google/wiki40b huggingface dataset:
Apputeksnēšana

Apputeksnēšana ir putekšņu novadīšana no putekšņlapām uz drīksnas vai sēklaizmetņa, kur notiek apaugļošanās. Pastāv divi apputeksnēšanās veidi: pašappute (putekšņi no putekšņlapām nonāk uz tā paša zieda drīksnas) un svešappute (putekšņi nonāk uz cita zieda drīksnas). Apputeksnēšanās var notikt vēja ietekmē, kā arī ar kukaiņu un putnu palīdzību. Putekšņi pieķeras pie kukaiņa vai putna ķermeņa, un brīdī, kad tas nonācis pie cita zieda, putekšņiem ir iespēja nokļūt uz tā drīksnas vai sēklaizmetņa. Cilvēka veiktās darbības sauc par mākslīgo apputeksnēšanu. Tas parasti tiek darīts selekcijas procesā, lai iegūtu vēlamo rezultātu.
Lužina aizsardzība

Darbs pie romāna

Viens no pazīstamākajiem Vladimira Nabokova romāniem, darbu pie kura rakstnieks sāka 1929. gada pavasarī Austrumpirenejos, bet pabeidzis tā paša gada augustā Berlīnē. Romāns sākotnēji tika publicēts 1929.—1930. gadā krievu emigrācijas žurnālā Современные записки, bet pēc tam atsevišķā grāmatā Berlīnes krievu izdevniecībā Слово.

Sižets

Sižeta pamatā ir Nabokova drauga, vācu aristokrāta Kurta fon Bardelebena dzīves stāsts, kas beidza savu dzīvi ar pašnāvību 1924. gadā. Tomēr tajā pašā laikā romāna galvenais varonis ir krievs, jo tiek detalizēti aprakstīta viņa bērnība, ģimnāzijas gadi un dzīve emigrācijā Berlīnē. Kā vienu no Aleksandra Lužina prototipiem Nabokova daiļrades pētnieki vienmēr ir minējuši 4. Pasaules čempionu šahā Aleksandru Aļehinu. Aleksandra Lužina galvenais sāncensis romānā ir Turati, kurā bieži tika saskatīts cits Pasaules čempions šahā - Hosē Rauls Kapablanka. Darba kulminācijā ir aprakstīta 1925. gada Bādenbādenē šaha turnīrā spēlētā partija starp Rihardu Rēti un Aleksandru Aļehinu, kurā krievu šahists ar izcilu kombināciju guva uzvaru. Romānā ir izmantots Nabokova iecienītais literārais paņēmiens — lai gan galvenais varonis tiek aprakstīts no bērnības, tomēr viņa vārdu lasītājs uzzina tikai pašās beigās, kad Lužins ir jau miris. Romāns tiek uzskatīts par vienu no ievērojamākiem literārajiem darbiem, kas veltīts šaha tematikai.

Ekranizācija

Romānu 2000. gadā ekranizējusi nīderlandiešu režisore Marlēna Gorisa ar Džonu Turturo Aleksandra Lužina lomā un Emiliju Votsoni Lužina iemīļotās Natālijas Katkovas lomā. Lai gan Katkovas tēls daudzējādā ziņā bija atšķirīgs no romānā tēlotās Lužina sievas, par savas lomas atveidi Emilija Votsone tika nominētā vairākām Lielbritānijas prestižām kino prēmijām.
Vladislavs Kurakins

Karjera

Savu vārtusarga karjeru Vladislavs Kurakins aizsāka 2012. gadā 1. līgā pārstāvot komandu BFC Daugavpils. Kurakinam aizvadot trīs spēles, Daugavpils ierindojās 4. pozīcijā, tādējādi virslīgai nekvalificējoties. Nākamajā sezonā Kurakins kļuva par BFC Daugavpils "pirmo" numuru, aizvadot 17 spēles. Kurakins palīdzēja komandai izcīnīt uzvaru 1. līgā un BFC Daugavpils ieguva iespēju spēlēt virslīgā. Debijas sezonā virslīgā,  Daugavpils guva 8. vietu un Kurakins aizvadīja 10 spēles, tostarp vienu "sauso" spēli pret FS METTA/Latvijas universitāte komandu. 2016. gadā Kurakins pievienojās FK Spartaks Jūrmala komandai, kur kļuva par "pirmo" numuru, aizvadīja divas spēles Eiropas līgā un izcīnija Latvijas futbola virslīgas titulu. Nākamajā sezonā spartaks ieguva tiesības startēt Čempionu līgā, bet Kurakins pārcēlās uz Riga FC.

