google/wiki40b huggingface dataset:
Laima Slava

Biogrāfija

L. Slava mācījusies Rīgas 49. vidusskolā, studējusi Latvijas Valsts Mākslas akadēmijā. 
Strādājusi ZA Mākslas vēstures institūtā (1975-1983), avīzē "Literatūra un Māksla" (1983-1988), izdevniecībā "Liesma" (1988-1989), Rīgas Videocentrā un Multimediju centrā (1989-1995) 
Kopš 1997. gada izdevniecības "Neputns" galvenā redaktore.
Daudzu monogrāfisku mākslas albumu sastādītāja un teksta autore. Pētījusi Borisa Bērziņa daiļradi, sarakstījusi grāmatas "Dieva buča" (2000) un "Boriss Bērziņš" (2002 un 2016).
Latvijas Mākslinieku savienības biedre (kopš 1981. gada). 
Triju Zvaigžņu ordeņa virsniece (2011). Saņēmusi Baltijas Asamblejas balvu mākslā par izcilu ieguldījumu mākslas zinātnē un izdevējdarbībā (2017). Piešķirts augstais Latvijas Zinātņu akadēmijas goda doktora goda nosaukums.
Kailamfībijas

Vēsture

Kad Ernsts Hekels 19. gadsimtā izveidoja kailamfībiju apakšklasi, tajā netika ietverti bezkājainie abinieki (Gymnophiona), lai gan Hekels uzskatīja, ka tie ir tuvu radniecīgi astainajiem un bezastainajiem abiniekiem. 20. gadsimta sākumā, balstoties uz tā laika fosilajiem atradumiem, sistemātika tika mainīta un zinātniekiem vairs nebija šaubu, ka senākie abinieki attīstījās no zivīm - daivspurēm Eustenopteron, kurām bija muskuļotas spuras ar iespējām pārvietoties pa sauszemi. Mūsdienās paleontologi ir noraidījuši pieņēmumu, ka abinieki varētu būt attīstījušies no dažādām zivju grupām. Tā kā lielākā daļa zinātnieku ir pieņēmusi viedokli, ka visiem abiniekiem ir vienots priekštecis, tad valda arī uzskats, ka kailamfībijām ir viens priekštecis, lai gan starp dažādām abinieku grupām pastāv zināmas atšķirības. Tādēļ tuvāk radniecīgās kārtas tiek iedalītas vienotā varžu virskārtā (Batrachia), kurā netiek sistematizēti bezkājainie abinieki. Pēdējos gados ir izvirzīta vēl viena jauna hipotēze, ka kailamfībiju grupa vispār nav monofilētiska.

Diskusijas par kailamfībiju izcelsmi

Dažādām zinātnieku grupām ir atšķirīga izpratne par kailamfībiju izcelsmi un attīstību. Kopumā pastāv 3 dažādas versijas. Divās no šīm versijām zinātnieki uzskata, ka kailamfībijas ir monofilētiska grupa. Šie zinātnieki uzskata, ka visas sugas cēlušās no viena priekšteča. Versiju atšķirība ir to dažādās hipotēzes par kailamfībiju priekšteci (temnospondili (Temnospondyli) vai lepospondili (Lepospondyli)). Ir arī zinātnieki, kas uzskata, ka ir bijuši divi dažādi priekšteči: bezastainie abinieki un astainie abinieki attīstījušies no izmirušajiem primitīvajiem abiniekiem temnospondiliem, bet bezkājainie abinieki no senajiem četrkājaiņiem lepospondiliem, līdz ar to uzskatot, ka kailamfībiju grupa ir polifilētiska. Tomēr pēdējo gadu molekulārie pētījumi mūsdienās dzīvojošām abinieku sugām atbalsta monofilētisko hipotēžu pareizību (pirmo un otro versiju).

