google/wiki40b huggingface dataset:
Antarktikas šaurums

Antarktikas šaurums (zviedru: Antarctic-Sund, angļu: Antarctic Sound, spāņu: Estrecho Antarctic vai Paso Antarctic) ir ap 65 km garš un 15—20 km plats jūras šaurums Antarktīdas piekrastē. Atdala Triniti pussalas ziemeļaustrumu galu no Žuenvila salu grupas un savieno Brensfīlda šaurumu ar Vedela jūras Erebusa un Terora līci.
Šaurumu atklāja Francijas 1837.—1840. gadu ekspedīcija Dimona d'Irvila vadībā. Pirmā to caurkuģoja un nokartēja zviedru ekspedīcija Oto Nordenšelda vadībā 1902. gada 15. janvārī un vēlāk nosauca par godu ekspedīcijas kuģim Antarctic, kas gāja bojā Eretusa un Terora līcī 1903. gada 13. februārī.
Šauruma krastā darbojas trīs polārstacijas — argentīniešu vissezonas stacija Esperansa un urugvajiešu vasaras stacija Eličiribeeti Hopa līča krastā Triniti pussalas ziemeļaustrumos un argentīniešu vasaras stacija Petrela Dandī salas rietumos.
Krustpils rajons

Izveide

1949. gada 31. decembra administratīvi teritoriālās reformas rezultātā Jēkabpils apriņķis tika sadalīts Jaunjelgavas, Jēkabpils, Aknīstes, Neretas, Pļaviņu un Krustpils rajonos. No 1952. gada 7. aprīļa līdz 1953. gada 21. aprīlim Krustpils rajons ietilpa Daugavpils apgabalā.

Likvidācija

1962. gada 17.aprīlī ar Latvijas PSR Augstākās padomes Prezidija dekrētu Nr.17 "Par Latvijas PSR Jēkabpils un Krustpils rajonu apvienošanu" Krustpils rajons tika likvidēts. Apvienotais rajons tika nosaukts par Jēkabpils rajonu, jo 1960. gadu sākumā valstī valdīja antireliģiska kampaņa, kas nepieļāva, ka jaunizveidotā rajona nosaukumā būtu vārds Krustpils, kas saistīts ar reliģiju un baznīcu.
Krustpils rajons kā administratīvi teritoriālā iedalījuma vienība pastāvēja vairāk ka 12 gadus. Krustpils pilsēta bija rajona administratīvais, saimnieciskais un kultūras centrs. Krustpils rajonam bija savs laikraksts "Dzirkstele".
Glenna Klouza

Biogrāfija

Glenna Klouza piedzima 1947. gada 19. martā Griničā, Konektikutā. Viņas tēvs bija ķirurgs Viljams Klouzs, vēlāk pazīstams kā ārsts, kas strādājis klīnikā Beļģu Kongo, daudzus gadus bijis Kongo Demokrātiskās Republikas militārā diktatora un prezidenta Mobutu Sese Seko personīgais ārsts, kā arī devis ieguldījumu cīņā ar Ebolas vīrusslimību Zairā 1976. gadā. Māte Betine Mūra Klouza bija sabiedrībā pazīstama kā filantrope.
Kad Glennai Klouzai bija 7 gadi, viņas vecāki pievienojās garīgo un morālo vērtību atbalsta grupai MRA (Moral Re-Armament). Ģimene dzīvoja komunālajos centros. 1960. gados Klouza piedalījās MRA grupas rīkotajos šovos, ceļoja kopā ar dziedātāju grupu Up With People. Kādu laiku Klouza mācījās Šveicē, bet 1965. gadā pabeidza privātskolu Konektikutā. 22 gadu vecumā Klouza pameta MRA grupu un uzsāka mācības Viljama un Marijas koledžā (College of William & Mary), otrajā vecākajā ASV augstskolā pēc Hārvarda Universitātes. Koledžas teātra mākslas nodaļā Klouza apguva aktiermākslu, piedalījās koledžas izrādēs.
Profesionālo teātra aktrises karjeru Klouza uzsāka 1974. gadā, tēlojot lomas gan Brodvejā, gan citos teātros.  Vēlāk sāka arī filmēties televīzijas seriālos un kinofilmās. Par otrā plāna lomu savā pirmajā filmā "Garpa pasaule" (1982) Klouza tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai. Karjeras laikā pavisam sešas reizes nominēta šai balvai — trīs reizes kā labākā aktrise otrā plāna lomā filmās "Garpa pasaule" (1982), The Big Chill (1983), "Dabiskais" (The Natural, 1984), kā arī trīs reizes kā labākā aktrise galvenajā lomā filmās Fatal Attraction (1987), "Bīstamie sakari" (Dangerous Liaisons, 1988), "Alberts Nobbs" (Albert Nobbs, 2011).
Klouza saņēmusi trīs Emmy balvas, divas Zelta Globusa balvas, trīs Tony balvas. 2009. gadā Klouzai piešķirta zvaigzne Holivudas Slavas alejā.
Svārsts