Izlase

Līdz šim (2017) Kurakins ir aizvadījis 20 spēles Latvijas U-21 izlasē. Kurakins vārtus sargāja arī leģendārajā mačā pret Beļģijas U-21 izlasi, kad Latvija uzvarēja 1:0.
Live from New York, it's Saturday Night!

Live from New York, it's Saturday Night! ir slavena frāze, ar kuru parasti tiek iesākts amerikāņu komēdijšovs Saturday Night Live. To izmanto, lai noslēgtu ievadošo iestudējumu un pārietu uz raidījuma ievadvideo. Frāzi parasti izsaka ievadošā iestudējuma vadītājs, aktieris vai muzikālais viesis. Ēterā teiciens tika pirmo reizi izteikts šova pirmajā sērijā, kad 1975. gada 11. oktobrī to pateica Čevijs Čeiss. Divdesmit divās no pirmās sezonas 24 sērijām Čeiss frāzi teica pēc kādas speciālas kļūmes. Pat tad, kad šovs netika pārraidīts sestdienā, frāze palika nemainīta. Pārraides pirmajā sezonā šovu sauca vienkārši par NBC's Saturday Night, jo ABC kanālā bija šovs Saturday Night Live with Howard Cosell, tādēļ frāzē trūkst vārda "Live". Teiciens nemainījās pēc ABC šova atcelšanas, kad NBC kanāla šovs pārņēma Saturday Night Live nosaukumu.

Īpašie viesi

Laika gaitā Live from New York, it's Saturday Night! ir teikuši arī cilvēki, kas neietilpst SNL aktieru pulkā, piemēram, Breds Pits, Dveins Džonsons, Monika Levinska, "Kurš vēlas būt miljonārs" uzvarētājs Džons Karpenters un citi. Arī vairāki ASV prezidenti un prezidenta amata kandidāti ir teikuši šo frāzi: Baraks Obama 2007. gada 3. novembrī, Hilarija Klintone 2008. gada 1. martā, Sāra Peilina 2008. gada 18. oktobrī, Džons Makeins 2008. gada 1. novembrī, kā arī ASV prezidents Džeralds Fords, kurš iesāka pārraidi ar šo izteicienu, kad raidījumu vadīja Baltā nama preses sekretārs Rons Nīsens.
Jirgens Klops

Karjera

Futbolista karjeras sākumā spēlējis dažādās jauniešu un zemāko līgu komandās. 1990. gadā pievienojās klubam Mainz 05, kas tolaik spēlēja Vācijas 2. Bundeslīgā. Tajā aizvadīja 11 gadus, 2. Bundeslīgā nospēlējot 325 spēles.
2001. gada februārī kļuva par Mainz 05 galveno treneri. Šajā amatā nostrādāja septiņus gadus. 2003.—2004. gada sezonā izcīnīja 3. vietu 2. Bundeslīgā, palīdzot klubam pirmoreiz tā vēsturē kvalificēties Bundeslīgai.
2008. gadā sāka trenēt Dortmundes "Borussia", lielākos panākumus sasniedzot 2010.—2011. un 2011.—2012. gada sezonās, kad kļuva par Vācijas čempionu. 2012. gadā palīdzēja klubam izcīnīt arī Vācijas kausu. Klops divreiz (2011. un 2012. gadā) tika atzīts par gada futbola treneri Vācijā.
2015. gada 8. oktobrī tika apstiprināts par Anglijas Premjerlīgas kluba Liverpool galveno treneri.
Par bitēm

