google/wiki40b huggingface dataset:
Dzintars Ābiķis

Biogrāfija

Dz. Ābiķis ir dzimis Ventspilī, beidzis Ventspils 1. vidusskolu. 1980. gadā beidzis Latvijas Valsts universitātes Ģeogrāfijas fakultāti. Pēc studiju beigām līdz 1990. gadam Rīgas 41. vidusskolā strādājis par ģeogrāfijas skolotāju, ir arī vairāku mācību grāmatu autors.

Politiskā darbība

Trešās atmodas laikā 1980. gadu beigās Dz. Ābiķis iesaistījās Latvijas Tautas frontē kopš tās pirmsākumiem. 1990. gadā kā LTF kandidāts vienā no Rīgas vēlēšanu apgabaliem tika ievēlēts Augstākajā Padomē, 4. maijā balsojis par deklarāciju "Par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu". Bijis Zaļās partijas biedrs, 1993. gadā bija viens no partijas "Latvijas Ceļš" dibinātājiem, no tās ievēlēts 5. Saeimā (pēc tam Dz. Ābiķis ievēlēts arī 6., 7., 8., 9., 10. un 11. Saeimā). Pirms ievēlēšanas 7. Saeimā Dz. Ābiķis gan bija jau cita politiskā spēka — Tautas partijas biedrs, no kuras tika ievēlēts arī vairākās nākamajās Saeimās. 2009. gadā nesekmīgi kandidēja Eiropas Parlamenta vēlēšanās.
Tautas partijā viņš bieži ir bijis iekšējs opozicionārs, kas iebildis daudzām sabiedrībā nepopulārām partijas iniciatīvām un kritizējis partijas dibinātāja A. Šķēles lielo ietekmi partijā. 2009. gada septembrī Tautas partijas valde izslēdza Dz. Ābiķi no partijas par balsojumu Saeimā pretēji partijas viedoklim jautājumā par nekustamā īpašuma nodokļa likuma grozījumu nodošanu izskatīšanai komisijām, turpmāk viņš darbojās Saeimā kā pie frakcijām nepiederošs deputāts. 2009. gada novembrī iestājies partijā "Sabiedrība citai politikai".
2010. gadā ievēlēts 10. Saeimā no apvienības "Vienotība" saraksta. Tādējādi Dz. Ābiķis kļuva par vienīgo politiķi, kas ir bijis visu 7 parlamentu pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas deputāts. 2011. gadā Saeimas ārkārtas velēšanās ievēlēts arī 11. Saeimā. Nekandidēja 12. Saeimas vēlēšanās.
Dz. Ābiķis ir apbalvots ar III šķiras Triju Zvaigžņu ordeni un 1991. gada barikāžu dalībnieka piemiņas zīmi.
Vanguard projekts

Vanguard projekts (no angļu: Vanguard — 'avangards') bija ASV kosmiskā programma, sākotnēji paredzēta pirmā Zemes mākslīgā pavadoņa (ZMP) ievadīšanai Zemes orbītā ar Vanguard raķeti. No 13 orbitāliem startiem tikai trīs bija veiksmīgi. Vanguard 1, kas tika palaists 1958. gada 17. martā, pašlaik ir senākais mākslīgais objekts kosmosā.
Projektu vadīja ASV Jūras kara flotes pētniecības laboratorija (Naval Research Laboratory — NRL). Bija paredzēts Starptautiskā ģeofiziskā gada laikā (1957—1958) palaist mazu ZMP (masa 1,4 kg, diametrs 152 mm).
Nesējraķetes izstrādes aizkavēšanās dēļ Vanguard pavadoni nepaspēja palaist pirms PSRS pirmā ZMP Sputņik starta 1957. gada 4. oktobrī. Tūlīt pēc tam ASV pirmā ZMP izgatavošanu un palaišanu uzticēja Vernera fon Brauna komandai, kurai jau bija lidot spējīga raķete.
Neskatoties uz Explorer projekta veiksmīgu izpildi, darbs turpinājās arī pie Vanguard projekta.
1957. gada 23. oktobrī veiksmīgi tika veikts Vanguard raķetes suborbitāls izmēģinājuma lidojums. Nākamajam vajadzēja būt orbitālam lidojumam, diemžēl 6. decembrī un 1958. gada 5. februārī raķete avarēja. Tikai 17. martā izdevās palaist pavadoni Vanguard 1. Pēc tam vēl sekoja astoņi starti, no kuriem tikai divos gadījumos izdevās ievadīt orbītā pavadoni.
Zalomons Hennings

