google/wiki40b huggingface dataset:
Grafēns

Grafēns (angļu: graphene) ir oglekļa viena atoma biezuma slānis, kas veidots ar sp² starpatomu saitēm heksagonālā divdimensiju kristāliskajā režģī. Tam piemīt liela mehāniskā cietība, laba siltumvadītspēja un elektronu kustības spēja. Kolumbijas universitātē veiktajos izmēģinājumos secināts, ka grafēns ir stiprākais materiāls, kāds jebkad testēts.
Grafēnu 2004. gadā pirmoreiz ieguva Andrejs Geims un Konstantīns Novosjolovs no Mančestras Universitātes. 2010. gadā par šiem pētījumiem viņi ieguva Nobela prēmiju fizikā.
Grafēns būtībā ir grafīta viens slānis, kas atdalīts no kopējā kristāla. Ideāls grafēns sastāv tikai no sešu stūru šūnām. Ja struktūrā ir piecu vai septiņu stūru šūnas, tas rada defektus. Piecu stūru šūnas veido slāni konusa formā. Struktūra ar 12 šādiem defektiem tiek saukta par fullerēnu. Septiņu stūru šūnas atomu slāni veido seglu formā. Kombinējot defektus ar normālajām šūnām, var iegūt dažādu formu virsmas.
Grafēns ar tā fiziskajām īpašībām (plānums, laba elektronu pārvietošanās spēja, laba siltumvadītspēja) ir labāks par mūsdienās lietotajiem pusvadītaju materiāliem, un nākotnē varētu aizstāt silīciju. ASV, Apvienotajā Karalistē un Vācijā ir radīti eksperimentāli tranzistori uz grafēna pa­ma­ta. Pirmā praktiskā ierīce, kurā izmantots grafēns, ir šķidro kristālu displejs, kuru radījuši britu zinātnieki.
Galvenās problēmas ar grafēna praktisku izmantošanu ir saistītas ar tā iegūšanu. Izplatītākā metode ir slāņu noņemšana no grafīta, bet tā pagaidām tiek veikta ar rokām, un ir ļoti darbietilpīga.
2010. gadā ASV zinātnieku grupa grafēnam atklāja pseidomagnētismu, kad tam pielikts mehānisks spriegums. Izstiepjot grafēna parugu, tika novērots, ka tajā elektroni uzvedās tā, it kā tie atrastos ļoti spēcīgā magnētiskajā laukā ar indukciju virs 300 teslām, lai gan nekāds magnētiskais lauks tam netika pielikts.
Supernova 2018

Formāts

Supernova 2018 konkursam bija jauni vadītāji, kā arī mainījies tā formāts, balsošanas noteikumi, norises vieta un laiks.

Norises vieta un laiks

Atšķirībā no trīs iepriekšējiem konkursa gadiem, kuros tā tiešraides notika koncertzālē "Palladium Rīga" (1. sezona) un Latvijas Televīzijas augstceltnē LTV koncertstudijā (2., 3. sezona), šoreiz par galveno 4. sezonas uzstāšanās vietu tika izvēlēta Rīgas Kinostudija. Visas konkursa tiešraides varēja vērot kanālā LTV1, ziņu portālā lsm.lv un konkursa mājaslapā, kā arī klātienē. Agrāk konkursa šovus varēja skatīties svētdienās, taču šogad varēja sestdienās plkst. 21:25 (LAT).

Vadītāji

2018. gada 22. janvārī tika paziņots, ka iepriekšējie konkursa vadītāji Ketija Šēnberga un Toms Grēviņš 4. sezonu nevadīs, jo Ketija aizgājusi bērna kopšanas atvaļinājumā, bet Toms savas aizņemtības dēļ. Konkursu šogad vadīja mūziķis un Latvijas pārstāvis 2016. gada Eirovīzijā Justs Sirmais kopā ar TV personību, modeli un aktrisi Dagmāru Leganti.

Alternatīvā tiešraide

Paralēli konkursa tiešraidei notika alternatīvā "Supernova 2018" tiešraide, ko vada Latvijas Radio 5 ētera personība un mūzikas eksperts Toms Grēviņš kopā ar komiķi Edgaru Bāliņu. Viņi sekoja sociālajos medijos publicētajām ziņām, un pēc rezultātu paziņošanas uz sava dīvāna aicināja piecus mūziķus, kuri finālā nav tikuši.

