google/wiki40b huggingface dataset:
Jons Basanavičs

Dzīvesgājums

Dzimis Ožkabaļu ciemā (mūsdienās Vilkavišķu rajona pašvaldībā) zemnieku ģimenē. Mācījies ģimnāzijā Marijampolē. Studējis Maskavas Universitātē un Maskavas Medicīnas universitātē. Pēc medicīnas studiju beigšanas no 1880. līdz 1882. gadam strādāja par ārstu Bulgārijā.
Vēlāk uzturējās Belgradā, Vīnē un Prāgā, no kurienes 1883. gadā noorganizēja pirmā lietuviešu nacionālā laikraksta Aušra izdošanu Ragnītē (tolaik Vācijā). 1884. gadā Prāgā Basanavičs apprecējās ar Bohēmijas vācieti Gabrielu Eleonoru Molu. No Prāgas Basanavičs atgriezās Bulgārijā. 1887. gada augustā viņu ievainoja atentātā. 1889. gada februārī Basanaviča sieva mira no tuberkulozes. 1891. gadā viņš pieņēma Bulgārijas pilsonību.
1905. gadā, pēc tam, kad tika atcelts lietuviešu drukas aizliegums, Basanavičs atgriezās Lietuvā. Viens no Viļņas Lielā seima 1905. gada 4. un 5. decembrī organizētājiem un vadītājiem. Kā Lietuvas Padomes biedrs, viņš 1918. gada 16. februārī bija viens no Lietuvas neatkarības deklarācijas parakstītājiem. Miris 1927. gada 16. februārī Viļņā, 9 gadus pēc Lietuvas neatkarības akta pieņemšanas.

Piemiņa

Padomju okupācijas laikos 16. februārī pie Basanaviča kapa demonstratīvi tika atzīmēta viņa nāves diena, šādi apejot aizliegumu pieminēt Lietuvas neatkarības dienu.
Vecpilsētas iela (Jelgava)

Vēsture

Tagadējā Vecpilsētas iela ir senās Lielās ielas (vācu: Grosse Straße) nobeigums pie Dobeles vārtiem, tā atrodama jau 17. gadsimta Jelgavas kartēs.
Pēc Ulmaņa apvērsuma Lielā iela bija pārdēvēta par Vadoņa ielu, pēc Latvijas okupācijas 1940. gada 2. augustā par Staļina ielu, 1941. gada 14. jūlijā par Hermaņa Gēringa ielu (Hermann-Göring-Straße).
Kad pēckara gados Lielo ielu iztaisnoja un 1960. gada 6. aprīlī pārdēvēja par Ļeņina prospektu, ielas noslēguma poms saglabāja Lielās ielas nosaukumu.
Latvijas neatkarības atjaunošanas periodā 1990. gada 26. aprīlī tā ieguva Vecpilsētas ielas nosaukumu.
PHP paātrinātājs

PHP paātrinātājs ir spraudnis, kas paredzēts PHP programmēšanas valodā rakstītu skriptu ātrdarbības uzlabošanai.

Darbības princips

Vairums PHP paātrinātāju darbojas, kešojot kompilētos PHP skriptu baitkodus. Parasti PHP dzinējs darbojas šādi: pēc skripta pieprasījuma to nolasa no diska; veic kompilēšanu, izveidojot izpildāmu baitkodu; tad to izpilda un rezultātu nosūta pieprasītājam. PHP paātrinātāja gadījumā pēc kompilēšanas baitkods tiek uzglabāts atmiņā. Nākamā šī skripta pieprasījuma reizē to otrreiz vairs nekompilē, bet izpilda, paņemot tieši no atmiņas. Tas ietaupa procesora resursus un rezultāts tiek saņemts ātrāk.
Vistleras Olimpiskais parks

Vistleras Olimpiskais parks ir 2010. gada ziemas olimpiskās spēļu ziemas sporta veidu norises vieta. Parks atrodas Kalagānu ielejā, Vistleras rietumos. Šajā parkā norisinās biatlona, distanču slēpošanas, ziemeļu divcīņas un tramplīnlēkšanas sacensības. Pēc Olimpiskajām spēlēm sporta komplekss tiks izmantots publiskām vajadzībām un sacensību rīkošanai.
Parks oficiāli tika atklāts 2008. gada 22. novembrī, par spīti sniega neesamībai atklāšānas dienas priekšavakarā. Pasaules kausa posmi dažādos sporta veidos šajā trasē norisinājās 2009. gada janvāra beigās.
Georgijs Afanasjevs

