google/wiki40b huggingface dataset:
Rīgas Doma kora skolas meiteņu koris

Rīgas Doma kora skolas meiteņu koris ir dibināts 1997. gadā. Pirms 1997. gada Rīgas Doma kora skolā bija tikai zēnu koris. Meiteņu kora dibinātāja un vadītāja līdz 2000. gadam bija Gunta Birziņa. Sākot ar 2000. gadu kora mākslinieciskā vadītāja ir diriģente Aira Birziņa. Tā kā koris ir skolas koris, tad meitenes mācās ne tikai dziedāt, bet arī virtuozi lasīt nošurakstu un spēlēt dažādus mūzikas instrumentus. Līdztekus darbam mācību stundās un dziedāšanai skolas pasākumos, koris dzied regulāri koncertos un dievkalpojumos. Tas piedalās dažādās programmās - solo uzstāšanās operu izrādēs un izvērstas formas skaņdarbu iestudējumos. Koris ik pa laikam dodas koncertbraucienos (Lielbritānija, Ungārija, Vācija, Zviedrija). Nozīmīgākais starptautiskais Rīgas Doma meiteņu kora panākums — britu laikrakstu un žurnālu mūzikas kritiķu viscildinošākajiem komplimentiem apbērtā uzvara starptautiskajā Eiroradio un BBC konkursā „Let the Peoples Sing” Londonā (2003).
Māksliniecisko programmu un dažādu projektu realizēšanā Rīgas Doma kora skolas meiteņu koris ir sadarbojies ar daudziem Latvijas mūziķiem un māksliniekiem. Tāpat kora darbībā nozīmīgu vietu ieņem meistarklases ar dažādiem ārvalstu diriģentiem.
Koris izpilda mūziku no renesanses līdz mūsdienām. Līdzās Pulenka, Britena, Forē, Mendelsona, M. Haidna un citu sendienu meistaru hrestomātiskajiem šedevriem meitenes dzied opusus, ko īpaši šim korim radījuši Latvijas komponisti — Mārtiņš Brauns, Pauls Dambis, Juris Kulakovs, Jānis Lūsēns, Selga Mence, Raimonds Pauls, Uģis Prauliņš, Valts Pūce un Valdis Zilveris. 
Meiteņu koris sadarbojas arī ar dažādiem mūziķiem: Kristīne Adamaite, Ieva Akuratere, Larisa Bulava, Ivars Cinkuss, Vita Kalnciema, Māris Sirmais, Andris Veismanis, Aleksandrs Viļumanis un daudzi citi. Koris ir muzicējis ar Latvijā pazīstamiem simfoniskajiem un pūtēju orķestriem, koklētāju ansambļiem un rokgrupām.
2009. gada novembrī, Rīgas Doma kora skolas meiteņu koris izcīnija 4 balvas Tolosas kora konkursā (kurš ir viens no prestižākajiem kora konkursiem Eiropā). Meitenes vinēja 1. vietu bērnu koru divīzijā, skatītāju balvu, labāko Basku dziesmas izpildījumu un visa konkursa Grand Prix. 2010. gada maijā meiteņu koris brauks uz Bulgāriju sacensties ar Grand Prix ieguvējiem no citiem 4 koru konkursiem.
Usmas vecā baznīca

Vēsture

Sākotnēji atradusies Usmas ezera krastā Rendas pagastā, Kuldīgas novadā. Celta no 1704. līdz 1705. gadam no guļbaļķiem. 1808. gadā notika baznīcas paplašināšana, 1860. gados tā pārbūvēta. 1935. gadā baznīcu izjauca un kā vērtīgu kultūras pieminekli pārveda uz Brīvdabas muzeju. Te tikusi uzstādīta no jauna un iesvētīta.
1936. gadā iebūvētas ērģeles, kas pārvestas no Rundāles pamatskolas. 
1989. gadā baznīca no jauna iesvētīta, 1990. gadā dievkalpojumus te sāka noturēt Berģu luterāņu draudze.

