google/wiki40b huggingface dataset:
Jēkabs Rēdlihs

Karjera

2002. gada NHL draftā viņu izraudzījās Kolumbusas "Blue Jackets" klubs ceturtajā kārtā ar kopējo 119. kārtas numuru. Taču viņš nespēlēja Nacionālajā hokeja līgā, bet pārstāvēja Bostonas Universitātes hokeja komandu. 2006. gada 30. martā J. Rēdlihs parakstīja līgumu ar "Blue Jackets" AHL fārmklubu Sirakjūzas "Crunch". 2006. gada vasarā viņš tika uzaicināts uz NHL kluba "Blue Jackets" pirmssezonas treņinnometni, taču vīzu problēmu dēļ viņam uz ASV neizdevās aizbraukt. 2009. gada 17. jūlijā hokejists parakstīja divu gadu līgumu ar Rīgas "Dinamo". Pēc 2012.—13. gada KHL sezonas līgums ar aizsargu pagarināts netika.
2013.—14. gada sezonas sākumā uz pārbaudes laiku pievienojās Zviedrijas hokeja līgas klubam MODO Hockey, taču tā sastāvā nenostiprinājās. 14. novembrī noslēdza līgumu ar Rīgas "Dinamo" līdz sezonas beigām. Turpmākās divas sezonas spēlēja Čehijas Ekstralīgas vienībās HC Karlovy Vary un Piráti Chomutov, taču tad atgriezās Rīgas "Dinamo" sastāvā. 2017. gada vasarā paziņoja par karjeras beigšanu.
Latvijas izlases J.Rēdlihs debitēja 2008. gada Pasaules čempionātā. Kopumā spēlējis četros Pasaules čempionātos. Junioru vecumā viņš piedalījies 1999. gada Eiropas junioru čempionātā, 2000. gada Pasaules čempionātā U-18 un 2002. gada Pasaules čempionātā junioriem.
Androgīnija

Vēsture

Viens no pirmajiem rakstiem, kurā parādījās androginitāte un homoseksualitāte, ir Platona simpozijas mīts, kuru Aristofans stāsta auditorijai. Šajā mītā tiek izteikta doma, ka agrāk cilvēki bijuši sfēriskas būtnes, kuras sastāvēja no diviem ķermeņiem, kuri savienoti ar mugurām un pārvietojās ripojot. Pastāvēja trīs dzimumi: vīrietis-vīrietis — cēlies no Saules, sieviete-sieviete — cēlies no Zemes, un vīrietis-sieviete — cēlies no Mēness (androgīns pāris). Šie sfēriskie cilvēki neveiksmīgi mēģināja iegūt dievu spējas. Tad Zevs nolēma viņus pārcirst uz pusēm, vēlāk Apolonam pavēlot viņus sašūt atpakaļ kopā, kā rezultātā cilvēkiem radās nabas, kuras kalpo kā atgādinājums par to, ka dievu gribu nedrīkst pārkāpt.
Platons savos darbos vēstīja, ka homoseksualitāte nav nekas tāds, par ko būtu jākrīt kaunā. Šis ir viens no senākajiem rakstiem par androginitāti. Citi senie raksti, kuros tiek minēta androginitāte, ir attiecināti uz astronomiju. Šāda rakstura rakstos ar vārdu "androgīns" tika apzīmētas planētas, uz kurām tika novērotas biežas temperatūras svārstības.

Vispārēja identitāte

Runājot par cilvēkiem, apzīmējums „androgīns” tiek lietots, ja indivīda dzimtes identitāti nevar pieskaitīt pie sabiedrībā pieņemtās vīrišķās vai sievišķās dzimtes sociālās lomas. Sevis raksturošanai androgīni var izmantot arī tādus terminus kā "divdzimtes persona" vai "viendzimtes persona". Daudzi androgīni garīgajā līmenī identificējas kā kaut kas starp vīrieti un sievieti, vai pat kā bezdzimuma persona. Viņi var identificēties kā "bezdzimtes persona", "dzimtes neitrāla persona", "starpdzimtes persona", "dzimtes kvīrs/kvīra", "daudzdzimšu persona", "pandzimtes persona" vai "cilvēks ar plūstošu dzimtes identitāti", utt.
Hydac