Dzīvesgājums

Dzimis 1528. gadā Veimāras namnieka ģimenē, mācījās Veimāras, Naumburgas, Cvikavas skolās. Līdz 1553. gadam viņš studēja jurisprudenci, teoloģiju, senās un jaunās valodas Vitenbergas, Leipcigas, Erfurtes un Jēnas universitātēs. 
1553. gadā Hennings Lībekā iepazinās ar Gothardu Ketleru, kas pēc kļūšanas par Daugavpils komturu viņu uzaicināja kļūt par savu pārstāvi diplomātiskajās sarunās ar Viļņas vaivadu Nikolaju Radzivilu, kā rezultātā 1557. gadā tika parakstīts Pasvales līgums starp Livonijas ordeni un Lietuvas dižkunigaitiju. Nākamajā gadā viņš kā ordeņa sūtnis devās pie Svētās Romas impērijas ķeizara Ferdinanda I uz Vīni, lai lūgtu militāru palīdzību pret Krievijas caru Ivanu IV. Lai panāktu Polijas atbalstu, 1559. gadā Gothards Ketlers devās uz Krakovas galmu, bet Henningu nosūtīja uz sarunām ar Zviedrijas karali Gustavu I. Pēc tam viņš 12 nedēļas pavadīja Viļņā, vedot sarunas par protekcijas līgumu, kas beidzot tika parakstīts 31. augustā.
1560. gadā viņš atkal devās diplomātiskā misijās pie Polijas karaļa Sigismunda II Augusta un pie Rīgas arhibīskapa Vilhelma Kokneses pilī. Par uzticamu kalpošanu mestrs Gothards viņam piešķīra Vānes, Aizupes, Varibes un Sārcenes muižas.
Pēc tam, kad 1561. gadā tika parakstīta Viļņas ūnija un Gothards Ketlers kļuva par Kurzemes un Zemgales hercogu Livonijā, viņš Henningu iecēla par savu padomnieku un vienu no hercogistes baznīcu vizitatoriem. 1566. gadā karalis Sigismunds II Augusts Henningu iecēla dižciltīgo kārtā. 
1587. gadā Hennings saņēma hercoga uzdevumu Kurzemes un Zemgales baznīcām un mācītājiem bez maksas izdalīt 1586.–1587. gadā Kēnigsbergā iespiestās latviešu grāmatas (katehismu, perikopes, dziesmugrāmatu). Par dzīvē piedzīvoto viņš uzrakstījis vairākus sacerējumus.
Pēc hercoga Gotharda nāves 1587. gadā Hennings dzīvoja savā muižā un pabeidza rakstīt hroniku, kas tapa iespiesta pēc viņa nāves 1590. gadā Rostokā, vēlāk atkārtoti Leipcigā. Miris 1589. gada 29. novembrī un apbedīts Vānes baznīcā.
Homofobija

Homofobija ir negatīvo attieksmju kopums pret homoseksualitāti vai cilvēkiem, kas sevi identificē kā lesbieti, geju, biseksuāli vai transpersonu (LGBT). Tā izpaužas kā antipātija, nicinājums, aizspriedumi un naids, tās cēlonis var būt iracionālas bailes, dažkārt arī reliģiskā pārliecība.
Homofobiju var novērot kritiskā un nedraudzīgā uzvedībā (diskriminācija, vardarbība) pret personām ar seksuālo orientāciju, kas atšķiras no heteroseksuālās. Pēc FIB Nacionālā preses biroja datiem 2010. gadā 19,3% naida noziegumu ASV motīvs bija seksuālā orientācija.
Ezras grāmata

