google/wiki40b huggingface dataset:
Alfrēds Audze

Biogrāfija

Alfrēds Audze dzimis 1897. gada 12.maijā Sarkanmuižas pagastā, Ovīšu ciemā, zemnieka ģimenē. Mācījies Ventspils reālskolā. 1915. gadā iestājies Viļņas karaskolā kur beidzis saīsināto virsnieku kursu. Tā paša gada septembrī brīvprātīgi iestājies 2. Rīgas latviešu strēlnieku bataljonā. Piedalījies visās bataljona (vēlāk pulka) kaujās līdz 1917. gada decembrim. Par varonību strēlnieku kaujās apbalvots ar Annas III, IV šķiras, Staņislava II, III šķiras, Vladimira IV šķiras ordeņiem.
Latvijas armijā iestājies brīvprātīgi 1919. gada aprīlī. Septembrī kļuvis par bataljona komandieri 2. Ventspils kājnieku pulkā, kapteiņa dienesta pakāpē. 1920.gadā paaugstināts par pulkvežleitnantu. Lāčplēša kara ordenis piešķirts 1920. gadā par kaujām Latgales frontē, kur Audze personīgi vadīja pusotru rotu uzbrukumā diviem lielinieku pulkiem, izsita tos no pozīcijām un saņēma gūstekņus tādējādi sekmēdams latviešu daļu virzību uz priekšu. Piešķirta jaunsaimniecība Zūru pagastā.
Pēc brīvības cīņu noslēguma palicis dienestā. Ticis piekomandēts Robežsargu divīzijai. 1921. gada decembrī pārcelts uz 9.Rēzeknes kājnieku pulku kur pildījis bataljona komandiera pienākumus, dažreiz aizvietojot arī pulka komandieri. 1923. gadā beidzis vecāko virsnieku kursus. 1924-1926.g. beidzis virsnieku akadēmiskos kursus. 1926-1928.g. bijis armijas komandiera štāba satiksmes daļas priekšnieks. 1928. gadā iecelts par 1. Kurzemes divīzijas štāba priekšnieku un paaugstināts par pulkvedi. Armijas 10 gadu svētkos 1929. gadā apbalvots ar III šķiras Trīs zvaigžņu ordeni.
Miris 1930. gada 27. jūnijā ar tuberkulozi. Apbedīts Rīgas brāļu kapos.
2019. gada UCI Pasaules tūre

Sacensības

2019. gada kalendārs tika izziņots 2018. gada jūnijā. Tajā iepriekš iekļautās Abu Dhabi Tour daudzdienu sacensības aizvietotas ar UAE Tour, kas izveidotas apvienojoties ar Dubai Tour sacensībām. 2018. gada septembrī kalendārā tika iekļautas arī Driedaagse Brugge-De Panne sacensības, kam iepriekšējā sezonā bija 1.HC kategorija. 2018. gada novembrī tika paziņots, ka Presidential Cycling Tour of Turkey pēc divām reizēm oktobrī tiek pārcelta atpakaļ uz aprīli.
Nauru administratīvais iedalījums

Nauru administratīvo iedalījumu veido 14 distrikti, kas sagrupēti astoņos vēlēšanas apgabalos un sīkāk tiek iedalīti dažādos ciematos. Pēc platības lielākais distrikts ir Menena (310 ha) un Anibare (310 ha), savukārt mazākais — Boe (50 ha). Pēc iedzīvotāju skaita visapdzīvotākais ir Denigomodu (1804 iedzīvotāji), bet vismazākais — Iju (178 iedzīvotāji).
Līgojat, līksmojat

Līgojat, līksmojat, pareizāk, Līgojiet, līksmojiet! ir 1894. gadā sacerēta Jurjānu Andreja kantāte ar Jēkaba Janševska vārdiem, kas pirmo reizi atskaņota un godalgota kā labākais Ceturtajos Vispārīgajos latviešu Dziesmu un Mūzikas svētkos Jelgavā 1895. gadā. Dziesma rakstīta jauktajam un vīru korim, solistu kvartetam, simfoniskajam orķestrim rondo formā ar līgodziesmām tuvu pamatmelodiju.

