google/wiki40b huggingface dataset:
Vismāra

Vēsture

Netālu no mūsdienu Vismāras Grosštremkendorfas ciema (Groß Strömkendorf) tuvumā atrastas vikingu laiku pilsētas Rerikas paliekas.   
Pilsētu dibinājuši slāvi kā Višemiru. 1229. gadā ieguvusi pilsētas tiesības. No 1301. gada - Mēklenburgas sastāvā. 1259. gadā noslēdza līgumu ar Lībeku un Rostoku, liekot pamatus Hanzas savienībai. 13. un 14. gadsimtā Vismāra bija plaukstoša ostas pilsēta. Pēc Vestfālenes miera noslēgšanas 1648. gadā pilsēta iekļāvās Zviedrijā. Zviedrijas sastāvā Vismāra bija Zviedru Pomerānijas augstākās tiesas mītes vieta līdz pat 1803. gadam, kad Zviedrija to ieķīlāja Mēklenburgai. Tikai 1903. gadā, kad ķīlas laiks beidzās, Zviedrija formāli atteicās no tiesībām uz pilsētu. 
Otrā pasaules kara laikā Vismāra cieta Sabiedroto uzbrukuma laikā. 1945. gada 2. maijā to ieņēma britu un kanādiešu karaspēks, bet 1. jūlijā to nodeva PSRS varas iestāžu pārziņā. Līdz Vācijas apvienošanai Vismāra ietilpa VDR.
Pilsētā uzņemta klasiskā 1922. gada ekspresionisma filma "Nosferatu, šausmu simfonija" (filmā Vismāra devēta par Visborgu).
C4

C4 ir viena no "C" grupas plastiskajām sprāgstvielām. Šo sprāgstvielu visbiežāk izmanto armijas vajadzībām. C4 sastāvā ir RDX kas tiek izmantots par komponentu plastiskajās sprāgstvielās. Cipars aiz C norāda spridzekļa jaudu, jo mazāks cipars aiz C jo tas jaudīgāks. Lielbritānijā šī sprāgstviela ir zināma kā PE-4.
C-4 tekstūra ir līdzīga kā plastilīnam. Šī sprāgstviela ir ļoti stabila un sprādzienu var iegūt tikai ar ekstrēma karstuma un spiediena, ko var iegūt no detonatora.

Drošība

ASV bruņotie spēki ir veikuši daudz testus, lai pierādītu C-4 stabilitāti. Sensitivitātes testi uzrādīja, ka C4 ir mazāk sensitīvs nekā C3. Šajos testos uz C4 tika šauts. 20% no paraugiem aizdegās, bet neviens paraugs neuzsprāga. Citos testos kā piemēram fokusētās enerģijas(Shaped charge), trieciena stimula un simpātiskās detonācijas (Sympathetic detonation) C4 nepierādīja sevi tik labi.

Mythbusters

Šova MythBusters 2011. gada sezonas sērijā Flying Guillotine tika pārbaudīts mīts, ka C4 ir tik stabils, ka to var aizdedzināt un to var izmantot ārkārtas apstākļiem kā kurināmo aizvietotāju. Eksperimenta gaita bija šāda: Lai pārbaudītu vai C4 deg, tas tikai aizdedzināts. Materiāls dega apmēram 2 minūtes un sasniedza temperatūras ap 538 °C (1,000 °F). Šis mīts izrādījās patiess.
Laimas pulkstenis

