google/wiki40b huggingface dataset:
Iedomu spārni

Vēsture

2003. gadā grupai iznāk albums „Dienasgrāmata”. „Iedomu spārniem” ir iznākuši 5 videoklipi dziesmām: „Zaiga”, „Tev nav sirds”, „Miers”, „Ļauj man”, „Vai Tu nāc, vai Tu ej”, kuri ieguvuši labas vietas raidījuma Sems un Latvijas mūzikas kanāla topos. Video „Vai Tu nāc, vai Tu ej” bija skatāms arī MTV Baltic topā.
Festivāli: Dzintara Zvaigzne” Zviedrijā, “Mūris”, “Sinepes un Medus”, “Bildes 2002”, “Bildes 2003 ”, “Osvalds”, starptautisks jauno mūziķu festivāls Itālijā “Cerative for Europe” u.c.
Konkursi: 2003. gada Eirovīzijas nacionālās atlases finālisti, dziesma “Not just a toy” 2004. gadā Latvijas radio 2 rīkotā konkursa “Unibankas muzikālā banka” finālisti, dziesma “Enģeļu čuksti” 2004.gadā albums “Dienasgrāmata” nominēts “Mūzikas ierakstu kompāniju gada balvai” kategorijā “Labākais modernā roka albums”. 2005. gadā Eirovīzijas nacionālās atlases finālisti, dziesma “Now way back” ...u.c.
Šobrīd grupa veiksmīgi sadarbojas ar ierakstu kompāniju MicRec, kuras paspārnē ir iznākuši singli „Vai Tu nāc, vai Tu ej” , „Kas noticis?” un „Izrāde galā”. Pašreiz tiek gatavots albums, kuru plānots izdot 2009. gada rudenī.
Paralēli koncertiem grupa spēlē arī dažādos saviesīgos pasākumos un ballēs. Repertuārā dažādas populāras latviešu un ārzemju dziesmas.
Aleksandrs Bumagins

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Bumagins uzsāka 2004.—05. gada sezonā, tajā aizvadot septiņas spēles Krievijas Superlīgas kluba Toljati "Lada" sastāvā. Jau nākamajā sezonā hokejists komandas rindās bija nostiprinājies.
No 2007. līdz 2009. gadam Bumagins spēlēja Mitišču "Atlant" rindās, taču tad pievienojās Ņižņekamskas "Neftekhimik" vienībai. 2010.—11. gada sezonas ievadā Bumagins gan tika aizmainīts uz Novokuzņeckas "Metallurg". "Metallurg" rindās Bumagins spēlēja līdz 2013. gada ievadam, kad tika aizmainīts uz Omskas "Avangard", savukārt vasarā hokejists pievienojās Čerepovecas "Severstal" rindām.
Johans Georgs fon Līvens

Dzīvesgājums

Dzimis 1775. gada 4. jūnijā (24. maijā pēc VS) Krievijas impērijas armijas ģenerālmajora Otto Andreasa Heinriha fon Līvena (1726-1781) un viņa sievas Šarlotes Margaretas (1742-1828) ģimenē. Jau četru gadu vecumā pierakstīts karadienestā Krievijas armijas artilērijas daļā. 
Pēc tēva nāves 1783. gadā Katrīna II viņa māti pieņēma Pēterburgas galmā par viņas mazbērnu audzinātāju, savukārt Johanu Georgu ieskaitīja Semjonovas leibgvardes pulkā, kur viņš 1790. gadā ieguva praporščika dienesta pakāpi, 1794. gadā tika paaugstināts par poručiku, bet 1796. gadā iecelts par troņmantnieka Aleksandra I adjutantu. Pateicībā par bērnu audzināšanu ķeizars Pāvils I 1799. gadā viņu kopā ar māti un brāļiem iecēla grāfu kārtā. 
1800. gadā viņam piešķīra ģenerālmajora pakāpi un iecēla par Astrahaņas pulka komandieri. Pēc Pāvila I nogalināšanas 1801. gadā ģenerāli Līvenu atcēla no pulka komandēšanas. Napoleona karu laikā viņu 1807. gadā ievainoja kaujā pie Prūšu Eilavas. 1810.—1811. gadā viņš piedalījās  Krievu—turku karā (1806—1812), 1812. gada kara laikā komandēja 10. kājnieku divīziju, kas 1813. gadā cīnījās ģenerāļa Ostenzakena korpusa sastāvā. Piedalījās Leipcigas Tautu kaujā, Breslavas aplenkumā, 1813. gadā paaugstināts par ģenerālleitnantu. 1814. gadā viņu Francijā ievainoja un pēc kara beigām 1815. gada decembrī ģenerālis Līvens atvaļinājās no karadienesta. 
1817. gadā viņš apprecējās ar Mariju fon Anrepu (1797-1859) un iegādājās Krimuldas muižu, kur viņiem piedzima pieci bērni.
1826. gadā ķeizars Nikolajs I viņa mātei un visiem viņas pēcnācējiem piešķīra kņazu titulu.
Miris 1848. gadā Jelgavā.
Fenciklidīns