Vēsture

1882. gadā Jurjāns pēc Pēterburgas konservatorijas beigšanas devās strādāt par mūzikas pedagogu, diriģentu un ērģelnieku Harkovas mūzikas skolā. 1894. gadā Jelgavas Latviešu biedrības dziesmusvētku rīcības komiteja izsludināja konkursu uz godalgu labākam tekstam Jelgavas dziesmusvētku maršam. Godalgas izpelnījās: pirmo J. Goba, otro - J. Janševskis. Bet, tā kā pirmais teksts izrādījās mūzikai nepiemērots, tad mūzikā tika likts Janševska teksts: "Līgojat, līksmojat, latviešu dēli!", ko izdarīja Jurjānu Andrejs.
IV dziesmu svētku īsā sagatavošanas laika dēļ gan tā neizskanēja gluži tā, kā gaidīja, taču tā vismaz pavēra jaunus apvāršņus un radināja korus grūtākiem uzdevumiem, kas lieti noderēja nākotnē.
Laika straumē problemātisks kļuva vienīgi šās "Kurzemes simtgadu gaviļu dziesmas" teksts, īpaši "diženam lielradam" (Krievijai) veltīto slavinājumu dēļ. Tādēļ brīvajā Latvijā, lai glābtu muzikāli bagāto darbu no pilnīgas apputēšanas, teksta autors J. Janševskis agrākos vārdus aizstāja ar jauniem, un tādā veidā A. Jurjāna darbs pēc turpat 40 gadiem kādā gadskārtējā 18. novembra svētku koncertā Nacionālajā operā pieredzēja jaunu pirmatskaņojumu.

Kantātes raksturojums

Pēc latviešu dziesmusvētku pētnieka V. Bērzkalna domām, kantāte "Līgojat, līgsmojat" muzikāli ir viens no Jurjāna vērtīgākiem kordarbiem, kas visu Jurjāna kantāšu vidū izceļas ar latvisko tematiku. Tā abu darba malējo daļu kodols ir tautasdziesmas rečitatīvam līdzīga divtakts, kam pieslejas gaišs, augšup ejošs divkāršs līgo motīvs (6/8). Izvedot šo četrtakti cauri vairākām toņkārtām un dažādam kora sastāvam, Jurjāns panācis jau turpat instrumentālu rotaļīgumu, ko vēl kāpina samērā vienkāršā, bet skanīgā orķestra partija.
Pretstatā malējo daļu straujumam, kantātes vidusdaļa sākas ar cildenu klasiskā stilā ieturētu Adagio (5/4), kas sākumā — domājams, lai aizstātu kantātēs tradicionālo solistu — veidots 6-balsīgam vokālam ansamblim, pēc kam pāriet pilnā jauktā kori. Skaists arī vidus daļas nākamais posms ar tālu bemolos iegājušām modulācijām un strefto veida imitācijām, kam seko pāreja uz pirmās daļas atkārtojumu. Vispār šai darbā Jurjāns ļoti brīvi rīkojies ar dažādu kora sastāvu, tāpat svaigas un dzīvas ir daudzās modulācijas, kas kopā ar ritmisko dažādību piešķir visai kantātei īstenu dinamiku un neļauj atslābt klausītāja interesei līdz pat pēdējai taktij.
Ābrams Havins

Biogrāfija

Divas reizes uzvarējis Kijevas pilsētas šaha čempionātos: 1937. gadā kopā Borisu Ratneru un 1939. gadā. 1938. gadā Gorkijā uzvarējis PSRS 1. kategorijas šahistu turnīrā. 1940. gadā Ļvovā uzvarējis Rietumukrainas šaha čempionātā. 1940. gadā saņēmis PSRS sporta meistara šahā nosaukumu. 1944. gadā Omskā kopā ar Alekseju Sokoļski uzvarējis PSRS šaha čempionāta pusfinālā. 1944. gada PSRS šaha čempionāta finālā Maskavā dalījis 11.-14. vietu ar Vjačeslavu Ragozinu, Aleksandru Kotovu un Georgiju Ļisicinu (uzvarējis Mihails Botviņņiks). Daudzkārtējs Ukrainas šaha čempionātu dalībnieks, kuros lielāko panākumu guvis 1954. gadā Kijevā, kad kļuvis par šī turnīra uzvarētāju.
Bijis pazīstams kā šaha nodaļu redaktors dažādās Ukrainas avīzēs. No 1960. gada strādājis Kijevas populārzinātnisko filmu studijā, kurā bijis scenāriju autors dokumentālajām filmām.
FIBA Eiropas gada labākais spēlētājs

