google/wiki40b huggingface dataset:
Jeļena Pirožkova

Biogrāfija

Jeļena Pirožkova dzimusi Novokuzņeckā, reliģiskā ģimenē. Kad Jeļenai bija trīs gadi, ģimene pārcēlās uz Amerikas Savienotajām valstīm. Ģimene apmetās pilsētā Grīnfīldā (Masačūsetsas štats). 2006. gadā Jeļena ieguva ASV pilsonību, un kopš 2008. gada viņa dzīvo Kolorādospringsā un trenējas ASV cīņas sporta  mācību centrā. Arī viņas treneris ir krievu emigrants Vladislavs Izboiņikovs. Laikā no 2003. līdz 2005. gadam ASV jauniešu čempionātos viņai bija labi rezultāti.
2006. gada Pirožkova sāka piedalīties pieaugušo sacensībās un kļuva par vairāku Panamerikas čempionātu uzvarētāju. 2010. gadā Pirožkova tiek atzīta par ASV labāko sieviešu cīkstoni.
2012.gada Olimpiskajās spēlēs Londonā Jeļena Pirožkova bija amerikāņu cīkstoņu galvenā cerība. Tomēr tā nepiepildījās, jau pirmajā cīņā viņa zaudēja Latvijas cīkstonei Anastasijai Grigorjevai un tālākām cīņām nekvalificējās. Pusotru mēnesi pēc neveiksmes Olimpiskajās spēlēs viņa ieguva zelta medaļu Pasaules čempionātā Stretkonā. 2013. gada pasaules čempionātā viņa izcīnīja bronzas medaļu, un gadu vēlāk - sudraba.
Kārzdabas pagasts

Vēsture

Dibināts pēc muižu pagastu likvidēšanas sakarā ar 1866. gada pagastu pašvaldību likuma pieņemšanu. 1945. gada 1. augustā pagastā izveidoja Kārzdabas ciema padomi. 1947. gada 16. oktobrī pagastu iekļāva jaunizveidotajā Gulbenes apriņķī. Ciema padomi likvidēja 1947. gada 18. novembrī, bet atjaunoja līdz ar pagasta likvidēšanu 1949. gada 31. decembrī, ciemu iekļaujot Cesvaines rajonā. Mūsdienās Kārzdabas pagasta teritorija iekļauta Cesvaines novada Cesvaines pagastā un neliela daļa Madonas novada Aronas pagastā.
Bāriņu iela (Rīga)

Vēsture

Iela ierīkota uz pilsētas bāriņu nama īpašumā esošās zemes. 1904. gadā ielai piešķirts nosaukums Bāriņu iela (vācu: Waisenstraße, krievu: Sirotskaja ulica), nereti ielu sauca arī par Bāriņu nama ielu (vācu: Waisenhausstraße). Ielas vāciskais nosaukums vācu okupācijas laikā Waisenstraße. 1974. gadā iela tika pārdēvēta sarkanarmijas ģenerāļa Andreja Stučenko vārdā. 1990. gada aprīlī ielai atjaunots tās agrākais nosaukums Bāriņu iela.

Ielas raksturojums

Bāriņu iela ir 1040 metrus gara iela Āgenskalna apkaimes dienvidaustrumos. Tā sākas krustojumā ar Uzvaras bulvāri (pie Uzvaras pieminekļa) un virzās rietumu virzienā. Ielas posms no Uzvaras bulvāra līdz Aleksandra Grīna bulvārim iet caur Uzvaras parku. Gandrīz iepretim krustojumam ar Aleksandra Grīna bulvāri ir arī savienojums ar Hermaņa ielu. Zemgales priekšpilsētas izpilddirekcijas un Eduarda Smiļģa teātra muzeja tuvumā iela krustojas ar Eduarda Smiļģa un Talsu ielām, kā arī pagriežas vairāk dienvidrietumu virzienā. Ielas posms no Uzvaras bulvāra līdz Eduarda Smiļģa ielai sastāv no četrām atdalītām braukšanas joslām, savukārt turpmākais ielas posms sastāv no divām braukšanas joslām, kurām pa vidu atrodas tramvaja sliedes. Iepretim Āgenskalna tirgum iela savienojas ar Zeļļu ielu. Bāriņu iela beidzas dažus metrus tālāk krustojumā ar Mazo Nometņu ielu.
Teozofija