Sižets

Berijs B. Bensons ir bite, kura nesen absolvējusi augstskolu, tomēr viņa karjeras iespējas ir ļoti ierobežotas — vienīgā iespēja ir ražot medu. Kādu dienu Berijs dodas ceļojumā ārpus sava stropa, un šī ceļojuma laikā viņu izglābj floriste Vanesa. Abu attiecības ātri vien attīstās; tajā pašā laikā Berijs atklāj, ka cilvēki patiesībā medu ēd, tāpēc bite nolemj cilvēkus iesūdzēt.
Dmitrijs Korobovs

Spēlētāja karjera

Savu profesionālā spēlētāja karjeru Korobovs uzsāka 2006. gadā, kad spēlēja Baltkrievijas Ekstralīgas klubā HK Gomeļa. Tā rindās viņš spēlēja līdz 2007.—08. sezonas noslēgumam, taču 2008.—09. sezonā aizvadīja 12 spēles Minskas "Dinamo" rindās, atlikušo sezonas daļu aizvadot tās fārmklubā. 2010.—11. sezonā Korobovs bija izcīnījis jau pamatsastāva vietu "Dinamo" rindās, klubā aizvadot 31 spēli.
2012. gada maijā hokejists pievienojās Jaroslavļas "Lokomotiv", taču jau drīz līgumu ar klubu lauza, 2. augustā noslēdzot divvirzienu līgumu ar Tampabejas "Lightning". 2012.—13. un 2013.—14. gada sezonas aizvadīja AHL vienībā Sirakjūsas "Crunch". 2013.—14. gada sezonā trīs spēles aizvadīja arī "Lightning" rindās NHL.
2014. gada jūlijā atgriezās KHL, pievienojoties Mitišču "Atlant" rindām. "Atlant" rindās aizvadīja vienu sezonu, taču tad pievienojās Maskavas "Spartak". 2016. gada maijā noslēdza līgumu ar Minskas "Dinamo".
Baltkrievijas izlases rindās spēlējis 2009., 2011., 2012. un 2014. gada Pasaules čempionātos.
Ališers Usmanovs

Biogrāfija

Dzimis Uzbekistānas mazpilsētā Čustā, Fergānas ielejā, bet bērnību pavadījis Taškentā, kur viņa tēvs bija prokurors. Nopietni nodarbojies ar paukošanu, bijis PSRS izlasē šajā sporta veidā. Studējis Maskavas starptautisko attiecību institūtā, augstskolu beidzis 1976. gadā ar grādu starptautiskajās tiesībās. Bijis Komjaunatnes un PSKP biedrs. 1980. gadā apcietināts, apsūdzēts un notiesāts ar cietumsodu par izspiešanu. Līdz 1986. gadam atradās apcietinājumā. 2000. gadā Uzbekistānas augstākā tiesa A. Usmanovu reabilitēja.
A. Usmanovs bagātību uzkrājis metalurģijas un kalnrūpniecības jomās, viņam pieder Krievijas metālapstrādes milzis Metalloinvest. Pēdējos gados pievērsies arī citām nozarēm: viņš ir otrā lielākā mobilā tīkla operatora Krievijā MegaFon un izdevniecības Kommersant īpašnieks. Kopš 2000. gada darbojas dažādos amatos Krievijas gāzes ieguves kompānijā Gazprom. Investējis arī ārpus bijušās Padomju Savienības, īpaši moderno tehnoloģiju kompānijās, piemēram, Facebook Inc. un Apple Inc., kuru akcijās Usmanovs ieguldījis milzu summas.
Pastāvīgi dzīvo Maskavas prestižajā rajonā Rubļovkā, kā arī Londonas rezidencē. Līdzīgi kā vairāki citi ietekmīgi Krievijas oligarhi, arī A. Usmanovs ir iegādājies sporta klubu ārvalstīs - viņš ir viena no titulētākajiem Anglijas Premjerlīgas futbola klubiem Arsenal FC līdzīpašnieks (ap 30% akciju). Viņš ir arī Starptautiskās paukošanas federācijas (FIE) prezidents. Dzīvesbiedre Irina Usmanova (dzimusi Vinere, pēc tautības ebrejiete) ir mākslas vingrošanas trenere (agrāk sportiste), šobrīd sporta veida Krievijas nacionālās federācijas prezidente.
2014. gadā A. Usmanova ģimene iegādājās nekustamo īpašumu Latvijā, Jūrmalā, Kāpu ielā par 3,9 miljoniem dolāru no AS "Dzintars" prezidenta Iļjas Gerčikova.
Kāli meteorīta krāteris