Ezras grāmata (ivritā: ספר עזרא, séfer ezrā) ir viena no grāmatām Tanahā un Vecājā Derībā. Sākotnēji kopā ar Nehemija grāmatu tā veidoja vienu kopīgu grāmatu. Tās viena no otras tika atdalītas mūsu ēras pirmajos gadsimtos. Grāmatu veido desmit nodaļas. Ezras grāmatā ir stāstīts par to, kā jūdi atgriezās no Babilonijas trimdas un atjaunoja Jeruzalemes templi, mūrus un arī savu reliģiju. Pēc tam, kad persiešu valdnieks Kīrs Lielais iekaroja Babiloniju, viņš ļāva jūdiem atgriezties Jūdu zemē. Par grāmatas autoru tradicionāli uzskata jūdu pravieti Ezru.
Draudzīgā aicinājuma Liepājas pilsētas 5. vidusskola

Vēsture

Dibināta 1919. gadā kā Liepājas 1. latviešu pamatskola Raiņa ielā.
1927. gadā skolai piešķīra Raiņa vārdu, skolas pārzinis bija Pauls Šēls, no 1934. gada Jēkabs Zemītis.
1937. gada februārī pilsētas valde nolēma celt jaunu skolas namu Kr. Barona un 1905. gada ielu krustojumā Jaunliepājā pēc arhitekta K. Bikšes projekta, būvdarbus vadīja būvuzņēmējs A. Kažoks. 1938. gada 2. oktobrī Izglītības ministrs Jūlijs Auškāps atklāja jauno skolu, ko nosauca par Liepājas pilsētas 28. janvāra Draudzīgā aicinājuma pamatskolu.
Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā to pārdēvēja par Liepājas pilsētas 1. latviešu nepilno vidusskolu, par skolas direktoru iecēla K. Eņģeli
Vācu okupācijas laikā skola atguva savu iepriekšējo nosaukumu un direktoru Jēkabu Zemīti. Kad skolas telpās iekārtoja kara hospitāli, skolu pārdēvēja par Liepājas 1. tautskolu un pārcēla uz vairākām citām pilsētas ēkām. 1943./1944. mācību gadā par skolas direktoru strādāja Jānis Vinters.
Pēc kara beigām 1945. gadā skolu pārdēvēja par Liepājas pilsētas 5. nepilno vidusskolu, skolas direktors bija Ernests Neimanis. 1947. gadā skolu pārdēvēja par Liepājas 5. septiņgadīgo skolu, 1948. gadā direktore bija Šarlote Ļagina.
1954. gadā skolu nosauca par Liepājas 5. vidusskolu, par direktori iecēla Mildu Ķemeri. 1957. gadā par mācību daļas vadītāju sāka strādāt skolotājs Jānis Mencis. 1964. gadā Liepājas 5. vidusskolā sāka padziļinātu vācu valodas apmācību.
Kopš 1997. gada skolas nosaukums ir Draudzīgā aicinājuma Liepājas pilsētas 5. vidusskola.
2006. gadā atklāja skolas piebūvi.

Izglītības programmas

Vispārējās vidējās izglītības vispārizglītojošā virziena programma (kods 3101 10 11), Vispārējās vidējās izglītības matemātikas, dabaszinību un tehnikas virziena programma (3101 30 11), Vispārējās vidējās izglītības profesionālā virziena (komerczinības) programma (3101 40 11).
1981. gada laikapstākļi Latvijā

Jūlijs

Jūlija visstiprākās vēja brāzmas Austrumlatvijā — Priekuļi, 28 m/s.
Kuriļu salas

Ģeogrāfija

Kuriļu salas ir seismiski aktīvs reģions, jo tās ir veidojušās Klusā okeāna plātnei paslīdot zem Ohotskas plātnes. Kuriļu salās 1963. gadā notika 8,5 balles spēcīga zemestrīce. Kuriļu salas ir arī vulkāniski aktīvas. Tajās atrodas ap 100 vulkāniem. Reljefs ir kalnains. Augstākais kalns ir Alaida vulkāns, kura augstums ir 2339 m.