Ražotnes un filiāles

Uzņēmums tika dibināts 1963.gadā un tajá strádá aptuveni 6000 darbinieku visā pasaulē. Ražotnes atrodas Zulcbahā (Zārā), Getelbornā (Göttelborn), Neunkirhenē (Neunkirchen), Zārbrikenē (Saarbrücken) un Dudvailerā (Dudweiler). Uzņēmuma rīcībā ir 10 biroji Vācijā, un apmēram 40 filiāles ārvalstīs, kā arī globālās tirdzniecības tīkls ar vairāk kā 500 partneriem. Daļēji atrodas pašu ražošanas, tirdzniecības un servisa biroji augošo Āzijas tirgū (1994) Indijā, Singapūrā (1995), Ķīnā (1996), Japānā (1998), Dienvidkorejā (1999), Malaizijā (1999).

Nodaļas

Organizācijas nodaļas veidojas vai nu specializējas noteiktu Hydac International (nosaukums sākas ar Hydac) produktu ražošanai, vai apvienošanās rezultātā kļuva par daļu no uzņēmuma (HYDROSAAR, NORDHYDRAULIC AB un QHP):

Sertifikāti

ISO 9001, ISO 14001, OHSAS 18001

Avoti

Kundenzeitung November 2001, S. 4, Alle Speicher, Alle Zulassungen, Weltweit
Reuters: TTControl un Hydac paziņo par stratēģiskām partnerattiecībām
Telefons

Telefons (no grieķu: τῆλε (tele) — 'tālu' un φωνή (fōne) — 'balss') jeb tālrunis ir sakaru ierīce, kas pārraida cilvēka runu elektrisku signālu veidā. Par tā izgudrotāju parasti uzskata Aleksandru Greiemu Bellu, kas telefonu izgatavoja Bostonā 1876. gadā, kaut arī ir citi varianti par tā izcelsmi.
Telefona uzbūve vienkāršākajā variantā ir elektriskā ķēdē saslēgts jutīgs mikrofons (kuru izveidošana un uzlabošana bija svarīga telefona radīšanas daļa) un skaļrunis. Šīs abas ierīces iebūvē telefona klausulē, lai arī agrāk, 20. gadsimta sākumā, bija sastopami telefoni, kam šie komponenti bija atsevišķi.

Iedalījums

Parasti ar vārdu telefons saprot fiksēto telefona līniju gala iekārtu. Vēl ir arī mobilie telefoni un radiotelefoni. Radiotelefonu pieslēdz pie parastās telefona līnijas un tā bāzes stacija pieder lietotājam. Mobilo telefonu pieslēdz tieši pie sakaru tīkla un bāzes stacijas pieder telekomunikāciju uzņēmumam. Abos šajos gadījumos telefons ar telefonu tīklu ir saistīts tikai ar radiosakariem. Vēl, it īpaši pēdējā laikā, atsevišķi izdala VoIP (Voice over IP) telefonus. Tos pieslēdz tieši pie datortīkla un būtībā tie ir specializēti datori, kas skaņu pārraida, izmantojot IP protokolu (transporta slāņa protokoli var būt dažādi, bet labāk standartizētie ir SIP un RTP). Lai arī GSM un UMTS mobilie telefoni ir specializēti datori, tos iedala atsevišķi, tāpēc, ka tie lieto specifiskus standartus (ne IP).

Analogais telefona aparāts

Runas pārvēršanai elektriskos signālos sākotnēji telefona aparātos lietoja ogles mikrofonus.
Ogles mikrofons ir ar ogles pulveri pildīta kapsula, kurā esošais pulveris gaisa svārstību ietekmē maina elektrisko pretestību.
Telefona aparāta elektriskais kods ir šāds: nolikta klausule — telefonam nav līdzstrāvas pretestības. Zvana ķēde ir pieslēgta caur 1 μF kondensatoru. Paceļot klausuli, noslēdzas līdzstrāvas ķēde, kurā ir ieslēgts mikrofons, telefons un ciparripa.