Kāli meteorīta krāteris (igauņu: Kaali meteoriidikraater) ir meteorīta trieciena rezultātā izveidojies zemes virsmas padziļinājums, kas atrodas Igaunijā, Sāmsalā, pie Kāli ciema. Tas pēc lieluma ieņem 8. vietu pasaulē. Krātera diametrs ir 110 m, bet dziļums — 22 m. Trieciena rezultātā izsviestā dolomīta vaļņa augstums sasniedz 16 m. Apkārtnē atrodami vēl 8 mazāka izmēra krāteri (diametrs 15 līdz 40 m). Šo 9 krāteru grupu kopā dēvē par Kāli meteorītu krāteriem (igauņu: Kaali meteoriidikraatrid). Tos izraisījis meteorīts, kas uz Zemes nokritis pirms aptuveni 4000 gadiem.

Aprēķini

Aprēķināts, ka meteorīts zemes atmosfērā ielidojis ar ātrumu 10 - 20 km/s virzienā no ziemeļaustrumiem uz dienvidrietumiem un tā svars bijis ap 1000 tonnām. Apmēram 5-10 km augstumā tas sprāgstot sadalījās daļās, no kurām vismaz astoņas sasniedza Zemes virsmu un izveidoja dažāda lieluma krāterus. 20 - 80 t smaga atlūza izveidoja Kāli krāteri. Trieciena rezultātā tika pārvietots apmēram 81 tūkstotis m³ dolomīta nogulumiežu. Augi tika iznīcināti apmēram 6 km apkārtnē, bet meži pilnībā nodega visā salā.

Notikuma laiks

Pirmie krātera vecuma datējumi veikti pēc tā apakšā esošajām nogulām, kas izrādījās ap 4000 gadu vecas. Sprādziena laikā sakusušās daļiņas ir nogūlušās apkārtnes purvos slānī, kurš atbilst 7500 gadu vecumam. Te jāatzīmē, ka purva attīstība ir stipri atkarīga no apkārtējās vides apstākļiem un meteorīts izraisīja salā ekoloģisko katastrofu. Ar radioaktīvā oglekļa analīzes palīdzību noteiktais mežu nodegšanas vecums tiek vērtēts kā 2800 gadus sens, tomēr Kāli meteorīti nav vienīgie, kas krituši Sāmsalā. 1855. gada 11. maija pēcpusdienā Sāmsalā Kāndes pludmalē nolija akmens meteorītu lietus. Liecinieki stāsta, ka dzirdējuši lielgabala šāvienam līdzīgu rībienu, tad melni objekti pārlidojuši pāri galvām un ietriekušies zemē kādu gabalu uz priekšu. Vairāki no tiem iekrituši jūrā. Krastā tika atrasti seši meteorīta gabali, prāvākais no tiem svēra 3,5 kg. Liecības par to 1856. gadā pētījis zinātnieks A. F. Gebels: „Tumši un neizglītoti ļaudis tic sātanam un cenšas dažādos veidos no tā aizsargāties. Sāmsalas zemnieki uzskata, ka meteorīts ir šāds aizsardzības līdzeklis. Viņi saberž mazus meteorīta gabaliņus pulverī un norij vai nēsā pakārtus kaklā kā amuletus. Pats savām acīm tos redzēju, it īpaši pie sieviešu kārtas zemniecēm.” 
Laikā, kad meteorīts nokrita, Sāmsala jau bija apdzīvota — tas nopostīja netālu esošo pili, kur cilvēki nodarbojās ar bronzas liešanu. Vēlākie salas iedzīvotāji izmantojuši krāteri sakrāliem nolūkiem un pirms 2600 gadiem uzcēluši tam apkārt 2,5 m biezu un 2 m augstu akmens sienu.
Pēc jaunākajiem pētījumiem meteorīta krišanas laiku nosaka 3470 līdz 3545 gadus atpakaļ.
Krāsno pie Kisucas

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1325. gadā. Tāpat kā visa Slovākija, gadsimtiem bijusi Ungārijas sastāvā, pilsētas ungāriskais nosaukums ir Krasno (ungāru: Krasznó). Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. No 1993. gada - Slovākijas sastāvā.