Svārsts ir ķermenis, kas nostiprināts iekarē un var brīvi šūpoties ap horizontālu asi, kas ir līdzsvara stāvoklis. Kad svārsts tiek atvirzīts no līdzsvara stāvokļa, tas smaguma spēka iedarbībā atgriežas līdzsvara stāvoklī. Smaguma spēks un ķermeņa masas inerce nodrošina svārstības ap līdzsvara stāvokli. Laiku, kurā svārsts veic vienu pilnu svārstību, sauc par periodu.
Svārstu pirmais atklāja Galileo Galilejs 1602. gadā (viņš bija pirmais, kas sāka pētīt svārstu īpašības), kopš tā laika tas ir ticis izmantots laika mērīšanai. Svārsta mehānisms bija pasaulē precīzākais laikrādis līdz pat 1930. gadiem. Svārsti tiek izmantoti, lai noregulētu svārstu pulksteņus, kā arī zinātniskos instrumentos, kā akselerometros un seismogrāfos. Agrāk tas tika izmantots arī gravimetros, lai noteiktu brīvās krišanas paātrinājumu.
Matemātiskais svārsts ir svārsta idealizētais modelis, kur ķermenis tiek aizstāts ar materiālu punktu, kas pakārts neizstiepjamā diegā, kam nav masas. Tāpat netiek ņemta vērā berze un gaisa pretestība.
Voldemārs Zālītis

Dzīvesgājums

Voldemārs Zālītis  dzimis 1865. gada 28. septembrī Sausnējas pagasta "Līdumos" muižas dārznieka ģimenē. Mācījās Stukmaņu muižas skolā, tad Subates vācu privātskolā un Biržu draudzes skolā Sēlijā. 
Pēc studijām Baltijas skolotāju seminārā Rīgā (1882-1886) viņš apceļoja Vāciju, Šveici un Itāliju. Neilgi strādāja Kokneses draudzes skolā, tad papildināja izglītību Viļņas skolotāju institūtā (1887-1890).
Strādāja par skolotāju Rīgā, līdztekus rakstīja grāmatu "Staburaga bērni", bija Rīgas Latviešu biedrības bibliotekārs (1894-1903), no 1902. gada Rīgas pilsētas savienotās elementārskolas pārzinis. Pirmā pasaules kara laikā bija skolotājs Tērbatā (1915-1918), tad atkal Rīgā (1918-1919). Līdz 1927. gadam bija tagad viņa vārdā nosauktās Rīgas 1. pamatskolas pārzinis. Latvijas skautu organizācijas līdzdibinātājs.
Miris 1934. gada 10. oktobrī Rīgā, apbedīts Meža kapos. Sausnējas novadpētniecības muzejā par rakstnieku Valdi iekārtota ekspozīcija.