Impulsu ciparripa

Ciparripa, sastādot numurus, līnijas līdzstrāvas ķēdē rada apmēram 0,1 sekundi garu pārtraukumu virkni. Šos pārtraukumus reģistrē telefona centrāle.
Sekundi garš intervāls starp pārtraukumiem tiek uzskatīts par nākamo ciparu. Noraidot ciparu 1, līnijā tiek padots viens pārtraukums, noraidot 0, desmit pārtraukumi.

Tonālais numursastādītājs

Visbiežāk lieto DTMF, kurā katram taustiņam (ciparam) atbilst skaņas trakta frekvenču joslā ietilpstošu frekvenču pāris.
Latvijā tonālo numursastādītāju pielietošana kļuva iespējama līdz ar Lattelekom tīkla digitalizāciju.

IP telefons

Šobrīd izplatītākais ir Skype, kam pieejami arī telefona aparāti.
Anitra Tumševica

Studijas

Mācījās Emīla Dārziņa mūzikas vidusskolā Romāna Šnē vijoļspēles klasē; vēlāk Jāzepa Vītola Latvijas Valsts konservatorijā, kas 90. gadu cēlienā līdztekus politiskajām pārmaiņām pārdēvēta par Jāzepa Vītola Mūzikas akadēmiju, profesora Ulda Sprūdža vijoļspēles klasē (mūzikas bakalaura grāds vijoles specialitātē); kā arī kompozīcijas klasē pie profesores Selgas Mences iegūts profesionālā bakalaura (2007.), profesionālā maģistra grāds mūzikā un komponistes profesionālā kvalifikācija (2009.).
Paralēli mācībām kompozīcijas fakultātē - bagātināta orķestra mūziķes pieredze.

Meistarklases

2005. gadā aktīvi piedalījās Ano Peta improvizācijas meistarklasēs Rīgā. Papildinātas zināšanas un prasmes meistarklasēs kompozīcijā Česki Krumlov 2003 pie komponistiem Lasse Torensen, Helmut Oering; 2006.- Dundagas meistarklasēs pie komponistiem Klass Torstensson), Rolf Wallin un John Woolrich; 2006.- Meistarklases kompozīcijā un elektroakustiskajā mūzikā pie IRCAM komponistiem Yan Maresz, Mauro Lanza, pie somu komponista Veli–Matti Puumala; 2007.gada oktobrī, festivāla Arēna ietvaros - dalība starptautiskajās kompozīcijas meistarklasēs pie John Palmer kā arī pie Šveices komponista Wolfgang Heiniger; 2008.gada oktobrī festivāla Arēna ietvaros – papildinātas zināšanas pie Heinz Holliger.
Kopš 2011. gada ir vijoļspēles un kompozīcijas pedagogs Ādažu Mākslas un mūzikas skolā.
Par kameroperu "Sarkans" ( "RØD" , Nordnorsk Opera):
2009. gada 1.- 4.novembrim Norvēģijas pilsētā Bodø http://www.ballade.no/sak/urframforing-av-opera-i-bodo/ notika operas "Sarkans" 4 pirmizrādes diriģenta Peter Szilvay vadībā, atskaņoja Bodø Sinfonietta, libreta un teksta rediģētāji: Sissel Aarhaug, Elisabet Ljungar tulkojums norvēģu valodā: Ieva Bērziņa, libreta sākotnējā varianta autori - operas autore un Jānis Dumbris. Lomās: (Diana) Hildegunn Petersen, sopran; (Antoine) Helge Rønning, tenor; (Gerard) Andreas Landin, baryton; (Marco) Ståle Ytterli, baryton; (Ozzy) Fredrik Strid, tenor; (Faren) Håvard Stensvold, bassbaryton. Producente Sissel Aarhaug, režija / scenogrāfija Elisabet Ljungar, gaismu režijja Marianne Thallaug Wedset, horeogrāfija Pia M F Øien, kostīmu māksliniece Elin Fagerheim, grims Tove Solbakk, dejotāji Moving Art.
Kameroperas "Sarkans" pirmizrādes latviešu valodā kā koncertuzvedums izskanēja 2009.g.3 decembrī, JVLMA Lielajā zālē, diriģenta Aināra Rubiķa vadībā. Teksta autore rediģētajai latviešu versijai ir pati komponiste Anitra Tumševica. Lomās: Diāna - Laura Grecka, Antuā - Jānis Kurševs, Žerārs - Ingus Vanags, Marko - Agris Hartmanis, Ozzy - Rūdolfs Bērtiņš, Tēvs - Ints Teterovskis.
Raiens Lohte