Cilvēki

Pēc etniskā sastāva vairums pilsētas iedzīvotāju ir slovāki (98,40 %). Pēc reliģiskās piederības - katoļi (91,63 %), nereliģiozi (5,92 %).
Latvijas Sabiedriskais medijs

Organizatoriskie šķēršļi medija izveidošanai

Neskatoties uz iesākto televīzijas un radio sadarbošanos interneta portāla izveidei, tālāka sabiedriskās televīzijas un radio integrācija ir saskārusies ar organizatoriskiem šķēršļiem, neskatoties uz Latvija Republikas mediju pārrauga Nacionālā elektronisko plašsaziņas līdzekļu padomes deklarētajiem mērķiem tuvināt un integrēt esošos sabiedriskos medijus. Integrāciju kavē gan abu esošo raidorganizāciju administratoru, gan darbinieku pretestība.
Borščiva

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1456. gadā. Atradās Polijas sastāvā. 1629. gadā tai tika piešķirtas Magdeburgas tiesības. No 1672. līdz 1683. gadam - Osmaņu impērijā. Pēc 1772. gada Polijas Pirmās dalīšanas - Austrijas impērijā, vēlāk, līdz Pirmajam pasaules karam, Austroungārijā (izņemot laiku starp 1809. un 1815. gadu, kad Borščiva ietilpa Krievijā).
Pēc Pirmā pasaules kara, pamatojoties uz 1921. gada Rīgas miera līgumu, Borščiva iekļāvās jaunizveidotajā Polijas valstī. 1939. gadā, pēc PSRS iebrukuma Polijā, iekļauta Ukrainas PSR, pamatojoties uz Molotova-Ribentropa paktu. No 1941. gada līdz 1944. gadam atradās vācu okupācijā. Vācu okupācijas laikā pilsētas ebreji tika iznīcināti. Pēc kara pilsētas poļu iedzīvotāji tika pārcelti uz Poliju. No 1991. gada - neatkarīgās Ukrainas sastāvā.
Priekuļu tehnikums

Pirmsākumi

1910. gada 20. septembrī Priekuļos atvēra viengadīgus lauksaimniecības kursus (vadītājs agronoms J. Bickis), kuru programma faktiski atbilda projektētās skolas 1. klasei.
1911. gadā uz to bāzes darbu uzsāka Baltijas mašīnu izmēģināšanas stacija.
1911. gada 6. jūlijā apstiprināja skolas statūtus un par tās priekšnieku (direktoru) iecēla agronomu Edgaru Zemeli. 1912. gadā pēc arhitekta Vanaga projekta sāka būvēt skolas ēku (tagad t.s. veco mācību korpusu), ko nodeva ekspluatācijā 1913. gadā. 1919. gada 21. janvārī skolēnu, darbinieku un skolotāju kopsapulce nolēma pārveidot skolu par vidējo lauksaimniecības mācību iestādi (četrgadīgs apmācības kurss).

Lauksaimniecības vidusskola

1919. gada februārī Zemkopības komisariāts izveidoja Priekuļu lauksaimniecības institūtu, kura sastāvā ietilpa trīsgadīgā Priekuļu lauksaimniecības vidusskola, ziemas kursi pieaugušajiem, Baltijas mašīnu izmēģinājumu stacija, boentomoloģijas stacija, lauksaimniecības izmēģinājumu un selekcijas stacija, zemes kultūras birojs. Institūts pastāvēja līdz 1922. gadam.
Otrā pasaules kara laikā 1941. gadā uz laiku skolā ierīkoja lazareti, līdz minimumam samazināja mācību laiku. 1944. gada rudenī vācieši Priekuļus atstāja, aizvezdami līdzi daļu inventāra, bet nepaspēja uzspridzināt ēkas.