Šaha kompozīcija

Pirmās šaha kompozīcijas publicējis 1927. gadā. Periodā no 1927. līdz 1965. gadam dažādos izdevumos publicējis apmēram 50 etīdes. No 1965. gada līdz 1971. gadam kopā ar līdzautoru Jevgeņiju Dvizovu publicējis vairāk nekā 70 etīdes, vairāk nekā 20 no tām konkursos guvušas atzinības.
Žemaitijas kunigaitija

Vēsture

Līdz pat 1411. gadam žemaiši saglabāja baltu pagānismu kā valdošo reliģiju un kopš 13. gadsimta vidus nepakļāvās Vācu ordeņa mēģinājumiem to iekļaut Livonijas, vēlāk Prūsijas ordeņvalsts sastāvā.
Tomēr 1398. gadā pēc Saliņas līguma noslēgšanas dižkunigaitis Vītauts Dižais noslēdza miera līgumu ar Vācu ordeni, kurā "iznomāja" Žemaitijas fogteju (Vogtei Samogitien) lielmestram. 
1409. gadā sākās žemaišu sacelšanās, ko atbalstīja Polijas karalis Jagailis, kas bija formālais iemesls lielmestra Ulriha fon Juningena lēmumam doties karagājienā uz Lietuvu, kas beidzās ar Vācu ordeņa sagrāvi Grīnvaldes kaujā. 
1411. gadā pēc Pirmā Toruņas līguma Žemaitiju iekļāva Lietuvas dižkunigaitijas sastāvā kā kunigaitiju līdztekus Viļņas kunigaitijai un Traķu kunigaitijai. 
1417. gadā, pēc tam, kad žemaiši pieņēma katoļu ticību, tika nodibināta Žemaitijas bīskapija.
1422. gadā pēc Melnas līguma Livonijas ordenis bija spiests atteikties no Kursas, Zemgales un Sēlijas dienvidu daļas, kuras iekļāva Žemaitijā.
1441. gadā Lietuvas dižkunigaitis Kazimirs atzina Žemaitijas autonomiju un tiesības vēlēt zemes vecāko. Lietuvas dižkunigaiši, no 1569. gada Polijas-Lietuvas kopvalsts valdnieki lietoja Žemaitijas hercoga titulu. 
1655. gada 20.oktobrī Otrā Ziemeļu kara laikā Žemaitijas pilsētā Ķedaiņos tika parakstīts līgums par Zviedrijas-Lietuvas kopvalsts izveidi, kas paredzēja Žemaitijas hercogistes pašnoteikšanās tiesības Zviedrijas-Lietuvas vasaļatkarībā. 
1566. gadā Žemaitijas austrumu daļu pievienoja Traķu kunigaitijai.
No 1764. gada Žemaitijā bija divas (Raseiņu, Telšu), bet no 1791. gada līdz 1795. gadam trīs autonomas pašvaldības ar saviem seimeļiem (Raseņos, Telšos un Šauļos).
Pēc Polijas dalīšanas 1795. gadā Žemaitijas kunigaitijas ziemeļu daļu Nemunas labajā krastā anektēja Krievijas impērija un iekļāva jaunizveidotās Lietuvas guberņas sastāvā, bet dienvidu daļu Nemunas kreisajā krastā anektēja Prūsijas karaliste.
1980. gada Latvijas čempionāts šahā

1980. gada Latvijas šaha čempionāts - Latvijas PSR 37. šaha čempionāts vīriešiem un Latvijas PSR 34. šaha čempionāts sievietēm.