Kopīgās īpašības

Kailamfībijām ir vairākas kopīgas īpašības. Dažas no īpašībām attiecas uz mīkstajiem audiem, kuri, protams, nav saglabājušies senajiem abiniekiem. Ja salīdzina skeleta uzbūvi, tad dažas no īpašībām piemīt arī paleozoja abiniekiem. Kailamfībijām, piemēram, ir pakauša pauguru pāris, divu veidu ādas dziedzeri - gļotu un dziedzeri kā izaugumi, ribas neietver visu vēdera dobumu, spēja izbīdīt acis un daudzas citas kopīgas anatomiskas īpašības.
Labākā īsfilma (Amerikas Kinoakadēmijas balva)

Kinoakadēmijas balva "Labākā īsfilma" jeb "Oskara" balva labākajai īsfilmai tiek pasniegta katru gadu kopš 1932. gada.
Rīgas aplenkums (1210)

Poēma

1934. gadā Vilis Plūdons par 1210. gada Rīgas aplenkumu sacerēja poēmu "Kūri pie Rīgas 1210. gadā".
Vietņvedis

Vietņvedis jeb tīmekļa pārzinis ir tīmekļa vietnes veidotājs un/vai uzturētājs. Ar vietņvedību var nodarboties kā ar pilna slodzes, pastāvīgu amatu, kā amata pienākumu daļu vai kā vaļasprieku.
Aktinolīts

Atradnes

Plaši izplatīts visā pasaulē. Atrod metamorfajos iežos.
Līga Velvere

Karjera

Pārstāvēja Latviju 2014. gada Eiropas čempionātā. 2016. gada februārī laboja Latvijas rekordu 800 m skrējienā telpās, kas kopš 1985. gada piederēja Marikai Ārentei, sasniedzot 2:03,08. 2016. gada 12. jūnijā Portlendā uzstādīja savu personisko rekordu 800 m skrējienā stadionā: 2:02,71.
2016. gada Eiropas čempionātā Amsterdamā, izstājoties pusfinālā, L. Velvere ieņēma 17. vietu 400 m barjerskrējienā.
2017. gada februārī L. Velvere laboja sev piederošo Latvijas rekordu 800 m skrējienā telpās, sasniedzot 2:02,18. Šo rekordu viņai izdevās pārspēt aptuveni gadu vēlāk, uzvarot IAAF Pasaules tūres telpās sacensību seriāla posmā Skotijas pilsētā Glāzgovā, kur L. Velvere finišēja pēc 2 minūtēm un 02,01 sekundes. 2018. gada Pasaules čempionātā telpās 800 m skrējienā ar rezultātu 2:02,98 L. Velvere izcīnīja 10. vietu.
2018. gada jūlijā, uzvarot sacensībās Beļģijas pilsētā Kortreikā, L. Velvere uzstādīja jaunu personisko rekordu — 2:01,21, kas ir trešais visu laiku ātrākais skrējiens Latvijas vieglatlētikas vēsturē. 25. jūlijā Zviedrijas pilsētā Kārlstadē viņai izdevās vēlreiz labot personisko rekordu, sasniedzot 2:00,85, bet augustā Itālijas pilsētā Rovereto — uzlabot to līdz 2:00,75.
2019. gada 12. februārī, uzvarot sacensībās Francijā, uzstādīja jaunu Latvijas rekordu 800 m skrējienā telpās: 2:01.10.
L. Velvere piedalījās 2019. gada Pasaules čempionātā Dohā, kur iekļuva pusfinālā, sasniedzot 23. vietu kopvērtējumā.
Brūss Viliss