Lauksaimniecības tehnikums

1944. gadā skola atsāka darbību kā Priekuļu lauksaimniecības tehnikums. 1946. gada 1. septembrī tajā atvēra lauksaimniecības mehanizācijas nodaļu. 1951.gadā sāka darboties neklātienes nodaļa divās tehnikuma pamata specialitātēs: lauksaimniecības mehanizācija un automobiļu tehniskā apkalpošana un remonts. 1961. gadā atvēra automobiļu tehniskās apkalpošanas un remonta nodaļu. Tehnikumā kādu laiku darbojās arī lauksaimniecības elektrifikācijas nodaļa (1950—1958), praktiķu — mehāniķu nodaļa (1953—1960), lopkopības mehanizācijas un elektrifikācijas nodaļa (1965—1972).
1989. gadā sāka gatavot lauksaimniecības produkcijas ražošanas speciālistus, pēc tam tos pārdēvēja par lauksaimniecības speciālistiem.
1995. gadā tehnikums uzsāka apmācību uzņēmējdarbībā ar specializāciju agrārajā ekonomikā. Šajā gadā uzņēma arī meitenes sekretāru apmācībai.
2010. gada 3. jūlijā Valsts Priekuļu lauksaimniecības tehnikums svinēja 100 gadu jubileju kopš Priekuļos uzsākta lauksaimniecības speciālistu apmācība.

Valsts tehnikums

2011. gada 1. martā Ministru kabinetā apstiprināja IZM sagatavotos Ministru kabineta rīkojuma projektus par profesionālās izglītības iestāžu reorganizāciju, kuri paredzēja reorganizēt Valsts Priekuļu lauksaimniecības tehnikumu un Jāņmuižas profesionālo vidusskolu, izveidojot Priekuļu un Jāņmuižas Valsts tehnikumu. Tas sāka darbu 2011. gada 1.septembrī, bet 2014. gada 1. februārī to pārdēvēja par Priekuļu tehnikumu un piešķīra profesionālās izglītības kompetences centra statusu.
Marsels Gočs

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Gočs uzsāka 1999.—2000. gada sezonā Vācijas hokeja līgas kluba Šveningeras "Wild Wings" sastāvā. 2001.—02. gada sezonas otrajā pusē uzbrucējs pārgāja uz Manheimas "Adler" vienību, tās sastāvā spēlējot līdz 2002.—03. gada sezonas izskaņai, kad pārcēlās uz Ziemeļameriku.
2003.—04. gada sezonu Gočs aizvadīja Amerikas hokeja līgas kluba Klīvlendas "Barons" sastāvā, sezonas beigās piecas spēles aizvadot arī Sanhosē "Sharks" sastāvā. 2004.—05. gada NHL sezonas lokauta laikā Gočs palika "Barons" sastāvā, taču 2005.—06. gada sezonu jau pilnībā aizvadīja "Sharks" rindās. Sanhosē hokejists spēlēja līdz pat 2008.—09. gada sezonas izskaņai.
2009. gada vasarā Gočs pievienojās Našvilas "Predators" rindām, tās sastāvā aizvadot nākamās divas sezonas, taču 2011. gada vasarā hokejists noslēdza trīs gadu līgumu ar Floridas "Panthers" vienību. 2012.—13. gada NHL lokauta laikā spēlēja Vācijas hokeja līgas Manheimas "Adler" sastāvā, taču tad atgriezās "Panthers". 2013.—14. gada NHL sezonas otrajā pusē "Panthers" hokejistu aizmainīja uz Pitsburgas "Penguins".
Vācijas hokeja izlases sastāvā spēlējis 2006. un 2010. gada olimpisko spēļu turnīros, kā arī septiņos Pasaules čempionātos.
Spišska Bela

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1263. gadā. Atšķirībā no citām Slovākijas pilsētām, kas gadsimtiem ietilpa Ungārijā, Spišska Bela no 1412. līdz 1772. gadam, kad notika Polijas dalīšanas, ietilpa Polijā. Svētās Romas imperators Sigismunds 1412. gadā to iznomāja Polijai.