FIBA Eiropas gada labākā spēlētāja balva (angļu: FIBA Europe Player of the Year Award) bija FIBA Europe pasniegta balva, kuru pasniedza Eiropas gada labākajam vīriešu basketbolistam. Balva tika pasniegta no 2005. līdz 2014. gadam. Par pirmo tās ieguvēju kļuva vācu basketbolists Dirks Novickis.
Santander Cycles

Santander Cycles ir publiska velosipēdu noma Londonā, Lielbritānijā. Nomas velosipēdi bieži tiek saukti par Boris Bikes, atsaucoties uz Borisu Džonsonu, kas bija Londonas mērs laikā, kad tika ieviesta šī sistēma.
Sistēma pieder Transport for London institūcijai, un to apkalpo uzņēmums Serco. Sistēma tiek sponsorēta un galvenais sponsors kopš 2015. gada aprīļā ir Santander UK. Pirmais sponsors no 2010. līdz 2015. gadam bija Barclays banka un pakalpojums saucās Barclays Cycle Hire.
Sistēmas ieviesēja prioritāte tiek apstrīdēta. Džonsons ir sevi nosaucis par plāna ieviesēju, lai arī sākotnējo ideju izziņoja viņa priekštecis amatā Kens Livingstons. Livingstons ir teicis, ka programma vēstīs par "riteņbraukšanas un kājāmgājēju pārmaiņas Londonā", un Džonsons teicis, ka viņš "cerēja, ka velosipēdi galvaspilsētā kļūs tikpat bieži sastopami kā melnie taksometri un sarkanie autobusi".
Pētījums parādījis, ka velosipēdisti, kas izmanto sistēmu, gūst trīs reizes mazāk savainojumu uz braucienu kā riteņbraucēji Londonā vidēji, iespējams, tāpēc, ka autovadītāji nomas velo lietotājiem dod vairāk vietas kā citiem riteņbraucējiem. Klientu pētījums parādījis, ka 49 procenti tās izmantotāji saka, ka sistēma ir pamudinājusi viņus sākt pārvietoties Londonā ar velosipēdu.
2012. gada Olimpisko spēļu laikā tika uzstādīts rekords ar 47 105 iznomātiem velosipēdiem dienas laikā.
Mikus Skruzītis