Karjera

Pirms profesionālās karjeras uzsākšanas viņš uzrādīja labus rezultātus koledžu līmenī NCAA, uzstādīja vairākus ASV un NCAA rekordus. Piedalījies trijās Olimpiskajās spēlēs (2004, 2008, 2012). 2004. gadā Atēnās viņš izcīnīja zelta medaļu 4x200 m brīvā stila stafetē un sudraba medaļu 200 m kompleksajā peldējumā. 2008. gada Olimpiskajās spēlēs Pekinā R. Lohte izcīnīja bronzas medaļas 200 m un 400 m kompleksajos peldējumos, abās distancēs zaudēdams Maiklam Felpsam un Lāslo Čeham. Viņš tika iekļauts arī ASV stafetes komandas sastāvā startam 4x200 m brīvā stila stafetē, kur ASV komanda izcīnīja zelta medaļu. Vēl vienu zelta medaļu viņš izcīnīja 200 m peldējumā uz muguras. 2012. gada vasaras olimpiskajās spēlēs viņš izcīnīja zelta medaļu 400 m kompleksajā stilā un sudraba 4x100 m brīvā stila stafetē, kur, peldot pēdējo etapu, distances pēdējos metros piekāpās Francijas sportistam. 200 m brīvajā stilā viņš ieņēma 4. vietu, savukārt 4x200 m brīvā stila stafetē tika izcīnīta uzvara, otro sudraba medaļu viņš izcīnīja 200 m kompleksajā peldējumā, savukārt 200 m uz muguras ierindojās trešajā vietā.
Hakīms Oladžuvons

Bērnība un koledžas karjera

H. Oladžuvons dzimis 1963. gada 23. janvārī Lagosā, Nigērijā, Oladžuvons bērnībā nodarbojās ar futbolu, viņš bija futbola vārtsargs. Pirmo reizi Hakīms basketbola bumbu turēja rokās 15 gadu vecumā. Pēc solīdas karjeras Nigērijā Hakīma treneris ieteica viņam doties uz ASV, kur viņam bija pazīstami treneri.
Nokļūstot Hjūstonas universitātē, Hakīma spējas nebija īpaši novērtētas. Bija zināms, ka viņš var spēlēt aizsardzībā, savākt atlēkušās bumbas un bloķēt metienus, taču viņa spēle uzbrukumā bija ļoti vāja, kā arī viņam nebija īpaši liela pieredze. Viņa pirmajā sezonā Hjūstonas universitātē ar Klaidu Dreskleru priekšgalā nācās izstāties Nacionālajā koledžu sporta asociācijā Final Four, kapitulējot Ziemeļkarolīnas Universitātei ar Maiklu Džordanu un Džeimsu Vortiju priekšgalā, kuri arī kļuva par čempioniem. Tajā pašā sezonā Hakīmam deva iespēja pilnveidot savu spēli uzbrukumā, spēlējot pret vēlāko NBA vērtīgāko spēlētāju Mozesu Malonu. Hakīmam aizsardzības un uzbrukuma spēle krasi uzlabojās.
Sākoties nākamajai sezonai, viņš atgriezās daudz labākā izskatā. Sakarā ar to, ka Klaids Drekslers izvēlējās pieteikties 1983. gada NBA draftam un tika draftēts, Hakīms kļuva par komandas līderi. Hakīms guva 16,8 punktus, savāca 13,5 atlēkušās bumbas un veica 5,6 blokus, tomēr Nacionālajā koledžu sporta asociācijā viņš atzina Patrika Īvinga un Džordžtaunas universitātes pārākumu.
Pēc sezonas beigām Hakīms pieteicās 1984. gada NBA draftam.