Turnīra gaita

Latvijas PSR 37. šaha čempionāts vīriešiem notika no 28. februārim līdz 18. martam 1980. gadā Rīgā. Turnīrā ritēja sīva cīņa par uzvaru starp daudzkārtējo čempionu Jāni Klovānu, jauno talantu Aleksandru Voitkēviču un pieredzējušo meistaru Valēriju Žuravļovu, kurā veiksmīgāks izrādījās Žuravļovs. Viņam tas bija pirmais Latvijas PSR čempiona tituls. 
Latvijas PSR 34. šaha čempionāts sievietēm notika 1980. gadā Rīgā. Čempionātā debitēja PSRS sieviešu šaha čempionāta bronzas laureāte Tatjana Voronova, kas bija pārcēlusies uz Rīgu. Viņa spēja pieveikt gandrīz visas savas galvenās konkurentes un izcīnīt savu pirmo Latvijas PSR čempiones titulu. Vienīgi Astra Goldmane spēja daudz neatpalikt no Voronovas, taču beigās viņai nācās samierināties ar otro vietu. Turnīrā debitēja nākamā lielmeistare Ingūna Erneste.
Mehiko

Vēsture

1325. gadā Mehiko pašreizējā vietā tika dibināta Tenočtitlāna — acteku impērijas galvaspilsēta. Tā tika uzcelta uz Tekskoko (Texcoco) ezerā mākslīgi izveidotām salām. Ezers aizņēma lielu daļu no Mehiko ielejas teritorijas, mūsdienās tas ir nosusināts, bet pati Mehiko nopietni cieš no ūdens trūkuma.
1521. gadā pilsētu gandrīz pilnīgi nopostīja spāņu konkistadors Ernans Kortess.
1525. gadā Mehiko kļuva par Spānijas Jaunspānijas (Nueva España) vicekaralistes galvaspilsētu.
1821. gadā Mehiko kļuva par neatkarīgās Meksikas galvaspilsētu.
XX gadsimta otrajā pusē pilsēta sāka strauji augt, — ja 1950. gadā pilsētā dzīvoja 3 miljoni cilvēku, tad 2000. gadā — ap 18 miljoniem.
1968. gadā Mehiko notika Olimpiskās spēles.
1985. gadā pilsētā notika 8,1 balles stipra (pēc Rihtera skalas) zemestrīce, bojā gāja 5000 — 20000 cilvēku.
1986. gadā Mehiko notika Pasaules čempionāts futbolā.

Vides problēmas

Straujais, neparedzētais iedzīvotāju skaita pieaugums izraisījis gan dzeramā ūdens trūkumu, gan sanitāro apstākļu pasliktināšanos. Kalni, kas ieskauj pilsētu, aizkavē gaisa apmaiņu, līdz ar to palielinās automobiļu un rūpniecības radītā gaisa piesārņojuma daudzums. Mehiko tas ir viens no augstākajiem pasaulē. Vairums Mehiko lietus mežu izcirsti, tā palielinot augsnes eroziju.
Guļošā čigāniete

Apraksts

Ruso gleznu aprakstīja šādi: "Klejojoša nēģeriete, mandolīnas spēlētāja guļ dziļā miegā blakus savam dzeramā ūdens traukam, noguruma nomākta. Garām dodas lauva, saož viņas smaržu, bet neapēd to. Ir mēnessgaismas efekts, ļoti poētisks."
Perspektīvas trūkums ir naivisma pazīme, plakanie tēli ir attēloti nesamērīgi, proti, sieviete ir pārāk liela attiecībā pret lauvu. Tiek piedāvāti vairāki skaidrojumi šim motīvam — ka lauva varētu būt daļa no sievietes sapņa, bet tāpat glezna varētu simbolizēt konfliktu starp mieru un draudošām briesmām.
Aizputes rajons

Izveide un paplašināšana

Pēc 1949. gada 31. decembra administratīvi teritoriālās reformas Aizputes apriņķis tika likvidēts un tā teritorija iekļauta Aizputes un Alsungas lauku rajonos. No 1952. gada 7. aprīļa līdz 1953. gada 21. aprīlim Aizputes rajons ietilpa Liepājas apgabalā. 1956. gada 7. decembrī tā teritorijā iekļāva daļu no likvidētā Alsungas rajona.

