš to baro. Par mazuļiem rūpējas abi vecāki. Putnēni tiek baroti ar bezmugurkaulniekiem. Jaunie putni sāk lidot apmēram mēneša vecumā.
Zibens pa dibenu

Vēsture

Tāpat kā "Mākslas darbi", arī šis albums ierakstīts pēc pirmā grupas aizlieguma 1983. gadā Mežaparkā, Ievas mātes Lūcijas Akurateres mājā. Tajā apkopotas 1982. gadā sarakstītās Jura Kulakova dziesmas ar Māra Melgalva un citu dzejnieku tekstiem. 
1994. gadā albums izdots kasetē, visas dziesmas, izņemot pēdējās trīs, iekļautas arī diskā "Dziesmu izlase #1". Pēdējās trīs albuma dziesmas iekļautas izlasē "7-os no rīta" (2018): dziesma "Tev" ar nosaukumu "Tu",  dziesma "Tu" ar nosaukumu "Tutu", kā arī "Kukurūza".
1992. gadā, kad "Pērkons" vairs nenodarbojas ar aktīvu jaunradi, dziesma "Iedzer, brāli!" piedalās "Mikrofona" aptaujā par gada populārāko dziesmu, iekļūstot divdesmitniekā.
Džons Bekuss

Biogrāfija

Dzimis Filadelfijā, jaunību pavadīja netālajā Vilmingtonā. Iestājās Virdžīnijas Universitātē, lai studētu ķīmiju, tomēr to pameta un iestājās armijā. Strādājot slimnīcā, Bekusam tika konstatēts smadzeņu audzējs, kurš tika veiksmīgi izoperēts. Vēlāk pārcēlās uz Ņujorku, kur strādāja par radio montieri. Bekuss ieinteresējās par matemātiku, tāpēc iestājās Kolumbijas univesitātē, kur 1949. gadā ieguva maģistra grādu un 1950. gadā iestājās darbā IBM. 1954. gadā Bekuss izveidoja pētnieku grupu, kas izstrādāja programmēšanas valodu FORTRAN datoram IBM 704. No 1991. gada - pensijā.
Izvalta

Vēsture

Vēstures avotos Izvalta pirmoreiz minēta 1625. gadā. 1635. gadā Izvaltā jezuīti nodibināja misiju punktu. 1643. gadā jezuīti nopirka Izvoltas muižu (Ushwalde, Uzwalda). Tika uzbūvēts jezuītu klosteris un baznīca, pie kuriem vēlākos gados izveidojās Izvaltas (pēc citiem avotiem — Valaiņu (Walin) miestiņš). Jezuītu laikā Izvaltā bijusi ģimnāzija un aptieka. Līdz 1949. gadam Izvalta bija liela pagasta (1933. gadā — 7333 iedzīvotāju) centrs, padomju varas gados — ciema padomes un kolhoza «Cīņa» centrs.
Līdz 2009. gada administratīvi teritoriālajai reformai Izvaltā atradās Izvaltas pagasta pārvalde.
Igaunijas Dzīvības zinātņu universitāte

Studijas

Lielākoties bakalaura, maģistrantūras un doktorantūras studijas universitātē notiek igauņu un angļu valodā. Igaunijas Dzīvības zinātņu Universitāte ir vienīgā starp Baltijas valstīm, kur var apgūt pilnu 6 gadu apmācību veterinārmedicīnā. 2017. gadā universitātē studēja 2957 studenti (2016. gadā  bija 3209 studenti, 2015. gadā – 3578,  2014. gadā – 3866). Visvairāk studentu pēdējos piecos gados reģistrēti Lauksaimniecības un vides zinātņu institūtā. 2017. gadā apmaiņas programmu (Erasmus, Nordplus, Erasmus Mundus, DoRa Pluss) ietvaros Igaunijas Dzīvības zinātņu Universitāti apmeklējuši 182 studenti no 33 valstīm (lielākoties no Latvijas, Vācijas un Somijas).