Dzīvesgājums

Dzimis 1861. gada 7. februārī Jaunjelgavas apriņķa Neretas pagasta "Stanānu" saimnieka mājās. Mācījās Neretas ķesterskolā, Jēkabpils apriņķa skolā (1874–1876) un Jelgavas reālskolā, pēc kuras beigšanas bija mežkunga palīgs un rakstvedis. Studēja arhitektūru, dabaszinības un ķīmiju Rīgas Politehniskajā augstskolā (1884–1890), kur bija latviešu studentu korporācijas „Selonija” loceklis un darbojās Rīgas Latviešu biedrības Zinības komisijā. 1888. gadā Skruzītis sastādīja III Vispārējo latviešu dziedāšanas svētku izdevumu „Vadonis pa Rīgu III vispārējos dziedāšanas svētkos”. 1889. gadā par darbu “Sēļi – Kurzemes augšgala senči” viņš ieguva Maskavas latviešu pulciņa iedibināto Jāņa Reinberga prēmiju.
Pēc studiju pabeigšanas viņš strādāja žurnālu "Austrums" un "Tēvija" redakcijā Jelgavā (1892–1895). Rakstīja par zemnieku koka traukiem un mēriem, apģērba detaļām, aušanas rīkiem, mūzikas instrumentiem un citiem ikdienas priekšmetu aprakstiem un zīmējumiem. 1895. gadā “Austrumā” Skruzītis publicēja īso sarakstu “Baltijas vēstures un valodu izpētīšanai”, kas bija speciālās zinātniskās bibliogrāfijas mēģinājums. Tajā pašā gadā viņš devās uz Prāgu, kur bija atklāta Čehu brīvdabas etnogrāfiskā izstāde. No čehu etnogrāfiem viņš arī vēlāk saņēma vērtīgus rakstus un eksponātu paraugus. 1896. gadā Mikus Skruzītis piedalījās X Viskrievijas arheoloģiskā kongresa ietvaros notikušās Latviešu etnogrāfiskās izstādes organizēšanā Rīgā. Galveno izstādes ēku pēc M. Skruzīša skices projektēja arhitekts Konstantīns Pēkšēns. 1898. gadā viņš apceļoja Neretu, Pilskalni un Dignāju, kur apsekoja pilskalnus, upurkalnus, kapukalnus un vāca vietējos nostāstus.
Savā darbā „Latviešu tautas apģērbs savā vēsturiskajā attīstībā un nozīmē” rakstīja par saviem vērojumiem dažādos Latvijas novados, par atšķirībām apģērbos, krāja tautisko audumu krāsošanas receptes un audumu paraugus.
Pēdējos dzīves gadus pavadīja dzimtajos Neretas „Stanānos” pie mātes un māsas. Miris 1905. gada 10. februārī 44 gadu vecumā.
Salikts skaitlis

Salikts skaitlis ir jebkurš naturāls skaitlis , tāds, ka , kur  un  ir naturāli skaitļi, turklāt  un . Savādāk to var formulēt šādi: salikts skaitlis ir jebkurš naturāls skaitlis , kam pastāv dalītājs, kas atšķiras no 1 un . Pirmajā simtā salikti skaitļi ir 4, 6, 8, 9, 10, 12, 14, 15, 16, 18, 20, 21, 22, 24, 25, 26, 27, 28, 30, 32, 33, 34, 35, 36, 38, 39, 40, 42, 44, 45, 46, 48, 49, 50, 51, 52, 54, 55, 56, 57, 58, 60, 62, 63, 64, 65, 66, 68, 69, 70, 72, 74, 75, 76, 77, 78, 80, 81, 82, 84, 85, 86, 87, 88, 90, 91, 92, 93, 94, 95, 96, 98, 99, 100.
No saliktu skaitļu definīcijas un pirmskaitļu definīcijas izriet, ka jebkurš naturāls skaitlis, kas lielāks par 1, ir vai nu pirmskaitlis, vai arī salikts skaitlis.
2013. gada Āfrikas Nāciju kauss

Kvalifikācija

Kvalifikācijā piedalījās 47 komandas, ieskaitot Dienvidāfriku, kas vēlāk automātiski kvalificējās kā rīkotāji. Lībijai neļāva paturēt automātiskās kvalificēšanās tiesības. Daudzas komandas atgriezās turnīrā pēc pārtraukuma. Etiopija kvalificējās pirmo reizi kopš 1982. gada (pēc 31 gada prombūtnes). Kaboverde debitē šajā turnīrā.

Kritēriji vienāda punktu skaita gadījumā

Ja divām vai vairāk komandām grupu turnīra galā ir vienāds punktu skaits, iegūtā vieta tiek noteikta ņemot vērā šādus kritērijus : 

a) iegūtie punkti šo komandu savstarpējā spēlē;

b) vārtu starpība šo komandu savstarpējā spēlē;

c) gūto vārtu skaits šo komandu savstarpējā spēlē;

d) vārtu starpība visās grupas spēlēs;

e) gūto vārtu skaits visās grupas spēlēs;

f) Godīgas spēles punktu sistēma, kas balstīta uz dzelteno un sarkano kartīšu skaitu;

g) organizācijas komitejas veikta izloze.
Visi laiki pēc vietējā laika (UTC+2)
Krustvārdu mīkla

Krustvārdu mīkla ir mīkla, kurā atminējumi ir jāieraksta ailītēs, kas krusto cita citu. Ailīšu krustpunktos to saturam ir jāsakrīt. Parasti krustvārdu mīklā pēc dotajiem aprakstiem ir jāatmin vārdi un jāieraksta atminējums norādītajā ailītē, tomēr pastāv arī dažādi krustvārdu mīklu varianti, kuros var būt citi nosacījumi.