Vēsture

Fenciklidīns pirmoreiz tika sintezēts 1926. gadā, bet 1952. gadā to pirmoreiz izlaida tirdzniecībā kā narkozes līdzekli ar nosaukumu Sernyl. Pateicoties lētajai cenai, fenciklidīns ātri 1960. gadu beigās sāka izplatīties kā ielu narkotika. To, pircējiem nezinot, bieži pārdeva vien kā LSD vai meskalīnu. 1970. gados tā kļuva par vienu no populārākajām ielu narkotikām, piemēram, 1979. gada aptaujās ASV 13% vidusskolēnu bija vismaz vienreiz izmēģinājuši fenciklidīnu. Vēlākos gados tā popularitāte gan strauji mazinājās. Mūsdienās daudz biežāk tiek lietoti citi, drošāki līdzīgas iedarbības NMDA receptoru antagonisti: ketamīns, dekstrometorfāns un tiletamīns.

Lietošana

Fenciklidīns tiek izplatīts tablešu, kapsulu un šķīdumu formā. To parasti lieto smēķējot, šņaucot vai ieēdot. Fenciklidīnu var ievadīt arī intravenozi. Parastā fenciklidīna deva ir aptuveni 5 mg, bet tās iedarbības stiprums var atšķirties atkarībā no tā, kādā veidā viela organismā ir uzņemta.

Iedarbība

Ievadīts intravenozi, fenciklidīns iedarbojas jau pēc 2 minūtēm, bet iešņaukts tas sāk iedarboties pēc aptuveni 30 minūtēm. Fenciklidīna iedarbība ilgst līdz 11 stundām.
Galvenie iedarbības efekti ir neliela eiforija, dezorientācija, halucinācijas, ķermeņa izmēru uztveres maiņa, ego un realitātes zudums. Fenciklidīns rada arī negatīvus psiholoģiskos blakusefektus, kas ir daudz izteiktāki nekā daudziem citiem halucinogēniem. Tie iekļauj depresiju, depersonalizāciju, paranoju un pašnāvnieciskas tendences. Tāpat raksturīga ir arī acu zīlīšu paplašināšanās, neliels delīrijs, murgi un lielās devās muskuļu konvulsijas. Fenciklidīna iedarbībā netiek justas sāpes un ir ļoti liels risks iegūt dzīvībai bīstamas traumas.
Fenciklidīns neizraisa fizisku atkarību, bet, tāpat kā citi halucinogēni, var izraisīt psiholoģisku atkarību. Fenciklidīns rada arī toleranci.
Ojārs Spārītis

Biogrāfija

1979. gadā absolvējis Latvijas Universitātes Filoloģijas fakultāti un 1987. gadā — Latvijas Mākslas akadēmijas Mākslas vēstures un teorijas nodaļu.
Laikā no 1981. līdz 1996. gadam Spārītis strādājis Latvijas Dabas un pieminekļu aizsardzības biedrībā, pēdējos četrus gadus bija arī tās priekšsēdētājs. 1986. gadā kļuva par docētāju Latvijas Mākslas akadēmijā, 1998. gadā kļuvis par profesoru; no 1993. līdz 1995. gadam bija tās prorektors. Ir vadījis Mākslas akadēmijas Mākslas vēstures katedru. Laikā no 1995. gada decembra līdz 1996. gada jūlijam bija Latvijas kultūras ministrs. 2001. gadā kļuvis par Rīgas domes Pieminekļu padomes priekšsēdētāju. 2012. gadā ticis ievēlēts par Latvijas Zinātņu akadēmijas prezidentu, amatā stājies 2012. gada 27. decembrī.
Spārītis kopš 1981. gada ir publicējis dažādus rakstus par kultūras mantojuma izpēti un aizsardzību, kā arī par dažādiem kultūras jautājumiem. Ir vairāku grāmatu autors.
Kopš 1989. gada ir Latvijas Mākslinieku savienības biedrs.