NBA karjera

1984. gada NBA draftā viņu ar kopējo 1. kārtas numuru izraudzījās Hjūstonas "Rockets". Aiz viņa tika izraudzīti tādi leģendāri spēlētāji kā Maikls Džordans, Čārlzs Bārklijs un Džons Stoktons. Daudzi kritizēja šo Hjūstonas "Rockets" izvēli, jo pagājušā gada draftā "Rockets" izvēlējās talantīgo centra spēlētāju Ralfu Sampsonu, daudzi eksperti uzskatīja, ka šis divu centru spēlētāju duets nenesīs augļus, taču viņi kļūdījās.
Alfreds Šmits

Biogrāfija

Kā jaunietis Alfreds Šmits piedalījās vieglatlētikas sacensībās skriešanā. Viņš pievērsās svarcelšanai 1919. gadā, kad, būdams Igaunijas armijā, trenējās pie Alfrēda Neilanda, un drīz vien kļuva par vienu no labākajiem svarcēlājiem valstī. Viņa karjeras augstākais punkts bija 1920. gada olimpiskās spēles Antverpenē, kur viņš izcīnīja sudraba medaļu spalvas svarā. Šmits ieguva arī bronzas medaļu 1923. gada Baltijas čempionātā un 1922. gadā viņš bija Igaunijas spalvas svara čempions. Viņš ir uzstādījis trīs pasaules rekordus.
Pēc savas svarcēlāja karjeras beigšanas 1923. gadā viņš strādāja par sporta amatpersonu. Šmits bija arī aktīvs tiesnesis cīņas sporta veidos. Vēlāk viņš bija Igaunijas Sporta savienības Svarcelšanas nodaļas valdes loceklis. Vēlākos gados Šmits kļuva par atzītu stenda šāvēju, bija Igaunijas stenda šaušanas federācijas ģenerālsekretārs un stenda šaušanas sacensību tiesnesis.
1936. gadā mainījis vārdu uz Ains Sillaks.
Epigramma

Epigramma ir īss satīrisks dzejolis.
Ķemme

Ķemme ir zarota plāksnīte, kas parasti tiek izmantota matu sakārtošanai, iztaisnošanai un tīrīšanai. Ķemmes ir vieni no vecākajiem darbarīkiem, kurus ir atraduši arheologi. Vecākā atrastā ķemme ir 5000 gadus veca, un tā ir atrasta Senās Persijas teritorijā. Visbiežāk ķemmes ir no koka vai plastmasas. Ir atrastas ķemmes, kas izgatavotas no ziloņkaula vai bruņurupuču bruņām. Ķemmes var atšķirties gan pēc veida, gan pēc to izmantošanas mērķa.
Populārajā kultūrā ķemmes dažreiz tiek izmantotas arī kā alternatīvi mūzikas instrumenti.
Jans II Kazimirs Vāsa

Pilns tituls

Kā Polijas karalis Jans II Kazimirs svarīgākos valsts dokumentus cita starpā parakstīja kā "Livonijas lielhercogs", kas norādīja uz to, ka arī pēc Livonijas ziemeļu daļas zaudēšanas zviedriem viņš pretendēja uz šo pārmantojamo titulu:
"Jans Kazimirs, no Dieva žēlastības Polijas karalis, Lietuvas, Krievijas, Prūsijas, Mazovijas, Žemaitijas, Livonijas, Smoļenskas, Severijas, Čerņigovas lielhercogs, kā arī zviedru, gotu un vandaļu karalis ar mantojuma tiesībām, u.c."
(Ioannes Casimirus, Dei Gratia rex Poloniae, magnus dux Lithuaniae, Russie, Prussiae, Masoviae, Samogitiae, Livoniae, Smolenscie, Severiae, Czernichoviaeque; nec non Suecorum, Gothorum, Vandalorumque haereditarius rex, etc.)