Teozofija (grieķu: θεοσοφία; theos — dievs, sophia — gudrība) ir okultiska un filozofiska mācība, kas pievēršas būtības un dabas, it īpaši dievišķā dabas, meklējumiem. Teozofijas mērķis ir izpētīt dievišķā, cilvēcības un pasaules izcelšanos, lai saprastu visuma izcelšanos un mērķi. Teozofija ietver zināšanas, kas ņemtas gan no gnosticisma un neoplatonisma, gan selektīvi no dažādām pasaules reliģijām, piemēram, budisma.
Teozofijas pirmsākumus var datēt ap 15. gadsimtu, bet kā atsevišķa kustība tā parādījās vien 19. gadsimta beigās pēc tam, kad 1875. gadā Jeļena Blavatska ar vairākiem līdzdalībniekiem izveidoja Teozofijas biedrību. Blavatskas grāmatu "Slepenā doktrīna" uzskata par būtiskāko tekstu, kas cenšas aptvert agrīnos teozofijas principus.
Pasaulē mūsdienās pastāv vairāk kā 52 teozofijas organizācijas.
Luterisms

Luterisma izplatība

Pasaulē ir aptuveni 60 miljoni luteriešu, no kuriem aptuveni 38 miljoni dzīvo Eiropā. Galvenās mītnes zemes ir ASV, Vācija, Skandināvijas valstis.

Organizācijas

Nozīmīgākās starptautiskās organizācijas: Pasaules luterāņu federācija, Starptautiskā luterāņu sinode un Konfesionāli evaņģēlisko luterāņu konference.
Johans IV fon Zintens

Dzīvesgājums

Dzimis Zintenē Prūsijā. 1352.-1359. gadā bija notārs un Rīgas rātes sekretārs. 1359. gadā kļuvis par Rīgas domkapitula locekli. 1371. gadā kļuvis par arhibīskapa vietnieku (vicarius generalis) viņa prombūtnes laikā. Šajā laikā tika iecelts arī par domkapitula prioru. 1374. gadā Romas pāvests viņu iecēla par Rīgas arhibīskapu. Savā darības laikā 1380. gadā pārveda pirmā Livonijas bīskapa Meinarda pīšļus no Ikšķiles un apglabāja Doma baznīcā, kā arī 1385. gadā piešķīra Limbažiem Rīgas pilsētas tiesības. 1391. gadā ordenis viņu piespieda bēgt uz Lībeku, pārmetot nodevīgas attiecības ar lietuviešiem un krieviem. Viņš iesniedza sūdzību pāvestam un vācu ķeizaram. 1391. gadā Romas pāvests viņu iecēla par Aleksandrijas latīņu titulāro patriarhu. Miris 1397. gadā Garcā, apbedīts Štetīnā.

Dokumenti

Rusova hronika:
"Vilhelms Freimersens, 27. Vācu ordeņa mestrs, ieņēma mestra amatu pēc Arnolda Fitinghofa. Arī šis mestrs veda grūtus karus ar krieviem, leišiem un zemgaļiem. Viņa laikā Jānis Sintenis bija Rīgas virsbiskaps, astotais pēc skaita".
Valērija Seile