Apbalvojumi

2001. gadā tika apbalvots ar Zviedrijas Ziemeļu Zvaigznes ordeni un Trīju Zvaigžņu ordeņa virsnieka krustu. Tāpat saņēmis vairākus citus apbalvojumus, tie ir: M.C.A. Boeckler-Stiftung „Mare Balticum“ (Vācija) medaļa (2001). (2001). LZA un A/S Grindeks balva (2002), LZA un Rīgas Balvas Fonda “Rīgas Balva” ( 2003), Itālijas ordeņa “Al Merito Republica Italiana” komandiera krusts (2004), Orānijas – Nasavas ordeņa (Holande) bruņinieka krusts (2006), Leopolda II ordeņa (Beļģija) virsnieka krusts (2007), Baltās Rozes ordeņa (Somija) bruņinieka krusts (2009)
Kurzemes Zemes sapulce

Kurzemes Zemes sapulce (vācu: Kurländischer Landesversammlung) bija Vācijas impērijas okupētajā Kurzemes guberņas daļā 1917. gada septembrī izveidota "pseudopārstāvniecības iestāde", kas atbalstīja Kurzemes un Zemgales pievienošanu Vācijas impērijas valstu savienībai.
22. septembrī sapulce ievēlēja Kurzemes Zemes padomi ar 20 deputātiem.

Delegātu saraksts

Pēc sekmīgās Rīgas okupācijas 1917. gada 18. septembrī Jelgavā tika sasaukts Kurzemes landtāgs, kas nolēma sasaukt Kurzemes pārstāvju sapulci tās leģitīmā stāvokļa izlemšanai.
Kurzemes bruņniecības māršals 21.-22. septembrī sasauca Kurzemes Zemes sapulci ar 80 pārstāvjiem, no kuriem 27 bija muižniecības, 27 zemnieku, 17 pilsētu, 5 Kurzemes bruņniecības, 4 luterāņu baznīcas un 1 katoļu baznīcas priekšstāvji. No tiem 28 bija latvieši, galvenokārt pagastu vecākie no astoņiem Kurzemes un Zemgales apriņķiem (iekavās viņu uzvārdu vāciskā rakstība):

Pirmā sēde

Pirmo sēdi atklāja Kurzemes pārvaldes apgabala pārvaldes vadītājs Alfrēds fon Goslers, tad runāja sapulces priekšsēdētājs Hērners (Hörner) un lika priekšā nosūtīt adresi Austrumu frontes virspavēlniekam princim Leopoldam, pateicoties par iespēju apspriest zemes vajadzības, kā arī lūdzot Vācijas ķeizara aizsardzību: "Kurzemes priekšstāvji nodod Kurzemes likteni ķeizara rokās un cer, ka dibināmai Kurzemes Zemes padomei neliegs darboties līdz, izstrādājos satversmi un pārvaldes iekārtu". Pēc kņaza Līvena aicinājuma šo adresi pieņēma ar visām balsīm.

Otrā sēde

Otrā dienā nolasīja prinča Leopolda atbildi, ka viņš atļauj dibināt Zemes padomi, kas kopā ar Kurzemes militārpārvaldi apspriestu nākamās valsts lietas. Jelgavas priekšstāvis G. Šmits iesniedza Kurzemes Zemes padomes kandidātu sarakstu ar 20 vārdiem, ko ar visām balsīm pieņēma. Priekšsēdētājs ieteica nosūtīt telegrammu Vācijas ķeizaram, apsveicot viņu kā Kurzemes atbrīvotāju, kura rokās Kurzemes Zemes sapulce nodod Kurzemes likteni. Liepājas priekšstāvis Andrejs Bērziņš izteica vēlējumos, lai Kurzemi nešķirtu no Vidzemes.