Vēsture

Igaunijas Dzīvības zinātņu Universitātes pirmsākumi meklējami lauksamniecības un mežsaimniecības izglītības un zinātnes iestādē - Tartu Universitātē. Universitāti 1632. gadā dibināja zviedru politiķis Juhans Šite, kurš, atklājot universitāti, teicis "even the peasants of this country could get their share of the watering springs of educational wealth".
1802. gadā Tartu Universitāte tika no jauna atvērta. 1919. gadā tā tika atvērta kā Igaunijas Universitāte. Taču 1951. gadā tika nodibināta neatkarīga Igaunijas Lauksaimniecības akadēmija. Tā apvienoja veterinārās zinātnes, kā arī agronomijas un mežsaimniecības fakultāti. Padomju Savienības laikā Lauksaimniecības ministrijas vadībā Igaunijas Lauksaimniecības akadēmijai tika dots rīkojums sagatavot dažādu nozaru speciālistus. Bija nepieciešami gan lauksaimnieki, gan lopkopji. Uzņemtais pētniecības virziens turpinājās līdz 1980. gadu beigām.
Pēc Igaunijas neatkarības atgūšanas 1991. gadā akadēmija tika pārdēvēta par Igaunijas Lauksaimniecības universitāti un tā tika no jauna restrukturizēta. Radās vajadzība pēc jauniem speciālistiem dabas aizsardzības, ainavu arhitektūras, praktiski pielietojamās hidrobioloģijas un vides ekonomikas jomā.
Līdz 2004. gada beigām universitātei jau bija izveidotas sešas fakultātes (Agronomijas, Lauksaimniecības inženierzinātņu, Ekonomikas un Sociālo zinību, Mežsaimniecības, Vides inženierzinātņu, Veterināro zinātņu) un astoņi institūti (Igaunijas Agrobiocentrs, Igaunijas Augu biotehnoloģijas pētījumu institūts EVIKA, Mežu izpētes institūts, Dzīvnieku izpētes institūts, Dabas aizsardzības institūts, Eksperimentālās bioloģijas institūts, Zooloģijas un botānikas institūts, Dārzkopības institūts).
Kopš 2005. gada Igaunijas Lauksaimniecības universitātei ir jauna struktūra, kur darbība notiek piecos institūtos (Lauksaimniecības un vides zinātņu institūts, Veterinārmedicīnas un Dzīvnieku zinātņu institūts, Mežsaimniecības inženierzinātņu institūts, Tehnoloģiju institūts, kā arī Ekonomikas un Sociālo zinību institūts).
Kopš 2005.gada novembra Igaunijas Lauksaimniecības universitāte pārdēvēta par Igaunijas Dzīvības zinātņu Universitāti.
Felāfels

Felāfels vai falafels (arābu: فلافل‎‎; IPA: [fæˈlæːfɪl]) ir tradicionāls arābu ēdiens — eļļā ceptas bumbiņas vai plācenīši. Tiek gatavots no sasmalcinātiem, iepriekš sagatavotiem aunazirņiem, cūkupupām, vai to maisījuma, pievienojot dažādas garšvielas — pētersīli, lapu un sēklu koriandru, ķiploku, sīpolu, sāli, piparus, ķimenes. Pasniedz kā pamatēdienu kopā ar dažādām mērcēm un dārzeņiem, vai arī kā ātro uzkodu, ievietojot to pitā ar dārzeņiem un mērcēm. Plaši izplatīts arābu valstīs Tuvajos Austrumos un Ziemeļāfrikā, Izraēlā, plaši lietots citur pasaulē veģetāriešu un vegānu ēdienkartē.
Tonijs Allens

Karjera

2004. gada NBA draftā T. Allenu ar kopējo 25. numuru izvēlējās Bostonas "Celtics". Savā debijas sezonā viņš guva 6,4 punktus, izcīnīja 2,9 atlēkušās bumbas un bija trešais labākais līgā pārtvertajās piespēlēs - 2,89. T. Allens iekļuva debitantu izlasē visu zvaigžņu mačā jaunajiem spēlētājiem.
Nākamajā sezonā T. Allens izlaida lielu spēļu skaitu gada pirmajā pusē. Tas bija gan labā ceļgala savainojuma, gan iesaistīšanās incidentā pie kāda nakstkluba dēļ. 2007. gada 10. janvārī T. Allens mačā pret Indianas "Pacers" pēc bumbas trieciena grozā no augšas neveikli piezemējās, savainojot ceļgalu. Basketbolistam bija nepieciešama ķirurģiska iejaukšanās, kuras dēļ viņš izlaida atlikušās sezonas daļu. Tajā sezonā T. Allens vidēji mačā guva 11,5 punktus, izcīnīja 3,8 atlēkušās bumbas, kā arī vidēji spēlē pārķēra 1,48 pretinieku piespēles. Pēc savainojuma sadziedēšanas T. Allens vairs nespēja sasniegt iepriekšējo atlētisma līmeni. 2008. gadā T. Allens kļuva par NBA čempionu.
2008. gada 23. jūlijā T. Allens parakstīja jaunu līgumu ar "Celtics". Tas paredzēja, ka basketbolists komandas sastāvā būs vēl divas sezonas, kuru laikā nopelnīs 5 miljonus ASV dolāru. 2010. gada jūlijā viņš parakstīja līgumu ar Memfisas "Grizzlies".