Dzīvesgājums

Dzimusi 1891. gada 23. jūnijā rokpeļņa ģimenē Rēzeknes apriņķa Makašānu pagasta Seiļu sādžā. 1895. gadā kopā ar ģimeni pārcēlās uz dzīvi Pēterburgā. Mācījās Katrīnas ģimnāzijas elementārskolā, pēc tam Pēterburgas pilsētas skolā, pēc kuras beigšanas viņa 1909.—1911. gadā mācījās Ņikiforovas privātajā sieviešu ģimnāzijā. 1912.—1916. gadā Seile studēja vēsturi Bestuževa augstākajos sieviešu kursos, līdztekus strādādama Pēterburgas pilsētas domes bērnu kolonijā. Pēc Pirmā pasaules kara sākuma viņa iesaistījās Latgaliešu kara upuru palīdzības biedrībā (Latgalīšu bīdreibas paleiga kara upurem). 
1916. gadā Seile atgriezās Latgalē un strādāja par Rēzeknes tirdzniecības skolas un Sevko ģimnāzijas krievu valodas un vēstures skolotāju. 1917. gada aprīlī viņa aktīvi iesaistījās Pirmā Latgales latviešu kongresa rīkošanā Rēzeknē un tika ievēlēta par Latgales Pagaidu zemes padomes Valdes locekli un sekretāri. Konsekventi iestājās par trīs Latgales apriņķu atdalīšanu no Vitebskas guberņas un apvienošanos ar pārējām Latvijas daļām.1917. gadā Seile nodibināja Latgaliešu skolotāju savienību. 1919. gadā viņa bija Rēzeknes apriņķa tautskolu inspektore, nodibināja laikrakstu "Latgolas vords".
1918.—1920. gadā Valērija Seile bija Latvijas Tautas padomes locekle, pēc tam Satversmes sapulces locekle, 1922. gadā arī Izglītības ministra biedre. 
1922. gadā viņa atgriezās Latgalē, kur strādāja par Krāslavas ģimnāzijas direktori, pēc tam no 1923. līdz 1940. gadam par Daugavpils skolotāju institūta direktori. Vienlaikus no 1921. gada Seile bija žurnāla „Latgolas Škola“ (1921—1938) galvenā redaktore.
Pēc Daugavpils skolotāju institūta likvidēšanas 1940. gadā Seile pārcēlās uz Rēzekni, kur līdz 1946. gadam strādāja par skolotāju Rēzeknes Valsts skolotāju institūtā, komercskolā un pilsētas 1. vidusskolā. 1947. gadā bija spiesta pārcelties uz Rīgu, kur līdz aiziešanai pensijā 1957. gadā viņa mācīja krievu valodu Rīgas 2. vidusskolā.
Mirusi 1970. gada 10. aprīlī, apbedīta Daugavpils katoļu kapos.
Dmitrijs Upers

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Upers uzsāka 1999.—2000. gada sezonā, debitējot Krievijas Superlīgas kluba Ņižņijnovgorodas "Torpedo" sastāvā. 2000.—01. gada sezonas otro pusi uzbrucējs aizvadīja jau Kazaņas "Ak Bars" sastāvā, taču tad no 2001. līdz 2003. gadam divas sezonas aizvadīja Maskavas "Spartak" rindās.
2003.—04. gada sezonu Dmitrijs uzsāka Maskavas CSKA vienībā, tās sastāvā aizvadot nākamās četras sezonas. No 2007. līdz pat 2010. gadam uzbruējs spēlēja Maskavas "Spartak", taču tad divas sezonas aizvadīja KHL klubā Mitišču "Atlant". No 2012. līdz 2014. gadam bija Astanas "Baris" kapteinis.
Kazahstānas hokeja izlases rindās spēlējis 2006. gada olimpiskajās spēlēs, kā arī astoņos Pasaules čempionātos.
Apuzes iela

Ielas raksturojums

Apuzes iela sākas krustojumā ar Kalnciema ielu un Upesgrīvas ielu, bet beidzas krustojumā ar Paula Lejiņa ielu. Kopējais ielas garums ir 1800 metri un tā sastāv no 2 braukšanas joslām. Apuzes ielas Pleskodāles daļā dominē savrupmāju apbūve, bet ielas tālākais gals Zolitūdē iet padomju laiku daudzdzīvokļu namu mikrorajonā. Apuzes ielā atrodas degvielas uzpildes stacija un lielveikals.
Apuzes iela ved gar adresi Priedaines ielā 20, kur 2013. gada 21. novembrī notika lielveikala "Maxima" sagrūšana, kurā gāja bojā 54 cilvēki.
Pretimperiālisms