Izskats

Krustvārdu mīklas parasti ir simetriskas formas ar tumši iekrāsotiem laukumiem starp ailītēm, kuras saskaras tikai krustpunktos. Ailītes ir numurētas un mīklai līdzās ir doti apraksti vārdiem, kas jāieraksta horizontālā vai vertikālā ailītē ar attiecīgu numuru. Latvijā izplatītajām mīklām bieži vien ir neregulāras malas, taču citviet pasaulē mīklas laukums parasti ir četrstūrains. Dažviet pasaulē izplatītas mīklas, kurās ailītes var saskarties ne tikai krustpunktos. Amerikāņu krustvārdu mīklā ailītes ir izkārtotas tā, lai būtu iespējams pārbaudīt visus vārda burtus un tām ir tikai dažas aizkrāsotas rūtiņas. Arī Zviedru mīklās ailītes var saskarties ar malām, turklāt šīm mīklām trūkst simetrijas un atminējumu apraksti doti mīklas laukumā, nevis tam līdzās.

Varianti

Pastāv krustvārdu mīklu varianti ar dažādiem papildus nosacījumiem vai saturiskām atšķirības. Bieži vien mīklas risinājums ir vārds vai teikums, kuru veido noteiktās rūtiņās ierakstītie burti. Ir arī mīklas, kurās jāatmin skaitļi, nevis vārdi - šīs mīklas tiek sauktas par krustskaitļu mīklām. Burtskaitļu mīklās, katram burtam atbilst skaitlis. Bilžu mīklā vārda apraksta vietā doti attēli. Dažas mīklās nav jāatmin vārdi, bet jāizkārto mīklai līdzās doti tajā ierakstāmie vārdi, kas sagrupēti pēc burtu skaita. Svešvalodu apguvei paredzētas mīklas, kurās jāiztulko noteiktā valodā doti vārdi.
Berlīnes zilais

Vēsture

Nav zināms, kad Berlīnes zilais iegūts pirmo reizi, bet pastāv versija, ka tas noticis 18. gadsimta sākumā un to izdarījis Berlīnes gleznotājs Heinrihs Dīzbahs (Heinrich Diesbach). Savienojuma intensīvi zilās krāsas dēļ tas nosaukts par Berlīnes zilo. Tas tika iegūts, izgulsnējot dzelzs (II) heksacianoferātu (II) reakcijā starp dzelteno asinssāli un dzelzs (II) sāļiem (dzelzs vitriolu) un radušos produktu oksidējot līdz dzelzs (III) heksacianoferātam (II). To pašu pigmentu varēja iegūt vienkāršāk, dzeltenajam asinssālim reaģējot ar dzelzs (III) sāļiem. Bija iespējams iegūt pigmenta šķīstošu un nešķīstošu formu. Berlīnes zilais bija daudz efektīgāka zilā krāsviela par līdz tam lietoto ultramarīnu. Iegūšanas metode tika turēta slepenībā, kamēr anglis Džons Vudvords 1724. gadā nopublicēja Berlīnes zilā ražošanas paņēmienu.
Savukārt 18. gadsimta beigās Skotijas firma "Arturs un Turnbuls" sintezēja pigmentu, pievienojot sarkanā asinssāls šķīdumam dzelzs vitriolu. Šis pigments, kuru nosauca par Turnbula zilo, bija tādā pašā spilgti zilā krāsā un pastāvēja divās formās. 1928. gadā, kad tika izmērīti Berlīnes zilā un Turnbula zilā magnētiskie momenti, noskaidrojās, ka tie ir vienādi. Vēlāk ar rentgenstruktūranalīzes metodēm tika izpētīts, ka abiem savienojumiem ir vienādi kubiski kristālrežģi, kuros dzelzs atomi atrodas vienādās vietās. Arī gamma rezonanses spektri šīm vielām ir ļoti līdzīgi. Tādējādi tika atklāts, ka Berlīnes zilais un Turnbula zilais, neskatoties uz dažādām iegūšanas metodēm, ir viena un tā pati viela.
Pētot Berlīnes zilā ķīmisko sastāvu, noskaidrojās, ka tā sastāvā ietilpst oglekli un slāpekli saturošas grupas −CN, kuras nosauca par cianogrupām (grieķu: kyanos — 'tumšzils'). Tādējādi cianīdu nosaukums radies, pateicoties Berlīnes zilā krāsai. Arī ciānūdeņražskābes triviālajam nosaukumam "zilskābe" ir tāda pati izcelsme.