Apraksts

Baznīca ir ārēji necila, tomēr tai ir bagātīgs un grezns interjers. Halles tipa, viens joms, poligonāla altāra apsīda, neliela sakristeja. Ēkā sešas telpas: lūgšanu telpa ar balkonu (luktām), mācītāja ģērbkambaris altāra galā, divi ģērbkambari kāzinieku un kristībnieku vajadzībām pie baznīcas ieejas, priekšnams un vaļējs lievenis, kura konstrukcija kalpo arī zvana iekāršanai. Baznīcā radīts tā sauktais dievišķās gaismas efekts ar precīzas altāra ēnas atveida uzgleznošanu uz baznīcas gala sienas.
Žitkaviči

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1500. gadā kā Lietuvas Lielkņazistē ietilpstoša apdzīvotā vieta. Pievienota Krievijas impērijai pēc Polijas dalīšanām 18. gadsimta beigās. Otrā pasaules kara laikā līdz 1944. gada 6. jūlijam Žitkaviči atradās vācu okupācijā. 1991. gadā, sabrūkot PSRS, Žitkaviči kļuva par neatkarīgās Baltkrievijas pilsētu.
Āzijas čempionāts cīņas sportā

Āzijas čempionāts cīņas sportā ir Āzijas valstu sportistu sacensības brīvajā un grieķu-romiešu cīņā. Vīriešiem notiek kopš 1979. gada, sievietēm brīvajā cīņā no 1996. gada.
Kazimirs Duļbinskis

Biogrāfija

Kazimirs Duļbinskis dzimis 1906. gada 12. maijā Viļakā. Beidzot Aglonas ģimnāziju, 1927. gadā iestājies Rīgas Garīgajā seminārā, kuru beidzot, 1932.gada 8. maijā Rīgas Svētā Jēkaba katedrālē Rīgas arhibīskaps Antonijs Springovičs iesvētīja par priesteri. Priesteris uzreiz sācis pastorālo darbību dažādās draudzēs. 1933. gadā Aizpūrē organizējis draudzi un baznīcas celšanu. No 1936. līdz 1938. gadam vadījis "Saules" biedrības sieviešu arodskolu. Vēlākos divos gados bijis Aglonas ģimnāzijas inspektors līdz skolas slēgšanai 1940. gadā. 1947. gada 25. jūlijā Kazimiru Duļbinski Rīgas Svētā Jēkaba katedrālē Rīgas arhibīskaps Antonijs Sprignovičs konsekrēja par bīskapu, ieceļot Rīgas arhidiecēzes palīgbīskapu par ģenerālvikāru. Kā bīskaps vizitējis Latgales draudzēs, 1947. gadā apmeklējot septiņas, bet 1948. gadā divdesmitdeviņas draudzes. 1949. gadā bīskaps bijis Rīgas Svētā Jēkaba katedrāles pārzinis. Šī gada maija dienā, milicijai veicot kratīšanu katedrālē, tika atrasti agrāko gadu žurnāla "Gaisma" numuri, par ko bīskaps ticis arestēts un 1949. gada 26. novembrī piespriests 10 gadu arests ieslodzījuma nometnē, ko bīskaps pavadījis sākumā Komi republikā, bet 1953. gadā pārsūtīts uz Sosnovkas nometni Mordovijā. 1954. gadā ticis atbrīvots, sakarā vispārējo amnestiju un turpinājis pildīt palīgbīskapa pienākumus. 1956. gadā ticis arestēts atkal, arestu pamatojot ar nelikumīgu amnestiju. Kazimirs Duļbinskis ticis atbrīvots 1958. gadā, sakarā ar soda termiņa beigām, taču bija noliegts atgriezties Latvijā, tāpēc bīskapa sākotnējā apmešanās vieta bija Drujā Baltkrievijā, tad Verhņedvinskā, vēlāk Pitalovā. Pēc vairākiem gadiem viņš drīkstēja atgriezties Latvijā un dzīvot tēva mājās Viļakā, iesaistoties kolhozā lauka darbos. 1965. gadā bīskapam atļāva dzīvot pie Baltinavas baznīcas un palīdzēt draudzes prāvestam, bet aizliedza sprediķot. Līdzīgi Kazimirs Duļbinskis kā rezidents un pensionārs 1969. gadā dzīvojis pie Rugāju baznīcas, no 1970. līdz 1986. gadam Viļakā, no 1986. līdz 1990. gadam Varakļānos, no 1990. gada atkal Viļakā. Visu šo laiku bīskaps Vatikānā skaitījās kā sede impenditus jeb aizkavēts ieņemt bīskapa sēdekli, jo varas iestādes aizliedza pildīt bīskapa pienākumus, bet ģenerālprokurors noraidīja pārsūdzības rakstus. Bīskaps tika reabilitēts 1988. gada 20. decembrī, mainoties politiskajai situācijai, taču bīskapa pienākumus Kazimirs Duļbinskis vairs nevarēja veikt vecuma un nespēka dēļ. Bīskaps miris 1991. gada 17. oktobrī Viļakā. Sēru Svētā Mise notika Viļakas baznīcā, celebrējot toreizējam arhibīskapam, vēlākam metropolītam kardinālam Jānim Pujatam, asistējot Latvijas bīskapiem Vilhelmam Ņukšam, Jānim Cakulam, Jānim Bulim, Telšu bīskapam Vaičusam, Paņevežas bīskapam Preikšasam, Žitomiras bīskapam J. Purvinskim un piedaloties 52 latviešu un lietuviešu priesteriem. Kazimiru Duļbinski apbedīja Viļakas baznīcas dārzā.