Pretimperiālisms, arī antiimperiālisms, politikā un starptautiskajās attiecībās ir politiska nostāja, ko raksturo pretošanās kādai lielvarai vai impērijai, kā arī vēlēšanās atdalīties no tās. Tā parasti ir pretošanās imperiālismam, hegemonijai, koloniālismam un valsts robežu paplašināšanai.
Pretimperiālisms bija īpaši aktuāls aukstā kara laikā, kad to bieži izmantoja Nepievienošanās kustības atbalstītāji pret Amerikas Savienoto Valstu un retāk arī pret Padomju Savienības veikto agresiju. Mūsdienās tā ir izplatīta ideoloģija arī starp anticionistiem, kas iestājas pret Izraēlas agresiju Palestīnā.
Lapsu iela (Jūrmala)

Sabiedriskais transports

Agrāk pa Lapsu ielu kursēja 5. autobuss.
Ekspress-MD1

Lidojuma gaita

Ekspress-MD1 palaists 2009. gada 11. februārī 00:03 UTC ar nesējraķeti Proton-M/Briz-M no Baikonuras kosmodroma 200. laukuma 39. palaišanas iekārtas. Kopā ar to palaists Krievijas sakaru pavadonis Ekspress-AM44.
Ekspress-MD1 izvietots ģeostacionārajā orbītā punktā 80° austrumu garuma, kur tas aizvietoja avārijas stāvoklī esošo Ekspress-AM2. 
2009. gada 13. maijā Ekspress-MD1 tika nodots ekspluatācijā.
2013. gada 4. jūlijā ar Ekspress-MD1 zaudēti sakari antenu orientācijas traucējumu dēļ. 21. augustā paziņots, ka sākta pavadoņa pārvietošana uz apglabāšanas orbītu un tiks pārtraukta kosmiskā aparāta ekspluatācija.
Mūsu cilvēks Havanā

Vēsturiskais fons

Lai gan romāna rakstīšanas laikā Kubā vēl valdīja diktators Fulhensio Batista, tomēr atsevišķus rajonus jau bija ieņēmuši partizāni. Pavisam neilgi pēc romāna pabeigšanas, Kubā uzvarēja revolūcija un Batista tika gāzts. 1959. gadā pie varas nāca Fidels Kastro.
Romānā nojaušams, ka Kubu gaida pārmaiņas. Rakstniekam pat zināmā mērā izdevies dot mājienu uz vēlākiem notikumiem, kad 1962. gadā norisinājās Kubas raķešu krīze.
1959. gadā, tikai dažus mēnešus pēc Kastro nākšanas pie varas, Havanas apkaimē tika uzņemta grāmatas adaptācija filmā ar tādu pašu nosaukumu "Mūsu cilvēks Havanā". Filmas režisors bija Kerols Rīds. Zināms, ka Fidels Kastro apmeklējis filmēšanas grupu 1959. gada 13. maijā. Saglabājusies fotogrāfija, kur Kastro redzams kopā ar galveno lomu tēlotājiem Aleku Ginesu un Morīnu O'Hāru.

Grāmatas tapšana

Greiems Grīns kopš 1941. gada strādāja MI6. Viņš zināja par gadījumu Otrā pasaules kara laikā, kad Portugālē darbojās vācu aģenti, kas vāciešiem sūtīja fiktīvus ziņojumus, lai varētu saņemt papildus naudu. Viens no tiem bija spāņu dubultaģents Garbo, kas vāciešiem no Lisabonas sūtīja maldinošus ziņojumus, izlikdamies, ka viņa rīcībā ir aģentu tīkls visā Anglijā. Greiems Grīns, radot sava galvenā varoņa Vērmolda (Wormold) tēlu, kam nav reāla prototipa, ierosmi tomēr guva no Garbo.
Pirmo darba versiju Grīns sarakstīja jau 1946. gadā kā scenāriju filmai, kur darbība norisinās Igaunijā 1938. gadā. Filma tomēr netika uzņemta. Bet Grīns pēc tam, kad 50. gados vairākas reizes bija apmeklējis Havanu, saprata, ka tā būs īstā darbības vieta viņa romānam.
Andrejs Bondarenko

Biogrāfija

Andrejs Bondarenko dzima Mariupolē. Profesionāļa karjeru aizvadījis Rīgas VEF, "SWH-Brocēni", BK Ventspils, arī Doņeckas "BC Donetsk" vienībā. Pēdējais pārstāvētais klubs bija Elkingenas "Basketball Elchingen 1999" Vācijā.
1997. gadā par īpašiem nopelniem Latvijas labā basketbolistam tika piešķirta Latvijas pilsonība.
2002. gada 9. augustā pēkšņi mira. Par nāves iemeslu uzskata sirdsdarbības problēmas.