Apbalvojumi

V šķiras Triju Zvaigžņu ordenis (1926).
Jeļena Jakovļeva

Biogrāfija

Jeļena Jakovļeva ar tenisu sāka nodarboties Liepājas Tenisa sporta skolā. Vēlāk pārcēlusies uz Rīgu. No 1994. gada strādā par tenisa treneri. 
Laulībā ar Jevgēniju Ostapenko, bijušo ukraiņu futbolistu, 1997. gadā dzimusi Aļona Ostapenko, kuru J. Jakovļeva jau no piecu gadu vecuma virzījusi tenisā un trenējusi. Lai arī A. Ostapenko ir bijuši vairāki treneri ar starptautisku pieredzi, J. Jakovļeva vienmēr palikusi viņas pamattrenere.  
2011. gadā atvijas Latvijas Olimpiskās komitejas Ģenerālajā asamblejā J. Jakovļeva tika nosaukta par Latvijas gada jaunatnes treneri A. Ostapenko uzvaras Eiropas Jaunatnes olimpiādē. Tobrīd viņa bija arī Latvijas U-14 tenisa izlases trenere.   
Pēc A. Ostapenko triumfa Roland Garros turnīrā 2017. gadā Latvijas Tenisa savienība nosauca J. Jakovļevu par Gada treneri.
Hiperbola

Hiperbola ir tāda plaknes punktu kopa, kuras brīvi izraudzīta punkta attālumu starpība līdz diviem dotiem šīs plaknes punktiem (fokusiem) ir konstanta.
Isaks Appels

Biogrāfija

Kopš 1920. gadu vidus bijis viens no labākājiem šahistiem Lodzā, bet 1930. gados jau bijis viens no Polijas vadošajiem spēlētajiem. 1929. gadā kļuvis par Lodzas pilsētas šaha vicečempionu, bet pēc tam sešas reizes uzvarējis šajā turnīrā (1930-1934, 1937). Regulāri piedalījies Polijas šaha čempionātu finālos, pakāpeniski uzlabojot savus rezultātus: 1926. gadā Varšavā palicis 12. vietā, 1935. gadā dalījis 10.-11. vietu, bet 1937. gadā dalījis jau 4.-6. vietu. 1929. un 1934. gadā Polijas komandu šaha čempionātā izcīnījis otro vietu Lodzas pilsētas komandas sastāvā. Pārstāvējis Polijas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījies 2 reizes (1935, 1937) un komandu vērtējumā izcīnījis bronzas medaļu (1937).
1939. gadā, sākoties Otrajam pasaules karam un sadaloties Polijai, nonācis Padomju Savienības teritorijā. Turpinājis piedalīties šaha turnīros. 1940. gadā bijis Ukrainas PSR šaha čempionāta dalībnieks: uzvarējis pusfinālā Ļvovā, bet finālā Kijevā palicis 11. vietā.
1941. gadā pēc Vācijas uzbrukuma PSRS palicis vāciešu okupētajā teritorijā un par viņa tālāko likteni trūkst drošu ziņu, taču tiek uzskatīts, ka Appels tajā pašā gadā ir gājis bojā.
Volts Vitmens

Biogrāfija

Volts Vitmens visu mūžu papildināja savu dzejoļu krājumu "Zāles stiebri". Pirmais izdevums iznāca 1855. gadā, bet pēdējais Vitmena akceptētais tika laists klajā, kad viņš jau gulēja uz nāves gultas.
Dārznīcas pilskalns

Dārznīcas pilskalns ir pilskalns Madonas novada Aronas pagasta Vesienā. Neapšaubāmi, ka tagadējais nosaukums ir radies samērā nesen, tomēr pilskalna senais nosaukums nav precīzi zināms. Tiek uzskatīts, ka pilskalnā līdz 13. gadsimtam atradās Negestes pils (latīņu: Negeste, Egeste), saukta arī par Nigasti, jo dažus kilometrus uz ziemeļiem atradušās Nigestes mājas, kas tagad nojauktas. 
Ernests Brastiņš grāmatā “Latvijas pilskalni” raksta, ka blakus Dārznīcas kalnam ir bijis Pupu krogs.
Valsts nozīmes arheoloģijas piemineklis, apstiprināts ar Kultūras Ministrijas 29.10.1998 rīkojumu Nr.128 kā Valsts aizsardzības objekts Nr.: 1633. "Dārznīcas kalns - pilskalns".