Izmantošana

Izmanto par zilu neorganisku pigmentu — pievieno krāsām (tai skaitā tipogrāfijas krāsām) un emaljām, izmanto zilā kopējamā papīra izgatavošanai, bezkrāsainu plastmasu iekrāsošanai. Pigmenta izmantošanu ierobežo nenoturība pret sārmiem, piemēram, ar Berlīnes zilo saturošām krāsām nevar krāsot kaļķotas virsmas.
Izmanto kā pretindi, saindējoties ar tallija vai cēzija sāļiem.
Agrāk Berlīnes zilais bija pigments, uz kura veidošanos pamatojās cianotipija.
Izmanto kā kompleksveidotāju aģentu, piemēram, prusīdu iegūšanai.
Okeāniskā Zemes garoza

Dzīves cikls

Maksimālais mūsdienu okeāniskās Zemes garozas vecums nepārsniedz 156 miljonus gadu (citi avoti - 200 miljoni gadu) un lielākā daļa ir jaunāka par 100 miljoniem gadu. Visvecākā zināmā okeāniskā Zemes garoza atrodas Pidžafetas ieplakā Klusajā okeānā un tā veidojusies juras periodā pirms 156 miljoniem gadu.
Okeāniskā Zemes garoza nepārtraukti rodas no jauna vidusokeāniskajās grēdās un virzās prom no tās (spredings). Attālinoties no vidusokeāniskajām grēdām tā atdziest un kļūst blīvāka, uz tās veidojas nogulumu sega.
Vidusokeāniskajās grēdās līdz ar jaunas Zemes garozas veidošanos notiek arī viegli šķīstošo vielu izšķīšana okeāna ūdenī.
Pie konverģences robežām notiek okeāniskās Zemes garozas subdukcija - tā paiet zem citas Zemes garozas daļas - parasti zem kontinentālās Zemes garozas un atkal iekļaujas mantijas sastāvā. Pie subdukcijas zonām okeāniskās Zemes garozas ieži sākotnēji tiek metamorfizēti, pārveidojoties par eklogītiem. Eklogīti ir blīvāki kā vairums Zemes garozas iežu un tāpēc tie grimst dziļāk mantijā, tajā izkūstot. Sākotnēji tie atrodas starp augšējo un apakšējo mantiju ap 660 km dziļumā un vēlāk nokļūst apakšējā mantijā.
Spredinga un subdukcijas dēļ okeāniskā Zemes garoza nekad nav tik veca kā vairums kontinentālās Zemes garozas.
Nereti okeāniskās Zemes garozas gabali iekļaujas kontinentos - šādus masīvus sauc par ofiolītiem. Gadās arī, ka lielāki okeāniskās Zemes garozas nogabali iekļaujas kontinetālajā Zemes garozā, izkļūstot no spredinga cikla. Pie šādiem nogabaliem pieder arī Kaspijas jūras ieplakas ziemeļu daļa - daļa speciālistu uzskata, ka tās apakšējā daļa ir devona laikmetā radusies okeāniskā Zemes garoza.
Paretam okeāniskā Zemes garoza var nokļūt arī virs kontinentālās Zemes garozas (obdukcija). Šādi veidojas vislielākie ofiolītu kompleksi, piemēram, Semailas ofiolītu komplekss Omānā un Apvienotajos Arābu Emirātos.
Ik gadu Zemes vidusokeāniskajās grēdās rodas 3,4 km² jaunas okeāniskās Zemes garozas, kuras tilpums ir ap 24 km³ un masa - 7×10¹⁰ tonnas.