Bīskapa piemiņai

Kazimira Duļbinska piemiņai Viļakas muzejā izveidota piemiņas istaba.
Tipiskie kolibri

Kopīgās īpašības

Tipisko kolibri apspalvojumam raksturīgs metālisks spīdums, kas var būt dažādos toņos — sarkans, oranžs, zaļš vai zils. Raksturīgs spēcīgs dzimumdimorfisms, kas izpaužas apspalvojuma košumā un krāsainībā, kā arī daudzām sugām ķermeņa lielumā. Tēviņi ir košāki un lielāki nekā mātītes.

Uzvedība

Tipiskie kolibri, salīdzinot ar eremītkolibri ir oportūnisti un, barojoties ar nektāru, nav tik izvēlīgi ziedu izvēlē, nav specializējušies uz kādu konkrētu augu ziedu nektāru. Šāds barošanās neizvēlīgums nodrošinājis tipisko kolibri plašo izplatību, jo tie viegli piemērojas jauniem apstākļiem. Tipiskie kolibri, gan tēviņi, gan mātītes, agresīvi aizsargā savu barošanās teritoriju. Tipiskie kolibri ir vientuļnieki, tie neveido pārus un tēviņš mātītei nepalīdz rūpēties par mazuļiem. Tēviņš ar mātīti satiekas tikai, lai sapārotos.
Kalniešu pagasts

Hidrogrāfija

Upes: Lileja, Solodka, Stirna, Šaltupe, Tabakerka, Zīmeļa.
Ezeri: Apeineišu ezers, Calms, Čaupu ezers, Dauguļu ezers (Šterenberga ezers), Dolģiņkoje, Dorotpoles ezers, Dziļais ezers), Gluhoje, Krugļeņkoje, Lukštānu ezers, Maču ezers, Mazais Dorotpoles ezers, Mjaļina, Noviku ezers, Paslava, Prūdeņš, Purva ezers, Riņģis (Rinču ezers), Silavu ezers, Stirns, Šlapuks, Trestišku ezers, Ustubnīks, Vaičuku ezers, Vikaiņu ezers, Zīmeļs.

Vēsture

1471. gadā Indricas ordeņa nocietinājumā notika Daugavpils komtura un Rēzeknes fogta sarunas ar Lietuvas dižkunigaitijai pakļauto Polockas vaivadu.
17. gadsimtā tika uzcelta Indricas katoļu baznīca. Līdz 1920. gada agrārajai reformai tagadējā Kalniešu pagasta teritorijā atradās Baltiņu, Indricas, Mazindricas, Stirnišķu un Taulinovas muižas.
1945. gadā Daugavpils apriņķa Skaistas pagastā izveidoja Kalniešu ciema padomi. Krāslavas rajona Kalniešu ciemam 1950. gadā pievienoja likvidēto Niedrītes ciemu, 1960. gadā — Baltiņu ciema kolhoza «Daugava» teritoriju, 1965. gadā — Krāslavas ciema kolhoza «Daugava» teritoriju, 1966. gadā — likvidēto Baltiņu ciemu.
1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Kalniešu pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Krāslavas novadā.