"Laimas" pulkstenis ir viens no Rīgas slavenākajiem simboliem. Tas uzbūvēts 1924. gadā. Laukums pie Laimas pulksteņa ir viena no populārākajām tikšanās vietām gan rīdzinieku, gan Rīgas viesu vidū. 1999. gadā tas tika pilnībā rekonstruēts par AS "Laima" līdzekļiem. 2007. gada martā tam veikts kosmētiskais remonts. 2009. gada augustā atjaunoti sānu paneļi un pārkrāsota pamatne. 2017. gada 29. decembrī zīmols “Laima” par godu Latvijas simtgadei atklāja atjaunotu “Laimas” pulksteni, piešķirot tam jaunu izskatu, kā arī nebijušus elementus.
Atjaunotā “Laimas” pulksteņa korpusa detaļas ir no nerūsošā tērauda, kas krāsotas tumši brūnā – šokolādes krāsā. Izgaismotajai daļai ir izmantots dzidrinātais stikls, bet apgaismojumam īpaši LED gaismekļi. Pulkstenī ir iebūvēta jauna akustiskā sistēma, kas speciāli projektēta un ražota tepat Latvijā. Papildus tam pulkstenī ir iebūvēti 4 LED ekrāni, kas atrodas zem ciparnīcu korpusa.
Viena no pulksteņa jaunajām funkcijām ir laika atskaites veikšana līdz Latvijas simtgadei – 2018. gada 18. novembra plkst. 17:00. Šāds laiks izvēlēts, jo tieši 1918. gada 18. novembrī plkst. 17.00 Rīgas pilsētas II teātra ēkā (tagad – Latvijas Nacionālais teātris) tika parakstīta Latvijas Valsts deklarācija un pasludināta Latvijas Republikas suverenitāte.  “Laimas” pulkstenis katrā apaļajā stundā atskaņo kādu no 24 iecienītām Raimonda Paula melodijām, kuras 2017. gada novembrī speciāli iespēlējis pats Maestro.
Fotogalerija ar atjaunoto "Laimas" pulksteni ir skatāma šeit.
Krasnojarska

Vēsture

Pilsēta veidojās ap kazaku 1628.g dibināto cietoksni. Tas tika saukts par Sarkanajām Klintīm (Красный Яр), kuras atradās šajā vietā. Pilsētiņa sāka attīstīties XVIII gs. vidū, sakarā ar pasta ceļa izveidi un tuvējām zelta atradnēm. Tā bija arī izsūtījuma vieta.
XIX gs. Krasnojarska bija galvenais Sibīrijas kazaku centrs.
1895.gadā caur pilsētu izbūvē Transsibīrijas dzelzceļu. 1900.gadā tilta pār Jeņiseju makets līdz ar Eifeļa torni iegūst Grand-Prix Vispasaules izstādē Parīzē.
Pēc 1917.gada revolūcijas Krasnojarskā uzceļ daudz rūpnīcu, bet īpaši strauji pilsēta attīstas 2.pasaules kara laikā, jo šeit tiek pārceltas daudzi uzņēmumi no PSRS rietumu apgabaliem.

Sports

Krasnojarska tiek uzskatīta par Krievijas regbija centru. Ilgāku laiku pilsētā atradās Krievijas regbija federācija, Krievijas regbija līgā spēlē uzreiz divi Krasnojarskā bāzēti klubi.
Krievijas basketbola līgā spēlē pilsētā bāzētais Krasnojarskas "Enisey", savukārt Krievijas Augstākajā hokeja līgā spēlē Krasnojarskas "Sokol".
Leonards Stašs

Biogrāfija

L. Stašs dzimis 1929. gada 16. janvārī Rēzeknes apriņķa Kaunatas pagasta Sinaiža sādžā. Mācījies Dubuļu vidusskolā, beidzis Maltas zooveterināro tehnikumu, Ļeningradas Lauksaimniecības institūtu, Daugavpils Pedagoģisko institūtu.
Strādājis par veterināro feldšeri, zootehniķi, Ludzas rajona Suvorova un Kirova kolhoza priekšsēdētāju. Pēc viņa projektiem celtas fermas, kaltes, darbnīcas, koledžas, kā arī paneļu ražošanas cehs Kirova kolhozā. Kolhozs bijis PSRS TSSI dalībnieks ar savu izaudzēto balto cūku šķirni. Latvijas PSR Nopelniem bagātais lauksaimniecības dalībnieks.
1988. gadā bijis viens no Interfrontes Ludzas rajona organizācijas dibinātājiem.
Bijis Latvijas Republikas 5., 6. un 7. Saeimas deputāts. Līdz 1998. gadam bijis Tautas Saskaņas partijas biedrs, tā gada maijā pievienojies LSDSP.