Cilvēki

Pēc etniskā sastāva vairums pilsētas iedzīvotāju ir slovāki (94,82%), čigāni (3,18%). Pēc reliģiskās piederības: katoļi (85,46%), bez reliģiskās piederības (4,61%), luterāņi (3,49%).
Spišska Bela ir zinātnieka Jozefa Pecvala (Joseph Petzval, 1807—1891) dzimtā pilsēta. Pilsētā ir viņam veltīts muzejs.
Kuļmuca

Kuļmuca, sviesta muca jeb ķērne (no viduslejasvācu kerne) ir ierīce, ko izmanto krējuma sakulšanai sviestā.
Klasteru analīze

Klasteru analīzes galvenais mērķis ir sagrupēt novērojumus, balstoties uz to īpašībām, lai beigu objektu klasteri būtu ļoti homogēni klastera ietvaros, bet starp klasteriem heterogēni. Nosaukums klasteru analīzei cēlies no angļu vārda cluster — sakopojums, grupa. Termins klasteru analīze pirmo reizi lietots 1939. gadā, taču, ņemot vērā veiksmīga rezultāta iegūšanai veicamo loģisko un aritmētisko operāciju skaitu, tās plaša pielietošana kļuva iespējama tikai 1980. gados, attīstoties datortehnikai. No pārējām daudzdimensiju klasifikācijas metodēm tā atšķiras ar faktu, ka iepriekš nepastāv informācija par ģenerālās kopas sadalījumu, t.i., nav tā saucamo apmācības izlašu. Klasteru analīzi var uzskatīt kā aprakstošu un neteorētisku daudzdimensiju analīzes metodi, kas pārsvarā tiek izmantota kā palīglīdzeklis.

Pielietojums

Klasteru analīzes metodoloģija ir plaši pielietojama medicīnā, arheoloģijā, psiholoģijā, kā arī mārketinga pētījumos. Šī metode ir vērtīgs datu analīzes rīks liela apjoma informācijas klasifikācijā tās tālākās apstrādāšanas nolūkos. Ar klasteru analīzi saprot nevis kādu noteiktu metodi, bet dažādu klasifikācijas algoritmu kopu, kas palīdz atrast atbildi uz kopējo pamatjautājumu — kā organizēt datus nozīmīgās struktūrās.
Fajuaņa templis

Tempļa vēsture

696. gadā (pēc citiem avotiem 645. gadā) celtais templis, iespējams, ir senākais un pazīstamākais budistu templis Pekinā. Tanu dinastijas imperators Taidzuns (626—649) to uzcēla par piemiņu karavīriem, kuri krita kaujās ar ziemeļu ciltīm. Dabas katastrofas iznīcināja sākotnējās Tanu dinastijas celtnes. Mūsdienās redzamais templis ir atjaunots Cinu dinastijas laikā (1436-1449). Templī atrodas liels skaits vēsturisku priekšmetu, tai skaitā bronzas skulptūras, akmens lauvas, kā arī trīs Budas-Vairočanas. Templī ir atrodami arī daudzi budistu teksti no Minu dinastijas.

Tempļa struktūra

Tempļa teritorija aizņem 6700 m². Tempļa plānojums ir tāds, pats kā citiem budistu tempļiem. Templis ir izveidots kompakti, un ēkas novietotas simetriski mediālajai asij. Galvenās ēkas ietver Tempļa vārtus, Dievišķo karaļu zāli, Galveno zāli, Lielās līdzjūtības zāli, Svēto rakstu zāli un Bungu un Zvanu torņi.
Pie ieejas, kuras austrumu un rietumu pusē izbūvēti Bungu un Zvanu torņi, atrodas vīraka dedzināšanas pods — lu.
Tālāk Dievišķo karaļu zāli (Tiawang Dian), kurā apskatāmas Milefo (Smejošā Budas) un viņa pavadoņu — Dievišķo karaļu statujas —, apsargā bronzas lauvu pāris.
Galvenā zāle ir varena un svēta. Galvenās zāles priekšā stāv sena stēla, kur ap apzeltīto Šākjamuni (pagātnes Buda) slejas bodhistavas un lohaiņi — tie, kas atbrīvojušies no mūžīgā atdzimšanas cikla. Tur atrodas trīs svētie: Vairokana Buda, Manjusri un Samantabhadra.
Lielās līdzjūtības zālē ir statujas, cirsti akmeņi un mākslas šedevri. Starp tiem ir kādas no ievērojamākajām senās Ķīnas statujām: Sēdošā Budas māla statuja (Austrumu Hanu dinastija, 25-220), māla Budas statuja no Austrumu Vu dinastijas (229-280), akmens Budas statuja no Tagu dinastijas (618-907).
Tempļa tālākajā galā Svēto Rakstu zālē glabājās sūtras, blakuszālē — 5 m augsta Budas statuja. Teritorijā parasti ir daudz mūku.kuri apmeklē tempļa budistu skolu.