Biogrāfija

Viliss piedzima Rietumvācijā amerikāņu karavīra un vācietes ģimenē. Kad Brūsam bija divi gadi, tēvs atvaļinājās no dienesta, un ģimene pārvācās uz mazu Ņūdžersijas pilsētiņu Kerinspointu, ASV. Skolas laikā Viliss sāka piedalīties teātra iestudējumos.
1977. gadā Viliss devās uz Ņujorku, kur arī uzsāka savu karjeru. Par pirmajiem Vilisa panākumiem kļuva Sema Šeparda Brodvejas uzvedums "Muļķītis mīlestībai" (Fool for Love), kur sākumā viņš dublēja galvenās lomas izpildītāju. No 1980. gada Viliss filmējās televīzijas filmās. Uz lielajiem ekrāniem debitēja Bleika Edvarda komēdijā "Aklais randiņš" (Blind Date, 1987), kurā viņš spēlēja kopā ar Kimu Besindžeri. Nākamā filma bija "Cietais rieksts" (Die Hard, 1988). Par galvenās lomas, policista Džona Makleina, atveidošanu aktieris saņēma 5 miljonu lielu honorāru, kas tajā laikā bija liela summa. Šo lomu Viliss tēloja arī filmas turpinājumos — filmu sērijā "Cietais rieksts", kas guva lielus komerciālus panākumus.
Par lomu TV seriālā "Mēnessgaisma, detektīvu aģentūra" (Moonlighting, 1985—1989) Viliss trīs reizes tika nominēts Zelta Globusa balvai, no kurām vienu reizi balvu ieguva (1987). Vēl viena Zelta Globusa nominācija Vilisam ir par lomu filmā In Country (1989). Ieguvis arī divas Emmy balvas — par lomu "Mēnessgaisma, detektīvu aģentūra" un kā viesaktieris TV seriālā "Draugi".
Viliss tēlojis lomas arī tādās pazīstamās filmās kā "Pēdējais skauts" (The Last Boy Scout, 1991), "Nakts krāsa" (Color of Night, 1994), "Lubene" (Pulp Fiction, 1994), Nobody's Fool (1994), "12 pērtiķi" (12 Monkeys, 1995), "Piektais elements" (The Fifth Element, 1997), "Šakālis" (The Jackal, 1997) "Armagedons" (Armageddon, 1998), "Sestais prāts" (The Sixth Sense, 1999), "Neievainojamais" (Unbreakable, 2000), "Visi deviņi jardi" (The Whole Nine Yards, 2000), "Grēku pilsēta" (Sin City, 2005), "RED aģenti: atvaļināti un sevišķi bīstami" (RED, 2010), "Neiznīcināmie 2" (The Expendables 2, 2012), "Mēness lēkta Karaļvalsts" (Moonrise Kingdom, 2012), "RED aģenti 2" (2013), "Grēku pilsēta: Liktenīgā sieviete" (Sin City: A Dame to Kill For, 2014).
Brūss Viliss 1987. gadā apprecējās ar aktrisi Demiju Mūru. Būdami precējušies, slavenību pāris 1991. gadā kopā ir piedalījušies filmā "Mirstīgās domas" (Mortal Thoughts). Vilisam un Mūrai ir trīs meitas: Rumera, Skauta un Talula Bella. Pēc 10 kopdzīves gadiem, 1998. gadā viņi paziņoja par laulības šķiršanu. Oficiāli laulība bija šķirta 2000. gadā.
Viliss ir saņēmis dažādus apbalvojumus un publiski ir paudis savu atbalstu ASV Gaisa spēkiem.
Reinis Pekmans

Karjera

R. Pekmans trenēties volejbolā sācis no 9 gadu vecuma, sava tēva Aivara Pekmana — Ziemeļkurzemes volejbola entuziasta un profesionāla trenera vadībā, Talsu novada sporta skolā un volejbola klubā "Talsi", vēlāk iestājies Murjāņu sporta ģimnāzijā. Studē Latvijas Sporta pedagoģijas akadēmijā.
Pēc karjeras Latvijas klubos pusprofesionālā līmenī R.Pekmans devās spēlēt dažādos Eiropas līmeņa klasiskā (zāles) volejbola klubos, ar kuriem piedalījies Eiropas Volejbola konfederācijas (CEV) Eiropas kausa izcīņas sacensībās — 2014. gada sezonā startējot Beļģijas Precura Antwerpen, 2016. gada sezonā Beļģijas Volley Asse-Lennik klubā, 2017. gada sezonā — Beļģijas klubā Lindemans Aalst (Lennikas komanda ilgstoši, kopš kluba dibināšanas 1985. gadā nesa "Euphony ASSE-LENNIK" vārdu, bet pēdējās sezonās strādājot ar ģenerālatbalstītājiem, mainīja kluba nosaukumu), bet 2018. gada sezonā — Francijas profesionālajā klubā Martigues Volley-Ball.
Eiropas Volejbola konfederācijas (CEV) Kausā (Eiropas Volejbola konfederācijas otrs spēcīgākais klubu turnīrs pēc Čempionu Līgas)  Lindemans Aalst rindās 2017. gadā viņš iekļuva ceturtdaļfinālā.
Ar panākumiem startējis pludmales volejbolā, kur sekmīgākie starti tika sasniegti ar sezonas partneri Edvartu Buividu. 2014. gada vasarā R. Pekmans un E. Buivids, piedaloties Eiropas volejbola konfederācijas (CEV) U23 sacensībās, Mislovicē, Polijā, ieguva piekto vietu.
2018.—2019. gada izlases ciklā Reinis Pekmans pievienojās izlasei divās noslēdzošajās Eiropas čempionāta kvalifikācijas spēlēs un pēdēja cīņā, pret Izraēlas valstsvienību bija rezultatīvākais starp Latvijas izlases dalībniekiem un komanda izcīnīja uzvaru.
Diametrs