Nāve

2000. gada 27. janvārī Leonards Stašs, būdams Saeimas namā, piedzīvoja infarktu. Viņu aizveda uz Paula Stradiņa klīniskās universitātes slimnīcas intensīvās terapijas nodaļu, bet viņa dzīvību ārstiem glābt neizdevās. Tās dienas Saeimas plenārsēdē viņu pieminēja ar klusuma brīdi.
Ģenerālplāns

Sižets

Filma tika veidota kā pētījums par metodēm, kuras Krievija izmanto mūsdienās, lai izcīnītu uzvaru informācijas karā.
Kapseļu iela

Ielas raksturojums

Kapseļu iela ir 1128 metru gara asfaltēta iela Āgenskalna apkaimē. Tā sākas krustojumā ar Baložu ielu un iet dienvidrietumu virzienā kā divu joslu iela. Ielai ir savienojumi ar Melnsila, Sabiles un Dreiliņu ielām. Kapseļu iela beidzas krustojumā ar Margrietas ielu. Posmā no Baložu ielas līdz Melnsila ielai tā ir vienvirziena iela, pa to var braukt Baložu ielas virzienā.

Sabiedriskais transports

Kapseļu ielā posmā no Melnsila ielas līdz Baložu ielai kursē 5., 9., 12. un 25. maršruta trolejbuss.
Gājienu kubi

Vēsture

Algoritmu izstrādāja William E. Lorensen un Harvey E. Cline, veicot pētījumus General Electric. General Electric viņi strādāja, lai efektīvi vizualizētu datus no CT un MRI ierīcēm.
Algoritma priekšnoteikums ir ieejas tilpuma sadalīšana atsevišķā kubu komplektā. Pieņemot lineāro rekonstrukcijas filtrēšanu, katru kubu, kas satur kādu no konkrētās izovirsmas daļas, var viegli identificēt, jo parauga vērtībām kubu virsotnēs jāatbilst mērķa izovirsmas vērtībai.
Pirmā publicētā algoritma versija izmantoja rotācijas un atstarojošo simetriju, kā arī parakstīja izmaiņas, lai izveidotu tabulu ar 15 unikāliem gadījumiem. Tomēr, ņemot vērā neskaidrības attiecībā uz interpolanta trilīro uzvedību kubu virsotnēs un interjerā, no Maring Cubes iegūtās acis parādīja pārtraukumus un topoloģiskus jautājumus. Ņemot vērā režģa kubu, rodas sejas neskaidrības, kad tā virsotnes virsotnēm ir mainīgas zīmes. Tas nozīmē, ka viena diagonālā virsotne šajā sejā ir pozitīva un otrās virsotnes ir negatīvas. Šajā gadījumā sejas virsotņu pazīmes ir nepietiekamas, lai noteiktu pareizo veidu, kā izlīdzināt izovirsmu. Līdzīgi rodas arī iekšējās neskaidrības, kad kubu virsotņu pazīmes nav pietiekamas, lai noteiktu pareizo virsmas trijstūri, t.i., kad vairākas triangulācijas ir iespējamas vienai un tai pašai kuba konfigurācijai.

Algoritms

Algoritms iziet caur skalāra lauku, tajā pašā laikā ņemot astoņas kaimiņu vietas (tādējādi veidojot iedomātu kubu), pēc tam nosakot poligonu (-us), kas vajadzīgs, lai attēlotu to izoskopas daļu, kas iet caur šo kubu. Pēc tam atsevišķi poligoni tiek sapludināti vēlamajā virsmā.
Tas tiek darīts, izveidojot indeksu iepriekš aprēķinātam masīvam 256 iespējamās daudzstūra konfigurācijās (2  ⁸  = 256) kubā, apstrādājot katru no 8 skalārām vērtībām. Ja skalārā vērtība ir lielāka par izo vērtību (t.i., tā ir virsmas iekšpusē), tad atbilstošais bits tiek iestatīts uz vienu, bet, ja tas ir zemāks (ārpus), tas tiek iestatīts uz nulli. Galīgā vērtība pēc visu astoņu skalāru pārbaudīšanas ir faktiskais daudzstūra indeksu masas indekss.
Visbeidzot, katra radīto poligonu virsotne tiek novietota atbilstošajā pozīcijā pa kuba malu, lineāri interpolējot divas skalas vērtības, kas ir savienotas ar šo malu.