Raksturojums

Dārznīcas kalns atrodas apmēram vienu kilometru no bijušās Viesienas muižas. Tas ir ap 30 metrus augsts, iegarens paugurs ar dabiski stāvām dienvidu, rietumu un ziemeļrietumu nogāzēm. Augšdaļā pilskalna nogāzes mākslīgi izveidotas stāvākas un ziemeļaustrumu pusē plakuma aizsardzībai izveidoti 3 grāvji un vaļņi. Pilskalna plakums ir slīps, ap 110 metrus garš un 40-50 metrus plats. 1920. gados daļa kultūrslāņa norakta un pilskalna plakumā ierīkots deju laukums, kuru līdzinot, atrasti dažādi metāla priekšmeti. Mēģinājuma rakums devis lauskas, akmeņus, kaulus un nelielu bronzas spirālīti. Kā pilskalns reģistrēts 20. gs. sākumā.

Teikas

Tautas teikas stāsta, ka kalnā ir nogrimusi pils un laiku pa laikam tajā parādoties avots. Tikko vedot otru cilvēku līdzi, avotiņu vairs neredzot. Reiz kāds iespraudis avotiņā žagaru un tad vedis draugu rādīt. Žagars bijis, bet avotiņu neredzējuši. 
Cita teika stāsta zemi, ko no lejas kalngalā ar cepurēm sanesuši karavīri. Vēl cita teika stāsta, ka pilskalna terases izveidotas zviedru laikos, lai kalnā varētu uzvest lielgabalus.
Juhans Šēls

Šaha kompozīcija

J. Šēls sastādījis apmēram 750 šaha kompozīcijas, galvenokārt trīsvilčus. Viņš bija čehu skolas piekritējs. Astoņdesmit viņa uzdevumi ieguvuši godalgas, tostarp 18 pirmās. Publicējis grāmatu ar savu uzdevumu izlasi.
Viņš bija starptautiskais tiesnesis šaha kompozīcijā kopš 1956. gada.
Lielā komēta

Lielā komēta (angļu: Great comet) ir nosaukums visām komētām, kuras var redzēt ar neapbruņotu aci. Lielā komēta ir novērojama vidēji reizi pa desmit gadiem. Diemžēl iepriekš paredzēt, vai komēta būs redzama ar neapbruņotu aci, nevar, jo tās redzamo spožumu ietekmē vairāki apstākļi.
Ojārs Kienkass

Biogrāfija

Par Olaines domes priekšsēdētāju Kienkass strādāja līdz 2001. gada vēlēšanām, kurās izvēlējās nekandidēt.
2001. gadā apbalvots ar IV šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.
Mērija Saule-Sleine

Dzīvesgājums

Dzimusi kā Marija Šopa 1895. gadā Rīgā veikalnieka ģimenē. Mācījās Jesenas - Lerhas proģimnāzijā un V. Maldoņa ģimnāzijā. No 1914. gada līdz 1915.gadam bija skolotāja Jēkabpils meiteņu ģimnāzijā.
Pirmā pasaules kara laikā M. Šopa darbojās latviešu bēgļu apgādes komitejā, kur nodibināja skolu sekciju un bija tās sekretāre. Pēc Februāra revolūcijas 1917. gadā viņa piedalījās 1. skolotāju kongresa organizēšanā. Devās bēgļu gaitās uz Krieviju, studēja Maskavas, vēlāk Smoļenskas universitātē (1918—1920). 1919. gadā apprecējās ar Pēteri Birkertu. 1920. gadā atgriezās dzimtenē, studēja Latvijas konservatorijā (1921—1931). Kopā ar Pēteri Birkertu krāja un izdeva tautas ticējumu un anekdošu krājumus. 1925. gadā viņai piedzima dēls Gunārs. Otro reizi apprecējās ar ģeogrāfu Indriķi Sauli-Sleini, kopīgi uzrakstīja grāmatu par Latvijas dabu un kultūru "Dzintarzeme-dzimtene" (1937).
No 1923. līdz 1945. gadam viņa bija Rīgas 2. ģimnāzijas, Rīgas 4. vidusskolas, V. Zālīša pamatskolas skolotāja un docētāja pedagoģiskos kursos. Pēc Otrā pasaules kara M. Saule-Sleine strādāja LZA Valodas un literatūras institūtā (1946—1963).
Mirusi 1982. gadā Rīgā.