Magnētiskās līnijas

Magnetizētās dzelzs daļiņas okeāniskās Zemes garozas iežos tiek orientētas pēc tās veidošanās brīdī esošā Zemes magnētiskā lauka. Iezim atdziestot daļiņas tiek fiksētas ieža masā. Tā kā ik pēc kāda laika notiek Zemes magnētiskā lauka reversija, okeāniskajā Zemes garozā tās tiek ierakstītas kā milzīgā magnetofona lentē. Virzoties prom vidusokeāniskās grēdas ir vērojama regulāra pozitīva un negatīva magnētisma mija.
Eiropas Rekonstrukcijas un attīstības banka

Eiropas Rekonstrukcijas un attīstības banka (ERAB) (angļu: European Bank for Reconstruction and Development; EBRD) ir 1991. gadā izveidota starptautiska institūcija, kuras mērķis ir sekmēt pāreju uz tirgus ekonomiku un veicināt uzņēmējdarbības attīstību Centrālās un Austrumeiropas valstīs. ERAB apvienojušies 64 biedri (62 dalībvalsts, kā arī Eiropas Kopiena un Eiropas Investīciju banka). Tās centrālā pārstāvniecība atrodas Londonā.

Vēsture

Pēc Eiropas Padomes apstiprināšanas Strasbūrā 1989. gada decembrī Parīzē 1990. gada 29. maijā tika parakstīts Eiropas Rekonstrukcijas un attīstības bankas dibināšanas līgums un stājās spēkā 1999. gada 28. martā.

Darbības mērķis

ERAB galvenais mērķis ir veicināt pāreju uz tirgus orientētu ekonomiku, sekmēt privātās un uzņēmējdarbības iniciatīvas Centrāleiropas un Austrumeiropas valstīs. Banka finansē projekta kreditēšanas un administrēšanas vajadzības, aizņemoties finanšu resursus starptautiskajā kapitāla tirgū.
Pašreiz ERAB darbojas 34 valstīs. Lai koordinētu vietējās aktivitātes, šajās valstīs darbojās reģionālie ERAB biroji.
Leonas karaliste

Vēsture

Sākotnēji viena no Astūrijas karalistes provincēm. Alfonso III Lielais (Alfonso III el Magno), Astūrijas, Galisijas un Leonas karalis, 910. gadā sadalīja valsti tika 3 daļās: vecākais dēls Garsija (910.-914.) saņēma tās centrālo daļu un Leonas (León) pilsētu, Ordinjo II (873.-924.) kļuva par Galisijas karali, bet Fruela II palika krietni sarukušās Astūrijas tronī. 914. gadā pēc Garsija nāves Leona apvienojās ar Galisiju. 924. gadā pēc Ordinjo II nāves Galisija un Leona atkal tika pievienotas Astūrijai; galvaspilsētu 924. gadā pārcēla no Ovidjo (sp. Oviedo, astur. Uviéu) uz Leonu (León), un kopš tā laika valsti dēvē par Leonas karalisti.
1032. gadā Leonu iekaro Navarras karalis Sančo Lielais. Bermudo III izdevās atgriezties tikai 1035. gadā, pēc Sančo nāves. 1037. gadā kaujā ar kastīliešiem pie Tamaronas krīt Bermudo III - Astūriju, Leonu un Galisiju iekaro Kastīlijas karalis Ferdinands I. 1065. gadā Ferdinands I sadala valsti saviem bērniem: Kastīlijas troni mantoja vecākais dēls Sančo, Leonas troni mantoja Alfonso VI, Galisijas troni mantoja jaunākais dēls Garsija, bet Samoras un Toro senjorijas mantoja meitas - Urraka un Elvīra.
1067. gadā, pēc karalienes mātes nāves, sākās pilsoņu karš starp mantiniekiem par valsts apvienošanu. Sančo iekaroja Leonu un saņēma gūstā Alfonso (kurš vēlāk izbēga un paglābās pie Toledo emīra), pēc tam sakāva Garsiju (kurš aizbēga uz Seviļu) un iekaroja Galisiju. Toro, kur valdīja Elvīra, padevās bez cīņas, taču otra māsa Samorā atsacījās pakļauties. Pilsētas aplenkuma laikā 1072. gadā Sančo krita kaujā.
1072. gadā Alfonso kā otrs vecākais no mantiniekiem mantoja Kastīlijas un Leonas troni (Sančo nebija bērnu). Tad Alfonso VI iekaroja Galisiju, kur Garsija ar Seviļas emīra karaspēka palīdzību bija atgriezies, ieslodzīja savu brāli cietumā, kur tas pēc laika mira. Alfonso VI ķērās pie valsts nostiprināšanas un paplašināšanas (pamatā uz Seviļas emirāta rēķina).
1083. gadā Alfonso VI armija ieņem Madridi. 1085. gadā Leonas armija iekaro Toledo un Gvadalaharu. 1086. gadā kaujā pie Salakas Leonas armiju sagrauj mauri, kurs vada Jusufs ibn Tašfins (Almoravidu dinastija). 1109. gadā Alfonso VI meita, Burgundijas Raimunda atraitne Urraka apprecas ar Aragonas karali Alfonso I. Tas kļūst par Leonas, Navarras, Aragonas un Kastīlijas karali.
1127. gadā par Leonas karali kļūst Alfonso VI mazdēls, Burgundijas Raimunda dēls Alfonso VII, un piespiež atzīt sevi par tā vasaļiem Aragonas un Navarras karaļus, Barselonas, Portugāles un Tulūzas grāfus. 1135. gadā kortesu sapulce Leonā pasludina Alfonso VII par imperatoru. 1157. gadā neveiksmīga iebrukuma Dienvidspānijā laikā Alfonso VII mirst. Alfonso IX iekaro Badahosu (1227.), Kaseresu (1229.), Meridu (1229.). 1230. gadā Kastīlijas karalis Ferdinands III apvieno Kastīliju un Leonu vienā valstī - Kastīlijas un Leonas karalistē (sp. Castilla y León).
Kaklasaite