Turpmākie notikumi

1917. gada decembrī sākās Brestļitovskas miera sarunas, kurās vācu puse ieteica Krievijai "ņemt vērā paziņojumus, kuros izteikta Polijas, Lietuvas, Kurzemes, kā arī Igaunijas un Vidzemes daļas iedzīvotāju griba pēc pilnīgas valstiskās patstāvības un atdalīšanās no Krievijas federācijas". Vācu militārā pārvalde 1918. gada 14. februārī sasauca pirmo Kurzemes Zemes padomes sēdi, bet 8. martā otro sēdi, kas proklamēja Kurzemes un Zemgales hercogistes atjaunošanu.
No Kurzemes, Vidzemes un Igaunijas zemes padomēm izveidotā "Apvienotā Zemes padome" (Vereinigter Landesrat) 1918. gada 12. aprīlī nolēma izveidot Baltijas hercogvalsti un lūgt Vācijas ķeizaram ņemt to savā protektorātā. Padome izveidoja pastāvīgi darbojošos komisiju ar A. Bernevicu, A. Rādenu, G. Šmitu un A. Vēžnieku kā tās locekļiem.
Mimass (pavadonis)

Atklāšana un nosaukums

Mimasu atklāja Viljams Heršels 1789. gada 17. septembrī. Mimasa atklāšanu viņš apraksta šādi: "Mana četrdesmit pēdu teleskopa gaismas jūtība ļoti noderēja; 1789. gada 17. septembrī es pamanīju septīto pavadoni, kas toreiz atradās vislielākajā attālinājumā uz rietumiem no savas planētas.". Nosaukumu pavadonim deva Heršela dēls 1847. gadā par godu Mimasam, vienam no gigantiem sengrieķu mitoloģijā.

Orbīta

Mimasa orbītai ir gandrīz ideāla riņķa līnijas forma. Mimasa vidējais attālums līdz Saturna centram sastāda ap 185 520 km, bet līdz planētas atmosfērai ap 125 252 km. Orbītas ekscentritāte ir 0,0202, un tās slīpums ir 1,566 grādi pret Saturna ekvatoru. Orbītas mazās ekscentritātes dēļ attālums no Mimasa līdz Saturnam mainās tikai apmēram par 7500 kilometriem. Pilnu apgriezienu ap Saturnu Mimass veic 22 stundās, 37 minūtēs un 5,2 sekundēs.

Fiziskās īpašības

Mimasa zemais blīvums (~1,15 g/cm³) norāda, ka tas sastāv galvenokārt no ūdens ledus ar nelielu akmens materiāla piejaukumu. Saturna paisuma spēku darbības rezultātā, Mimass nav īsti sfērisks. Tā viena ass par 10% garāka par otru (pavadoņa izmēri — 418×392×383 km.). Šāda sfēriskās formas deformācija ir labi saskatāma Kassini zondes fotoattēlos. Atmosfēras uz Mimasa nav.

Krāteri

Mimasu raksturojoša īpatnība ir milzīgais triecienkrāteris Heršels (diametrs 130 km.), nosaukts par godu pavadoņa pirmatklājējam. Domājams, tālā pagātnē Mimasā ietriecās liels asteroīds, izveidojot lielo Heršela krāteri. Pavadoņa pretējā pusē novērojamās plaisas izveidojās no triecienviļņa, kas izgāja cauri visam debess ķermenim. Krātera diametrs sastāda gandrīz trešdaļu no paša Mimasa diametra. Krātera sienu augstums sastāda gandrīz 5 km.; lielākais dziļums ir 10 km. Centrālais paaugstinājums paceļas 6 km. virs krātera dibena plaknes. Ja proporcionāli šāds krāteris atrastos uz Zemes, tā diametrs būtu virs 4000 km., t.i. platāks par Kanādu. Mimasa virsma ir nosēta ar daudz mazākiem triecienkrāteriem, taču neviens no tiem nav salīdzināms ar Heršela krāteri.
Pauls Breitners