Patenta jautājumi

Algoritma ieviešana tika patentēta kā ASV patents Nr. 4 710 876. Patents savu darbību beidza 2005. gadā un šobrīd šo algoritmu bez jabkdās atlīdzībs viņa veidotājiem, ir iespējams izmantot visiem cilvēkiem. (December 1, 1987)
Luīze Pastore

Biogrāfija

L. Pastore dzimusi Siguldas novada Allažos, studējusi Latvijas Kultūras akadēmijā, radošo rakstīšanu apguvusi "Literārās akadēmijas" Prozas meistardarbnīcā (2010).
Kopš 2015. gada apgāds "Neputns" izdod viņas sarakstīto un Elīnas Brasliņas ilustrēto grāmatu sēriju "Mākslas detektīvi", kuras grāmatu sižeti veidoti pēc Latvijas mākslas vēsturē pazīstamu mākslas darbu motīviem.
Divreiz saņēmusi Literatūras gada balvu par grāmatām "Maskačkas stāsts" (2013) un "Svešinieka atnākšana" (2015), kā arī Jāņa Baltvilka balvu bērnu literatūrā par sērijas "Mākslas detektīvi" grāmatām "Pazudušais pērtiķis" un "Neredzamais cilvēks" (2015). Grāmata "Neredzamais cilvēks" iekļauta starptautiskajā bērnu literatūras sarakstā "The White Ravens 2016". 2018. gadā britu žurnāls "The Guardian" iekļāvis "Dog Town" ("Maskačkas stāsts" tulkojums angļu valodā) gada labāko jauno bērnu grāmatu izlasē, ko veidojusi Lielbritānijas Grāmatizdevēju asociācija sadarbībā ar Grāmattirgotāju asociāciju.
2019. gadā studijā "Atom Art" iznākusi pilnmetrāžas animācijas filma "Jēkabs, Mimmi un runājošie suņi", kas tapusi pēc L. Pastores grāmatas "Maskačkas stāsts" motīviem.
Bēla Bergers

Biogrāfija

Pēc Otrā pasaules kara bijis viens no vadošajiem Ungārijas jaunajiem šahistiem. 1953. gada Ungārijas šaha čempionātā izcīnījis 5. vietu. 1954. gadā pārstāvējis Ungārijas izlasi starptautiskajā komandu turnīrā Budapeštā
Emigrējis pēc 1956. gada Ungārijas revolūcijas sakāves un pārcēlies uz dzīvi Austrālijā.
1957. un 1961. gadā uzvarējis Jaundienvidvelsas šaha čempionātos. 1959. gadā bijis otrais Austrālijas šaha čempionātā. Izcīnījis tiesības pārstāvēt Austrāliju 1963. gada zonālajā turnīrā Džakartā, kur pēc papildrādītājiem kļuvis par uzvarētāju un ieguvis tiesības spēlēt starpzonu turnīrā. 1964. gadā piedalījies starpzonu turnīrā Amsterdamā, kur nospēlējis neveiksmīgi paliekot 23. vietā. Vēlākajos gados piedalījies galvenokārt vietēja mēroga un korespondencšaha turnīros.
Rešela