Dzīvesgājums

Dzimis Žečpospoliats karaļa Sigismunda III Vāsas un Hābsburgu ercehercoga Kārļa II meitas Konstances ģimenē. 1632. gadā par karali Žečpospolitas karali kļuva Jana Kazimira vecākais pusbrālis Vladislavs IV Vāsa. Pirms kļūšanas par karali Jans Kazimirs lielā mērā atradās karaļa Vladislava IV ēnā un bija pazīstams ar nesabiedrisko raksturu.
Parādīja labas organizatora spējas Smoļenskas kara laikā no 1632. līdz 1634. gadam. 1635. gadā devās diplomātiskajā misijā uz Vīni, vēlāk pievienojās Svētas Romas impērijas karaspēkam cīņa pret Franciju. 1636. gadā atgriezās Žečpospolitā, tomēr nespēdams kļūt par Kurzemes hercogu, 1638. gadā pameta valsti, lai dotos uz Spāniju un kļūtu par Portugāles vicekarali. Tomēr ceļā viņu sagūstīja Rišeljē aģenti, un viņš līdz 1640. gadam atradās apcietinājumā. 1641. gadā Jans Kazimirs nolēma kļūt par jezuītu un 1641. gadā atkal pameta Žečpospolitu. 1643. gadā iestājās jezuītos, izraisīdams diplomātiskas nesaskaņas starp Žečpospolitu un pāvestu. Jans Kazimirs kļuva par kardinālu, tomēr 1646. gadā atgriezās Žečpospolitā un 1647. gadā atteicās no kardināla amata.
Pēc Vladislava IV nāves Jans Kazimirs tika ievēlēts par Žečpospolitas karali. Viņa valdīšana noritēja Žečpospolitai ārkārtīgi grūtā laikā. Pēc Bogdana Hmeļņicka sacelšanās, valstij bija jācīnās Otrajā Ziemeļu karā, kurā Žečpospolita pilnībā zaudēja Kreisā krasta Ukrainu un Smoļensku. Vēlāk, saistībā ar Polijas Vāsu pretenzijām uz Zviedrijas kroni, zviedri iebruka Žečpospolitā un t. s. Plūdu laikā okupēja gandrīz visu valsti, smagi to izpostot. 1660. gadā Olivas miera līgumā Jans Kazimirs apstiprināja Zviedrijas tiesības uz Livoniju un Rīgu.
Jans Kazimirs apprecēja sava pusbrāļa Vladislava IV atraitni Ludviku Mariju Gonzagu, kura bijusi liels atbalsts depresijā esošajam karalim. Viņa mira 1667. gadā.
1668. gada 16. septembrī Jans II Kazimirs atteicās no troņa, devās uz Franciju, atkal iestājās jezuītos un kļuva par Nevēras klostera abatu. Mira 1672. gadā. 1676. gadā tika pārapbedīts Krakovā.
Rassvet (SKS)

Lidojuma gaita

2010. gada 14. maijā startēja Space Shuttle Atlantis misijā STS-132. Tā primārā krava bija Rassvet modulis, kuram piestiprināti komponenti Nauka modulim: slūžu kamera, Eiropas manipulatora European Robotic Arm rezerves savienojums, radiators. 
16. maijā Atlantis saslēdzās ar SKS. Rassvet pārvietošanas darbi stika veikti 
18. maijā. 09:46 tika atlaisti moduļa stiprinājumi. Atlantis manipulators 09:50 sāka izcelt moduli no kravas telpas. 10:14 Rassvet saņēma stacijas manipulators. 10:40 tika atvienots Space Shuttle manipulators. 11:09 Rassvet atradās pie Zarja apakšējā porta. 12:19 modulis tika pievienots pie Zarja. 12:30 nostrādāja savilcējmehānisms, kas pilnībā savienoja abus moduļus. 
20. maijā O. Kotovs un A. Skvorcovs pēc hermētiskuma pārbaudes uz īsu laiku atvēra moduļa Rassvet lūku, lai paņemtu gaisa paraugus. Kotovs bija ievērojis, ka gaisā redzamas metāliskas skaidas. Viņi uzstādīja gaisa filtru un no lūkas noņēma saslēgšanās mehānismu. Kravu izkraušana no moduļa bija paredzēta pēc Atlantis aizlidošanas. 
Pirmais kosmosa kuģis, kas pievienojās Rassvet portam, bija Sojuz TMA-19 2010. gada 28. jūnijā 19:38 UTC. Saslēgšanās tika veikta rokas režīmā, jo automātiskā tuvošanās sistēma modulim vēl nebija pilnībā uzstādīta.
Jans Smetss