Meet&Greet pasākums

Pirms Supernova 2018 fināla, 2018. gada 22. februārī TP "Alfa" notika Meet&Greet pasākums, kurā ikkatram bija iespēja satikties ar 8 konkursa finālistiem, kuri pastāstīja par sevi, par savu muzikālo karjeru un konkursa dziesmu. Pasākumu vadīja konkursa vadītājs Justs Sirmais.

Tiešraides

Tiešraides varēja vērot katru sestdienu kanālā LTV1, ziņu portālā Lsm.lv un konkursa mājaslapā, kā arī klātienē — Rīgas Kinostudijā.

Interneta balsošanas kļūda

2018. gada 12. februārī konkursa organizatori paziņoja, ka tehnisku iemeslu dēl notikusi kļūda 2. pusfināla interneta balsošanas sistēmā, portālā supernova.lsm.lv — pie dalībnieka Ritvara vārda ticis norādīts Riga Reggae attēls, tāpēc konkursa rīkotāji paziņoja to, ka ir anulēts interneta balsojums, grupas Riga Reggae rezultātu tas neietekmēja. Saskaitot atlikušās balsis, konstatēts, ka visvairāk balsu ir ieguvis dziedātājs Markus Riva. Organizatori pieņēma lēmumu finālam atļaut kvalificēties visiem trim dalībniekiem — Markum Rivam, Madarai un Ritvaram.

Latvija Eirovīzijā

2018. gada Eirovīzijas dziesmu konkurss notika Altice arēnā, Lisabonā, Portugālē un sastāvēja no diviem pusfināliem, kas notika 2018. gada 8. maijā un 10. maijā, un fināla, kas notika 12. maijā. Latvija piedalījās otrajā pusfinālā, iegūstot 12. vietu ar 106 punktiem, kas neļāva valsts pārstāvei Laurai Rizoto iekļūt finālā.
Labskanība

Labskanība jeb eifonija (grieķu: euphōnia, eu — ‘labi’, phōnē — ‘skaņa’) ir dzirdei patīkams skaņu skanējums. Labskanības pretstats ir nelabskanība jeb kakofonija (grieķu: kakophōnia — ‘slikta skanēšana’).

Labskanības salīdzinājums latviešu un Brazīlijas portugāļu valodā

Dažādās valodās pieņēmumi par to, kas ir labskanīgs un kas ne, var būt diametrāli pretēji. Piemēram, latviešu valodas gramatikas rokasgrāmatas kā 2. un 5. deklinācijas līdzskaņu mijas izņēmumus min tādus vārdus kā "gaišmatis", kā vienīgo argumentu minot labskanību, šī vārda gadījumā tā ģenitīvam vajadzētu būt "gaišmata", nevis "gaišmaša" minēto iemeslu dēļ. Tāpat "-ošs" divdabjiem sastopamas alternatīvas formas, ja to sakne beidzas ar šņāceni, piemēram, "cietošs", nevis "ciešošs", kaut arī morfoloģiski pareizāk būtu šos divdabjus atvasināt no tagadnes pirmās personas celma, piemēram, šajā gadījumā "ciešu" + "-ošs" — "ciešošs".
Brazīlijas portugāļu valodā ir sastopamas dažādas izloksnes, iezīme, kas daudz variē to vidū, ir līdzskaņu palatalizācija pirms priekšējās rindas patskaņiem, piemēram, nordestino ("ziemeļaustrumnieku") dialektā palatalizācijas ir salīdzinoši maz, vārds diz ("viņš/viņa saka") tiktu izrunāts kā [diz], Sanpaulu dialektā (paulistano), savukārt palatalizācijas ir daudz vairāk un attiecīgais vārds tiktu izrunāts kā [dʒiʃ] (⟨džiš⟩ latviešu burtiem). Pētījumā, kur Minasžeraisas (centrālajā Brazīlijā) iedzīvotājiem tika prasīts, kurš no dialektiem ir "vispareizākais", vairums — vairāk kā 93% atbildēja, ka paulistano dialekts ir "vispareizākais". Taču jāpiemin, ka uz jautājumu, kurš dialekts ir "vispatīkamākais" (o mais agradável), gaúcho (Riugrandi du Sulas) dialekts nonāca pirmajā vietā ar 86,2% un paulistano palika otrajā ar 75,8%. Riugrandi du Sula ir štats ar vienu no lielākajiem nesenu eiropiešu imigrantu (itāļu, vācu, poļu utt.) īpatsvariem, tāpat arī vienu no lielākajiem IKP uz vienu iedzīvotāju. Pētījumā kā viens no iemesliem, kāpēc noteiktiem dialektiem ir mazāks prestižs kā citiem, tika minētas arī sociālas problēmas un nabadzība.
Aleksandrs fon Meijendorfs (ierēdnis)