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas ir Kalnieši (pagasta centrs), Andžāni.
Ģeotekstils

Ģeotekstils ir sintētisks ūdenscaurlaidīgs (drenējošs) uz grunts izklājams materiāls (polimēru ģeosintētika), kas ceļa uzbūvē kalpo apakšbūves grunts slāņa nodalīšanai no sliežu ceļa vai autoceļa virsbūves vai grunts pamatnes nodalīšanai no vāji nesošām uzbēruma gruntīm. Ģeotekstils var būt austs, neausts vai adīts. Ģeotekstilu parasti izgatavo no polipropilēna vai poliestera diegiem.
Ģeotekstilu plaši izmanto dzelzceļu un autoceļu būvē, lauksaimniecībā, ainavu arhitektūrā un citur.

Ģeosintētiķa izmantošana sliežu transportā

Ģeotekstils izkliedē uzņemto spiediena slodzi, novēršot iespiedumus vājākās gruntīs, bet virsbūvi pasargā no izšļākumiem pārmitrinātās gruntīs. Ģeotekstila materiāla izmantošana vienlaikus palīdz uzlabot gan zemes klātnes stāvokli, gan arī sliežu ceļa ekspluatāciju. Pēdējā laikā ģeotekstilu izmanto praktiski vienmēr, kad veic zemes klātnes kapitālo remontu problēmvietās, ko izklāj ar balasta attīrīšanas mašīnām, sliežu ceļa rekonstrukcijas vai kapitālremonta darbu laikā, kā arī, izbūvējot jaunus sliežu ceļus.
Pārāk mitrās gruntīs ģeotekstils ekspluatācijas problēmas var tikai samazināt, bet ne novērst tās pavisam, tāpēc šādās vietās papildus jāveic: meliorācijas pasākumi grunts nosusināšanai; drenāžas izbūve; dzelzsbetona tekņu izbūve; caurteku apkopi, remontu un uzraudzību; grāvju noteces rakšanu vai trīšanu; u.c.
Ģeotekstila izklāšanas laikā to izritina no ruļļa. Ģeotekstils platsliežu dzelzceļam ir 4,0 - 4,5 m plats. Biezums un kompozīcija ar citiem materiāliem (piemēram plastmasas sietu) var variēties atkarībā no materiālam izvirzītajām īpašībām. Parasti ģeotekstils ir baltā, pelēkā, melnā vai tumši zaļganā krāsā.
24. Talsu policijas bataljons