Biogrāfija

Dzimis 1870. gada 24. maijā turīgu būru zemes īpašnieku ģimenē Bovenplācā (Bovenplaats), Lielbritānijas Kāpas kolonijā, Dienvidāfrikā. Sešpadsmit gadu vecumā (1886.) uzsāka studijas Viktorijas koledžā (mūsd. Stellenbošas universitāte), vēlāk devās studēt jurisprudenci Kembridžas universitātē, kuru absolvēja 1893. gadā.
Strādāja par juristu Keiptaunā, kur 1895. gadā kļuva par kompānijas De Beers īpašnieka Sesila Rodsa juridisko padomnieku. Pēc Džeimsona reida vīlies Rodsā, Smetss pameta Lielbritānijas koloniju un pārcēlās uz Transvālas republikas galvaspilsētu Pretoriju. 1898. gadā kļuva par valsts prokuroru. Angļu - būru karā kā virsnieks karoja būru pusē - sākotnēji bija Transvālas prezidenta Paula Krūgera padomnieks, bet vēlāk - saņēmis ģenerāļa dienesta pakāpi, piedalījās būru partizānu karā pret britu okupācijas spēkiem Kosa de la Reja vadībā. Smetss bija būru padošanās līguma delegācijā (britu delegāciju vadīja Lords Kičeners).
Vera Muhina

Dzīvesgājums

Dzimusi 1889. gada 1. jūlijā Rīgā, Maskavas forštates lieltirgotāja Ignata Muhina ģimenē. Māte nomira ar tuberkulozi, kad Verai bija divi gadi, tāpēc bērnību viņa pavadīja Feodosijā, Krimā (1892—1904). Pēc ģimnāzijas beigšanas pārcēlās uz Maskavu, kur mācījās zīmēšanu dažādu mākslinieku studijās. 
Līdz pirmā pasaules kara sākumam turpināja mācības Parīzē (1912—1914). 
Pēc kara dzīvoja Padomju Krievijā un PSRS, piedalījās Ļeņina monumentālās propagandas plāna realizēšanā. 1937. gadā izveidoja monumentu Strādnieks un kolhozniece PSRS paviljonam Pasaules izstādē Parīzē. Kopš 1939. gada šī 24 metrus augstā skulptūra atrodas pie izstāžu kompleksa ieejas Maskavā, kopš 1947. gada tā bija padomju kinostudijas "Mosfiļm" emblēma.   
Mirusi 1953. gada 6. augustā Maskavā.

Leģendas

Vera Muhina, iespējams, ir arī Padomju Savienībā populāro glāžu "graņonku" (250 ml stikla glāžu ar skaldnēm) autore. Leģenda vēsta, ka tieši Muhina 1945. gadā LPSR tautas komisāru padomē ieteica nenojaukt Brīvības pieminekli Rīgā (oficiālu dokumentu par to nav).
Voldemārs Svensons

Šahs

Viņš 19. gadsimta deviņdesmitos gados bija viens no Rīgas Šaha biedrības spēcīgākiem spēlētājiem, kas sekmīgi spēlējis daudzos klātienes turnīros un korespondencšaha sacensībās. Ticis iekļauts biedrības neklātienes spēles komitejā pirmajam mačam ar Maskavu (1899—1900), kurā rīdzinieki uzvarēja ar rezultātu 1,5 : 0,5. Sekmīgi piedalījies simultanspēles seansos pret pasaules spēcīgākiem lielmeistariem. Bijis viens no tiem, kas panācis neizšķirtu simultanspēlē pret Dr. Zīgbertu Tarrašu (simultanspēles rezultāts: +25; -1; = 4) 1893. gada 7. novembrī. Vairākus gadus bijis RŠB priekšsēdētāja vietnieks.
Who's That Girl

Albuma vēsture

Šajā albumā Madonnas ir iedziedājusi četras dziesmas turpinot savu sadarbību ar producentiem Patriku Leonardu un Stefanu Breju. Pretēji mākslas filmai, oriģinālmūzikas albums momentāli kļuva par starptautisku hitu sasniedzot Lielbritānijas, ASV un citu valstu topu pirmās vietas.
Vladimirs Petkovičs