Spēlētāja karjera

Viņa futbolista karjera ilga no 1970. līdz 1983. gadam, galvenokārt spēlējot Bayern München (1970.–74. un 1978.–83.) un Real Madrid (1974.–78.) sastāvā, kā arī vienu sezonu aizvadot Eintracht Braunschweig klubā. Pirmos panākumus viņš guva, spēlējot kā kreisais aizsargs, kurš spēja apturēt gan labo pussargu, gan uzbrucēju savā soda laukumā. Vēlāk viņš pārkvalificējās par pussargu un kļuva par vienu no 1980. gadu sākuma labākajiem savas pozīcijas spēlētājiem.
Breitnera garās un veiksmīgās karjeras sākumā viņš pirmos panākumus guva jau 21 gada vecumā, kad 1972. gadā viņš bija daļa no uzvarētājkomandas Eiropas čempionātā. Tam sekoja panākumi divus gadus vēlāk Pasaules kausā. Fināls pret Nīderlandi notika Minhenē un Breitners guva pirmos Vācijas vārtus no 11 metru soda sitiena. Finālā viņš, Francs Bekenbauers un Berti Fogtss veidoja ciešu aizsardzības vienību, kurai izdevās nodrošināt Vācijas komandas uzvaru. Pēc pasaules kausa finālturnīra viņš pārcēlās uz Real Madrid un aizgāja no Rietumvācijas izlases, līdz viņu 1981. gadā atkal uzaicināja treneris Jups Dervalls. Breitners ir viens no tikai četriem futbolistiem, kuri ir guvuši vārtus divās atsevišķās Pasaules kausa finālspēlēs, dalot šo godu ar Pele, Vava un Zinedinu Zidānu. To viņš sasniedza, 1974. gadā gūstot vārtus pret Nīderlandi un 1982. gadā pret Itāliju.
Savas klubu karjeras laikā Breitners septiņas reizes uzvarēja nacionālajā čempionātā ar Bayern Munich (1972., 1973., 1974., 1980., 1981.) un Real Madrid (1975., 1976.), vienreiz Čempionu kausā (1974.), kā arī divreiz Vācijas (1971., 1982.) un vienreiz Spānijas kausā (1975.). Spēlējot Bayern Munich sastāvā, Breitneram izveidojās laba sadarbība ar Karlu Heincu Rummenigi un abi pat izpelnījās iesauku Breitnigge.
Daudzi vecākie un konservatīvākie Vācijas futbola fani viņu nosodīja par viņa revolucionāro attieksmi un tendenci pārliecinoši izpaust savu nostāju par vairākiem politiskiem un sociāliem jautājumiem. Pirms 1982. gada Pasaules kausa Spānijā bijušais "kreisās" ideoloģijas pārstāvis Breitners izraisīja asu reakciju Vācijā, kad viņš pieņēma reklāmas līguma piedāvājumu no Vācijas kosmētikas kompānijas par tobrīd ievērojamu summu — 150 000 Vācijas markām. Līgums paredzēja, ka Breitners noskūs savu pilnbārdu, izmantojot kompānijas produktus un reklamējot šo kompāniju. Šobrīd viņš strādā Vācijā par futbola komentētāju, kā arī darbojas Bayern Munich valdē kā padomnieks.
Volframs

Vēsture

Volframu 1781. gadā atklāja zviedru ķīmiķis Kārlis Vilhelms Šēle. 1783. gada beigās brāļi Huans Hosē (Juan José) un Fausto Elujari (Fausto Elhuyar) no Spānijas pirmo reizi ieguva volframu tīrā veidā.

Atrašanās dabā

Dabā volframs tīrā veidā nav atrodams. Tas ir sastopams oksīdu rūdās. Visizplatītākie minerāli, kas satur volframu ir volframīts ((Fe,Mn)WO₄) un šēlīts (CaWO₄). Vairāk nekā 80% no kopējā volframa daudzuma iegūst Ķīnā (2009. gadā Ķīnā ieguva 51 000 tonnas).