Klimats

Kuriļu salās ir aukstas, vētrainas, garas ziemas un īsas, miglainas vasaras.
Parasti nokrīt 700—1000 mm nokrišņu ziemeļu salās un 1000—1100 mm dienvidu salās. Parasti nokrišņi krīt ziemā.
Sberbank Rossii

Vēsture

PSRS laikā eksistēja krājkasu sistēma, kurā iedzīvotāji glabāja naudas līdzekļus. 1987. gadā krājkasu sistēma tika reorganizēta, izveidojot PSRS Darba iekrājumu un kreditēšanas banku (Банк трудовых сбережений и кредитования населения СССР), saīsinājumā PSRS Krājbanka (Сберегательный банк СССР). 1990. gada 13. jūlijā PSRS Krājbankas Krievijas republikāniskā banka tika pasludināta par Krievijas PFSR īpašumu.
1991. gada 22. martā dibināta Krievijas Krājbanka (Акционерного коммерческого Сберегательного банка Российской Федерации). 1992. gada 1. janvārī PSRS Krājbanka tika likvidēta.
2001. gada 1. janvārī Krievijas Krājbankā veikta reorganizācija, 79 reģionālās bankas apvienojot, rezultātā atstājot 11 teritoriālās.
2010. gadā banka pārdēvēta par OAO Sberbank Rossii. 2011. gadā par vienu miljardu USD nopirkts investīciju uzņēmums Trojka dialog.
Ministrs

Ministrs (franču: ministre) ir valdības biedrs, kurš politiski vada kādu no ministrijām. Parasti ministrus ieceļ izpildvaras galva, piemēram, Latvijā tas ir premjerministrs.
Vadot ministriju, ministrs realizē konstitūcijā un likumos noteiktos uzdevumus un funkcijas atbilstošā valsts pārvaldes nozarē, kā arī bez īpaša pilnvarojuma pārstāv ministriju un nosaka tās darbības stratēģiju. Atkarībā no tā, vai valsts ir parlamentāra vai prezidentāla republika, ministrs ir atbildīgs parlamenta vai prezidenta priekšā. Atbilstoši ministrs ir izpildvaras pārstāvis, kurš atbildīgs likumdevējvaras priekšā. Pastāv arī valsts ministri un ministri bez portfeļa, īpašo uzdevumu ministri, kas nevada ministriju, bet darbojas valdībā kā padomnieki vai īpašu, noteiktu uzdevumu realizētāji.
Kavaliera karaļa Čārlza spaniels

Sugas izcelsme

Mazie spanieli Eiropas mākslinieku gleznās sāka parādīties 16. vai 15. gadsimtā. Eiropas karaliskajos galmos un dižciltīgo cilvēku namos šie suņi bija ļoti pieprasīti. Stjuartu dinastijas laikā Kavaliera karaļa Čārlza spanieli kļuva vēl iecienītāki. Čārlzam I šie suņi esot ļoti patikuši, taču vēl ciešāk spanieli saistās ar Čārlzu II, jo savu nosaukumu tie ieguvuši karaļa Čārlza II valdīšanas laikā. Viņā izdeva rīkojumu, ka karaļa Čārlza spanieliem ir atļauts atrasties jebkurā publiskā vietā, ieskaitot parlamenta ēku.

Rakstura iezīmes

Šīs šķirnes suns izrāda pieķeršanos, ir pieticīgs un viegli apmācāms. Ir lielisks ģimenes mīlulis, jo tam patīk pavadīt laiku ar saimnieku un baudīt viņa uzmanību. Lieliski saprotas ar bērniem un gados vecākiem cilvēkiem. Spaniels nav liels rējējs, taču ziņos par tuvumā esošajiem svešiniekiem. Par sargsuni tomēr nav uzskatāms, jo visus atnācējus sagaidīs sirsnīgi. Kavaliera karaļa Čārlza spaniels saprotas ar ikvienu, ieskaitot kaķus un citus maza auguma dzīvniekus. Tā kā pats ir salīdzinoši mazs un viegli paņemams līdzi, viņš kļuvis par lielisku ceļabiedru. Savas vajadzības pēc fiziskām nodarbībām piemēro saimnieka dzīves ritmam. Vienīgais mīnuss — nespēj ilgi palikt vientulībā.