Dzīves gājums

Cēlies no Meijendorfu dzimtas. Dzimis Rīgā, Rīgas vietniecības pārvaldnieka, ģenerāļa Kazimira fon Meijendorfa ģimenē. No 1812. līdz 1816. gadam mācījās Ceļa inženieru institūtā Sanktpēterburgā. No 1817. līdz 1824. gadam - militārā dienestā. No 1829. gada - Finanšu ministrijas dienestā. No 1850. līdz 1855. gadam darbojās Kaukāzā.
Novijkaliņiva

Vēsture

Pilsēta veidojusies no 20. gadsimta vidus pie kara aviācijas bāzes. Mūsdienās šeit bāzējas Ukrainas armijas 7. kara aviācijas pulks.
Džims Kerijs

Biogrāfija

Džims Kerijs piedzima 1962. gada 17. janvārī Ņūmārketas pilsētā, Ontārio provincē, Kanādā. 16 gadu vecumā pameta skolu, uzstājās komiķu klubos. Pēc gada pārvācās uz Losandželosu, ASV, sāka piedalīties humoristiskos šovos, spēlēt nelielas lomas kino.
Pirmie nozīmīgie panākumi bija 1994. gadā ar lomām filmās "Eiss Ventura: Zvēru detektīvs" un tai sekojošajās komēdijās "Maska" ar Kamerūnu Diazu un "Stulbs un vēl stulbāks". Filma "Stulbs un vēl stulbāks" ar 16 miljonus dolāru lielu budžetu pasaules tirgū nopelnīja 246 miljonus, bet "Maska" – 230 miljonus dolāru.
Kerijs sešas reizes nominēts Zelta Globusa balvai, no kurām divreiz šo balvu ieguva – par lomām filmās "Trūmena šovs" (1998) un "Cilvēks uz Mēness" (1999). Pārējās nominācijas bija par lomām filmās "Maska" (1994), "Melis melis" (1997), "Kā Grinčs nozaga Ziemassvētkus" (2000), "Gaišo atmiņu mūžīgais starojums" (2004).
2004. gadā Kerijs ieguva ASV pilsonību, vienlaicīgi saglabājot arī Kanādas pilsonību.
Pirms mūsdienām

Pirms mūsdienām (angļu: Before Present jeb BP) ir laika atskaites mērs, kuru izmanto arheoloģijā, ģeoloģijā un citās zinātnes nozarēs, lai atzīmētu, ka notikums ir noticis pagātnē. Tā kā "mūsdienu" laiks mainās, tad pieņemts uzskatīt 1950. gadu par mūsdienu atskaites punktu. Tas ir saistīts ar to, ka 1950. gados radiooglekļa datēšana kļuva praktiski pielietojama.
"Pirms mūsdienām" skalu dažreiz izmanto arī gadiem, kuri datēti ar citām metodēm (piemēram, stratigrāfiju), nevis radiooglekļa metodi. 
Šis lietojums atšķiras no van der Plihta un Hoga rekomendācijām, saskaņā ar Quaternary Science Reviews. Abi aicina publikācijās lietot vienību a (gadiem), bet terminu "BP" rezervēt radiooglekļa datēšanai.
Gājienu stratēģija