Likvidācija

1962. gadā Aizputes rajonu likvidēja, tā lielāko daļu pievienojot Liepājas rajonam.
Batālais žanrs

Batālija ir tēlotājas mākslas žanrs vai šī žanra atsevišķs mākslas darbs, kurā attēlo kompozīcijā sakārtotus kaujas ainu un frontes dzīves motīvus.
Mākslinieku, kas darbojas batālajā žanrā, sauc par batālistu.
Batāliju žanra galvenās tēmas ir kājinieku un jūras kauju, kā arī karagājienu ainas. Batāliju darbos tiek attēlota kauju varonība, raksturīgākie un nozīmīgākie kauju ainu momenti, kara darbības nozīme, kas to satuvina ar vēsturisko žanru, savukārt kara sadzīves ainas tiek bieži saistītas ar sadzīves žanru.

Žanra attīstība

Batāliju motīvi ir atrodami jau senajās civilizācijās, par ko liecina gleznojumi uz sengrieķu vāzēm, senajos tempļos, kuros ir redzami kauju attēli, parādot mitoloģisko varoņu drošsirdību. Motīvi ir redzami arī reljefos uz Senās Romas triumfa arkām — imperatoru uzvaras un karagājieni. Viduslaikos kaujas bija raksturīgi attēlot grāmatu miniatūrās, uz gobelēniem, paklājiem, arī uz ikonām. Batāliju kā žanra veidošanās ir attiecināma uz 16. gadsimtu. Renesanses laikā Itālijā tika radīti pirmie reālistiskie kauju atainojumi, pakāpeniski pārejot no oficiālajām batālijām uz reālu kara epizožu atainošanu. Krievijā batāliju žanrs sāk attīstīties ar 17. gadsimtu, kas ir saistīts ar Pētera I uzvaru laiku, vēlāk aktualizējas Pirmā un Otrā Pasules kara laikā un pēc tā.

Batālijas latviešu mākslā

Žanrs sācis viedoties 19. gadsimtā, batāliju žanrā darbojušies gleznotāji Jānis Staņislavs Birnbaums, Kārlis Veidemanis un Kārlis Baltgailis.
Krišjāņa Valdemāra Rīgas jūrskola

Krišjāņa Valdemāra Rīgas jūrskola bija viena no Latvijas jūrskolām, kas no 1922. līdz 1941. gadam atradās Jūrnieku namā Kuģu ielā 25.

Vēsture

1789. gadā nodibināja Rīgas Navigācijas skolu, 1805. gadā to pievienoja kā nodaļu Rīgas 2. apriņķa skolai, bet 1820. gadā slēdza. 1839. gadā kapteinis D. H. Foss Rīgā nodibināja privātu jūrniecības skolu matrožu sagatavošanai, 1844. gadā to savā pārziņā pārņēma Rīgas biržas komiteja, ar kuras palīdzību uzcēla jaunu jūrskolas ēku Klīversalā. 
1867. gadā Krievijas impērijas Senāts pieņēma K. Valdemāra izstrādāto likumu par kuģniecības skolām, kas nodrošināja jauna tipa jūrskolu atvēršanu visā impērijā. 1876. gadā Rīnūžos pēc Krievijas impērijas jūrniecības attīstības biedrības sekretāra Krišjāņa Valdemāra ierosinājuma tika nodibināta Mangaļu jūrskola.
Pirmā pasaules kara laikā 1915. gadā visas Latvijas jūrskolas evakuēja uz Krievijas dienvidiem – Melnās un Azovas jūras piekrasti, kur vēlāk tās likvidēja vai pievienoja vietējām jūrskolām. 
Pēc Latvijas Jūrniecības departamenta direktora Andreja Lonfelda ierosmes 1920. gada 28. novembrī Rīgā atvēra četrgadīgu Krišjāņa Valdemāra vārdā nosaukto jūrskolu. Jūrskolas direktors bija Ernests Kalniņš (1881–1941).
Otrā pasaules kara laikā jūrskolas ēku sagrāva. Latvijas PSR laikā no 1944. gada Rīgas jūrskola atradās divās ēkās Kronvalda bulvārī 6. un 8.