Darbi

M. Saule-Sleine piedalījās "Krievu-latviešu vārdnīcas" (1-2, 1955), "Mūsdienu latviešu literārās valodas gramatikas" (1, 1959), "Latviešu literārās  valodas vārdnīcas" (1 - 3, 1972 - 1975), rakstu krājuma "Veltījums akadēmiķim J. Endzelīnam" (1972) sagatavošanā.
Artēziskie ūdeņi

Artēziskie ūdeņi ir pazemes ūdeņi, kas atrodas zem spiediena starp diviem ūdens mazcaurlaidīgiem slāņiem. Artēziskie ūdeņi parasti sastopami dziļos horizontos starp ūdeni necaurlaidīgiem slāņiem un kuru pjezometriskie līmeņi ir augstāki par zemes virspusi (spiedienūdeņi).
Matriarhāts

Matriarhāts (sengrieķu: μήτηρ, μάτηρ māter — ‘māte’ un ἀρχή, arché — ‘vara’) ir laikmets, kad pirmatnējās kopienas iekārtā radniecību ģintī nosaka pēc mātes līnijas un sievietei ir vadošā loma saimnieciskajā un sabiedriskajā dzīvē.

Raksturojums

Termins pirmo reizi lietots 1896. gadā. Apgalvots, ka vairāki 19. gadsimta antropologi izgudroja matriarhātu, kā hipotētisku sociālās organizācijas formu. Tie esot savās teorijās balstījušies uz aizvēstures liecībām par sievietes lomu sabiedrībā. It kā cilvēces attīstības sākotnējās stadijās bērnu tēvs nebija zināms, droši zināma bijusi tikai māte. Tāpēc izcelsmi un radurakstus varējuši noteikt tikai pēc mātes un tikusi atzīta radniecība tikai pa sieviešu līniju. Tikai attīstoties lopkopībai, sievietes loma pamazām mazinājusies un dominēt sākuši vīrieši (patriarhāts). Mūsdienās zinātnieki uzskata, ka matriarhāts kā iekārta vai laikmets nav pastāvējis. Bijušas kopienas, kur sievietes loma ir salīdzinoši liela, piemēram irokēzu ciltīs. Matriarhātu nevarot attiecināt uz radniecību pa mātes līniju, jo parasti novērojama vīriešu dominance sociālajā hierarhijā. Mūsdienās reizēm feministi, Jauno laikmetu publicisti un tīmekļa žurnālisti savos pamatojumos piesauc matriarhātu.
Kārlis Ozols (šahists)

Šahista karjera Austrālijā

Otrā Pasaules kara laikā Ozols emigrēja uz Vāciju, kur 1948. gadā Augsburgas turnīrā izcīnīja 8. vietu,  bet vēlāk pārcēlās dzīvot uz Austrāliju, kur daudzus gadus bija viens no labākajiem Austrālijas šahistiem. Viņš bija Austrālijas Viktorijas štata čempions deviņas reizes laika posmā no 1949. līdz 1971. gadam. Piecas reizes viņš ieguva godalgotās vietas Austrālijas čempionāta. Pēc dalītās uzvaras Austrālijas čempionātā 1957. gadā viņš ieguva tiesības piedalīties Āzijas un Klusā okeāna reģiona čempionātā Manilā 1958. gadā, kur ieņēma augsto otro vietu. 1963. gadā viņš uzvarēja turnīrā Melburnā, negaidīti apsteidzot spēcīgo padomju lielmeistaru Aleksandru Kotovu. Ozols aktīvi spēlēja korespondencšahu, dalot uzvaru Austrālijas čempionātā 1959. gadā. Viņš piedalījās vairākos Starptautiskās korespondencšaha federācijas (ICCF) turnīros un ieguva ICCF meistara titulu 1972. gadā. Ozola pēdējais turnīrs bija Austrālijas veterānu čempionāts Melburnā 1994. gadā.