Gājienu stratēģija (angļu: turn-based strategy) ir stratēģijas spēles apakšžanrs, ko nereti pazīst arī kara spēli, sevišķi pateicoties kara spēlēs izplatītajai vienību vai karšu mērogošanai (Unit or map scale). Pēc izpildītajām darbībām un manipulācijām, ko pieprasa datorspēles algoritms, spēlētājs spiež pogu pabeigt gājienu (angļu: end turn). Nākamo gājienu veic pretinieki un konkurenti - dators vai citi spēlētāji (daudzspēlētāju režīmā). Izteiciens "gājienu stratēģija" tiek lietots, lai nodalītu šo spēles žanru no reāllaika stratēģijas, un kā tāda attiecas gandrīz tikai uz datorspēlēm.
Kimberlīts

Kimberlīts ir ultrabāzisks, intruzīvs, magmatisks iezis, kura sastāvā nereti ir dimanti. Tas ir nosaukts par godu Dienvidāfrikas pilsētai Kimberlijai, kur 1871. gadā gadā tika atrasts 83,5 karātu (16,7 g) dimants.

Sastāvs

Kimberlītu ieži mēdz būt daudzveidīgi un neviendabīgi. Pamatā tie sastāv no olivīna un kalcīta ar piroksēnu, ilmenīta un granāta jeb piropa kristālu ieslēgumiem. Sprādziena piltuvēs kimberlītu struktūra ir līdzīga brekčijām (kopā sacementētām iežu atlūzām). Ja magma ir pacēlusies no astenosfēras pietiekami ātri (ar ātrumu vismaz 80 km/h), tad radies kimberlīts var saturēt arī dimantus. Ja magmas celšanās ātrums bijis mazāks, augstā temperatūra pazemināta spiediena apstākļos ir iedarbojusies uz dimantiem pārāk ilgi un tie paspējuši pārvērsties grafītā.

Atrašanās dabā

Kimberlītu ieži atrodami tā saucamajās kimberlītu diatrēmās jeb sprādziena piltuvēs, ko sauc arī par kimberlītu piltuvēm. Tās var būt līdz 1 km diametrā. Kimberlītu piltuvēs mēdz ierīkot dimantu raktuves, tādēļ tām ir raksturīga spirāliskas bedres forma. Kimberlīti atrodami arī vulkāniskajās daikās (plaisās, kas aizpildītas ar sacietējušu magmu).
Pastāv iespējamība, ka dimantus saturošie kimberlītu ieži varētu būt atrodami arī Latvijā, tomēr Latvijas kimberlītu piltuves atrodas zem bieza nogulumiežu slāņa.
Pamjē

Vēsture

Viduslaikos ap Pamjē risinājās ievērojami strīdi starp Romas katoļu baznīcu, Francijas karaļiem, oksitāņu valdniekiem un katariem. 1207. gadā Pamjē notika atklātas teoloģiskas "debates" starp kataru un katoļu priesteriem. Mēģinot ietekmēt Tulūzas politiku, pāvests Bonifācijs VIII 1295. gadā Pamjē iecēla "savu" bīskapu un Filips IV Skaistais pavēlēja bīskapu apcietināt.
"Furnjē saraksts" esot Vatikāna bibliotēkā saglabājušās liecības par inkvizīju pret katariem, ko vadīja Pamjē bīskaps Žaks Furnjē no 1318. līdz 1325. gadam. Furnjē vēlāk kļuva par Romas pāvestu, pieņemot vārdu Benedikts XII. Mūsdienu franču vēsturnieks Emmanuel Le Roy Ladurie plaši aprakstījis kataru, īpaši Pamjē kataru iedzīvotāju vajāšanu grāmatā Montaillou.
Hipokrāta iela

Vēsture

Iela ierīkota 1970. gadu vidū, izbūvējot Mežciema dzīvojamo masīvu. 1977. gadā ielai piešķirts nosaukums Paula Dauges iela, 1991. gadā iela pārdēvēta par Hipokrāta ielu. 1970. gadā Hipokrāta ielā netālu no Gaiļezera tika uzsākta medicīnas iestāžu kompleksa celtniecība, kas netika pilnīgi pabeigta (nepabeigta palika dzemdību nama celtniecība un mūsdienās tā ēka ir pamesta; bija plānota arī narkoloģiskā klīnika). Agrāk netālu no šīs vietas atradās muiža, kas no 1766. gada piederēja Rīgas namniekam Hānam. No šīs muižas nosaukuma — Gaiļu muiža (vācu: Hahn — gailis) — nosaukumu ieguvis tuvējais ezers (agrāk — Putniņu ezers).