Skolas ēka

Jūrskolas ēka celta 1884. gadā pēc arhitekta H. Šēla projekta kā Rīgas Jūrnieku nams Lielās Klīversalas galā pie ieejas Āgenskalna līcī. Šajā ēkā kopš tās atklāšanas darbojusies arī Rīgas Biržas komitejas finansētā jūrskola. Jumta tornī atradās meteoroloģiskā stacija.
Koņina

Vēsture

Radusies lielu tirdzniecības ceļu krustojumā pie pārejas pār Vartas upi. 1331. gadā to nopostīja Vācu ordenis, bet pilsēta atjaunojās citā vietā. 1662. gadā pilsētā plosījās mēris, 1707. gadā pilsētu nopostīja zviedri. No 1793. gada tā atradās Prūsijā, no 1815. gada Krievijas impērijā, bet no 1919. gada Polijā. 19. gs. attīstījās tekstilrūpniecība un metalurģija.
Alfrēds Gels

Terminoloģija

Alfrēds Gels izstrādājis Mākslas un aģentūras teoriju. Tā ir balstīta uz sociālām attiecībām, caur mākslas starpniecību. Gels ieveda mākslas antropoloģijā vairākus terminus, kas vairākos veidos skaidro vizuālas mākslas rašanos un reakciju uz tās lietošanu. Katram, kas ir iesaistīts mākslas darba tapšanā vai apskatīšanā, ir sava loma kā aģentam un pacientam.
Mākslinieks ir tas, kas rada mākslas darbu.
Indekss ir fiziskais objekts, kas ir mākslas darbs, un kas ataino kaut ko.
Prototips ir atainotais objekts. Tā var būt persona, vai cita būtne, kuru uzzīmēja.
Recipienti ir mākslas patērētāji. Cilvēki, kuri skatās uz gleznu un saņem caur aģentūru motivācijas un tiek ietekmēti emocionāli un/vai intelektuāli.
Astoņas zvaigznes

Sižets

Filma stāsta par latviešu strēlniekiem: par strēlnieku brīvprātīgo bataljonu izviedošanos, to cīņām Pirmā pasaules kara laikā, latviešu strēlniekiem Krievijas pilsoņu kara laikā, Latvijas valsts pirmsākumiem un Latgales atbrīvošanas cīņām.
Amerikāņu pīrāgs (filma)

Filmas stāsts

Filmas stāsts ir par četriem pusaudžiem Džimu, Finču, Ozu un Kevinu no Rietumu Mičiganas vidusskolas, kuri ir nolikuši paktu, ka līdz vidusskolas beigšanai ir jāzaudē nevainība. Kādā vidusskolas ballītē viņi saprot, ka vienošanos nemaz nebūs tik viegli izpildīt. Taču viņi vēl joprojām domā, ka jāzaudē nevainība pirms vidusskolas pabeigšanas, un vidusskolas izlaiduma ballīte ir pēdējā iespēja to īstenot. Kad sāk tuvoties liktenīgais brīdis, puiši sāk iztēloties kā tas varētu notikt un galvenais sākt meklēt meiteni, kura būtu uz mieru vienas nakts sakaram.
Indijas savvaļas ēzelis

Izskats un ieradumi

Kā visiem Āzijas savvaļas ēzeļiem arī Indijas savvaļas ēzeļiem ir lielas galvas, garas ausis un īsas astes ar tumši brūnu pušķi galā. Apspalvojums ir rudi-brūns uz ķermeņa, bet purns, vēders un kājas gaišā smilšu krāsā. Krēpes tumšas, stāvas un samērā īsas. No krēpēm līdz astei pa mugurkaulu stiepjas tumši brūna svītra. Indijas savvaļas ēzeļiem tāpat kā Somālijas savvaļas ēzeļiem bieži, bet ne vienmēr, mēdz būt strīpas uz kājām, strīpas ir nedaudz tumšāk brūnas nekā kāju bēšais pamattonis. 
Indijas savvaļas ēzeļi ganīties iziet starp saulrietu un saullēktu. Tie ēd sauso tuksnešu zāli, lapas, koku augļus un sāļo zemi. Savvaļas ēzeļi ir vieni no ātrākajiem dzīvniekiem Indijā, tie var ilgstoši skriet ar ātrumu 50 km/st. 
Ērzeļi mēdz dzīvot kā vientuļnieki vai nelielās "vecpuišu" grupās, kas sastāv no 2-3 dzīvniekiem. Mātītes ar kumeļiem veido lielus barus, kurus vada viena no vecākajām mātītēm. Kad Indijas savvaļas mātītei ir pienākusi pārošanās sezona, tā pamet baru kopā ar kādu ērzeli, kuram cīņā ar citiem ērzeļiem ir jāpierāda savas tiesības uz pārošanos. Pēc dažām dienām mātīte atgriežas ķēvju barā. Pēc 11 mēnešiem piedzimst viens kumeļš. Ja tas ir ērzelēns, tad pēc 1-2 gadiem, tas pamet baru, ja tā ir ķēve, tad paliek kopā ar ģimeni uz visu mūžu.
Pelēkā tabaka