Latvijas izlase

Latvijas izlasē debitēja mačā pret Zviedriju 1992. gada 7. maijā. Latvijas izlasi pārstāvēja arī 1992. gada Vasaras olimpiskās spēļu kvalifikācijas turnīrā Granādā 1992. gadā, 1993. gada Eiropas čempionāta kvalifikācijas turnīrā Polijā un finālturnīrā Vācijā, tāpat arī 1997. gada Eiropas čempionāta finālturnīrā Spānijā. Pēdējo spēli izlasē aizvadīja 1998. gada 28. novembrī pret Turciju. Kopumā izlasē aizvadīja 47 spēles.
Wikimedia Foundation

Kustības filiāles

Wikimedia kustības filiāles ir neatkarīgas, bet formāli atzītas cilvēku grupas, kuru mērķis ir kopīgi strādāt,  lai atbalstītu Wikimedia kustību un dotu tai savu pienesumu. Wikimedia Foundation valde ir apstiprinājusi trīs aktīvus kustības filiāļu modeļus: nodaļas, tematiskās organizācijas un lietotāju grupas. Kustības filiāļu mērķis ir organizēt un iesaistīties darbībās, kuru mērķis ir Wikimedia kustības atbalsts. Šādu aktivitāšu piemēri ir reģionālas konferences, sabiedrības informēšana, kopīgas klātienes darbnīcas un lietotāju apmācība, sabiedriskās attiecības, sabiedriskās politikas aizstāvība, sadarbības partneru iesaiste (galerijas, muzeji, arhīvi, bibliotēkas) un Wikimania konference.
Nodaļas vai tematiskas organizācijas atzīšanu apstiprina organizācijas valde, to rekomendāciju par atzīšanu veic filiāļu komiteja, kuru veido Wikimedia kopienas brīvprātīgie. Šī komiteja apstiprina arī lietotāju grupu atzīšanu. Lai arī Wikimedia Foundation formāli atzīst kustības filiāles, tās ir neatkarīgas no Wikimedia Foundation, kam par tām nav juridiskas kontroles.
Nodaļu atzīšana tika uzsākta 2004. gadā. 2010. gadā tika sākta pārējo modeļu attīstīšana. 2012. gadā WMF apstiprināja un pieņēma tematisko organizāciju un lietotāju modeli. Kā papildu modelis tika izveidots un apstiprināts kustības partneru modelis, bet šobrīd tas vēl netiek izmantots.
Federācija (valsts)

Federācija jeb federāla valsts (latīņu: foederatio — ‘savienība’) ir valsts uzbūves un pārvaldes forma, kurā valsts sastāv no vairākām teritorijām (pavalstīm) ar pašnoteikšanās tiesībām. Federāciju pārvalda kopīga centrālā valdība, tomēr daudzas funkcijas ir nodotas vietējām (parasti politiskajām) valdībām. Dažādās valstīs šīs federālās pavalstis tiek sauktas atšķirīgi, piemēram, ASV tie ir štati, Vācijā — federālās zemes, Krievijā — apgabali, novadi un autonomās republikas, Šveicē — kantoni.
Cits izplatītākais valsts uzbūves un pārvaldes veids ir unitāra valsts.
Aprūpētais darba uzteikums