Ielas raksturojums

Hipokrāta iela ir 1080 metrus gara iela Mežciema apkaimes austrumu daļā, ielas sākumdaļa atrodas nedaudz arī Juglas apkaimē. Hipokrāta iela sākas krustojumā ar Malienas ielu un ar nelieliem pagriezieniem virzās dienvidu virzienā. Ielas sākumā pārnumuru pusē atrodas mežs, bet nepārnumuru pusē — privātmāju apbūve un Latvijas Universitātes Rīgas Medicīnas koledžas un Rīgas Stradiņa universitātes Sarkanā Krusta medicīnas koledžas kopmītnes. Tāpat Hipokrāta iela tās sākumdaļā krustojas ar Mežciema ielu, nedaudz tālāk ielas nepārnumuru pusē atrodas Gaiļezers. Aiz krustojuma ar Sedas ielu, pie kura atrodas arī autobusu un trolejbusu galapunkts "Mežciems", sākas Rīgas Austrumu kliniskās universitātes slimnīcas korpusi. Hipokrāta iela iepretīm Rīgas Austrumu kliniskajai universitātes slimnīcai veido savienojumu ar Gaiļezera ielu aiz kura nepārnumuru pusē atrodas Mežciema mikrorajona celtnes - daudzstāvu nami un izglītības iestādes (tai skaitā Rīgas 89. vidusskola un Rīgas Mežciema pamatskola). Aiz Latvijas Onkoloģijas centra iela pārnumuru pusē pārsvarā ir neapbūvēta, šeit atrodas vienīgi sociālās aprūpes cents "Gaiļezers". Netālu, pie krustojuma ar Veco Biķernieku ielu atrodas lielveikals SKY, bet tam pretī - Mežciema tirgus. Hipokrāta iela beidzas krustojumā ar Biķernieku ielu.
Kristaps Keggi

Dzīvesgājums

Dzimis 1934. gadā Rīgā ķirurga Jāņa Kegi ģimenē, viņa vectēvs bija folklorists, pedagogs un mācītājs Ludis Bērziņš (1870–1965). Otrā pasaules kara laikā 1944. gadā kopā ar ģimeni devās bēgļu gaitās uz Vāciju, 1949. gadā pārcēlās uz ASV. Studēja medicīnu Jeila universitātē (1951-1959), bija Jeila-Ņūheivenas universitātes slimnīcas (Yale-New Haven Hospital) rezidents, 1964. gadā ASV Ortopēdisko ķirurgu valde (American Board of Orthopaedic Surgery) viņam piešķīra ortopēda sertifikātu. 
Vienu gadu piedalījās Vjetnamas karā (1965-1973) kā kara ārsts mobilajā militārajā hospitālī. 1966. gadā sāka strādāt Jeila universitātē, izveidoja inovatīvas videolekcijas ortopēdiskajā ķirurģijā. 
Kopš 1987. gada regulāri apmeklēja Latviju, kur veica paraugoperācijas, vadīja seminārus, lasīja lekcijas. 1988. gadā nodibināja Kegi Ortopēdijas fondu, kas atbalstīja latviešu ārstu izglītības projektus. 1989. gadā kļuva par Jeila universitātes klīnisko profesoru un piedalījās Pasaules latviešu ārstu kongresa organizēšanā Rīgā. 1990. gadā Jūrmalā nodibināja sava vectēva Luda Bērziņa memoriālo muzeju. 1991. gadā piedalījās Pasaules latviešu zinātnieku kongresa organizēšanā Rīgā. 1994. gadā Paula Stradiņa Medicīnas vēstures muzejs un LZA viņam piešķīra Paula Stradiņa balvu.
2008. gadā viņu ievēlēja par Jeila universitātes pilno profesoru, 2010. gadā par Elihu ortopēdijas un rehabilitācijas profesoru (Elihu Professor of Orthopaedics and Rehabilitation).