Diametrs ir lielākais attālums starp diviem kādas figūras punktiem vai arī nogrieznis, kas tos savieno ar riņķa līnijas centru un ar kādu no tās punktiem. Diametru parasti apzīmē ar d vai D. Diametra garums ir vienāds ar divkāršotu rādiusa garumu. Parasti jēdzienu "diametrs" attiecina uz riņķi un riņķa līniju, taču matemātikā to attiecina uz dažādiem matemātiskiem objektiem, tajā skaitā uz grafiem.
Riņķa līnijas diametrs ir vienāds ar divkāršotu tās rādiusa garumu. Jebkurš riņķa līnijas diametrs iet caur tās centru.

Grafa diametrs

Par grafa diametru sauc lielāko attālumu starp divām tā virsotnēm. Tā, piemēram, pilnā grafa  diametrs ir 1.
Pārgalvis

Biogrāfija

Metjū Mērdoku uzaudzināja viņa tēvs - bokseris, pazīstams kā "Cīkstonis Mērdoks". Viņš uzauga Elles Virtuvē, vienā no Ņujorkas kriminālajiem rajoniem. Mets sāka mācīties par juristu, un kādu dienu izglāba aklu vecīti no pakļūšanas zem kravas automobiļa riteņiem. Tomēr radioaktīvais šķidrums, ko veda kravas auto trāpīja Metam acīs. Šis atgadījums Metjū padarīja aklu, bet uzlaboja viņa dzirdi un citas maņas. Viņš trenējās pie aklā cīņu mākslas meistara Stika un kļuva par lielisku cīkstoni. Tēva slepkavība mainīja Meta dzīvi. Vīlies valsts struktūrās, kas nevarēja atrisināt tēva slepkavību, Mets izveidoja kostīmu no sava tēva cīkstoņa halāta un nodēvēja sevi par Pārgalvi. Viņš atrada sava tēva slepkavas un izrēķinājās ar viņiem. Mets kopā ar savu draugu Fogiju izveidoja nelielu juridisko uzņēmumu. Viņš kalpo likumam ka advokāts Mērdoks un cīnās ar noziedzību kā Pārgalvis.

Reitingi

Pārgalvis ieņēma 37. vietu žurnāla Empire "50 labāko komiksu tēlu" sarakstā un 10. vietu portāla IGN "Simts visu laiku labākie komiksu tēli" sarakstā.
Refraktors

Refraktors (lēcu teleskops) ir optiskā teleskopa paveids, kura objektīvs sastāv no vienas vai vairākām lēcām.
Refraktors ir teleskops, kas lauž vai liec gaismu, izmantojot lēcas. Šis lauzums liek paralēliem gaismas stariem saplūst fokusa punktā un tiem, kas nav paralēli, lūzt fokālajā plaknē. Tas dod iespēju redzēt tālus objektus skaidrāk un palielināti. Refraktori ir līdzīgi mikroskopiem. Monokulārs ir refraktora paveids.
Parastajiem refraktoriem ir divas lēcas — objektīva un okulāra lēca. Objektīva lēca sastāv no diviem stikla gabaliem ar dažādu izkliedētspēju. Lēcu izliekumi ir izstrādāti tā, lai ierobežotu krāsu un sfērisko novirzi. Objektīva lēca ir izliekta, tas nozīmē, ka tās vidusdaļa ir biezāka, bet malas — plānākas. Šīs lēcas tiek izmantotas arī fotoaparātos, lai sakopotu gaismu vienā punktā, izveidojot reālu attēlu. Otra lēca, kas izmantota šajā teleskopā, ir okulāra lēca, kas palielina attēla izmēru kā ar palielināmo stiklu. Kad gaisma ceļo cauri objektīva lēcai, gaisma lūst un izveido reālu attēlu tuvu okulāra lēcai, tad tā palielina attēlu.