Futbolista karjera

Spēlētāja karjeru sāka klubā FK Sarajevo. Vēlāk pārstāvēja arī citus bijušās Dienvidslāvijas klubus Rudar un Koper, bet divreiz atgriezās savā pirmajā klubā. 1985. gadā, pārstāvot FK Sarajevo, kļuva par Dienvidslāvijas čempionu. 
1987. gadā pārcēlās uz Šveici. Tur pārstāvēja klubus Chur 97, FC Sion, Martigny-Sports, AC Bellinzona, FC Locarno un SC Buochs, pārsvarā spēlējot zemākajās līgās.

Trenera karjera

Vēl būdams aktīvs futbolists, 1997. gadā kļuva par AC Bellinzona treneri. Pēc tam trenēja Malcantone Agno, bet pēc tā apvienošanās ar FC Lugano 2004. gadā kļuva par apvienotās komandas galveno treneri.
2005. gadā atgriezās Bellinzona un 2008. gadā aizveda komandu līdz Šveices kausa finālam. 2008. gadā kļuva par Young Boys galveno treneri, ar šo klubu divreiz pēc kārtas izcīnīja 2. vietu Šveices Superlīgā. 2011. gadā neilgi pirms čempionāta beigām tika atbrīvots no amata. Tajā paša gadā kļuva par Turcijas kluba Samsunspor galveno treneri, taču nostrādāja tajā tikai nedaudz ilgāk par pusgadu. 2012. gadā uz laiku kļuva par FC Sion galvenā trenera pienākumu izpildītāju.
2012. gada 2. jūnijā kļuva par Itālijas A sērijas kluba Romas "Lazio" galveno treneri. 2013. gadā uzvarēja Itālijas kausa izcīņā.
2013. gada decembrī tika paziņots, ka pēc 2014. gada FIFA Pasaules kausa finālturnīra Petkovičs nomainīs Otmāru Hicfeldu Šveices futbola izlases galvenā trenera amatā. Petkoviča vadībā Šveices izlase 2016. gada Eiropas čempionātā iekļuva astotdaļfinālā un kvalificējās 2018. gada FIFA Pasaules kausam.
Augusts Reinbergs

Dzīvesgājums

Dzimis 1860. gada 28. martā Rīgas liģera (krāvēja) Jēkaba Reinberga un viņa sievas Līzes, dzimušas Kastanes, ģimenē.
Izglītību ieguvis Rīgas pilsētas ģimnāzijā, kurā mācības pabeidza 1877. gadā, Rīgas Politehnikumā, kuru absolvējis 1881. gadā. Bijis vācbaltu studentu korporācijas Rubonia biedrs. Pēc politehnikuma pabeigšanas strādājis pie arhitekta Roberta Pflūga par palīgu, Pēc tam strādājis arī politehnikumā par asistentu. 1889. gadā Reinbergs bija viens no Rīgas Arhitektu biedrības dibinātājiem, tāpat bija pirmais tās priekšsēdētājs. Laikā no 1890. līdz 1899. gadam strādājis Sanktpēterburgā. 1899. gadā uzvarējis konkursā par Latvijas Nacionālā teātra ēkas (tobrīd Rīgas pilsētas Otrais teātris) projektu, tad arī atgriezies Rīgā.
Pēc viņa projekta tikušas uzceltas vairākas ēkas, tai skaitā Strenču Psihoneiroloģiskās slimnīcas, Latvijas Nacionālā teātra un Latvijas Bankas ēkas.
Artjoms Pingins

Biogrāfija

Jekaterinburgas šaha skolas audzēknis. 2016. gadā Prāgā uzvarējis Eiropas jauniešu šaha čempionātā U8 vecuma grupā. 2016. gadā ieņēmis trešo vietu Krievijas jauniešu šaha kausa izcīņā U9 vecuma grupā. 2018. gada augustā Rīgā uzvarējis Eiropas jauniešu šaha čempionātā O10 vecuma grupā.