Apsūdzības kara noziegumos

Mūža nogalē Kārlis Ozols tika apsūdzēts, ka laika posmā starp 1942. gada jūliju un 1943. gada septembri pie Minskas darbojies bēdīgi slavenajā Viktora Arāja vienībā, piedaloties 12000 ebreju noslepkavošanā Baltkrievijā. Ar Arāju Ozols bija iepazinies jau Latvijas Universitātē, kur studējis Juridiskajā fakultātē un bijis studentu korporācijas Fraternitas Livonica biedrs. Tomēr līdz tiesai Ozola lieta nenonāca viņa nāves dēļ. Mūža pēdējos gadus Ozols slimoja ar Alcheimera slimību.
Artjoms Zubs

Spēlētāja karjera

KHL Zubs debitēja 2014.—2015. gada sezonā spēlējot Habarovskas "Amur" komandā. 2016. gada 1. decembrī Zubs pievienojās Sanktpēterburgas SKA.
Krievijas hokeja izlasē spēlējis 2017. gada Pasaules čempionātā un 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs.
Bagio

Vēsture

Bagio 1900. gadā dibināja amerikāņi kā kalnu kūrortu ibaloju Kafagvajas ciema vietā; tās nosaukums ibaloju valodā nozīmē ‘sūnas’. 1903. gadā salīdzinoši vēsākā klimata dēļ tika izvēlēta par Filipīnu «vasaras galvaspilsētu», uz kurieni līdz 1913. gadam vasaras periodā no Manilas tika pārceltas administrācijas iestādes. 1909. gadā piešķirtas pilsētas tiesības. 1990. gada 16. jūlijā pilsēta stipri cieta zemestrīcē.

Sports

Bagio 1978. gadā notika mačs par pasaules čempiona nosaukumu šahā starp Anatoliju Karpovu un Viktoru Korčnoju.
Vienības gatve (Rīga)

Vēsture

Vienības gatve pilsētas robežās izveidota 19. gadsimtā kā jauna iztaisnota trase ceļam no Rīgas uz Jelgavu. Ceļa būvniecības darbi tika uzsākti 1830. gadā. Sākotnēji Vienības gatve bija savienota tieši ar Akmeņu ielu, paplašinot Torņakalna dzelzceļa staciju, ielas sākums tika novirzīts līdz Jelgavas ielai. Līdz pat 1935. gadam Vienības gatvi sauca par Jelgavas šoseju.
Vienības gatvē 27 atrodas vēsturiskās Bloka muižas ēka.

Ielas rekonstrukcija

2012. gada aprīlī Rīgas domes Satiksmes departaments uzsāka rekonstrukcijas darbus Vienības gatves posmā no Kaplavas ielas līdz Ozolciema ielai. Rekonstrukcijas gaitā ielas braucamā daļa no divām joslām tika paplašināta līdz četrām braukšanas joslām (pa divām katrā virzienā) bez sadalošās joslas, tika izbūvēts trotuārs, sabiedriskā transporta pieturvietas ierīkotas "kabatās", pamatbrauktuves malās izbūvēta vietējās satiksmes josla. Pie krustojuma ar Ozolciema ielu tika izveidota papildu josla pagriezienu manevriem. Krustojumos ar Ābolu ielu un Ozolciema ielu tika uzstādīti luksofori.
Projektu finansēja Rīgas dome ar Eiropas Reģionālās attīstības fonda (ERAF) līdzfinansējumu. Kopējās būvniecības izmaksas bija 2,7 miljoni latu, tai skaitā 0,5 miljoni latu ERAF finansējums. Būvdarbi tika pabeigti 2013. gadā.
Pauls Lipke

Biogrāfija

1890. gados bijis viens no vadošajiem Vācijas šahistiem. 1889. gadā Breslavā dalījis 5.-6. vietu Vācijas šaha savienības 6. kongresā. 1892. gadā Drēzdenē uzvarējis Vācijas šaha savienības 7. kongresā un ieņēmis 2. vietu šaha turnīrā Hallē. 1893. gadā Ķīlē izcīnijis 3. vietu Vācijas šaha savienības 8. kongresā. Lielāko panākumu savā šahista karjerā guvis 1894. gadā Leipcigā, kad Vācijas šaha savienības 9. kongresā ieguvis 2. vietu aiz uzvarētāja Zīgberta Tarraša. 1898. gadā dalījis 8.-9. vietu starptautiskajā šaha turnīrā Vīnē. 1898. gadā bijis pirmā vācu šaha žurnāla Deutsche Schachzeitung redaktors.
20. gadsimta sākumā pārtraucis savas aktīvās šahista gaitas. Pēc izglītības bijis jurists un atlikušo mūžu strādājis Hallē par advokātu.
Pleira

Pleira ir serozs apvalks, kas klāj plaušu ārējo  un krūškurvja sienas iekšējo virsmu.