Vēsture

Pilsētu 1241. gadā nodibināja Vācu ordenis, prūšu Bartas novada apmetnes vietā. XIV gadsimta beigās šeit tika uzcelta ordeņa pils, kas mūsdienās ir galvenais pilsētas tūrisma objekts. Pilsētā saglabājušās arī divi klosteru kompleksi un pilsētas aizsardzības mūru fragmenti.
1811. gadā šeit, it kā par dedzināšanu, uz nāvi tika notiesāta Barbara Zdunka - iespējams tas ir pēdējais raganu medību gadījums Eiropā.
Pēc Otrais pasaules kara, pamatojoties uz Potsdamas konferences lēmumiem, Rešela iekļāvās Polijā, bet vācu iedzīvotāji no pilsētas tika padzīti.
Pilsētā atrodas kokapstrādes darbgaldu ražošānas uzņēmums Rema s.c..
Mājlops

Mājlops ir zīdītāju klases lauksaimniecības mājdzīvnieks, kurš tiek turēts, lai cilvēks iegūtu barību, pienu, ādas un/vai vilnu. Daži no mājlopiem ir govis, cūkas, aitas, kazas, truši un citi.
1870. gada dziesmu diena Dobelē

1870. gada dziesmu diena Dobelē bija pirmie Kurzemes guberņas latviešu dziesmu svētki, kas notika 1870. gada 26. jūnijā Dobelē. Tajā piedalījās 15 kori no Dobeles, Ārlavas, Bauskas, Bērzmuižas (Jaunbērzes), Bukaišiem, Durbes, Džūkstes, Iecavas, Irlavas, Jaunpils, Kalnamuižas, Svitenes pagasta Ķeveles, Līvbērzes, Sesavas un Struteles ar apmēram 400 dalībniekiem. 
Kājām no aptuveni 50 kilometru tālās Irlavas Dobelē ieradās skolotāju semināra audzēkņu orķestris, kopā dziesmu dienā piedalījās ap 40 vīru liels simfoniskais orķestris.

Priekšvēsture

1864. gadā notika pirmā Vidzemes latviešu dziesmu diena Dikļos. 1869. gadā Tērbatā notika Pirmie igauņu vispārējie dziesmu svētki. 
Dziesmu dienas oficiālais rīkotājs bija Dobeles luterāņu draudzes mācītājs Augusts Bīlenšteins, kas bija Latviešu literārās biedrības toreizējais priekšnieks, bet ideja par pirmo Kurzemes dziesmu dienu pieder Irlavas skolotāju semināra skolotājiem Bētiņam un Šķutem. Šo ideju dedzīgi aizstāvēja vēl citi Bētiņa bijušie audzēkņi: Vīgners, Šepskis, Kade, Veidemanis u. c.

Norise

Svētku norise bija iedalīta trijās daļās. Tā sākās ar garīgu aktu Dobeles luterāņu baznīcā, kurā piedalījās Sesavas koris, ērģel­nieks Jānis Bētiņš ar savu 13 gadus veco dēlu Ludvigu, kas četrrocīgi spēlēja Mocarta "Fantāziju". 
Otrs cēliens notika Dobeles latviešu mācītāja muižas priedēs, kur Bīlenšteins apsveica dziedātājus. Dziesmu programmu at­skaņoja kopkoris ar Bētiņa vadīto orķestri. Pēc tam visi pārcēlās uz Dobeles pilsdrupām, kur kopkoris nodziedāja vēl vienu dziesmu.
Tālāk kā svētku trešā daļa sekoja atsevišķu koru parāde. 
Dobeles dziesmu diena bija pulcējusi ap 4000 klausītāju, kopējie ienākumi bija ap 400 zelta rubļu, ko novē­lēja latviešu kurlmēmo skolai.
Aminoindāndioni

Izmantošana

Fizioloģiski aktīvu vielu klase, iedarbojas uz centrālo nervu sistēmu — narkotiski, pret sāpēm, pret krampjiem, utml. Aminoindāndioni noder arī citu fizioloģiski aktīvu indāndiona atvasinājumu un heterociklisko savienojumu sintēzē.
Sēlpils virspilskunga iecirknis

Sēlpils virspilskunga iecirknis jeb Sēlpils virspilskundzība (vācu: Oberhauptmannschaft Selburg, no 1819. gada vācu: Kreis Selburg) bija administratīva vienība Kurzemes un Zemgales hercogistes (1617—1795) un Kurzemes guberņas (1795—1864) sastāvā. Rietumos tas robežojās ar Jelgavas virspilskunga iecirkni. Ziemeļos pa Daugavas upi tā robežojās ar Zviedru Vidzemi (1629—1721) un Inflantijas vaivadiju (1621—1772), vēlāk ar Vidzemes un Vitebskas guberņām. Dienvidos Sēlpils virspilskunga iecirknis robežojās ar Lietuvas Traķu un Viļņas vaivadijām, vēlāk ar Kauņas guberņu.