Izskats

Pelēkā tabaka savvaļā aug augstāk par 2 metriem. Atšķirībā no daudziem citiem tabakas ģints augiem tabakkoka lapas pie stumbra piestiprinās ar kātiņu. Auga lapas un kāts ir segts ar sudrabainu sarmu, kas piešķir augam dekoratīvu sudrabaini zaļu krāsu. No pieskārieniem tas viegli zaudē sarmojumu un krāsa kļūst gaiši zaļa.
Mjadzela

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1324. gadā. Atradās Lietuvas lielkņazistē. Pilsēta pievienota Krievijai pēc Polijas Otrās dalīšanas 1793. gadā. No 1918. līdz 1929. gadam - Polijas sastāvā. Pievienota PSRS Molotova-Ribentropa pakta rezultātā. Otrā pasaules kara laikā no 1941. gada 2. jūlija līdz 1944. gada 4. jūlijam pilsēta atradās vācu okupācijā. Kopš 1991. gada - neatkarīgās Baltkrievijas sastāvā.
Badmintons

Spēles laukums

Badmintona spēles tiek aizvadītas sporta zālē, jo, spēlējot laukā, pat mazākās gaisa plūsmas var ietekmēt bumbiņas lidojumu. Zāles minimālais augstums no grīdas līdz griestiem ir 5 metri. Ja izspēles laikā bumbiņa pieskaras griestiem vai griestu konstrukcijai, tad tā ir kļūda.
Spēles laukums ir līdzīgs tenisa laukumam, bet tikai ar daudz mazākiem izmēriem. Spēles laukums ir taisnstūrveida, kura izmēri ir 13,40 m un 6,10 m. Laukumu uz pusēm sadala tīkls. Tīkla augstumam laukuma centrā jābūt 1,524 m virs laukuma virsmas un 1,55 m virs dubultspēļu līnijas. Laukuma līnijas ir 4 cm platas.

Badmintons olimpiskajās spēlēs

1972. gada olimpiskajās spēlēs badmintons bija demonstrācijas sporta veids. 1988. gada spēlēs bija izrādes (exhibition) sporta veids. Kopš 1992. gada badmintons oficiāli ir viens no olimpiskajiem sporta veidiem. Pirmajās spēlēs (1992) tika sadalīti četri medaļu komplekti (nebija jauktās dubultspēles), bet kopš 1996. gada spēlēm tiek sadalīti pieci medaļu komplekti: vīriešu un sieviešu vienspēlēs, dubultspēlēs un jauktajās dubultspēlēs.
Pēc 2016. gada olimpiskajām spēlēm visvairāk medaļu badmintonā ir ieguvusi Ķīna (18 zelta, 8 sudraba un 15 bronzas medaļas). Tālāk seko Indonēzija (7 zelta, 6 sudraba un 6 bronzas) un Dienvidkoreja (6 zelta, 7 sudraba un 6 bronzas).
Olimpiskajās spēlēs nekad nav piedalījušies Latvijas badmintonisti, toties Igaunija un Lietuva ir tikusi pārstāvēta.
Alluaudīts