Izskats

Kavaliera karaļa Čārlza spanielam ir garš, mīksts, viegli viļņains apmatojums. Kažoka krāsa var būt melni lāsumaina — spīdīgi melna ar spilgtiem sarkanbrūniem plankumiem uz purna, kājām, krūtīm, ausu iekšpusē, zem astes un virs acīm. Trīskrāsaina — melnbalta ar spilgtiem sarkanbrūniem plankumiem uz vaigiem, ausu iekšpusē, zem astes un virs acīm, plats, balts laukums starp acīm un uz pieres. Blenheima — pamatā balta krāsa ar labi izvietotiem kastaņbrūni sarkaniem plankumiem. Rižs — kastaņbrūni sarkana krāsa. Abu dzimumu suņiem skausta augstums ir starp 30 un 33 cm, bet svars — starp 5.5 un 8 kg. Galvaskauss starp augsti novietotajām ausīm gandrīz plakans un plats. Pāreja starp galvaskausu un purniņu labi izteikta. Ausis ir garas un labi apmatotas. Acis, kuras novietotas tālu viena no otras ir lielas, apaļas un melnas. Aste ar labu apmatojumu.

Kopšana

Kavaliera karaļa Čārlza spanielu ieteicams kopt reizi nedēļā. Nagi ir jāapgriež reizi mēnesī. Šis šķirnes suns maina apmatojumu, bet labas kopšanas rezultātā izkritušo matu nebūs pārāk daudz. Īpašu uzmanību jāpievērš ausīm, jo tā kā tās vienmēr ir nolaistas, praktiski nav gaisa apmaiņas. Apmatojumu nav nepieciešams apgriezt un arī izstāžu vajadzībām tas nav pieļaujams.
Celiakija

Vēsture un izplatība

Lai arī celiakijai līdzīga slimība aprakstīta jau 2. gadsimtā, pirmais skaidrais apraksts ir veikts 1888. gadā un tā autors ir Semjuels Džī. Tobrīd cēloņi bija neskaidri, taču jau bija ideja par ārstēšanu ar uztura maiņu, līdz 20.gadsimta Vidum tika izmēģinātas dažādas diētas ar zināmiem panākumiem, līdz Vims Dike 1950. gadā promocijas darbā pierādīja, ka ievērojamus uzlabojumus dod kviešu, rudzu un auzu izslēgšana no uztura. 1954. gadā tika aprakstīta zarnas iekšējā pārklājuma histoloģija. 1968. gadā Anglijā tika dibināta Celiakijas biedrība un šobrīd līdzīgas biedrības ir visā pasaulē.
Celiakijas izplatība pasaulē ir svārstīga. Celiakija biežāk novērota sievietēm kā vīriešiem 2:1 līdz 3:1, bērniem izplatība ir robežās no 0,31—0,9 %, kamēr pieaugušajiem 1—2 % Eiropā, 0,4—0,95 % ASV.
Eberhards no Zainas

Vēsture

Zainas grāfs Eberhards cēlies no dižciltīgas Reinzemes grāfu dzimtas ar dzimtas īpašumu Zainas pilī Bendorfā pie Reinas. Zainas grāfu dzimta pirmo reizi pieminēta 1139. gadā.
7. septembris

7. septembris ir gada 250. diena pēc Gregora kalendāra (251. garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 115 dienas.
Kognitīvā psiholoģija