Izveide

Līdz Livonijas konfederācijas sabrukumam Sēlpils virspilskunga iecirkņa teritorijā atradās Sēlpils fogteja, Aizkraukles komtureja un Daugavpils komturejas dienviddaļa.
1587. gadā hercogs Gothards Ketlers savam dēlam Frīdriham piešķīra Zemgali ar centru Sēlpilī, bet dēlam Vilhelmam Kurzemi ar centru Kuldīgā, pie kam galmam bija jāuzturas pārmaiņus Kuldīgā un Sēlpilī.
Poļu-zviedru kara laikā 1617. gadā bijušās Sēlijas teritorijā izveidoja Sēlpils virspilskunga iecirkni.

Pārvaldes centrs

Sēlpils virspilskunga tiesas pārvaldes centrs atradās 1373. gadā celtajā viduslaiku Sēlpils pilī. Tajā 1626. gada oktobrī notika pamiera sarunas starp Zviedriju un Poliju-Lietuvu. Pēc ilgo karu beigām Kurzemes hercogs lika daļēji sagrauto pili atjaunot. Lielā Ziemeļu kara laikā 1704. gadā zviedru ieņemto Sēlpils pili aplenca krievu un sakšu karaspēks. Zviedri pils sienas uzspridzināja, pēc tam Sēlpils zaudēja savu militāro nozīmi. Virspilskunga tiesa tika pārcelta uz Jēkabpili.

Teritoriālais iedalījums

Sēlpils virspilskunga tiesā atradās Sēlpils draudzes novads (Selburgische Kirchspiel), Neretas draudzes novads (Nerstsche Kirchspiel), Aizkraukles draudzes novads (Ascheradische Kirchspiel) un Daugavpils draudzes novads (Dünaburgische Kirchspiel), kurā vēlāk izveidoja Subates draudzes novadu (Subbathsche Kirchspiel) un Aizlauces draudzes novadu (Kirchspiel Überlauz). Reizi divos gados katra draudze sūtīja savu pārstāvi (Kirchspielsbevollmächtigter) uz Kurzemes landtāgu Jelgavā, pēc tam landtāga priekšlikumus apsprieda draudžu novadu sanāksmēs (Kirchspielsversammlung) un balsoja par tiem.
1816. gadā Sēlpils virspilskunga tiesu sadalīja Jaunjelgavas pilskunga tiesā (Hauptmannschaft Friedrichstadt) un Ilūkstes pilskunga tiesā (Hauptmannschaft Illuxt).
1819. gadā to pārdēvēja par Sēlpils apriņķi, bet 1864. gadā likvidēja, nodibinot Jaunjelgavas apriņķi (Kreis Friedrichsstadt, Фридрихштадтский уезд) un Ilūkstes apriņķi (Kreis Illuxt; Иллукстский уезд).
Kārlis Barons (virsnieks)