Izotopi

Dabā ir sastopami pieci volframa izotopi, no kuriem divi ir stabili (¹⁸²W un ¹⁸⁴W). Atlikušie trīs izotopi ir radioaktīvi (¹⁸⁰W, ¹⁸³W un ¹⁸⁶W). Visizplatītākais izotops ir volframs–184 (30,64% no kopējā daudzuma dabā). Nākamais ir radioaktīvais volframs–186 (28,43%), kura pussabrukšanas periods ir lielāks par 2,3×10¹⁹ gadiem. Pēc tam ir volframs–182 (26,50%), kam seko volframs–183 (14,31%) un volframs–180 (0,12%). Ir zināmi vēl 33 mākslīgi radioizotopi, kuru masas skaitlis ir no 157 līdz 194.

Bioloģiskā nozīme

Volframs ir ķīmiskais elements ar vislielāko kārtas skaitli Mendeļejeva tabulā, kam ir zināma kāda bioloģiskā nozīme. To bioloģiskajos procesos izmanto dažas baktērijas, bet ne eikarioti.

Izmantošana

Aptuveni puse no volframa tiek izmantots cietu materiālu ražošanā. Tā kā tam ir augsta kušanas temperatūra, volframu izmanto kvēlspuldžu kvēldiegu ražošanā. No volframa tiek ražoti arī izturīgi metālu sakausējumi. Militārismā volframa sakausējumi, parasti ar niķeli un dzelzi vai kobaltu, tiek izmantoti bruņu ražošanā.
Kilimandžāro

Etimoloģija

Par spīti tam, ka daudz ir pētīta Kilimandžāro nosaukuma izcelsme, pārliecība par to, kā tas ir radies un ko precīzi nozīmē, nav. Viena no versijām skaidro, ka vulkāna nosaukums ir radies no vārda, ko izmanto vietējās ciltis. Kilimandžāro pakājē dzīvojošo džagu vārdu krājumā nav viena noteikta nozīme šim vārdam, bet ja vārdu ‘Kilimandžāro’ sadala divās daļās, tad kilima nozīmē ‘neiespējams’, ‘grūts’, bet ‘-džāro’ varētu būt radies no vārdiem termsnjaare, kas nozīme ‘putns’, vai jyaro, kas nozīmē ‘karavāna’. Līdz ar to aptuvenais Kilimandžāro tulkojums varētu būt ‘tas, kas nav iespējams putniem’ vai ‘tas, ko nevar sasniegt ar karavānu’.
Otra versija piedāvā meklēt kalna nosaukuma izcelsmi svahili valodā. Svahili vārds kilima nozīmē ‘mazs kalns’ vai ‘pakalns’. Savukārt nosaukuma otras daļas ‘-ndžaro’ izcelsme nav skaidra. Tiek pieļauts, ka tas ir džagu vārds (stāstīts iepriekšējā rindkopā) un līdz ar to tulkojumā varētu nozīmēt ‘karavānu kalns’, ar domu, ka savulaik ceļotāji piestājuši pie kalna, lai iegūtu svaigu ūdeni no kalnā esošā sniega.
Sadales punkts

Sadales punkts ir jebkurš punkts (piemēram, dzelzceļa stacija vai ceļa postenis), kas sadala dzelzceļa līniju atsevišķos blokposmos vai iecirkņos. Šie punkti vada vilcienu kustību uz posmiem vai iecirkņiem, kas tiem pieslienas. Sadales punkti paredzēti vilcienu kustības drošībai un dzelzceļu caurlaides spējas palielināšanai. Sadales punktu robežas ir ieejas luksofori.
3D datorgrafikas programmas