Privātā dzīve

T. Allenam ir divas māsas - Ebonija un Dominika, kā arī brālis Raiens. Brīvajā laikā viņš ir iecienījis mūzikas klausīšanos, bieži piedalās arī "Celtics" organizētajās labdarības akcijās. Komandas biedri viņu nodēvējuši par "Gucci".
Ragnars Klavans

Karjera

Karjeru sāka Igaunijas kluba Tulevik sistēmā. Vēlāk pārgāja uz Igaunijas Meistarlīgas klubu FC Flora.
2005. gadā pārgāja uz Nīderlandes Eredivisie klubu Heracles Almelo. Parādīja labu sniegumu un viņu izīrēja spēcīgajam klubam AZ Alkmaar. Tajā sezonā AZ Alkmaar izcīnīja līgas titulu un Klavans parakstīja līgumu ar klubu. 2012. gada vasarā Klavans parakstīja divu gadu līgumu ar Vācijas Bundeslīgas klubu FC Augsburg. 2016. gadā pievienojās Liverpool FC. Kopš 2018. gada spēlē Cagliari Calcio.
Igaunijas izlasē debitēja 2003. gada 3. jūlijā Baltijas Kausa spēlē pret Lietuvas futbola izlasi. Kopš 2012. gada ir komandas kapteinis.
Saldūdens

Saldūdens ir ūdens, kur uz tūkstoš vienādām daļām ūdens ir ne vairāk kā 0,5 daļas ūdenī izšķīdušo sāļu, t.i. sāļu saturs ūdenī ir mazāks nekā 0,05%. Saldūdens sastopams upēs, ezeros, ledājos, gruntsūdenī. Galvenais saldūdens avots ir atmosfērā esošo ūdens tvaiku nokrišņi — lietus, sniegs.
Pieeja tīram saldūdenim ir kritisks nosacījums daudzām dzīvo organismu sugām, tai skaitā cilvēkam. Tikai 3% uz Zemes esošā ūdens ir saldūdens un aptuveni 2/3 šī saldūdens atrodas ledājos un mūžīgā sasaluma zonā. Lielākā daļa no atlikušā 1% ir gruntsūdens un tikai 0,3% ir atkusis virszemes saldūdens. Ezeri satur septiņas astotdaļas no virszemes saldūdens, lielākā daļa no atlikušās daļas ir purvos un ļoti neliela daļa — upēs. Atmosfērā atrodas aptuveni 0,04% saldūdens.
Saldūdens baseinos izveidojusies īpaša dzīvnieku un augu valsts, kas citos apstākļos nespēj izdzīvot. Tikai neliela daļa ūdenī dzīvojošo organismu spēj dzīvot gan sālsūdenī, gan saldūdenī.
Komarno

Vēsture

1473. gadā tai tika piešķirtas Magdeburgas tiesības. No 14. gadsimta otrās puses ietilpa Polijā, vēlāk - Žečpospoļitā.
Pēc Polijas pirmās dalīšanas 1772. gadā pilsēta iekļāvās Austrijas impērijā.
Pēc Pirmā pasaules kara Komarno tika iekļauta jaunizveidotajā Polijas valstī. Sākoties Otrajam pasaules karam, pamatojoties uz Molotova-Ribentropa paktu, Komarno ieņēma PSRS karaspēks. Pēc Vācijas uzbrukuma PSRS Komarno ieņēma vācieši.
Pēc Otrā pasaules kara lielākā daļa atlikušie poļu iedzīvotāji pārcēlās vai tika padzīti uz dzīvi Polijā, sevišķi uz tās rietumu apgabaliem, no kuriem savukārt tika padzīti vācieši. Līdz 1991. gadam Komarno atradās Ukrainas PSR sastāvā.
Horezma

Horezma vai Horezmija (persiešu: خوارزم‎, Xvârazm) ir liels oāzes apgabals un vēsturisks reģions Amudarjas (Oksas) lejtecē Centrālāzijā, mūsdienu Turkmenistānas un Uzbekistānas teritorijā. Sākotnēji tās iedzīvotāji pēc reliģijas bija zoroastristi, vēlāk musulmaņi.