Dzīvesgājums

Kārlis Barons dzimis Rīgā Krišjāņa Barona dēla, pazīstamā zobārsta Kārļa Barona ģimenē, vidējo izglītību ieguva Rīgas reālskolā, to beidzot ar labām sekmēm, pēc tam Pirmā pasaules kara dēļ ar ar ģimeni devās bēgļu gaitās uz Petrogradu.
Kārlis Barons ar ģimeni 1918. gada nogalē atgriezās Latvijā un Latvijas brīvības cīņu pirmajās dienās 1919. gada 2. janvārī brīvprātīgi stājās jaunizveidotās Latvijas Republikas dienestā Atsevišķās studentu rotas rindās. Tās sastāvā Barons piedalījās cīņās pret lielinieku spēkiem Kurzemē un Zemgalē, tostarp Saldus un Jaunpils ieņemšanā. 1919. gada 17. februārī līdz ar Atsevišķo studentu rotu tika ieskaitīts 1. latviešu atsevišķā bataljona 3. rotas IV vadā.
1919. gada 22. martā 1. latviešu atsevišķais bataljons, pārvietojoties pa ceļu purvainā apvidū, nonāca zem negaidītas ienaidnieka ložmetēja uguns no Bateru mājām, kur pozīcijas bija ieņēmuši 10. Padomju Latvijas strēlnieku pulka karavīri. K. Barona komandētais IV vads tika nošķirts no pārējām latviešu vienībām un palika ceļa kreisajā pusē kopā ar jaunveidoto kapteiņa Graudiņa rotu. IV vada kareivjiem izdevās atturēt no bēgšanas nepieredzējušos Graudiņa rotas vīrus un abu vienību karavīri, tostarp arī Barons, izvērsās ienaidnieka pozīciju apiešanai kreisajā flangā, kamēr pārējās vienības turpināja frontālo apšaudi. Apiešanas manevrs notika biezā mežā un, kā drīz izrādās, līdzīgu manevru paredzējis arī ienaidnieks - tikai tuvā distancē IV vads un Graudiņa rota pamanīja ienaidnieku un uzsāka durkļu cīņu. Viens no pirmajiem tajā metās Barons un cīnījās priekšējās rindās. Trieciens kreisajā flangā iedrošināja arī pārējās vienības pāriet uzbrukumā un ienaidnieks tiks padzīts. Leitnants Barons kopā ar latviešu atsevišķā bataljona 8 karavīriem krita kaujā, lielinieku pusē bija ap 40 kritušo.
1920. gada 11. janvārī viņu pārapbedīja Rīgas Brāļu kapos, un pēc nāves par varonību 1921. gadā apbalvoja ar Lāčplēša kara ordeņa III šķiru.
Heincs Erhards

Dzīvesgājums

Dzimis 1909. gada 20. februārī Rīgā mūziķa Gustava Erharda (1883—1945) ģimenē, viņa vectēvs bija cēlies no Iršu pagasta vācu kolonijas (Kolonie Hirschenhof) zemniekiem. Neilgi pēc viņa piedzimšanas vecāki izšķīrās, mazo Heincu audzināja viņa mātes tēvs Pāvuls Neldners (1852—1929). Viņam Ķēniņu ielā 5 piederēja grāmatu un muzikāliju veikals Mellin&Neldner, kas apgādāja nošu izdevumus, pārsvarā latviešu komponistu vokālo mūziku. Sākoties Pirmajam Pasaules karam, viņš kopā ar māti 1915. gadā pārcēlās uz Petrogradu, bet pēc karadarbības beigām atgriezās pie vectēva.
Latvijas Brīvības cīņu laikā 1919. gadā Heincs kopā ar tēvu un viņa jauno sievu devās uz Vāciju, mācījās Barzinghauzenas (Barsinghausen) internātskolā un Hannoveres ģimnāzijā (1919—1924). 1924. gadā atgriezās Latvijā un turpināja mācības Valsts vācu klasiskajā ģimnāzijā (1924—1926), piedaloties amatieru teātra grupā. 1926. gadā vectēvs viņu aizsūtīja studēt klavierspēli un komponēšanu Leipcigas konservatorijā, 1928. gadā viņš atgriezās Rīgā un sāka strādāt vectēva veikalā. Pēc vectēva nāves viņa veikalu mantoja Heinca Erharda māte un patēvs, bet viņš turpināja strādāt par pārdevēju, reizēm kabarē kafejnīcās uzstājoties ar muzikāliem izklaides priekšnesumiem. 1935. gadā viņš Rīgā apprecējās ar itāļu diplomāta meitu Džildu Zanetti (1913–1987) un viņiem piedzima meita Grita. 1938. gadā viņš kopā ar ģimeni devās uz Vāciju, kur darbojās Berlīnes kabarē Kabarett der Komiker. Otrā pasaules kara laikā Erhards dienēja Vācijas kara flotes orķestrī kā pianists.
Pēc kara beigām 1948. gadā viņš sāka strādāt par diktoru Hamburgas NWDR radiostacijā un pēc 1957. gada kļuva plaši pazīstams kā komisku dzejoļu autors un filmu aktieris. 1970. gadā viņš filmējās savā pēdējā filmā Was ist denn bloß mit Willi los?, 1971. gadā pārdzīvoja smadzeņu trieku, pēc kuras zaudēja spēju runāt un rakstīt. 1979. gada 21. februārī Vācijas TV kanālā ZDF notika viņa 1930. gados uzrakstītās komiskās operas Noch ’ne Oper pirmizrāde.
Miris Hamburgā 1979. gada 5. jūnijā.