Kognitīvā psiholoģija (no latīņu: cognitio — 'izzināšana, priekšstats, jēdziens') ir psiholoģijas virziens, kas pēta cilvēka informācijas apstrādes procesus un to likumsakarības, cilvēka uzmanību, uztveri, paternu atpazīšanu, zināšanu reprezentāciju, atmiņu, valodu, domāšanu, problēmu risināšanu, radošumu, lēmumu pieņemšanu, mākslīgo un cilvēka intelektu, kā arī kognitīvo attīstību. Mūsdienu definīcija kognitīvajai psiholoģijai ir būtiski paplašinājusies, salīdzinājumā ar tās izveidošanās periodu 20. gadsimta 50.—60. gados. Lai arī kognitīvās psiholoģijas pamatlicēji bija Ulrihs Naisers, Džeroms Bruners, Alberts Bandura un citi, ar atpakaļejošu datumu par kognitīvajiem psihologiem tiek dēvēti arī tādi ievērojami zinātnieki kā Hermanis Ebinghauss, Žans Piažē un Ļevs Vigotskis.
FIDE lielmeistars šaha kompozīcijā

FIDE lielmeistars šaha kompozīcijā ir tituls, kuru Pasaules šaha kompozīcijas federācija piešķir šaha problēmistam, kuram FIDE albumos ir publicēti vismaz 70 šaha uzdevumi vai 42 etīdes.
Džozefs Sardžents

Biogrāfija

Sardžents ir dzimis Džersijā, Ņūdžersijas štatā, ASV. Marijas un Domenika dēls. Savu karjeru viņš uzsāka ka aktieris, bet 50. gadu vidū viņš sāka strādāt par režisors. Džozefa pirmie darbi bija dažas epizodes televīzijas seriāliem "Lesija", "The Invaders" un "The Man from U.N.C.L.E.".
1969. gadā Sardžents uzņēma savu pirmo mākslas filmu "Colossus: The Forbin Project", un 1972. gadā uzņemtā strīdīgo politisko drāmu "The Man", kura galveno lomu atveidoja Džeimss Ērls Džounss.
1970. gadā Džozefs apprecējās ar aktrisi Karolīne Nelsoni, kura ir piedalījusies vairākās vīra režisētajās filmās.
1980. gados Sardžents režisēja miniseriālu "Manions of America", kur galvenajā lomā filmējās Pīrss Brosnans.
1987. gadā viņš režisēja filmu "Žokļi: Atriebība", trešo sikvelu Stīvena Spīlberga 1975. gada filmai "Žokļi. Filma saņēma daudz negatīvas kritikas un viņš tika nominēts kā "Sliktākais režisors" 1987. gada "Zelta Avenes balvai". Kopš šīs neveiksmes Sardžents pievērsās televīzijas seriāliem.
Mārtiņš Nukša