Aprūpētā darba uzteikuma būtība

Aprūpētā darba uzteikuma pamatā ir speciāla apmācības metodoloģija. Darbinieks darbojoties kopā ar savu vadītāju, personāla vadības speciālistu, konsultantu un citiem profesionāļiem, apgūst un attīsta sevī visas nepieciešamās iemaņas un iegūst nepieciešamo informāciju, lai varētu programmas laikā atrast sev jaunu darbu, kas vispilnīgāk atbilst viņa patiesajām vēlmēm un prasmēm un sakrīt ar darba tirgus iespējām. Apgūstamo materiālu loks ir atkarīgs no cilvēka un viņa vajadzībām. Specifisku iemaņu un zināšanu apguvei tiek piesaistīti attiecīgo nozaru speciālisti. Praktiskā palīdzība ietver CV un pieteikuma vēstules sagatavošanu, padomus piemērotu vakanču meklēšanai, mērķtiecīgai kontaktu tīkla veidošanai, sagatavošanos darba intervijai un ieteikumus veiksmīgai adaptācijai jaunā darba vietā.
Ir vairākas situācijas un iemesli, kad un kādēļ organizācijas izvēlas Aprūpētā darba uzteikuma risinājumu. Nereti uzņēmumi piedzīvo reorganizācijas, apvienošanas, pārņemšanas, optimizācijas situācijas, kas saistītas ar lielāka vai mazāka darbinieku skaita samazināšanu. Tāpat ir situācijas, kad no konkrēta darbinieka snieguma neatkarīgu iemeslu dēļ turpmāka viņa karjeras attīstība uzņēmuma ietvaros kļūst apgrūtināta vai neiespējama un uzņēmums vēlas palīdzēt šim darbiniekam turpināt karjeru ārpus tā.

Aprūpētā darba uzteikuma process

Aprūpētais darba uzteikums nevienam negarantē jauna darba atrašanu, taču tas garantē cilvēkam nepieciešamās zināšanas un prasmes sekmīgai darba atrašanai. Risinājuma iznākums var būt ne tikai cits darbs. Tikpat lielā mērā ir iespējams, ka procesa rezultātā cilvēks izvēlas uzsākt pats savu biznesu, doties ilgstošā ceļojumā, iesaistīties sociālā darbā vai uzsākt mācības. Šis process palīdz cilvēkam labāk iepazīt pašam sevi, identificēt savas patiesās vēlmes, izsecināt stiprās puses un attīstības vajadzības tuvākas vai tālākas nākotnes mērķu kontekstā.
1. solis: pašizvērtējums — kur es esmu šobrīd un kur vēlos nokļūt? Karjeras vēlmju, stipro pušu, attīstības vajadzību, pieredzes, zināšanu un prasmju izvērtēšana. Var tikt pielietoti personības un spēju, profesionālās karjeras izvēles testi.
2. solis: sagatavošanās — CV un motivācijas vēstules rakstīšana.
3. solis: iespēju meklēšana — kā atrast piemērotas vakances, mērķtiecīgi veidot kontaktu tīklu, izmantot resursus, strādāt ar personāla atlases aģentūrām, u.c.
4. solis: pieteikumu un interviju process — kā rakstīt pieteikuma vēstuli, pielāgot CV saturu atbilstoši konkrēta sludinājuma prasībām, aizpildīt dažādas pieteikuma formas, sagatavoties darba intervijai, interviju iemaņu praktizēšana, objektīvu atalgojuma prasību izvērtējums, u.c.
5. solis: alternatīvo iespēju izvērtēšana — vai ir piemēroti izskatīt alternatīvas nodarbinātībai — privāts bizness, tālāka izglītošanās, pensionēšanās, pārcelšanās uz dzīvi citur, u.c.
6. solis: nākamie soļi — sekmīga adaptēšanās jaunā darba vietā.
Parastās vāveres

Izskats un ieradumi

Tām visām ir raksturīga kupla, gara aste, biezs un mīksts kažoks. Kažoka krāsa var būt ļoti dažāda, bet tie galvenokārt ir dažādi rudie, brūnie un pelēkie toņi, viena no košākajām vāverēm ir raibā vāvere (Sciurus variegatoides), kuras kažoks ir rudi sarkans, kas jaukts ar koši melnu apspalvojumu.
Parastās vāveres pamatā ir veģetārietes. Tās ēd dažādus augus, riekstus, sēklas, augļus, ziedus, pumpurus, sēnes, saknes, lapas, ogas, bet vāveres ēd arī putnu olas, mazos putnēnus un reizēm nomedī to vecākus, kā arī tās neatsakās no kukaiņiem.
Vāveres no ziemeļu rajoniem var medīt pat citas vāveres, peles, trušus, bet šādi ieradumi nav novēroti tropos dzīvojošām vāverēm.
Žīdrūns Ilgausks