Apbalvojumi

Saņēmis Triju Zvaigžņu ordeņa IV šķiru (1995).
Makss Planks

Biogrāfija

Dzimis Ķīlē, Planks uzsāka studēt fiziku Minhenes Universitātē jau 16 gadu vecumā 1874. gadā; 1879. gadā, 21 gada vecumā, viņš saņēma doktora grādu Berlīnē. Viņa diplomdarbs bija par otro termodinamikas likumu. Savu izvēli studēt fiziku viņš formulēja vēlāk: "Ārējā pasaule ir kaut kas no cilvēka neatkarīgs, kaut kas absolūts, un to likumu meklēšana, kas apraksta šo absolūto, man šķita viscēlākais zinātniskais mērķis dzīvē."
1900. gadā Planks postulēja, ka enerģija tiek izstarota mazās, noteiktās vienībās, ko viņš nosauca par kvantiem. Savu teoriju attīstīdams tālāk, viņš konstatēja, ka katra kvanta enerģija ir vienāda ar radiācijas frekvences un universālas konstantes reizinājumu. Šī konstante ir pazīstama kā Planka konstante. Planks izveidoja pats savu mērvienību sistēmu, kas bija balstīta uz fundamentālām fizikālām konstantēm. Tāpat viņš atklāja siltuma radiācijas likumu, kas tagad pazīstams kā Planka radiācijas likums. Sākumā Planka apgalvojumi sastapās ar skepsi, taču pamazām viņa teoriju pieņēma Nīlsa Bora veiksmīgo pētījumu dēļ. Planka atklājumi tomēr nelika atteikties no teorijas, ka gaismas vai matērijas radiācija tiek izstarota viļņos. Tagad fiziķi uzskata, ka elektromagnētiskajam starojumam piemīt gan viļņa, gan daļiņas daba. Planka atklājumi, ko vēlāk apstiprināja arī citi zinātnieki, bija pamats pilnīgi jaunam zinātnes laukam, ko pazīst kā kvantu mehāniku.
1918. gadā Planks saņēma Nobela prēmiju fizikā par kvantu fizikas aizsākšanu.
1930. gadā Planks tika ievēlēts par Ķeizara Vilhelma institūta (Kaiser-Wilhelm-Gesellschaft) prezidentu, ko vēlāk, pēc viņa nāves, pārdēvēja par Maksa Planka biedrību. Viņš pakļāva sevi briesmām, atklāti kritizējot nacistu režīmu, kas nāca pie varas Vācijā 1933. gadā, un aicinot Ādolfu Hitleru saudzēt ebreju zinātniekus. Viņa dēlam Ervīnam tika piespriests nāvessods par piedalīšanos 1944. gada 20. jūlija atentātā ar nodomu nogalināt Hitleru, viņš mira Gestapo. Pirms tam jau Planks bija zaudējis gan savu pirmo sievu (mirusi 1909. gadā), gan vecāko dēlu Kārli (kritis karā 1916. gadā), gan abas meitas (mirušas dzemdībās). 1944. gadā tika sabombardēta Planku māja Berlīnē. Planks kopā ar savu otro sievu un dēlu pārcēlās uz Getingeni, kur mira 1947. gada 4. oktobrī 89 gadu vecumā.
Maksa Planka vārdā nosaukts asteroīds 1069 Planckia, kā arī ESA orbitālā observatorija Planck (palaista 2009. gadā).
Pasīvais optiskais tīkls

PON elementi un raksturojums

PON sastāv no optiskā līnijas termināļa (OLT) pakalpojumu sniedzēja centrālajā birojā (mezglā) un vairākos optiskos tīkla blokos (ONU) vai optisko tīklu terminālos (ONT), kas atrodas gala lietotāju tuvumā. PON samazina nepieciešamo šķiedru un centrālo biroja iekārtu daudzumu, salīdzinot ar arhitektūru, kas iegūta no punkta uz punktu. Pasīvais optiskais tīkls ir optiskās šķiedras piekļuves tīkla veids.
Vairumā gadījumu signāli tiek pārraidīti uz visām telpām, kurās ir vairākas šķiedras. Šifrēšana var novērst noklausīšanos.
Upstream signāli tiek kombinēti, izmantojot vairākkārtējas piekļuves protokolu, parasti laika dalījuma daudzkārtēju piekļuvi (TDMA).