Dzīvesgājums

Dzimis 1878. gada 29. septembrī Vidrižu pagastā. Mācījās Lēdurgas draudzes skolā un Rīgas reālskolā, ko beidza 1900. gadā un līdz 1908. gadam studēja Rīgas Politehniskā institūta Arhitektūras nodaļā, līdztekus piestrādāja par skolotāju (1907-1908). Līdz 1915. gadam bija privāti prakstizējošs arhitekts Rīgā, darbojās Rīgas Latviešu biedrībā u.c. sabiedriskajās organizācijās.
 Pirmā pasaules kara laikā devās bēgļu gaitās uz Krieviju, strādāja Ziemeļu dzelzceļa pārvaldē Maskavā (1915-1916), vēlāk bija Sevastopoles pilsētas arhitekts (1916-1918). Krievijas pilsoņu kara laikā devās uz Franciju, kur 1919. gadā neilgi bija Marseļas pilsētas arhitekta palīgs, Latvijas valsts de iure atzīšanas sarunu laikā 1920. gadā bija Latvijas sūtniecības Parīzē sekretārs, vēlāk padomnieks. 
No 1921. gada 4. augusta Latvijas ārkārtējais sūtnis un pilnvarotais ministrs Polijā (1921-1930), vēlāk arī Rumānijā (1922) un Austrijā (1925) ar rezidenci Varšavā. No 1930. gada 28. marta ārkārtējais sūtnis un pilnvarotais ministrs Zviedrijā, Dānijā un Norvēģijā, no 1933. gada 1. augusta Čehoslovākijā un Dienvidslāvijā. Pēc Minhenes vienošanās un Čehoslovākijas sadalīšanas viņš atgriezās Latvijā un 1939. gada maijā tika iecelts par Ārlietu ministrijas ģenerālsekretāru.
Pēc Latvijas okupācijas 1940. gada oktobrī Mārtiņu Nukšu atlaida no amata un no 1941. gada janvāra viņš strādāja par arhitektu Latvijas PSR Komunālās saimniecības tautas komisariāta Projektēšanas trestā.
1941. gada 14. jūnija deportācijas laikā viņu apcietināja un izveda uz Soļikamskas soda nometnēm, kur pēc pratināšanām 1942. gada 5. martā uzrādīja šādu  apsūdzību: "1920.-1940. gadā bijis Latvijas sūtnis vairākās Eiropas valstīs, 1933.-1935. gadā buržuju un kulaku partijas Zemnieku savienība biedrs, konstitucionālā monarhisma pārliecināts piekritējs, aģitējis pret padomēm (Krievijas PFSR Kriminālkodeksa 58-13,10 (I d.). pants) Pēc sevišķās apspriedes 1942. gada 18. aprīļa lēmuma "par aktīvu cīņu pret revolucionāro kustību" nošauts 1942. gada 17. maijā.
24. jūnijs

24. jūnijs ir gada 175. diena (176. garajā gadā) pēc Gregora kalendāra. Līdz gada beigām ir atlikušas 190 dienas.
Ekspozīcijas kompensācija

Ekspozīcijas kompensācija ir metode, ar kuru tiek izmainīti ekspozīcijas parametri, ņemot vērā fotoeksponometra rādījumus un specifiskus faktorus, lai panāktu attēla optimizāciju. Vērā ņemami faktori var būt nevienmērīgs apgaismojuma sadalījums kadrā, fotokameras sistēmas īpatnības, filtru pielietošana, nestandarta pēcapstrāde, kā arī nepieciešamība pēc samazinātas vai palielinātas ekspozīcijas. Kinematogrāfijā ekspozīcijas kompensāciju pielieto gadījumos, kad tiek izmainīts slēdža leņķis vai filmas gaismas jutība, kā arī citi faktori.

Ekspozīcijas kompensācija fotokamerās

Dažas fotokameras ir aprīkotas ar ekpozīcijas kompensācijas mehānismu, lai lietotājam būtu iespēja izmainīt fotokameras automātikas aprēķinātos un iestādītos ekspozīcijas parametrus. Kompensācija var būt kā pozitīva (palielināta ekspozīcija), tā arī negatīva (samazināta ekspozīcija), un visbiežāk to var veikt ar 1/3 vai 1/2 soļu intervālu, visbiežāk divas vai trīs iedaļas vienā vai otrā virzienā; atsevišķas digitālās fotokameras pieļauj arī lielāku diapazonu. Kameras ekspozīcijas kompensācija parasti tiek norādīta EV; 1 EV atbilst vienam ekspozīcijas solim (vai stopam), kas nepieciešams ekspozīcijas divkāršošanai.
Ekspozīcija var tikt izmainīta, mainot diafragmas atvērumu (apertūra, f-skaitlis) vai slēdža ātrumu. Parametra izmaiņas ir atkarīgas no režīma, kurā ir iestādīta fotokamera. Ja ir iestādīts diafragmas (apertūras) prioritātes režīms, ekspozīcijas kompensācija izmaina slēdža ātrumu; ja ir iestādīts slēdža (laika) prioritātes režīms, tiek mainīts f-skaitlis. Atsevišķas fotokameru sistēmas spēj mainīt arī zibspuldzes jaudu, ja tā tiek pielietota.
Kromeržīža

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1110. gadā. Ilgu laiku pilsēta atradās Habsburgu impērijas sastāvā, un tās vāciskais nosaukums bija Kremziera (Kremsier). Pilsētā atradās Olomoucas arhibīskapa galvenā rezidence. Kromeržīža smagi nopostīta Trīsdesmitgadu kara laikā, kad to 1643. un 1645. gadā nopostīja zviedri. 1848. gada revolūcijas laikā, pēc pārcelšanās no Vīnes, Kromeržīžā darbojās Austrijas parlaments, kas pieņēma t.s. Kremzieras konstitūciju. No 1918. gada — Čehoslovākijā. Kopš 1993. gada — Čehijā.