Dienesta gaitas

Bataljons caur Jelgavu un Daugavpili devās Minskas virzienā līdz Staņkovo stacijai, starp Minsku un Stolbciem, kur novietojās Sarkanās armijas kazarmās. Šeit bataljons jau ar ierašanos uzsāka cīņu pret vietējiem partizāniem, tostarp lielākā operācijā pie Aleksandrovas sādžas pret ap 400 vīru lielu partizānu vienību 14. jūnijā ar vācu Sicherheitsdienst (SD) vienību līdzdalību. Būtiska problēma bija bataljona vīru brāļošanās ar tuvējo sādžu sievietēm, kas savukārt ziņas nodeva partizāniem. Darbības laikā bataljons Nalibocku rajonā Derevnas sādžā palīdzēja partizānu ielenkumā esošajam 18. Kurzemes bataljonam.
29. jūlijā bataljons pārvietojās Rudnia-Nalibocku sādžas virzienā, kur atkal sadūrās ar ievērojamiem ienaidnieka spēkiem, taču sādžu spēja ieņemt. Šeit bataljons palika pāris nedēļas līdz nomainīja 18. Kurzemes bataljonu Nalibicku sādžā - šeit bataljona vadība uzņēma sakarus ar poļu partizāniem, kā arī palīdzēja tiem ar ieroču un munīcijas sagādi. 1942. gada rudenī, sākoties ražas novākšanai, bataljona karavīrus bieži pārvietoja no vienas vietas uz citu, lai apkarotu partizānu centienus ievākt ražu.
1942. gada augusta beigās 24. Talsu bataljonu piesaistīja plašākas pretpartizānu akcijas veikšanai, kas pazīstama kā Purva drudzis (vācu: Sumpffieber). Tajā kopumā piedalījās ap 2300 Waffen-SS vīri, 3750 kārtības policijai pakļautu vīru un ap 800 SD vīru. Operācijas laikā 389 partizāni tika nogalināti cīņās, 1274 aizdomās turētas personas un 2350 ebreji nošauti. Operācija sākās 25. augustā un uz tās laiku bataljonu iekļāva Binca policijas pulkā (Gruppe Binz). 
Operācijā 24. Talsu bataljons piedalījās apakšoperācijā Sumpffieber-Nord Treuenfeld 1, kur sākotnēji tam bija jānosprosto līnija Polova–Kašele–Osoveca–Domžerici–Kraiska rietumos no Postrehces, taču vēlāk bataljonu norīkoja ielas nosprostošanai starp Sosenku un Hotajevičiem. Operācija noslēdzās 21. septembrī.
30. oktobrī bataljons no Stolbcu stacijas izbrauca uz Daugavpili, kur bataljona karavīriem Latvijas armijas uniformas apmainīja pret vācu policijas tērpiem un 1942. gada 5. novembrī bataljonu pa dzelzceļu no Daugavpils pārvietoja uz Ļeņingradas fronti. Bataljons pa dzelzceļu ieradās Krasnoje Selo un pēc nedēļas uzturēšanās frontes aizmugurē bataljons devās uz nozīmēto frontes iecirkni Somijas jūras līča dienvidu piekrastē, uz dienvidiem no Kronštates cietokšņa, Sergijevskij Monastir rajonā, kur tika pakļauts 380. vācu kājnieku pulkam. Šeit iezīmējās konflikts starp latviešu virsniekiem un vācu sakaru virsnieku kapteini Markvartu, kas beidzās ar to, ka vērmahta pulka komandieris janvāra beigās pavēlēja sakaru virsnieku apcietināt, kā rezultātā vācu policijas vadība atcēla bataljona komandieri pulkvežleitnantu Vēveri. Vadību 9. februārī uzņēmās kapteinis Skrauja.
1943. gada 11. aprīlī bataljonu no frontes atvilka uz dienvidiem no Puškinas apmācību veikšanai un 1943. gada 18. aprīlī 24. Talsu bataljons tika ieskaitīts 2. latviešu SS brīvprātīgo brigādes 43. ieroču SS grenadieru pulkā kā I bataljons.
1992. gada Latvijas čempionāts šahā

1992. gada Latvijas šaha čempionāts - Latvijas 3. atklātais šaha čempionāts.

Turnīra gaita

Latvijas 1992. gada atklātais šaha čempionāts notika no 21. līdz 29. martam Rīgā, Sporta pilī. Turnīrs noritēja pēc Šveices sistēmas 9 kārtās, un tajā atkal bija dalībnieku rekordskaits - 228. Turnīra uzvarētāju nācās noskaidrot pēc koeficientu sistēmas, jo finišu vienlaicīgi sasniedza uzreiz četri dalībnieki: Sergejs Okrugins, Jurijs Šabanovs (abi - Krievija), Valērijs Žuravļovs un Jānis Daudzvārdis. Par uzvarētāju tika atzīts Okrugins, bet Žuravļovam ar Daudzvārdi bija jāspēlē 4 partiju papildus mačs par Latvijas čempiona nosaukumu. Sakarā ar to, ka Žuravļovam turnīrā bija labāks koeficients, tad viņam pietika arī ar neizšķirtu mačā. Pēc uzvarām divās pirmajās partijās Žuravļovs otro reizi kļuva Latvijas čempionu. Turnīrā tika izcīnītas arī vairākas speciālbalvas: labākā dalībniece - G. Skujiņa, labākais juniors - A. Savko, labākais seniors - V. Rakitins.
Latvijas 1992. gada atklātais šaha čempionāts sievietēm notika no 2. līdz 11. februārim Rīgā. Arī sievietēm turnīrs noritēja pēc Šveices sistēmas 9 kārtās. Tajā piedalījās 32 dalībnieces, tajā skaitā šahistes no Igaunijas, Baltkrievijas un Uzbekijas. Par uzvarētāju kļuva igauņu šahiste Tūliki Laesone, par puspunktu no viņas atpalika Anna Hāna, kas arī ieguva Latvijas čempiones nosaukumu.