Vēsture

Vissenākie teleskopi bija tieši refraktori, ieskaitot slaveno un ļoti vienkāršo teleskopu, ko izgatavojis un izmantojis Galileo Galilejs 17. gadsimta sākumā. Ar to Galilejs atklājis četrus Jupitera pavadoņus.
Autoceļš P6

Vēsture

2015. gada 20. februārī tika izsludināts konkurss par autoceļa P6 posma Ainava-Šūpoles (1,7-7,9km) seguma periodiskās uzturēšanas darbiem.
Zušveidīgās

Latvijā

Latvijas teritoriālajos ūdeņos dzīvo viena zušveidīgo kārtas suga — Eiropas zutis (Anguilla anguilla). Otra suga, kas tiek iekļauta Latvijas un arī kaimiņvalstu faunas apkopojumos ir jūraszutis (Conger conger), tomēr pierādījumu par tā sastopamību Baltijā un Latvijas piekrastē nav. Baltijas jūrā tas pēdējo reizi konstatēts rietumdaļā 1963. gadā pie Štrālzundes.

Izskats un īpašības

Zušveidīgās ir slaidas, proporcionāli garas, čūsku atgādinošas zivis, bet to ķermeņu garumi var būt ļoti dažādi. Mazākais ir vienžoklis (Monognathus ahlstromi), kura ķermeņa garums ir tikai 5 cm. Garākā zušveidīgo kārtā ir slaidā milzu murēna (Strophidon sathete), kuras ķermeņa garums var sasniegt 3,75 m,  bet smagākā ir milzu murēna (Gymnothorax javanicus), kuras svars var būt 70 kg. 
Zušveidīgajām zivīm nav vēdera spuru, un daudzām sugām nav arī krūšu spuru. Muguras spura un anālā spura ir savienotas ar astes spuru, veidojot garu spuras lenti.

Uzvedība

Lielākā daļa zušveidīgo kārtas zivju uzturas seklos okeāna ūdeņos, ierokoties smiltīs un dūņās vai noslēpjoties starp akmeņiem. Reizēm par slēptuvi tiek izmantota kāda ala. Tās pamatā ir aktīvas naktī un tādēļ grūti novērojamas. Saldūdenī mājo tikai vienas saldūdens zušu dzimtas (Anguillidae) sugas, tomēr arī tās atgriežas okeānā, lai vairotos. Dažas sugas mājo lielā dziļumā, līdz 4000 metriem, vai ir aktīvas peldētājas un ienirst līdz 5000 metru dziļumam, piemēram, knābjazušu dzimtas (Nemichthyidae) sugas.

Vairošanās

Visām zušveidīgo kārtas sugām ir caurspīdīgā leptocefala kāpura attīstības stadija. Tie dreifē okeāna ūdeņu virsējos slāņos, barojoties ar ūdenī izšķīdušajām barības vielām. Pēc kāda laika leptocefala kāpuri transformājas par stikla zušiem, kuri savukārt kļūst par zuša mazuļiem — elveriem. Tiem piemīt jau raksturīgais pieauguša zuša dzīves veids.

Zutis zivjsaimniecībā

Zivjsaimniecībā pamatā izmanto saldūdens zušus, bet to pavairošana ir saistīta ar stikla zušu nozveju jūrā, jo zuši nebrīvē nevairojas. Eiropas zivsaimniecību vajadzībām nozvejo Eiropas zuša (Anguilla anguilla) mazuļus stikla zuša attīstības stadijā Portugāles, Spānijas, Francijas un Apvienotās Karalistes estuāros — upju grīvu līčos. Šo zveju regulē 2007. gadā pieņemtais Eiropas krājuma atjaunošanas plāns, kas nosaka, ka 60% nozvejoto stikla zušu iek izmantoti savvaļas ekosistēmu atjaunošanas programmās.
Ylvis