Vēsture

Aptuveni 550. gadā p.m.ē. Kīrs Lielais Horezmu iekļāva Ahemenīdu impērijas sastāvā, pēc 4. gadsimta p.m.ē. tā nokļuva helēniskās kultūras ietekmē. 
No 3. līdz 7. gadsimtam m.ē. Horezmā valdīja persiešu Sasanīdu impērijas valdnieki.
Pēc islāma ieviešanas Horezma bija arābu Umajādu kalifāta (661-750), vēlāk Abāsīdu kalifāta sastāvā. Ap 787. gadu Horezmā dzimis matemātiķis Al-Horezmī, no viņa vārda cēlies termins "algoritms". Tāpat Horezmā dzimis viens no ievērojamākajiem viduslaiku zinātniekiem Bīrūnī (973–1048), kas pēc Horezmas iekļaušanas Gaznevīdu impērijas sastāvā 1017. gadā piedalījās tās valdnieku karagājienos pret Indijas valstīm. 
1042. gadā Horezmu pakļāva Seldžuku turki, 1194. gadā Horezmas valdnieks Aladīns Tekešs uzvarēja turku sultānu un pakļāva visu mūsdienu Irānas un Irākas teritoriju, nodibinot Horezmšahu dinastiju, kas valdīja līdz 1231. gadam.
13. gadsimtā Horezmu pakļāva Mongoļu impērija, 14. gadsimtā Timurīdu lielvalsts, pēc tās sabrukuma 1511. gadā izveidojās neatkarīga Hivas haniste. Tās hani bija attāli Čingizhana pēcteči. Pēc Amudarjas gultnes maiņas, galvaspilsētu 1598. gadā pārcēla uz dienvidiem — Hivu.  
1740. gada septembrī Hivu uz neilgu laiku pakļāva Sefevīdu šahs. 
Krievijas Turkestānas iekarošanas kampaņas gaitā, 1873. gadā hanistei uzbruka 13 000 krievu kareivju, kas 10. jūnijā ieņēma Hivu. Ar samazinātu teritoriju haniste kļuva par Krievijas protektorātu. 1894. gadā to kopā ar Buhāras emirātu iekļāva Krievijas Impērijas muitas zonā.

Lokalizācija

Horezma atradās Amudarjas lejtecē pie Arāla jūras, lielākā pilsēta bija Urgenča. Tā robežojās ar Margiānas, Sogdiānas un Partijas reģioniem.
1976. gada ziemas olimpiskās spēles

Spēļu rīkošanas vietas izvēle

Uz Olimpisko spēļu rīkošanu pretendēja Denvera (ASV), Sjona (Šveice), Tampere (Somija) un Vistlera (Kanāda).
1970. gada maijā SOK piešķīra Olimpisko spēļu rīkošanas tiesības Denverai, taču izmaksu pieauguma par 300% un raižu par ietekmi uz apkārtējo vidi dēļ 1972. gada 7. novembrī Kolorādo štata vēlētāji nolēma atteikties no spēļu rīkošanas. Oficiāli Denvera atteicās no rīkošanas tiesībām 15. novembrī un SOK piešķīra spēļu rīkošanas tiesības Vistlerai Kanādā taču arī Vistlera nesarīkoja spēles valdības maiņas dēļ. Soltleiksitija (ASV) piedāvāja rīkot Olimpiskās spēles savā pilsētā, taču Starptautiskā Olimpiskā komiteja 1973. gada 15. februārī piešķīra spēļu rīkošanas tiesības Insbrukai.

Latvija Olimpiskajās spēlēs

1976. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Latvijas PSR pārstāvēja pieci sportisti, pie tam visi vienā sporta veidā, kura aizsācēji PSRS bija latvieši — kamaniņu braukšanā (Vera Zozuļa, Rolands Upatnieks, Valdis Ķuzis, Dainis Bremze un Aigars Kriķis). Savukārt Kanādas delegācijā bija iekļauta latviešu ātrslidotāja Silvija Burka, kura savā otrajā Olimpiādē sasniedza augstāko vietu karjerā, paliekot ceturtā 1000 m distancē.