Vēsture

Divas galvenās standarta grupas - elektrotehnikas un elektronikas inženieru institūts (IEEE) un Starptautiskās telekomunikāciju savienības telekomunikāciju standartizācijas sektors (ITU-T) izstrādā standartus kopā ar vairākām citām nozares organizācijām. Kabeļu telekomunikāciju inženieru biedrība (SCTE) arī noteica radio frekvenci pār stiklu, lai pārvadātu signālus pa pasīvo optisko tīklu.

Pilna servisa piekļuves tīkls (FSAN) un Starptautiskā telekomunikāciju savienība (ITU)

Sākot ar 1995. gadu, darbu pie šķiedras uz mājas arhitektūru veica Pilna servisa piekļuves tīkls (FSAN) darba grupa, ko veidoja lielākie telekomunikāciju pakalpojumu sniedzēji un sistēmas piegādātāji . Starptautiskā telekomunikāciju savienība (ITU) turpināja darbu un standartizēja divas PON paaudzes. Vecākais ITU-T G.983 standarts tika balstīts uz asinhrono pārsūtīšanas režīmu (ATM), un tāpēc tas tika saukts par APON (ATM PON). Turpmāki uzlabojumi sākotnējā APON standartā - kā arī pakāpeniska ATM kā protokola labuma samazināšanās - noveda pie pilnīgas ITU-T G.983 versijas atsaukšanas biežāk kā platjoslas PON vai BPON. Tipisks APON / BPON nodrošina 622 megabitus sekundē (Mbit / s) (OC-12) lejupējā joslas platumā un 155 Mbit / s (OC-3) augšupējā satiksmē, lai gan standarts atbilst augstākām likmēm.
ITU-T G.984 Gigabit spējīgs pasīvais optisko tīklu (GPON) standarts, salīdzinot ar BPON, palielināja gan kopējo joslas platumu, gan joslas platuma efektivitāti, izmantojot lielākas, mainīgas garuma paketes. Atkal, standarti pieļauj vairākas bitu pārraides ātruma izvēli, taču nozare ir konverģējusi par 2.488 gigabitiem sekundē (Gbit / s) lejupējā joslas platumā un 1,244 Gbit / s augšpusējā joslas platumā. GPON iekapsulēšanas metode (GEM) ļauj ļoti efektīvi iepakot lietotāju trafiku ar rāmja segmentāciju.
Līdz 2008. gada vidum Verizon bija uzstādījis vairāk nekā 800 000 līniju. British Telecom, BSNL, Saudi Telecom Company, Etisalat un AT&T bija attiecīgi progresīvās pārbaudes Lielbritānijā, Indijā, Saūda Arābijā, AAE un ASV. GPON tīkli tagad ir izvietoti daudzos tīklos visā pasaulē, un tendences liecina par lielāku GPON pieaugumu nekā citām PON tehnoloģijām.
G.987 definēja 10G-PON ar 10 Gbit / s lejup pa straumi un 2,5 Gbit / s augšupejošā kadrēšana ir "G-PON", un tā ir izstrādāta tā, lai tā vienlaikus darbotos ar GPON ierīcēm tajā pašā tīklā.
Osteodensitometrija

Osteodensitometrija jeb duālās enerģijas rentgena absorbciometrija (DXA, DEXA) ir metode kaulu mineralizācijas un blīvuma noteikšanai. Šī izmeklējuma laikā pret pacienta kauliem tiek raidīti divi rentgenstaru kūļi ar atšķirīgiem enerģijas līmeņiem. Radiācijas deva DXA izmeklējuma laikā ir ļoti zema (salīdzināma ar lidojumu no Kalifornijas līdz Ņujorkai un atpakaļ). DXA izmeklējums parasti tiek lietots, lai diagnosticētu un sekotu līdzi osteoporozes procesiem. DXA neizmanto, lai pārbaudītu kaulu infekciju, audzējus un dzīšanas procesu — tās vietā šajos gadījumos tiek pielietota scintigrāfija. Osteodensitometrijas pārbaude ir rekomendēta sievietēm pēc 65 gadu vecuma.
Metadati