Ylvis ir norvēģu komiķu duets, kura sastāvā ir brāļi Vegards un Bards Ilvisakeri. Kā profesionāli varietē mākslinieki viņi debitēja 2000. gadā un kopš tā laika ir uzstājušies vairākās valstīs ar šoviem, komēdijkoncertiem, televīzijas un radio pārraidēm un mūzikas video. Šobrīd viņi ir Norvēģijas sarunu šova I kveld med Ylvis (Vakars ar Ylvis) vadītāji. 2013. gada septembrī par interneta fenomenu kļuva šovam sarakstītā dziesma un uzfilmētais videoklips The Fox (What Does the Fox Say?), 2015. gada martā YouTube tas ir apskatīts vairāk kā 500 miljonus reižu. Viens no viņu dziesmu video ir filmēts Latvijā.
Reinzeme-Pfalca

Saimniecība

20. gadsimta otrajā pusē Reinzeme-Pfalca bija Vācijas reģions ar augstāko militāro koncentrāciju, kas maksimumu sasniedza 1987. gadā, kad 7,6% no reģiona teritorijas bija aizņemti ar militāriem objektiem. Pēc 1990. gada 491 militārie objekti tika atdoti vai plānoti atdot civilajai pārvaldei, 8 no 11 kara aviācijas bāzēm tika slēgtas. Reģionā atgriezās vairākas civilās nozares pasta un dzelzceļa privatizācijas rezultātā, kā arī militāro ražojošo firmu slēgšanas rezultātā.
Skābuma regulētāji

Skābuma regulētāji ir pārtikas piedevas, ko pievieno, lai izmainītu vai regulētu pārtikas pH (skābumu vai bāziskumu), tā produktam panākot vēlamo garšu. Izmainītais pH vienlaikus ietekmē arī pārtikā esošo mikroorganismu attīstību, fermentu darbību, kā arī produkta krāsu, konsistenci un dažādu citu pievienoto piedevu iedarbīgumu.
Pārtikas skābuma palielināšanai izmanto dažādas organiskās skābes un to sāļus — etiķskābi (E260), acetātus, pienskābi (E270), laktātus, ābolskābi (E296), malātus, citronskābi (E330), citrātus, vīnskābi (E334) un tartrātus, bet skābuma samazināšanai galvenokārt pievieno ogļskābes sāļus — karbonātus un hidrogēnkarbonātus (E500—E504).
Eduards Strautnieks

Dzīvesgājums

Dzimis 1886. gada 17. maijā Mežotnes pagastā, lauksaimnieka dēls. 1912. gadā beidza Maskavas universitāti, pēc tam strādāja par advokātu Rīgā.
Pēc Februāra revolūcijas bija Republikāņu partijas līdzdibinātājs 1917. gada 7. aprīlī. Bija tās pārstāvis Demokrātiskajā blokā un Latvijas Tautas padomē.
Pēc Latvijas Pagaidu valdības izveides bija tās tieslietu ministra biedrs, pēc 1919. gada 14. marta pildīja tieslietu ministra funkcijas Liepājā. Vēlāk strādāja Latvijas Republikas Tieslietu ministrijā, kādu laiku bija laikraksta "Latvijas Sargs" redaktors.
Pēc Latvijas okupācijas 1941. gadā bija Valsts bankas Latvijas Republikāniskā kantora juriskonsults. Kara gados dzīvoja savā saimniecībā "Mālenieki" Svitenes pagastā, 1944. gada rudenī devās bēgļu gaitās uz Vāciju. Miris 1946. gada 23. martā.
Pederastija

Pederastija ir homoseksuālas attiecības starp pieaugušu vīrieti un puisi pubertātes vai pusaudžu vecumā. Vārds cēlies no grieķu valodas vārda paiderastia, kas nozīmē "mīlestība pret puišiem".
Vēsturiski pederastija daudzās kultūrās pastāvējusi to likumu un prakšu ietvaros. Attieksme pret pederastiju vēstures gaitā ir mainījusies. Atsevišķos laikos tā tika uzskatīta par cēlu praksi, ģimenes ideālu, bet citos laikos (it īpaši mūsdienās) — par noziegumu. Pederastija Eiropā visatzītākā bija 6. gadsimtā pirms mūsu ēras Atēnās. Tā eksistējusi dažādās formās — no galējas otra cilvēka pakļaušanas līdz sirsnīgai, erotiskai draudzībai. Tās vēlamās izpausmes formas Senajā Grieķijā ir bijušas par pamatu filozofiskām debatēm.
Pederastijas legālais statuss vairumā pasaules valstu atšķiras no tā, vai puisis ir sasniedzis vietējo piekrišanas vecumu seksuālām darbībām. Nelegālas pederastijas formas mēdz saistīt ar pedofiliju.
Rīgas Aleksandra zēnu ģimnāzija