Tūrisms

Kromeržīžas arhibīskapa pils un parks 1998. gadā iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. Pilī uzņemti kinofilmu "Amadejs" un Immortal Beloved skati. Pilī atrodas sena grāmatu un nošu bibliotēka, kā arī gleznu kolekcija, kuras sastāvā ir Ticiāna glezna "Marsija dīrāšana".

Cilvēki

Kromeržīža ir mūziķa Karela Krila (Karel Kryl, 1944-1994), paleontologa Ferdinands Stolička (Ferdinand Stoliczka, 1838-1874), mākslinieka Maksa Švabinska (Max Švabinský, 1873–1962) un diriģenta Vāclavs Talihs (Václav Talich, 1883-1961) dzimtā pilsēta.
17. gadsimta sešdesmitajos gados Kromeržīžā strādāja austriešu komponists Heinrihs Ignacs Francis Bībers (Heinrich Ignaz Franz Biber, 1644-1704). No 1853. līdz 1855. gadam Kromeržīzas ģimnāzijā mācījās austriešu fiziķis un filozofs Ernsts Mahs (Ernst Mach, 1838-1916).
Boeing 80

Izstrāde un dizains

Boeing Air Transport tika izveidots 1927. gada 17. februārī, ko dibināja Viljams Boings. Lidojumi notika starp San Francisko un Čikāgu. Pirms tam šo maršrutu apkalpoja viena dzinēja Boeing 40A divplākšņi, kura varēja pārvadāt četrus pasažierus, un spēja gūt palielu peļņu no gaisa pasta sūtījumiem.
Lai gūtu labākus panākumus pasažieru jomā, Boeing izdomāja, ka viņiem vajadzētu lielāku lidmašīnu, kas bija labāk domāta pasažieru pārvadājumiem, un 1928. gada sākumā izgatavoja trīs dzinēju lidmašīnu, kas spēja pārvadāt 12 pasažierus, Model 80. Pateicoties savam dizainam tā spēja strādāt grūti pieejamos lidlaukos, no kuriem daudzi bija diezgan lielos augstumos. Fizelāža bija gatavota no alumīnija un pārvadāja savus pasažierus labi iekārtotā kabīnē. Lidmašīnā bija vieta diviem apkalpes locekļiem. Lidmašīnai bija noņemami spārni, lai tās spētu novietot angāros.
Pirmais gatavais modelis lidoja 1928. gada 27. jūlijā. Tam sekoja vēl trīs Model 80 lidmašīnas, pirms izstrāde pārslēdzās uz labāku Model 80A gatavošanu, kurš bija garāks, kurš atļāva pārvadāt 18 pasažierus, un bija darbināts ar jaudīgākiem dzinējiem. Pirmais lidojums notika 1929. gada 18. jūlijā.
Gribažu pilskalns

Gribažu pilskalns atrodas Madonas novada Dzelzavas pagastā, ziemeļaustrumos no Tūjāniem. Paceļas ~16 m virs līdzenās apkārtnes. Pilskalnam ir gandrīz apaļš plakums, tā diametrs ir ap 40 m. Pilskalnam ir stāva austrumu mala, bet samērā lēzena rietumu mala. Pilskalns ierīkots kalna stāvākajā pusē, no lēzenākās to atdalot ar mākslīgi veidotu grāvi un uzbērumu. Teikas vēsta, ka pilskalnā senatnē nogrimusi pils un ka zem tā noslēpts zelta zobens. Kopš 1998. gada valsts aizsargāts arheoloģijas piemineklis.