Modelēšana

3D modelēšanas programma ir 3D datorgrafikas programma, kas tiek izmantota 3D modeļu izveidei. Atsevišķas programmas tiek sauktas par modelēšanas lietotnēm vai modelētājiem.
3D modelētāji ļauj lietotājiem radīt un apstrādāt modeļus ar to 3D punktu tīklu (3D mesh). Lietotājs var pievienot, noņemt izstiept un jebkādos citos veidos mainīt punktu novietojumu pēc savām vēlmēm. Modeļus iespējams aplūkot no dažādiem leņķiem, parasti — vienlaicīgi. Modeļus iespējams rotēt, kā arī aplūkot tos tuvplānā vai tālumā.
3D modelētāji spēj eksportēt modeļus dažāda formāta failos, kurus pēc tam iespējams izmantot citās lietotnēs, ja vien šo modeļu metadati tiek atbalstīti. Vairumā modelētāju importa un eksporta funkcijas tiek nodrošinātas ar spraudņu (plugin) palīdzību, kas ļauj nolasīt un saglabāt datus to oriģinālajā (native) formātā.
Vairums 3D modelētāju satur dažādas funkcijas, piem., dažādas renderēšanas metodes, gaismas staru trasēšanu (ray tracing). Dažas lietotnes atbalsta modeļu animēšanu, citi — vairāku ainu (scene) sērijveida atveidošanu.

Atveidošana

Lai arī 3D modelētāji un CAD lietojumprogrammas spēj veikt 3D atveidošanu (piem., Autodesk 3ds Max vai Blender), pastāv arī atsevišķas 3D atveidošanas programmas.

Rasēšana (CAD)

Lai arī datoru rasēšanas (CAD) programmas izmanto tās pašas pamata 3D modelēšanas tehnikas kā 3D modelēšanas programmas, to mērķis ir pavisam cits. CAD programmatūra tiek izmantota dažādu produktu inženierijā, arhitektūrā u.tml., kas ļauj vieglāk veidot tehniskajai dokumentācija atbilstošus produktus.

Pēcapstrādes rīki

Pēc 3D klipu izveides, studijas tos apstrādā ar video apstrādes programmām kā Adobe Premiere Pro vai Final Cut Pro un citām, šim darbam paredzētām programmām.
Jēkabpils 2. vidusskola

Darbība

Skola īsteno 5 izglītības programmas: piecgadīgo un sešgadīgo bērnu obligātās pirmsskolas izglītības mazākumtautību programmu; mazākumtautību pamatizglītības programmu 2. un 3. modeli; vispārējās vidējās izglītības vispārizglītojošā virziena mazākumtautību programmu; vispārējās vidējās izglītības matemātikas, dabaszinību un tehnikas virziena mazākumtautību programmu. Mācību valoda skolā ir krievu valoda. 2010. /2011. mācību gadā skolā mācās 688 skolēni, strādā 64 skolotāji. Skolā ir speciālās izglītības klase, kas pielāgota skolēniem ar kustību traucējumiem.

Ārpusstundu nodarbības

Skolā darbojas dažādi interešu izglītības pulciņi, orķestris "Intervāls". Skolēni izdod savu avīzi "Šokolad", kā arī darbojas skolas muzejā, kurš tika izveidots 2005. gadā.

Tradīcijas

Skolā ir izveidojušās tradīcijas: Zinību diena, Vidusskolēnu iesvētīšanas diena, Vidusskolēnu jaunatnes forums, Skolotāju diena, Ziemassvētku pasākumi, 12. klašu skolēnu teātra izrādes un Absolventu vakars.

Vēsture

Skola izveidojās uz Jēkabpils krievu pamatskolas (ēka Pormaļa ielā 18), kas dibināta 1920. gadā, bāzes. Pirmie vidusskolas absolventi skolu beidza 1949. gadā. 1950. gados strauji palielinājās skolēnu skaits, mācībām tika izmantotas arī ēkas Brīvības ielā 120 un 157, tāpēc toreizējais skolas direktors Andrejs Šalda virzīja jautājumu par jaunas skolas ēkas celtniecību.
1963. gadā tika atklāta jaunā skolas ēka (Jaunā iela 44). 1960. un 1970. gados pieauga skolēnu un skolotāju skaits, mainās skolas direktori. 1968. gadā skolas kolektīvs saņēma republikas Ceļojošo karogu. Vairāki skolas absolventi vēlāk skolā atgriezās kā pedagogi, to vidū Irina Starodubceva un Olga Zaburdajeva, kurām šī skola ir vienīgā darba vieta.
1983. gadā skolai tika uzcelta piebūve — jauns mācību korpuss. Kopš 1986. gada skolu vada direktors Aleksandrs Deinis.
2010. gadā skola atzīmēja 90 jubileju.
Vestfollas pakalni