Uzbūve

Pleira ir plāna, divslāņu membrāna. Viens slānis pārklāj plaušu ārējo virsmu, bet otrs slānis krūšu dobuma iekšpusi. Starp slāņiem atrodas šķidrums, kas mazina berzi elpošanas laikā.
Tomāšs Vokouns

Spēlētāja karjera

1994. gada NHL draftā viņu izraudzījās Monreālas "Canadiens" devītajā kārtā ar kopējo 228. kārtas numuru. Divkārtējs NHL visu zvaigžņu spēles dalībnieks (2004, 2008).
Cesvaines viduslaiku pils

Cesvaines viduslaiku pils (latīņu: Castrum Zeessowe, vācu: Schloß Seßwegen, Zeswegen) bija Rīgas arhibīskapijas pils 13.-17. gadsimtā.
19. gadsimta beigās Vulfu dzimta seno pilsdrupu vietā uzcēla Cesvaines muižas kungu māju jeb jauno Cesvaines pili.

Vēsture

Vēstures avotos Cesvaines pilsēta (latīņu: urbs Zcessowe) pirmo reizi pieminēta 1209. gada Rīgas bīskapa līgumā ar Jersikas ķēniņu Visvaldi. 1211. gada rudenī bīskaps un ordenis sadalīja iegūtās letgaļu valsts Letijas zemes, pie kam Zobenbrāļu ordenis ieguva Cesvaini, Negesti, Zerdeni un Aleni, bet bīskaps Autīni, Asoti, Lepeni un daļu no zemes, kas bija pārgājusi Bebernines pakļautībā. 1213. gadā daļa Jersikas zemju tika apmainītas un Livonijas bīskaps atguva Cesvaini, Negesti, Zerdeni, Asoti, Lepeni, bet ordenim palika tikai Alene un Autīne. 1224. gadā bīskapa Alberta vasalis Konrāds no Ikšķiles apprecējis Visvalža meitu un saņēmis par lēni pusi no Jersikas ķēniņvalsts, ieskaitot Cesvaines pilsnovadu.
Līdz 1420. gadam latgaļu koka pils vietā pie nozīmīgā Kokneses - Alūksnes lielceļa uzcēla arhibīskapa mūra pili un pie šīs pils atradās pilsētiņa. Zināms, ka 1456. gadā no Cesvaines draudzes novada atdalījās arhibīskapa vasaļiem fon Tīzenhauzeniem piederošais Bērzaunes draudzes novads ar Bērzaunes pili kā pārvaldes centru. Arhibīskapu un ordeņa savstarpējo cīņu laikā 1479. gadā, kad arhibīskaps Silvestrs Stodevešers noslēdza savienību ar Zviedrijas karali, pili ieņēma un daļēji nopostīja Livonijas ordenis. 1481. gada februārī Livonijas-Maskavijas kara laikā krievu karaspēks četras nedēļas ar ārkārtīgu nežēlību siroja Vidzemē un uzbruka Piebalgas, Smiltenes, Cesvaines un Kokneses pilīm.
Livonijas kara sākumā Cesvaini ieņēma krievu karaspēks un Livonijas karalis Magnuss ap 1572. gadu pili piešķīra savam padomniekam Johanam Taubem. 1577. gadā krievi atkal uzbruka Cesvaines pilij, pils aizstāvji esot atteikušies padoties pārspēkam, tādēļ iebrucēji lika pilsētiņu un pili nopostīt, bet tās aizstāvjus sodīt ar mokpilniem nāves sodiem. Pēc kara beigām 1582. gada Jamas Zapoļskas miera līguma sarunu laikā krievi Cesvaines pili dēvēja par Чествин, pēc līguma noslēgšanas Cesvaines novadu iekļāva Polijai-Lietuvai piederošās Pārdaugavas hercogistes teritorijā. 16. gadsimta beigās Cesvainē bija 80 nami, Zviedru Vidzemes piļu revīzijā minēts, ka 1633. gadā Cesvaines pils vēl bijusi labs cietoksnis.
1656. gadā Otrā Ziemeļu kara laikā krievu karaspēks pilsētiņu un pili pilnīgi nopostīja.

