Ivars Godmanis

Biogrāfija

Dzimis 1951. gadā Rīgā lauksaimniecības zinātņu doktora Teodora Godmaņa ģimenē. Mācījās Rīgas 1. vidusskolā, no 1968. gada spēlēja bungas skolēnu ansamblī, vēlāk grupā "Fēlix".
1974. gadā pabeidza studijas Latvijas Valsts Universitātes Fizikas un matemātikas fakultātē, 1983. gadā aizstāvēja fizikas zinātņu kandidāta disertāciju, no 1984. līdz 1988. gadam strādāja LU Cietvielu fizikas institūtā par jaunāko zinātnisko līdzstrādnieku. 
1987. gadā papildinājās Grācas universitātē Austrijā.  
1992. gadā ieguva fizikas zinātņu doktora grādu.

Atmodas laikā

1987. gadā I. Godmanis iesaistījās Latvijas Tautas frontē un 1988. gadā kļuva par tās priekšsēdētāja D. Īvāna vietnieku. 1990. gadā kā LTF kandidāts Kuldīgas vēlēšanu apgabalā tika ievēlēts Augstākajā Padomē, kļuva par LTF frakcijas vadītāju. 4. maijā balsojis par deklarāciju "Par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu".
7. maijā I. Godmanis tika ievēlēts par pirmo Latvijas valdības vadītāju pēc neatkarības atjaunošanas, šo amatu viņš ieņēma līdz 1993. gada 3. augustam. I. Godmaņa valdībai bija jāvada valsti visgrūtākajā tās pastāvēšanas posmā kopš neatkarības atjaunošanas. Šajā laikā Latvija pārgāja no plānveida ekonomikas uz brīvo tirgu, ekonomika un finanšu sistēma sabruka, tika veikta pāreja uz citu valūtu un privatizācija, valstī atradās Krievijas armija. Lai arī tika pieļautas daudzas kļūdas, tomēr, ņemot vērā uzdevumu sarežģītību, vēsturnieki uzskata, ka Latvijas neatkarības pirmajos gados I. Godmaņa valdība vadīja valsti veiksmīgi.
Atšķirībā no vairuma AP ievēlēto politiķu, I. Godmanis pirms 1993. gadā 5. Saeimas vēlēšanām nemainīja politisko piederību un neiekļāvās nevienā no jaunajām politiskajām partijām, bet viņa pārstāvētā Latvijas Tautas fronte netika ievēlēta Saeimā. I. Godmanis izstājās no LTF un uz laiku pameta politiku.

Pārtraukums politiskajā darbībā

No 1993. gada I. Godmanis ar aktīvu politisku darbību nenodarbojās, izmantojot savu pieredzi un zināšanas finanšu un banku jomā. 1993. gadā viņš iesūdzēja tiesā laikrakstu Dienas Bizness par personisko cieņu aizskaroša raksta publicēšanu, kurā rakstīts "darbojies vairāk SWH labā, nevis Latvijas valsts" un pievienota I. Godmani apsmejoša karikatūra. Tiesas prāvā viņš uzvarēja, iegūstot kompensāciju 1000 latu apmērā. 1994.-1995. gadā I. Godmanis bija šī paša SIA Software House Riga viceprezidents, 1995. gadā bija Latvijas Komercbanku asociācijas viceprezidents, pēc tam - līdz 1997. gadam vadīja Latvijas Krājbanku, bija tās prezidents, padomes priekšsēdētājs.