Vestfollas pakalni (angļu: Vestfold Hills) ir polārā oāze Austrumantarktīdā Ingridas Kristensenas krastā Sodružestvas jūras piekrastē. Oāzi 1935. gada 20. februārī atklāja norvēģu kapteinis Klariuss Mikelsens ar Larsam Kristensenam piederošo vaļu medību kuģi Thorshavn un nosauca par godu Vestfollas filkei Dienvidnorvēģijā, kas bija tā laika vaļu rūpniecības centrs.
Oāzes platība ir ap 410 km². Dienviddaļā tai piekļaujas Sērsdala glečers, austrumos strauji paceļas ledus vairoga nogāze. Piekraste izrobota ar daudziem šauriem fjordiem un šērām. Dominē noapaļotu pauguru reljefs ar relatīvajiem augstumiem 30-60 m. Augstākā vieta ir ap 160 m vjl. Oāzē vairāk kā 300 ezeru un tā, iespējams ir vieta ar augstāko meromiktisko ezeru koncentrāciju pasaulē. Ezeros ūdens sāļums variējas no 4 g L⁻¹ līdz 235 g L⁻¹, ūdens temperatūra no -14 °C līdz 24 °C, dziļumi no 5 m līdz 110 m, platības no 3,6 ha līdz 146 ha, ūdens līmeņa augstums no 30 m zjl līdz 29 m vjl.
Kopš 1957. gada oāzes piekrastē darbojas Austrālijas vissezonas polārstacija Deivisa.
Ana Bogdana

Sporta karjera

Anai Bogdanai bija veiksmīga juniores karjera, 2009. gada 5. janvārī junioru reitingā viņa sasniedza 5. pozīciju.

2016. gads: Grand Slam debija un pirmais WTA pusfināls

Maijā, Grado viņa uzvarēja pirmajā šīgada ITF turnīrā, finālā uzvarot Susannu Seliku. Tenisa turnīrā Brazīlijā viņa iekļūst savā pirmajā WTA turnīra pusfinālā, turnīra gaitā uzvarot kādreizējo pasaules pirmo raketi Jeļenu Jankoviču. 2016. gada ASV atklātā čempionātā viņa pārvarēja kvalifikāciju un pirmajā kārtā uzvarēja rumānieti Soranu Kirsteju. Tā bija viņas pirmā uzvara Grad Slam pamatturnīrā. Otrā kārtā viņa atkal bija jātiekas ar savu tautieti Moniku Nikulesku. Šoreiz viņa zaudēja divos setos.

2017: Otrais WTA pusfināls

Austrālijas čempionātā Bogdana, pārvarot kvalifikāciju, iekļuva pamatturnīrā, bet tur jau pirmajā kārtā zaudēja Jeļenai Vesņinai. Aprīlī spēcīgajā Čārlstonas turnīrā, viņa uzvarot divas spēles kvalifikācijā iekļuva galvenajā turnīrā, kur pirmajā kārtā zaudēja Aļonai Ostapenko 4:6, 2:6. Francijas čempionātā viņa zaudēja jau pirmajā kārtā, Vimbldonā izdevās sasniegt otro kārtu, bet tur bija jāatzīst Karolīnas Garsijas pārākums. Jūlijā, Bukarestē ceturtdaļfinālā, uzvarot Anastasiju Sevastovu, viņa iekļūst savā otrajā WTA pusfinālā, kurā zaudēja Jūlijai Gergesai. Amerikas atklātajā čempionātā sasniedza pamatturnīra otro kārtu, bet tur zaudēja trijos setos Monikai Nikulesku.

2018: Iekļūšana reitinga tabulas pirmajā simtniekā

2018. gada Austrālijas atklātā čempionāta pirmajā kārtā Bogdana uzvarēja Kristīnu Mladenoviču, otrajā — Jūliju Putincevu, bet trešajā zaudēja Medisonai Kīsai. Tomēr, arī izcīnītās uzvaras turnīra pirmajās kārtās, deva pietiekoši daudz reitinga punktu, un viņa pirmoreiz iekļuva starp pasaules pirmajām simts tenisistēm. Pēc tam divi sasniegtie pusfināli aprīļa vidū pacēla viņu reitingā uz 66. pozīciju.