Rīgas Aleksandra zēnu ģimnāzija (krievu: Рижская Александровская мужская гимназия, vācu: Alexander - Gymnasium von Riga) bija pirmā Rīgas ģimnāzija ar krievu mācību valodu un krievu ortodoksās baznīcas lūgšanu telpu (1894). Skola tika dibināta ar mērķi uzsākt Baltijas rusifikācijas politiku un nosaukta Krievijas imperatora Aleksandra II vārdā. Ar laiku ģimnāzija kļuva par vienu no labākajām Rīgas skolām un to beiguši daudzi slaveni latviešu zinātnieki un kultūras darbinieki. Tagad šajā ēkā atrodas Jāzepa Vītola Latvijas Mūzikas akadēmija.

Vēsture

Rīgas Aleksandra ģimnāzija dibināta 1868. gadā, tās atklāšanā piedalījās Krievijas imperatora radinieks Oldenburgas princis Nikolajs un Baltijas ģenerālgubernators Pēteris Albedinskis (Пётр Альбединский). 
Ģimnāzijas ēka tika uzcelta neoklasicisma stilā 1870. - 1875. gadā pēc tā laikā izcilākā latviešu arhitekta Jāņa Frīdriha Baumaņa (1834-1891) projekta. 1894. gadā Krievijas Ortodoksās baznīcas Rīgas un Jelgavas arhibīskaps Arsēnijs Brjancevs (Арсений Брянцев) ģimnāzijas ēkas otrajā stāvā iesvētīja baznīcu, kas atradās aktu zāles galā.
Pēc Pirmā Pasaules kara sākuma 1915. gadā Rīgas Aleksandra ģimnāzija tika evakuēta uz Tērbatu, vēlāk uz Veravu. Pēc kara ēkā 1919. gada nogalē tika izveidota Latvijas Konservatorija.
Freoni

Freoni (no angļu prečuzīmes Freon), arī hladoni, ir fluoru saturoši organiski savienojumi, kas pieder pie halogēnalkāniem - galvenokārt metāna un etāna atvasinājumiem. Freonu molekulas parasti satur arī hloru, retāk bromu. Freoni praktiski nešķīst ūdenī un citos polāros šķīdinātājos, bet labi šķīst nepolāros šķīdinātājos. Pavisam pazīstami ap 40 dažādu freonu, lielākā daļa no tiem ir izmantojami rūpniecībā. Pazīstami freoni ir trihlorfluormetāns CCl₃F, difluordihlormetāns CCl₂F₂ un citi.

Iegūšana

Freonus iegūst no atbilstošajiem hloralkāniem antimona trifluorīda (SbF₃) vai pentafluorīda (SbF₅) iedarbībā.

Īpašības

Freoni ir gāzveida vielas vai gaistoši šķidrumi bez krāsas un smaržas. Tie nav degtspējīgi vai eksplozīvi un ir relatīvi maztoksiski. Freoni ir ķīmiski inerti, taču, karsējot virs 250 °C, sāk sadalīties, veidojot toksiskus produktus, piemēram, fosgēnu.

Izmantošana

Freonus to īpašo termodinamisko īpašību dēļ lieto galvenokārt par aukstumnesējiem dažādās aukstuma mašīnās — ledusskapjos, kondicionētājos, citās saldēšanas iekārtās. Tos izmanto arī dažādos aerosolu preparātos par propelentiem. Dažus freonus lieto organiskajā sintēzē.