Templis literatūrā

Taivāniešu rakstieks Li Ao publicēja savu romānu “Mocekļa svētnīca: stāsts par reformu kustību 1898. gadā Ķīnā” (alternatīvais nosaukums “Fajuaņa templis”). Šis romāns stāsta par Simts dienu reformas sākumiem un neveiksmēm vēlajā Cjinu dinastijas laikā. Par šo romānu viņš ieguva nomināciju Nobela prēmijai literatūrā.
Ozolīti, zemzarīti

Ozolīti, zemzarīti ir latviešu tautasdziesma Dāvja Cimzes apdarē, kas izdota dziesmu krājumā "Dziesmu rota" (1872-1884).
Dziesma veidota autoram raksturīgā meistariskā miniatūrharmonizējumā un tika samērā daudz dziedāta vēlāk, īpaši koros, kam tehniski grūtāki darbi vēl nebij pa
spēkam.

Vēsture

Skolotājs Dāvis Cimze palīdzēja savam brālim Jānim Cimzem sastādīt un izdot krājumu „Dziesmu rota”, kura pirmās divas burtnīcas iznāca neilgi pirms Dāvida Cimzes nāves (1872).
Viņa dziesmu "Ozolīti, zemzarīti" kopkoris dziedāja Otrajos Vispārīgajos latviešu Dziedāšanas svētkos 1880. gadā.
Djego Kavaljēri

"Palmeiras"

Kavaljēri karjeru uzsāka dzimtās pilsētas klubā Sanpaulu "Palmeiras". Pieaugušo komandas sastāvā viņš debitēja 2002. gada 24. jūnijā, nostāvot sausā pret Rio Claro, tādējādi palīdzot savai vienībai uzvarēt ar 4:0. Brazīlijas čempionātā viņš piedalījās 33 mačos, ielaižot 47 vārtus .

"Liverpool"

2008. gada 11. jūlijā Kavaljēri parakstīja četru gadu līgumu ar Liverpool FC. Darījuma summa netiek atklāta, taču baumo, ka tā ir ap trim miljoniem sterliņu mārciņu. Debiju pirmās komandas sastāvā viņš piedzīvoja pirmssezonas pārbaudes spēle ar Tranmere Rovers FC jau nākamajā dienā pēc paziņojuma izplatīšanas.
Kavaljēri kļuva par trešo brazīliešu spēlētāju klubā, pievienojoties Fabiu Aureliu un Lukašam. Vienībā brazīliešu vārtsargam tika piešķirts 1. numurs, ko iepriekš lietoja Jirži Dudeks.
Debiju oficiālos mačos Kavaljēri piedzīvoja 2008. gada 23. septembrī Anglijas Līgas kausa trešās kārtas spēlē pret Crewe Alexandria FC. UEFA Čempionu līgā vārtsargs debitēja tā paša gada 9. decembrī mačā pret Eindhovenas PSV. Brazīlietis gan vēl nav spēlējis Premjerlīgā.
Ploteris

Ploteris (angļu: plotter) ir īpašs printeris, kas paredzēts datu izvadei no datora attēlu veidā. Attēls tiek veidots no līniju fragmentiem, zīmējot tos uz papīra vai nu ar tinti, vai ar elektrostatisku lādiņu un tonera palīdzību. Ploterus parasti izmanto datorizētas projektēšanas sistēmās un prezentēšanas grafiku sagatavošanai.