No 1998. gada

1997. gadā I. Godmanis atgriezās politikā, iesaistoties partijā "Latvijas Ceļš", kurā darbojās daudzi viņa LTF un Augstākās Padomes laika domubiedri. 1998. gadā I. Godmanis tika ievēlēts 7. Saeimā un sava partijas biedra Viļa Krištopana valdībā bija Finanšu ministrs. Pēc valdības demisijas atjaunoja Saeimas deputāta mandātu.
2004. gadā ievēlēts par "Latvijas Ceļa" priekšsēdētāju, bet pēc tā apvienošanās ar Latvijas Pirmo partiju 2007. gadā kļuva par apvienības LPP/LC līdzpriekšsēdētāju kopā ar otras partijas līderi Aināru Šleseru.
2006. gada oktobrī I. Godmanis Latvijas Pirmās partijas un partijas "Latvijas Ceļš" vēlēšanu apvienības sastāvā tika ievēlēts 9. Saeimā, bet 7. novembrī kļuva par Iekšlietu ministru Aigara Kalvīša valdībā.
2007. gada 14. decembrī Valsts prezidents Valdis Zatlers uzticēja jaunās valdības veidošanu I. Godmanim. 20. decembrī Saeima izteica uzticību I. Godmaņa kabinetam ar 54 balsīm. 2009. gada 20. februārī I. Godmanis atkāpās no premjerministra amata un atjaunoja Saeimas deputāta mandātu.
2009. gadā ievēlēts Eiropas Parlamentā no LPP/LC saraksta. Pēc nokļūšanas Briselē pārtrauca vadīt partiju, atvēlot vienīgā partijas vadītāja lomu A. Šleseram. Tomēr saikni ar politiku Rīgā I. Godmanis nezaudēja, tiek uzskatīts, ka I. Godmaņa atbalsts Valdim Dombrovskim bija izšķirīgs, lai LPP/LC Saeimas frakcija atbalstītu valdību balsojumā par Saeimas pilnvarojumu valdībai slēgt jaunu vienošanos ar starptautiskajiem aizdevējiem 2010. gada janvārī.
2013. gada rudenī I. Godmanis izteica vēlēšanos pievienotis Latvijas Zemnieku savienībai, lai no tās saraksta kandidētu nākamā gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās, taču LZS valde noraidīja bijušā valdības vadītāja vēlmi.
2016. gada 22. augustā Ivars Godmanis kļuva par farmācijas uzņēmuma Olainfarm padomes priekšsēdētāju. 2018. gada 5. jūnijā viņu priekšsēdētāja amatā nomainīja Ivars Kalviņš, Godmanim paliekot uzņēmuma padomē līdz 4. septembrim.
Apbalvots ar II šķiras Triju Zvaigžņu ordeni un 1991. gada barikāžu dalībnieka piemiņas zīmi.

Privātā dzīve

32 gadus bijis precējies ar Ramonu Godmani, laulībā dzimuši 3 bērni. 2011. gadā šķīries un apprecējis Ilzi Pētersoni, Iekšlietu ministrijas valsts sekretāri, ar kuru draudzējas kopš 2009. gada.
I. Godmaņa vaļasprieks ir mūzika, jaunībā bijis bundzinieks. Viņš tiek uzskatīts par izcilu rokmūzikas vēstures pazinēju, Radio SWH I. Godmanis vada mūzikas raidījumu "Saknes".

VDK kartotēka

I. Godmaņa kartīte atrasta publiskotajā VDK savervēto aģentu kartotēkas daļā. Tajā apgalvots, ka viņš kā aģents "Pugulis" savervēts 1988. gada martā.
Tiesa par I. Godmaņa sadarbību ar VDK lēmusi, ka apzinātas sadarbības fakta nav bijis, tomēr 2017. gada novembrī LPSR VDK zinātniskās izpētes komisijas vēsturniece M. Starostina izplatīja paziņojumu, ka "tiesa atteikusi sniegt informāciju komisijai, norādot, ka neizsniegs (...) Ivara Godmaņa sadarbības fakta ar Valsts drošības komiteju jeb čeku lietu, jo vien pēc komisijas pieprasījuma izgatavotā 16. oktobra aktā par iztrūkstošajiem dokumentiem konstatēts, ka šī lieta par sadarbības faktu ar čeku tiesas arhīvā vairs neatrodas", un tiesas materiāli vēlāk ir tikuši pazaudēti.