NBA

Pēc pāris lieliskām sezonām Lietuvas basketbola klubā "Atletas" Ž. Ilgausku Klīvlendas "Cavaliers" izvēlējās 1996. gada NBA drafta pirmajā kārtā ar kopējo 20. numuru. Savās pirmajā NBA sezonā talantīgais un 220 cm garais lietuviešu centrs savu potenciālu nespēja pierādīt, jo kājas traumas dēļ nepiedalījās nevienā spēlē. Toties otrā sezona bija daudz veiksmīgāka: viņš tika iekļauts līgas debitantu simboliskajā pieciniekā, piedalījās 82 spēlēs, no tām 81 ejot laukumā starta sastāvā. Lai arī daudzās no nākamajām sezonām Ž. Ilgausks cīnījās ar kājas traumām, tomēr viņš NBA aizvadītajā laikā ir bijis viens no ievērojamākajiem garajiem spēlētājiem un guvis lielākos panākumus no NBA startējušajiem lietuviešiem. Ž. Ilgausks ir divas reizes piedalījies Visu Zvaigžņu spēlē (2003. un 2005. gadā), bet "Cavaliers" ar Ž. Ilgausku kā pamatsastāva centru un Lebronu Džeimsu sastāvā sasniedza NBA finālsēriju 2007. gadā un konferences finālsēriju 2009. gadā. Ž. Ilgauskam pieder vairāki "Cavaliers" rekordi, tai skaitā viņš ir aizvadījis lielāko spēļu skaitu kluba vēsturē, 2009. gada decembrī labojot kluba tābrīža ģenerālmenedžerim Denijam Ferijam piederošo rekordu.
2010. gadā Ž. Ilgausks plaša trīs klubu darījuma ietvaros tika aizmainīts uz Vašingtonas "Wizards", tomēr darījums bija formāls, līgums tika pārtraukts un jau drīz spēlētājs atgriezās "Cavaliers". Vasarā pirms 2010.—2011. gada NBA sezonas 35 gadus vecais centra spēlētājs sekoja savam bijušajam komandas biedram L. Džeimsam un pārcēlās uz Maiami "Heat".
2011. gada septembrī basketbolists paziņoja par karjeras beigšanu. Pēc sportista karjeras beigām kļuvis par basketbola funkcionāru: 2012. gada janvārī apstiprināts par "Cavaliers" ģenerālmenedžera asistentu.
2014. gada 8. martā Ž. Ilgauska krekls ar 11. numuru tika iemūžināts "Cavaliers" spēļu arēnā, līdz ar to viņš kļuva par tikai trešo Eiropas spēlētāju (pēc Dražena Petroviča un Vlades Divaca), kas izpelnījies šādu pagodinājumu.

Lietuvas izlase

Izcilā centra spēlētāja palīdzību Lietuvas basketbola izlasei tā arī nav pilnvērtīgi izdevies izmantot, jo spēlētājs vienmēr izlases startu vietā ir izvēlējies pasaudzēt savu veselību un atpūsties, vai arī ir bijis traumēts. Piedalījies tikai trīs oficiālās spēlēs. Ž. Ilgausks gribēja spēlēt Lietuvas basketbola izlases sastāvā 2008. gada Vasaras Olimpiskajās spēles, taču "Cavaliers" viņam to neatļāva, baidoties no iespējamiem jauniem savainojumiem.