Citāti

"Vislielākā kļūda, ko daži runas vīri pieļauj, ir tā, ka dažreiz viņi nemaz nepasaka par ko viņi runā."
"Neticiet visam, ko jūs domājat."
Aiva Vīksna

Izglītība

1991. gadā Latvijas Universitātē ieguvusi ķīmiķes, pasniedzējas kvalifikāciju, kas 2012. gadā pielīdzināta profesionālajam maģistra grādam (Mg.chem) un piektā līmeņa profesionālajai kvalifikācijai.

Uzņēmējdarbība

1991. gadā nodibināja savu pirmo uzņēmumu. 1993. gadā nodibināja izdevniecību "Lietišķās informācijas dienests" un līdz 2013. gadam bija tās izpilddirektore. Kopš 2014. gada ir "Lietišķās informācijas dienesta" biznesa attīstības vadītāja un izdevniecības dibinātās pieaugušo neformālās izglītības iestādes "Bilances akadēmija” direktore.
2014. gadā kopā ar partneriem nodibināja katamarānu ražošanas uzņēmumu SIA “O YACHTS”. 2017. gadā nodibināja SIA “LatBan sindikātu Nr.1”.

Sabiedriskās aktivitātes

1996. gadā sāk aktīvi iesaistīties vairākās sabiedriskās organizācijās, kā arī pievēršas labdarībai. Biedrības “Līdere” idejas autore un dibinātāja, valdes priekšsēdētāja (2003).
Kopš 2011. gada ir goda biedre un padomes locekle Latvijas—Lielbritānijas Tirdzniecības kamerā. 2010. gadā kļuvusi par Junior Achievement Latvia padomes locekli. 2006. gadā ir ievēlēta par Latvijas Darba devēju konfederācijas (LDDK) viceprezidenti. Kopš 2005. gada ir arī Latvijas Republikas Ekonomikas ministrijas Mazo un vidējo komersantu un amatniecības konsultatīvās padomes locekle. Kopš 2015. gada ir biedrības LATBAN (“Latvijas Biznesa eņģeļu tīkls”) biedre.
Projekta „Stiprinot sievietes lomu sabiedrībā, biznesā un attīstībā” (Enhancing women’s role in society, business and development) idejas autore, kura ietvarā 2008. gada oktobrī tika noorganizēta piecu Irākas sieviešu uzņēmēju un līderu vizīte Latvijā. 2008. gada augustā projekta "Mentoringa meistardarbnīca. Rietumi—Austrumi" iniciatore, kurā piedalījās piecas pārstāves no Afganistānas Sieviešu biznesa federācijas (Afgan Women's Business Federation).
Kopš 2007. gada ir vairāku Latvijas augstskolu vieslektore par tēmām “Līderība un motivācija”, “Kā uzsākt biznesu”, “Mentorings”, “Biznesa eņģeļi” u.c.

Apbalvojumi

2005. gadā saņēmusi valsts apbalvojumu  —  Atzinības krustu par kultūras mecenātismu.
2003. gadā piešķirts sabiedriskais apbalvojums Cicerona Balva par atbalstu kultūras projektiem.