Karabahas zirgs

Izskats un raksturs

Karabhas zirgs ir neliela auguma, tā augstums skaustā ir 145 - 160 cm. Karabahas zirga ārējā izskatā var redzēt noteicošu arābu zirga ietekmi, kā arī ahalteke ietekmi, kas šķirnei ir devis metālisku spalvas spīdumu. Tam ir neliela, smalki veidota galva, ar taisnu profilu, tā piere ir plata un nāsis lielas. Kakls ir novietots augstu, tas ir vidēji garš, muskuļots un elegants. Zirga ķermenis ir kompakts, ar labi attīstītām muskuļu grupām. Pleci bieži ir stāvi. Karbahas zirgam ir platas krūtis, slīpi krusti un garas, labi veidotas kājas. Zirga ķermenis ir slaids, šaurs, kas ir mantojums no ahalteke. Āda plāna, un spalva ir zīdaina. Galvenokārt zirgi ir rudā un bērā krāsā ar zeltainu spīdumu. Karabahas zirgs var būt arī sirms, tam tiek pieļautas nelielas baltas zīmes.
Karabahas zirgs ir slavens ar savu ātrumu un izturību. Tajā pašā laikā zirga raksturs ir līdzsvarots un mierīgs, tas ir atsaucīgs, drosmīgs un ļoti pieticīgs barības izvēlē. Nesenā pagātnē Karbahas zirgs bija ļoti populārs ātruma distanču sacīkšu zirgs. Bet tas joprojām tiek izmantots ātruma distancēs.

Vēsture

Karabahas zirga šķirnes izveide ir cieši saistīta ar ahalteke zirgu. Daži šķirnes pētnieki uzskata, ka senatnē tā ir bijusi viena zirgu šķirne, bet Karabahā zirgi ilgākā laika posmā ir krustoti ar arābu zirgiem, un tie ir ieguvuši arābu iezīmes.
Karabahas šķirne ir noformējusies 18. - 19. gadsimtā Karabahas hanistes laikā. Ir ziņas, ka Karabahas valdnieks Ibrahims Kalilhans ir izveidojis 3000 - 4000 lielu zirgu baru, kurā lielākā daļa bija Karabahas zirgi. 19. gadsimta laikā Karabahas zirgs kļuva ļoti populārs Eiropā. Kāda angļu kompānija 1823. gadā no pēdējā Karabahas hanistes valdnieka Medi Kuluhana nopirka 60 Karabahas šķirnes ķēves. Daudzi zirgi aizgāja bojā 1826. gadā Krievijas - Irānas kara laikā. Pēc Medi Kuluhana nāves par Karabahas lepnumu rūpes uzņēmās viņa meita Kuršidbanu Natavana. Viņas Karabahas ērzeļi ieguva augstākās balvas vairākās starptaustiskajās izstādēs 19. gadsimtā; ērzelis Hans ieguva sudraba medaļu Parīzē starptaustiskajā izstādē 1867. gadā, Krievijā 1869. gadā starptautiskajā izstādē ērzelis Meimuns arī ieguva sudraba medaļu, bet ērzelis Tokmaks ieguva bronzas medaļu. Ērzelis Alitmecs kļuva par Krievijas impērijas Karabas zirgu šķirnes galveno vaislas ērzeli. 
Karabahas zirgam bija nozīmīga loma Donas zirga izveidē. Krievijas ģenerālis Madatovs 1836. gadā pārdeva visus savus zirgus, ieskaitot 200 Karabahas ķēves Donas zirgaudzētājiem. Šie zirgi tika iekļauti Donas zirga šķirnes uzlabošanas programmā. 
20. gadsimta sākumā Karabahas zirgu populācija otro reizi strauji kritās, jo Kaukāza reģionā notika vairāki pilsoņu kari. Šķirne 1905. gadā bija gandrīz iznīcināta. Daudzi tīršķirnes Karabahas zirgi tika sajaukti ar citām šķirnēm, kas noveda pie šķirnes īpašību izmaiņām, kā, piemēram, zirgu augums samazinājās. 
1949. gadā Azebaidžānā tika uzsākta programma, lai atjaunotu vēsturisko šķirni, Agdamas zirgaudzētavā tika savākti kopā labākie Karabahas zirgi. Kad 1956. gadā Padomju Savienības valdība dāvināja 2 zirgus Apvienotās Karalistes karalienei Elizabetei II, viens no tiem bija ahalteke ērzelis Melekušs un otrs Karabahas ērzelis Zamans.
Karabahas zirgu šķirne tika atkal gandrīz izpostīta 1991. gadā, kad sākās Kalnu Karabahas karš starp Azerbaidžānu un Kalnu Karabahas republiku. Zirgi no Agdamas zirgaudzētavas 1993. gadā tika pārvietoti uz Baku (Azerbaidžānā), kur tika izveidota jauna zirgaudzētava.