Privātā dzīve

Kopā ar dzīvesbiedri Dženiferu (precējušies 2004. gadā) ir adoptējis divus brāļus bāreņus no dzimtās Kauņas.
2014. gadā Ž. Ilgausks ieguva ASV pilsonību un līdz ar to zaudēja Lietuvas pilsonību (nav paredzēta dubultpilsonība).
Esperanto

Vēsture

Esperanto 1870. gadu beigās un 1880. gadu sākumā izveidoja Dr. Ludviks Zāmenhofs. Pēc gadiem desmit, kurus Zāmenhofs pavadīja, tulkojot šajā valodā literatūru, kā arī rakstot tajā oriģinālu prozu un dzeju, pirmā esperanto gramatikas mācību grāmata ("Unua Libro") tika publicēta Varšavā 1887. gada jūlijā.
Openbravo

Openbravo ERP

Openbravo ERP ir uz tīmekļa balstīts ERP uzņēmējdarbības risinājums maziem un vidējiem uzņēmumiem, kas ir izlaists saskaņā ar Openbravo Publisko Licenci.
Izmantojot Openbravo, ERP organizācijas var automatizēt un viegli reģistrēt visizplatītākos uzņēmējdarbības procesus.

Openbravo POS

Openbravo POS ir uz tīmekļa balstīts Point-of-Sale (POS) risinājums mazumtirdzniecības un viesmīlības uzņēmumiem.
Programma ir pilnībā integrēta ar Openbravo ERP programmu. Izmantojot šo integrāciju, ir iespējams atjaunināt krājumu līmeni, finanšu žurnālus un klientu datus tieši centrālajā datu bāzē, kad notiek pārdošana.
Eiforija

Eiforija ir garīgs un emocionāls stāvoklis, kam raksturīga galēji saasināta labsajūta. Medicīniski eiforija tiek definēta kā afekta stāvoklis.
Eiforija bieži tiek uzskatīta kā pārspīlēts un neikdienišķs psiholoģiskais stāvoklis, ko visbiežāk izraisa psihotropās vielas un kas lielākoties nav sasniedzams parasta cilvēka dzīvesveida rezultātā. Tomēr dažas cilvēka dabiskās psiholoģiskās un fiziskās darbībās un garīgās izpausmes, piemēram, orgasms, spēcīga mīlestība un sportista uzvaras triumfs, var radīt īslaicīgu eiforijas stāvokli. Eiforiju var izraisīt arī reliģiskās prakses (rituāli) un meditācija, tāpat eiforija rodas dažu garīgu slimību, piemēram, bipolāro traucējumu un ciklotīmijas, dēļ.
Ansi Salmela

Spēlētāja karjera

Profesionālā spēlētāja karjeru Salmela uzsāka 2003.—04. sezonā, kad debitēja Somijas hokeja līgas klubā Tamperes "Tappara". "Tappara" rindās Salmela aizvadīja arī visu nākamo sezonu, taču 2005.—06. sezonas ievadā jaunais aizsargs pievienojās Lahti "Pelicans" rindām. 2007.—08. sezonā, būdams atgriezies "Tappara" sastāvā, Salmela noslēdza sezonu kā labākais līgas vārtu guvējs starp aizsargiem.
2008. gada vasarā Salmela parakstīja līgumu ar Ņūdžersijas "Devils" vienību, oktobrī debitējot NHL. Tiesa, lielāko daļu laika Ansi pavadīja AHL. Martā somu hokejists tika aizmainīts uz Atlantas "Thrashers" vienību, kopumā savā pirmajā NHL sezonā uz laukuma izejot 26 spēlēs. 2010. gada februārī Salmela tika aizmainīts atpakaļ uz "Devils" vienību, tās rindās aizvadot visu 2010.—11. sezonu.
2011. gada vasarā somu aizsargs pievienojās KHL klubam Omskas "Avangard", 2011.—12. gada sezonā kopā ar to sasniedzot Gagarina kausa finālu, kurā gan "Avangard" piekāpās Maskavas "Dinamo" priekšā. 2013. gada vasarā Salmela pārcēlās uz Doņeckas "Donbass", taču nevienu spēli neaizvadījis no tās rindās tika atlaists.
2013.—14. gada sezonu sāka Zviedrijas hokeja līgas klubā MODO Hockey, savukārt noslēdza HV71 rindās.
Somijas izlases rindās spēlējis 2008., 2009. un 2011. gada Pasaules čempionātos, 2011. gadā kopā ar izlasi izcīnot zelta, bet 2008. gadā — bronzas medaļas.