Atradnes

Atrasts Apvienotajā Karalistē (Kornvola), Argentīnā, ASV (vismaz 21 atradne), Brazīlijā, Čehijā, Francijā (6 atradnes), Japānā, Kanādā, Marokā, Namībijā, Portugālē, Ruandā, Spānijā, Vācijā, Zimbabvē, Zviedrijā.
Lauku tūrisms

Lauku tūrisms ir tūrisma veids, kam raksturīgs, ka ceļojuma nolūks ir vēlme iepazīties ar lauku dzīvi, ikdienu un lauksaimniecisko ražošanu, atpūsties laukos. Lauku tūrisms ietver arī atpūtas un kultūras tūrisma elementus. Lauku tūrismam ir nozīmīga vieta sabiedrības audzināšanā saudzīgā attieksmē pret vidi un dabas, ekotūrisma un ilgtspējīgā tūrisma attīstīšanā. Lauku tūrismā ceļotāju pārvietošanai bieži tiek izmantoti videi draudzīgi veidi: pārgājieni kājām, ar velosipēdiem, ar airu laivām un jāšus uz dzīvniekiem. Lauku tūrisms ir viens no lauku uzņēmējdarbības dažādotājiem.
Rīgas Valsts 3. ģimnāzija

Vēsture

Rīgas 3. vidusskola ir dibināta 1918. gada decembrī, pārveidojot par jaukto skolu 1805. gadā dibināto Pilsētas meiteņu skolu (Stadt-Töchterschule zu Riga), Nikolaja bulvārī 2 (tagad - pamatskolas "Rīdze" ēka Krišjāņa Valdemāra ielā 2). Sākotnēji Pilsētas meiteņu skola bija atradusies Lielās Miesnieku un Mazās Mūku ielas stūrī, bet no 1861. gada Lielās un Mazās Jaunielas stūrī. Meiteņu skola Pirmā Pasaules kara gados bija pārtraukusi darbību tās telpās izvietotās kara lazaretes dēļ.
Rīgas 3. vidusskolas mācību darbs sākās ar 397 meitenēm un 64 zēniem Pētera Stučkas valdības laikā 1919. gada 15. janvārī franču valodas skolotājas Emmas Vitenbergas-Traubergas vadībā. Pēc tam, kad Rīgu ieņēma Niedras valdībai pakļautais karaspēks, 4. jūnijā viņu atstādināja un skolas vadību uzticēja skolotājam Ansim Dreimanim, kas savas pilnvaras nodeva atkal E. Vitenbergai-Traubergai (vēlāk Vitenberga-Liekne) 30. septembrī. 1919./20. mācību gadā 15 klasēs mācījās 530 audzēkņi: pamatskolā 66, reālskolā 178, reālģimnāzijā 148 un apvienotajā ģimnāzijā 34. Skolas pedagoģiskā konference 1919. gadā nolēma pārvērst skolu par meiteņu skolu un par skolas pārziņa biedru ievēlēja vēlāk pazīstamo vēsturnieku Jāni Straubergu. Zēni tika pārvietoti uz 1. un 2. vidusskolu un tika atjaunota Pilsētas meiteņu skola direktora Teodora Andrusa vadībā. No 1925. gada mācības notika pēc kabinetu sistēmas un pēc praktiskās un reālģimnāzijas programmām. 
Saskaņā ar 1929. gada 22. augusta likumu vispārizglītojošās ģimnāzijas pārdēvēja par ģimnāzijām. 1934. gadā par Rīgas 3. ģimnāzijas direktoru tika iecelts Artūrs Nāgels, Emma Vitenberga-Liekne kļuva par inspektori. 1939. gada 15. janvārī skolai tika pasniegts karogs, uz kā bija izšūta devīze: "Dzīve ir darbs, pienākums un uzticība". Pirmajos 20 darbības gados skolā bija bijuši 19 izlaidumi un to absolvēja 1810 meitenes un 1 zēns.
Pēc Latvijas okupācijas 1940./41. mācību gada skolā atkal ieviesa kopapmācību meitenēm un zēniem un skolu atkal vadīja E. Vitenberga-Liekne. Vācu okupācijas laikā viņu apcietināja un nošāva. 1966. gada 1. septembri skola tika pārcelta uz jaunuzceltu ēku Grēcinieku ielā 10. No 1969. gada 1. septembra skolas direktors bija Valdis Bērziņš, kas šajā amatā nostrādāja 30 gadus. 2000. gada 7. novembrī par skolas direktoru tika iecelts Andris Priekulis. 2009. gadā skolai piešķīra Rīgas Valsts 3. ģimnāzijas nosaukumu.
Kapela