Kaklasaite jeb šlipse (vācu: Schlips) ir garš lentes veida apģērba gabals, kuru parasti sien ap kaklu. Kaklasaites viens gals parasti ir platāks nekā otrs. To parasti izmanto vīrieši kā dekoratīvu elementu, aksesuāru. Kaklasaiti sien zem krekla vai blūzes apkakles.
Arturs Makenzijs

Šaha kompozīcija

No 1880. gada publicējis vairāk nekā 300 šaha uzdevumus. Konkursos ieguvis apmēram 200 atzinības, tai skaitā 46 pirmās godalgas. Sastādījis galvenokārt divvilčus un trīsvilčus, pēdējie parasti noslēdzas ar pareiziem matiem.
1887. gadā Makenzijs izdeva savu uzdevumu krājumu: "Šahs, tā poēzija un proza". Ievadrakstā viņš izklāstīja savus uzskatus, kas pilnībā sakrita angļu problēmistu uzskatiem, kas bija izteikti vienlaicīgi iznākušajā Č. Plenka krājumā "Šaha uzdevums".
1896. gadā viņa redze strauji pasliktinājās, un dažu mēnešu laikā viņš kļuva pilnīgi akls. Tomēr viņš turpināja ne mazāk sekmīgi nodarboties ar šaha kompozīciju. 1905. gadā ar nosaukumu "Šaha lirika" (Chess lyrics) iznāca viņa uzdevumu krājums, kas iezīmēja A. Vaita ziemas svētku sērijas sākumu. Šajā grāmatā publicēti apmēram 300 uzdevumi, kurus autors sastādījis pēc 1986. gada un ievietots plašs raksts šaha kompozīcijas dažādiem jautājumiem. Krājumā ievietots arī Makenzija saņemto atzinību saraksts. No 1880.—1895. gadam viņš ieguvis 100 atzinības 62 konkursos, tai skaitā 21 pirmo godalgu. No 1896.—1905. gadam (būdams akls) — 94 atzinības 94 konkursos, no tām 25 augstākās. Pēc sasniegumiem konkursos Makenziju var droši nosaukt par pasaules čempionu 19. un 20. gadsimtu mijā.