Latvijas atklātā sieviešu šaha čempionāta rezultāti

1. Laesone T. - 7, 2. Hāna A. - 6,5, 3.-6. Skujiņa G., Dadikina A., Voronova T., Rause O. pa 6, 7. Rožlapa V. - 5,5, 8.-15. Sīpola (Līckrastiņa) A., Rubene I., Ungure L., Parfjonova O. (Uzbekija), Paune Ilze, Vēja B., Stravinska A., Blinkevičute J. (Lietuva) pa 5, 16.-21. Ratke A., Rinčuka L. (Uzbekija), Suhovera M. (Baltkrievija), Rusanova N., Drozda O. (Baltkrievija), Mubaraškina O. pa 4,5, 22.-23. Vedeņina O., Filipsone Valda pa 4, 24.-28. Vēja G., Filipsone Vaira, Ērenšteina A., Mokina V. (Baltkrievija), Bērziņa A. pa 3,5, 29.-30. Bočkāne J., Zalcmane V. pa 2,5, 31. Luckāne A. - 2, 32. Grigorjana R. - 1,5.
QB50p2

Lidojuma gaita

QB50p2 tika palaists 2014. gada 19. jūnijā 19:11:11 UTC ar nesējraķeti Dnepr-1 no Jasnijas militārās bāzes Orenburgas apgabalā Krievijā. QB50p2 bija Zemes tālizpētes pavadoņa KazEOSat-2 sekundārā krava; pavisam solārsinhronā orbītā tika ievadīti 36 pavadoņi.
Šrilankas garlūpu lācis

Izskats un ieradumi

Kā jau garlūpu lācim, arī Šrilankas lācim ir pinkains, melns kažoks ar pagarinātu apspalvojumu. Mātītēm apspalvojums uz skausta ir biezāks nekā tēviņiem, jo pirmos mēnešus mātes savus mazuļus nēsā uz muguras. Mazie turas, ieķērušies mātes kažokā. Mazuļi parasti uzrāpjas uz muguras pa mātes pakaļkājām, ieķeroties astē, un lejā rāpjas pa priekškājām.
Vairāk par ieradumiem un vairošanos lasīt galvenajā rakstā: Garlūpu lācis.

Barība

Lai arī Šrilankas garlūpu lācis ir visēdājs, tas nemedī, nezvejo un neēd koku dzinumus. Tas barojas ar riekstiem, sēklām, augļiem, ogām, saknēm, ziediem, medu un maitu, priekšroku dodot mīkstajiem iekšējiem orgāniem. Ir novērots, ka garlūpu lācis padzen leopardu no tikko nogalināta medījuma, izēd iekšas un aiziet, pārējo atstājot leopardam. Bet tā galvenā barība ir kukaiņi, īpaši termīti, un to kāpuri. Kukaiņus tas meklē arī trūdošu koku stumbros, tos izsūcot, lietojot garo purnu un lūpas. Garlūpu lāči izveido kaut ko līdzīgu putekļusūcēja caurulei, lai iesūktu skudras. Tās tiek iesūktas ar lielu troksni.
Nissan