Pilsdrupu apraksts

No viduslaiku pils saglabājušies no laukakmeņiem mūrētās priekšpils rietumu sienas pamati ap 50 m garumā, 1,5 m platumā un nepilnu metru augstumā. Sienas dienvidu galā saglabājušās priekšpils dienvidrietumu stūra pusapaļā torņa drupas 1-2 m augstumā.
Kaķīši (Krustpils pagasts)

Ciema rašanās

Kaķīšu nosaukums pirmo reizi parādās 1824. gada Krustpils luterāņu baznīcas dokumentā, kas liecina, ka tā paša gada 29. jūnijā zemnieks Jānis no Kaķīšiem piedalījies Krustpils pils barona Korfa dēla kristībās. Pēc tautas skaitīšanas datiem 1897. gadā Kaķīšu sādžā dzīvojuši 10 māju saimnieki. 1906. gadā sādžai "Какить" zemes platība bijusi 93 desetīnas ar septiņām sētām, kurās dzīvojuši 50 iedzīvotāji. 1935. gadā Kaķīšos bijuši 11 saimnieki, bet 1943. gadā — 10. 1984. gadā sādžā bijušas 15 saimniecības un 28 iedzīvotāji.
2009. gadā Kaķīšos dzīvojuši 20 iedzīvotāji un ir šādas mājas: Burkāni, Dzeguzītes, Kaķīši 2, Kaķīši 4, Kaķīši, Ķieģeļkalni, Piekalnes un Kaķīši, kas nav iekļauti ciema Adrešu reģistrā. Mājām Kieģeļkalni dots šāds nosaukums, tāpēc ka agrāk šajā vietā atradies baronam Korfam piederošs ķieģeļu ceplis un ir atrasts arī ķieģelis ar barona uzvārdu.
Georgs Golovkovs

Spēlētāja karjera

Karjeru uzbrucējs sāka 2011.—12. gada sezonā, kad HK Liepājas Metalurgs otrajā sastāvā aizvadīja kopā četras spēles Latvijas čempionātā. Nākamo sezonu Golovkovs pilnībā aizvadīja Krievijas Jaunatnes hokeja līgas vienībā HK Rīga, taču tad pārcēlās uz Ziemeļameriku, no 2013. līdz 2015. gadam spēlējot Kvebekas junioru hokeja līgā (QMJHL) junioru līgā, savukārt 2015.—16. gada sezonā spēlējot ASV hokeja līgā (USHL).
2016. gada vasarā Golovkovs pievienojās KHL klubam Rīgas "Dinamo". Vasarā hokejists guva nopietnu savainojumu, kura dēļ nevarēja spēlēt vairākus mēnešus. 2016.—17. gada sezonā "Dinamo" rindās Golovkovs aizvadīja kopumā 20 spēles. Arī nākamajā vasarā, gatavojoties sezonai, Golovkovs guva nopietnu pleca traumu.
2017. gadā Golovkovs tika uzaicināts uz Latvijas hokeja izlases treniņnometni pirms gaidāmā Pasaules čempionāta. Izlases sastāvā debitēja 2. aprīļa pārbaudes spēlē pret Krieviju.
Voshod-2

Lidojuma gaita

Kosmosa kuģis startēja 18.03.1965. 07:00 UTC.
Lidojuma laikā A. Ļeonovs kā pirmais cilvēks pasaulē izgāja atklātā kosmosā. Iziešanas laikā radās vairākas neparedzētas situācijas. Kosmosa kuģim, atgriežoties uz zemes, sabojājās automātiskā orientācijas sistēma, un Voshod-2 nolaižamais aparāts nolaidās tālu no paredzētās vietas — 180 km uz ziemeļiem no Permas. Divas naktis kosmonauti pavadīja piesnigušā taigā, salā, kamēr glābēji ar slēpēm ieradās un iztīrīja vietu helikoptera laukumam.
Kalcija hidrīds

Izmantošana

Kalcija hidrīdu lieto vielu (šķīdinātāju) žāvēšanai, jo viens no reakcijas produktiem ir gāze, bet kalcija hidroksīdu var viegli atdalīt destilējot, filtrējot vai dekantējot.