Kapela ir baznīcas paveids, kristiešu kulta vieta, kas var būt kā atsevišķa celtne, tā arī būt kādas sakrālas pamatceltnes sastāvdaļa.
Tā var būt sekundāra reliģiska kulta vieta baznīcā, kulta vieta kādā citā celtnē vai arī atsevišķa celtne ar tai piemītošu kādu specifisku un noteiktu funkciju.
Tāpat kā baznīca, arī kapela ir nosaukta kāda Svētā vārdā, kas nav tāds pats nosaukums, kā pamatceltnei. Romas katoļu baznīcā visbiežāk kapelas tiek nosauktas Jaunavas Marijas vardā, pie nosacījuma, ja kapela baznīcā ir tikai viena vai netiek nosaukta, ja pati baznīca ir veltīta Jaunavai Marijai. Šis vai šī Svētā, kā vārdā tiek nosaukta kapela vai baznīca, ir šīs kulta vietas aizstāvis jeb patrons, tāpēc viņa godam tiek svinētas īpašas Svētās Mises. Tas norisinās pie kapelas altāra, kāds ir tāpat kā baznīcās, bet ar sekundāru nozīmi, jo primāra nozime ir baznīcas vai katedrāles pamataltārim.

Kapelu veidi

Baznīcas kapela — lielā sakrālā kristiešu celtnē kā baznīcā vai katedrālē kapela ir integrēta tās pamatceltnē, tai nav savas atsevišķas ēkas un tajā norisinās kādas reliģiskas ceremonijas.
Pils kapela ir kapela, kas atrodas pils vai muižas teritorijā, kā atsevišķa celtne pils kompleksā vai integrēta pils ēkā. Piemēram, Latvijā tāda ir Lielstraupes pilī, kas ir kā atsevišķa ēka, piebūvēta klāt pils pamatceltnei jeb Stokholmas pils kapela, kas ir integrēta pašā pils ēkā. Pils kapelas tika būvētas ar mērķi, lai tās apmeklētu tikai pils īpašnieki un to viesi.
Iestāžu kapelas ir kapelas, kas atrodas kā atsevišķas telpas vai celtnes kādu uzņēmumu teritorijā. Tās varētu būt slimnīcas (piemēram, Rīgas 2. slimnīca vai Gaiļezera slimnīcas kapela), pašvaldības pārvaldes (Rīgas domes kapela), cietumi (Rīgas centrālcietuma kapela), militārie objekti (Ādažu poligona kapela), viesnīcas (viesnīcas "Islande" kapela) un citi. Šādas kapelas biežāk iesvēta vairāku konfesiju garīdznieki, lai vēlāk veiktu arī reliģiskas ceremonijas.
Adorāciju kapelas ir kapelas, kurās norisinās adorācijas noteiktos laikos vai arī nepārtraukti. Piemēram, Latvijā tāda atrodas Rīgā, netālu no Rīgas Svētā Jēkaba katedrāles — Vissvētākā Sakramenta adorācijas kapela, kurā norisinās adorācija nepārtraukti visu laiku.
Kapsētu kapelas ir kapelas, kas atrodas kapsētu teritorijās un ir paredzētas mirušo kristīgai izvadīšani, aizlūgumiem par mirušajiem, īpašām Svētajām Misēm un kapu svētkiem.
Marīnās kapelas ir kapelas, kas atrodas uz kuģiem, prāmjiem, gāzes ieguves platformām, kur tās pat var nebūt speciālas tai atvēlētas vietas, bet vieta, kurā tiek uzglabāti liturģisko ceremoniju priekšmeti.
Privātās kapelas ir kapelas, kas atrodas kādā privātīpašumā, piemēram, ģimenes privātmājā. Tās uzbūvējot, iesvēta priesteris un tiek izmantotas ģimenes lūgšanām.