Amerikas melnais grifs

Izskats

Amerikas melnais grifs ir liela auguma maitas putns. Tā ķermeņa garums ir 50—69 cm, spārnu plētums 1,37—1,52 m, svars 1,6—2,2 kg. Dienvidamerikas pasuga ir mazāka nekā Ziemeļamerikas un Andu kalnos dzīvojošās pasugas.
Tēviņi un mātītes izskatās vienādi. Abi dzimumi ir melni, turklāt spalvām piemīt metālisks spīdums. Galva un kakls ir  kaili, bez apspalvojuma. Pieaugušajiem putniem atsegtā āda ir brūni melna, toties jaunajiem putniem tumši pelēka un krokota. Apspalvojums jaunajiem putniem tāpat kā pieaugušajiem ir melns. Acis šiem putniem ir brūnas un to augšējam plakstiņam ir viena nepilnīga skropstu līnija, bet apakšējam toties divas skropstu līnijas. Kājas ir gaiši pelēkas. Divi priekšējie pirksti ir ļoti gari un to pamatnē ir nelielas peldplēves. Pēdas Amerikas melnajam grifam ir plakanas un samērā vājas, tā pirksti nav piemēroti, lai kaut ko sagrābtu un turētu. Nāsīm kā visiem Amerikas grifiem nav starpsienas un no sāniem knābim var redzēt cauri. Spārni ir plati, bet samērā īsi. Tā kā pirmajām lidspalvām padusē ir balta pamatne, tad lidojumā spārnu apakšpusē var redzēt baltu laukumu. Aste ir īsa un taisnstūrveida. Kad putns stāv, salocījis spārnus, tad aste gandrīz nav redzama aiz saliktajiem spārniem.

Uzvedība un barošanās

Barību Amerikas melnais grifs noskata, lidojot augstu debesīs. Tā lidojums nav tik efektīvs kā citiem maitas putniem, jo Amerikas melnajam grifam spārni ir īsāki. Šīs sugas putni planē daudz īsāku laiku un biežāk ir spiesti spārnus vēcināt. Ja Amerikas melno grifu pēkšņi iztraucē barošanās brīdī pie maitas, tam ir raksturīga barības izvemšana, lai spētu vieglāk un ātrāk pacelties spārnos. Šīs sugas putni ir sabiedriski un veido lielus barus gan barojoties, gan nakšņojot. Reģionos, kur to izplatība pārklājas ar tītaru grifa izplatību, abas sugas bieži nakšņo kopīgā barā, ieņemot kāda nokaltuša koka kailos zarus. Tītaru grifs ir lielāks nekā Amerikas melnais grifs, tādēļ, tiem satiekoties vienatnē, virsroka vienmēr ir tītaru grifam. Tomēr, tā kā Amerikas melnie grifi visbiežāk barojas barā, tad pa visiem kopā tie no barošanās vietas padzen tītaru grifu, kas parasti barojas pa vienam. Barošanās brīdī Amerikas melnais grifs kļūst agresīvs.

Barība

Dabiskajā vidē Amerikas melnais grifs pamatā barojas ar maitu un ir maitēdājs. Apdzīvoto vietu tuvumā, to var bieži novērot, barojoties izgāztuvēs. Ja ir iespēja, tas apēd arī citu putnu olas un var nogalināt zīdītāju tikko dzimušos mazuļus. Reizēm ir novērots, ka melnie grifi uzlasa ērces no kapibaru mugurām. Amerikas melnā grifa galvenā maņa ir redze, un tam nav tik labi attīstīta oža kā katartām, tādēļ tas bieži tām seko. Katartas lido zemu, lai spētu saost gāzes, kas izdalās no maitām.

Ligzdošana

Ligzdošanas laiks Amerikas melnajam grifam atšķirīgos ģeogrāfiskos reģionos ir dažāds. Riesta deja Amerikas melnajiem grifiem notiek uz zemes. Ap vienu mātīti, spārnus nedaudz papletuši, riņķo vairāki tēviņi. Reizēm pāris pēc tam virs izraudzītās ligzdošanas vietas izpilda riesta lidojumu, rotaļīgi viens otru ķerot un pikējot. Mežainā apvidū tieši uz zemes vai iedobtā kritušā kokā, vai kādā citā dabīgā iedobē tiek izdētas 1—3 olas, visbiežāk divas. Reizēm olu dēšanas vieta atrodas 3 metru augstumā virs zemes. Lai arī ligzda kā tāda netiek būvēta, perēšanas laukums pa perimetru reizēm tiek izrotāts ar stikla gabaliņiem, dažādiem krāsainiem plastikāta vai metāla atkritumiem. Olas ir 7,65 x 5,09 cm lielas. Tās ir pelēkzaļas vai zilganas, vai baltas, ar nelieliem, brūniem vai violetiem raibumiņiem platākajā galā. Olas perē abi vecāki. Inkubācijas periods ilgst 28—41 dienu. Izšķiļoties mazuļus klāj baltas dūnas. Par tiem rūpējas abi vecāki, barību atnesot kuņģī un pēc tam atrijot. Mazuļi paliek "ligzdā" apmēram 2 mēnešus, bet pēc 75—80 dienām tie jau ir prasmīgi lidotāji.
Amerikas melnajam grifam nav daudz ienaidnieku. Reizēm olas un mazuļus apēd jenoti, lapsas vai degunlācīši. Tā kā šie putni ir agresīvi un liela auguma, tad pieaugušam melnajam grifam uzbrūk ļoti reti.