Metadati (no grieķu meta + latīņu data) jeb "dati par datiem" ir informācija, kas apraksta kādu citu datu kopu. Populārs piemērs ir bibliotēkas kataloga kartīte, kas satur informāciju par noteiktas grāmatas saturu un atrašanās vietu. Šajā gadījumā šī kartīte satur datus par grāmatā atrodamajiem datiem.
28. maijs

28. maijs ir gada 148. diena pēc Gregora kalendāra (149. garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 217 dienas.
Arheoloģija

Arheoloģija (grieķu: ἀρχαῖος (arhaīos) — ‘sens’; -λογία (-logiā) — ‘mācība’) ir vēstures zinātnes nozare, kas pēta vēsturi, izmantojot lietiskos vēstures avotus — arheoloģiskos pieminekļus (senlietas, senās celtnes, apbedījumus). Šīs liecības parasti iegūst arheoloģiskajos izrakumos. Kaut gan pirmie arheoloģiskie izrakumi izdarīti tālā senatnē (6. gadsimtā p.m.ē.), par zinātni arheoloģija izveidojās tikai 18. gadsimta beigās un 19. gadsimta sākumā.
Par lielāko daļu cilvēces vēstures nav nekādu rakstisku liecību — rakstība parādījās tikai pirms 5000 gadiem, turklāt tikai atsevišķām civilizācijām. Šīs civilizācijas, protams, šobrīd ir vispazīstamākās — vēsturnieki tās ir varējuši pētīt jau ilgu laiku. Bet arī par vietām, no kurām saglabājušās rakstiskas liecības, zināms maz — bieži tās apraksta tikai valdnieku un augstāko šķiru situāciju un viedokli.
Tā kā arheoloģija ir plaša zinātne, tad to mēdz sīkāk iedalīt vai nu pēc perioda, piemēram, aizvēstures vai jauno laiku arheoloģijā, vai nu pēc ģeogrāfiskās vietas, piemēram, klasiskajā vai Senās Divupes arheoloģijā. Dažreiz arheoloģijas apakšnozares ir praktiski neatkarīgas nozares, piemēram, zemūdens arheoloģija, kas pēta kuģu vrakus vai citas ūdenī atstātas cilvēces darbības pēdas, un arheologiem ir jābūt prasmīgiem ūdenslīdējiem. Arheoloģiju dažreiz jauc ar paleontoloģiju, kas pēta aizvēsturiskos augus un dzīvniekus nevis cilvēkus un to priekštečus.

Arheoloģiskie periodi

Veicot arheoloģiskos izrakumus, atrastie priekšmeti tiek klasificēti pēc to piederības noteiktiem arheoloģiskajiem periodiem. Dažādos reģionos arheoloģiskie periodi var atšķirties. Eiropā klasiskais arheoloģisko periodu iedalījums ir šāds: akmens laikmets (paleolīts, mezolīts un neolīts), bronzas laikmets, dzelzs laikmets, viduslaiki, jaunie laiki un jaunākie laiki (dažreiz atsevišķi izdala Senās Romas periodu). Protams, teritorijās, kas nebija romiešu pakļautībā, Senās Romas periods nepastāvēja, piemēram, Skandināvijā, kur toties tajā laikā bija vikingu laikmets. Līdzīgi ir arī ar citiem pasaules reģioniem.

Arheoloģijas nozares

Līdzīgi kā citas akadēmiskās zinātnes arī arheoloģiju sīkāk var iedalīt apakšnozares. Nozares galvenokārt tiek klasificētas pēc tā, kam tiek pievērsta uzmanība. Piemēram, ja uzmanība tiek vērsta uz konkrētu ģeogrāfisku vietu, tad izšķir tādas nozares kā Āfrikas arheoloģija, Eiropas arheoloģija vai Austrālijas arheoloģija, savukārt ja pēta konkrētu laika periodu, tas pastāv tādas nozares kā viduslaiku arheoloģija vai Tuvie Austrumu arheoloģija. Arheoloģiju dala arī pēc to specialitātes, piemēram, zemūdens arheoloģijā vai kaujas lauku arheoloģijā.