Ietekme uz vidi

Nonākot atmosfērā, freonu molekulas veicina ozona noārdīšanos līdz skābeklim. Freoni veicina Zemes ozona slāņa sairšanu, tādēļ 1987. gadā tika pieņemts Monreālas protokols, kas paredz freonu ražošanas un lietošanas ierobežošanu. Kopš astoņdesmito gadu vidus freonu izmantošana un līdz ar to arī izmeši ir ievērojami samazinājušies.
Valkas rajons

Izveide un reorganizācija

1949. gada 31. decembra administratīvi teritoriālās reformas rezultātā Valkas apriņķis tika sadalīts Smiltenes un Valkas rajonos. 1952. - 1953. gadā Valkas rajons ietilpa Rīgas apgabalā. 1959. gada 11. novembrī Valkas rajonam tika pievienots Smiltenes rajons. Pēc Latvijas Republikas atjaunošanas 1990. gadā Valkas rajona ciemi tika pārdēvēti par pagastiem.

Ciemi

Bilskas - Blomes - Brantu - Ērģemes - Grundzāles - Jērcēnu - Kārķu - Launkalnes - Palsmanes - Plāņu - Smiltenes - Trikātas - Valkas - Vijciema - Zvārtavas.

Pagasti

Bilskas pagasts - Blomes pagasts - Brantu pagasts - Ērģemes pagasts - Ēveles pagasts - Grundzāles pagasts - Jērcēnu pagasts - Kārķu pagasts - Launkalnes pagasts - Palsmanes pagasts - Plāņu pagasts - Smiltenes pagasts - Trikātas pagasts - Valkas pagasts - Variņu pagasts - Vijciema pagasts - Zvārtavas pagasts.

Demogrāfija (01.01.2004.)

Rajona iedzīvotāju skaits bija 32 930 (1,4% no Latvijas iedzīvotājiem), darbaspējīgo iedzīvotāju skaits 19 605 (59,5% no iedzīvotāju kopskaita). 22,7 % no iedzīvotājiem bija pensijas vecumā (7480), bet 17,7% bija vecumā līdz 18 gadiem (5845).
Viktors Tihonovs (1930)

Spēlētāja karjera

No 1949. līdz 1953. gadam Tihonovs spēlēja Maskavas "VVS MVO" sastāvā, trīs reizes izcīnot PSRS čempiona titulu. 1950. gadā Viktors ieguva Sporta meistara titulu. No 1953. līdz 1963. gadam Viktors spēlēja Maskavas "Dinamo" rindās, 1953. gadā izcīnot savu ceturto PSRS čempiona titulu. Kopā 296 karjerā aizvadītās spēlēs viņš atzīmējās ar 35 vārtu guvumiem.

Trenera karjera

Uzreiz pēc savas karjeras beigām Viktors kļuva par Maskavas "Dinamo" trenera palīgu, taču par galveno treneri Tihonovs kļuva vien 1968. gadā, pārņemot PSRS hokeja līgas Trešās divīzijas kluba Rīgas "Dinamo" stūri. Piecu sezonu laikā Rīgas klubs nokļuva PSRS Augstākajā divīzijā. Tihonovs Rīgā strādāja līdz pat 1977. gadam, kad kļuva vienlaicīgi gan par PSRS izlases, gan Maskavas CSKA galveno treneri.
Periodā līdz pat PSRS sabrukumam 1991. gadā, Tihonovs izcīnīja divas Olimpisko spēļu zelta medaļas, astoņus Pasaules čempiona titulus, divpadsmit PSRS čempiones titulus. 1980. gada Olimpisko spēļu komanda izcīnīja sudraba medaļas. 1992. gada Albervilas Olimpiskajās spēlēs, tobrīd vadot jau NVS hokeja izlasi, Tihonovs izcīnīja trešo Olimpisko zelta medaļu, bet 1993. gada Pasaules čempionātā, pie Krievijas izlases stūres, izcīnīja jau devīto Pasaules čempionāta zelta medaļu. Maskavas CSKA Tihonovs turpināja vadīt līdz pat 1996. gadam. Starp 2002. un 2004. gadu viņš atgriezās pie CSKA komandas trenēšanas, taču tad arī beidza savu trenera karjeru.
HK SMScredit.lv

Vēsture

Klubs dibināts 2008. gadā ar nosaukumu "HK Concept Rīga". 2013. gadā ar nosaukumu "HK SMScredit.lv" klubs uzvarēja Latvijas čempionātā, sērijā līdz 3 uzvarām ar 3-0 pārspējot HK Juniors.