Vēsture

1933. gada 26. decembrī japāņu uzņemējs Aikava Jošisuke apvienoja autodaļu ražotājus Nihon Sangyo un Tobata Casting vienā uzņēmumā Jidosha Seizo Co., Ltd.. 1934. gada maijā Jokohamā pabeigta rūpnīcas celtniecība. Jūnijā uzņēmuma nosaukums mainīts uz Nissan Motor Co., Ltd. Rūpnīca ražoja vieglās un kravas automašīnas, kā arī autobusus.
Otrā pasaules kara laikā 1943. gadā uzņēmums pārtrauca izlaist automašīnas. 1944. gada septembrī uzņēmuma galvenais biroja pārcelts uz Tokiju, un nosaukums mainīts uz Nissan Heavy Industries, Ltd. Ražošana atjaunota 1945. gada novembrī. 1946. gada janvārī galvenais birojs atgriezās Jokohamā. 1949. gadā atjaunots uzņēmuma nosaukums Nissan Motor Co., Ltd.
1950. gadā Nissan iegadājās dīzeļdzinēju ražotāju Minsei Diesel Motor Co., Ltd. (tagad Nissan Diesel Motor Co., Ltd.).
Korejas kara laikā Nissan bija viens no lielākajiem automašīnu piegādātājiem ASV armijai. Pēc kara uzņēmums nokļuva finansiālas grūtībās, un darbinieku algas tika pazeminātas. Strādnieki sarīkoja streiku.
1958. gadā sākta pasažieru automašīnu eksports uz ASV.
1959. gadā Taivānā atvērta pirmā Nissan ārzemju rūpnīca.
1966. gadā Nissan apvienojās ar Japānas autoražotāju Prince Motor Company.
1970. gada 11. februārī ar Nissan izgatavoto raķeti Lambda-4S palaists Japānas pirmais pavadonis Ōsumi. 1970. gadā sākta jūras dzinēju ražošana.
1999. gadā Nissan noslēdza vienošanos par globālu aliansi ar Francijas autoražotāju Renault.
2016. gada 2. maijā paziņots, ka Nissan iegādāsies trešdaļu Mitsubishi Motors akciju.
Līgo dziesmas (Vīgneru Ernesta apdare)

Līgo dziesmas ir latviešu Jāņu dziesmu Vīgneru Ernesta apdares, ko dziesmu svētku kopkoris atskaņoja Sestajos latvju vispārējos dziesmu svētkos 1926. gadā.
Hluka

Vēsture

Rakstos pirmoreiz iespējams minēta 1294. gadā. Ilgu laiku pilsēta atradās Habsburgu impērijas sastāvā. No 1918. gada — Čehoslovākijā. Kopš 1993. gada — Čehijā.

Ekonomika

Pilsētā atrodas mazās aviācijas uzņēmums "Direct Fly sro".
Berklijs

Izotopi

Sintēzes rezultātā ir iegūti 14 berklija izotopi, kuru masas skaitlis ir no 238 līdz 251. Stabilākā izotopa ²⁴⁷Bk pussabrukšanas periods ir 1380 gadi. Nozīmīgs berklija izotops ir arī ²⁴⁹Bk. Tā pussabrukšanas periods ir 330 dienas.

Savienojumi

Ir zināmi divi berklija ķīmiskie savienojumi, kas veido oksīdu. Tie ir Bk₂O₃ un BkO₂. Ar oksidēšanās pakāpēm +3 un +4 berklijs veido arī halogenīdus. Visstabilākie no tiem ir BkF₄ un Cs₂BkCl₆. Berklija hlorīds bija viens no pirmajiem redzamajiem savienojumiem. To ieguva 1962. gadā. Berklijs veido savienojumus arī ar slāpekli, fosforu, arsenu un antimonu.

Izmantošana

Berklijam nav praktiska pielietojuma. To izmanto tikai zinātniskos pētījumos. Berklijs-249 bieži tiek izmantots, lai iegūtu vēl smagākus transurāna elementus, piemēram, lourensiju, rezerfordiju un boriju. Tas ir nozīmīgs arī kalifornija izotopa ²⁴⁹Cf iegušanas avots.
Džeimss Hārdens

Karjera

Laikā no 2007. līdz 2009. gadam mācījās Arizonas štata universitātē, kuras basketbola komandas sastāvā spēlēja NCAA čempionātā (kopā ar latviešu basketbolistu Rihardu Kuksiku). 2009. gadā tika atzīts par Pac-10 gada labāko spēlētāju.

NBA

2009. gada NBA draftā viņu izraudzījās Oklahomasitijas "Thunder" ar kopējo trešo numuru pirmajā kārtā. Viņš kļuva par pirmo šī kluba drafta izvēli kā "Thunder" (iepriekš klubs bija pazīstams kā Sietlas "SuperSonics"). Individuāli veiksmīgākā sezona Oklahomasitijas kluba sastāvā NBA viņam bija 2011.—2012. gada sezona‎, kad regulārajā sezonā vidēji spēlē guva 16,8 punktus un atdeva 3,7 rezultatīvas piespēles. Līdz ar to viņš bija rezultatīvākais rezervists līgā un pēc sezonas tika atzīts par līgas labāko rezervistu.
Pirms 2012.—2013. gada sezonas sākuma Dž. Hārdens un "Thunder" nespēja vienoties par jaunu līgumu un spēlētājs tika aizmainīts uz Hjūstonas "Rockets" kopā ar Dekvanu Kuku, Koulu Oldriču un Lazaru Heivardu, darījumā pret Kevinu Mārtinu, Džeremiju Lembu un vairākām nākotnes drafta izvēlēm. Uzreiz pēc maiņas Dž. Hārdens vienojās ar jauno klubu par ilgtermiņa līgumu uz piecām sezonām, kurās spēlētājs saņems 80 miljonus dolāru. Ja "Thunder" sastāvā Dž. Hārdens spēlēja pārsvarā kā rezervists, mainot Raselu Vestbruku un atpaliekot rezultativitātē gan no R. Vestbruka, gan Kevina Duranta, tad "Rockets" sastāvā viņš uzreiz kļuva par komandas līderi. Kā "Rockets" spēlētājs Dž. Hārdens tika iekļauts savas pirmās Zvaigžņu spēles sastāvā kā vienīgais debitants Rietumu konferences komandā. 2013. gada 20. februārī principiālā uzvarā (122—119) pret savu bijušo komandu "Thunder" Dž. Hārdens uzstādīja savu karjeras rezultativitātes rekordu, gūstot 46 punktus. Sezonā vidēji Dž. Hārdens guva 25,9 punktus spēlē.
Pirms 2013.—2014. gada NBA sezonas "Rockets" sastāvu papildināja viens no līgas vadošajiem centriem Dvaits Hauards, kas ļāva komandai nostiprināties starp līderiem Rietumu konferencē. Pēc iegūtās ceturtās vietas regulārajā čempionātā, play-off pirmajā kārtā stājās pretī Portlendas "Trail Blazers", kam "Rockets" piekāpās. Sezonā vidēji Dž. Hārdens guva 26,8 punktus spēlē un tika iekļauts NBA simboliskajā pirmajā izlasē.
2014.—2015. gada sezonā Dž. Hārdens nostiprinājās NBA rezultatīvāko spēlētāju saraksta augšgalā, ar viņu konkurēt spēja vienīgi Rasels Vestbruks no "Thunder". Karjeras rezultativitātes rekordu viņš uzstādīja 1. aprīļa spēlē pret Sakramento "Kings", kurā iemeta 51 punktu un kļuva par pirmo spēlētāju "Rockets" vēsturē, kas divās spēlēs vienā sezonā guvis vairāk par 50 punktiem. 2019. gada 23. janvārī uzvarētā spēlē pret Ņujorkas "Knicks" (114–110) Dž. Hārdens iemeta 61 punktu, uzlabojot savu karjeras rezultativitātes rekordu.

ASV izlase

ASV izlases sastāvā iekļauts pirms 2012. gada vasaras olimpiskajām spēlēm Londonā, kur izcīnīja zelta medaļas. Uzvaru kopā ar ASV izlasi izcīnīja arī 2014. gada Pasaules kausā.
Rihards Cimermanis

Spēlētāja karjera

Latvijas čempionātā Cimermanis debitēja 2011.—12. gada sezonā HK Juniors Rīga sastāvā. 2012.—13. gada sezonā Cimermanis spēles laiku dalīja gan Latvijas čempionātā, gan Krievijas Jaunatnes līgā spēlējošās HK Rīga sastāvā, taču gadu vēlāk jau bija HK Rīga pamatvārtsargs. 2013.—14. gada sezonā vairākkārt tika izsaukts uz KHL klubu Rīgas "Dinamo", taču nevienā spēlē laukumā tā arī nedevās, pildot vien rezerves vārtsarga funkcijas.
2014.—15. gada sezonā spēlēja Latvijas čempionāta vienības HK Liepāja sastāvā. 2015.—16. gada sezonā spēlēja Latvijas 1. līgas Valmieras komandā, taču tad pievienojās HK Zemgalei. Komandas rindās kļuva par vienu no čempionāta vadošajiem vārtsargiem.
2018.-19. sezonā Optibet hokeja līgas regulārā čempionātā un izslēgšanas spēļu kārtā aizvadīja 26 spēles, kurās no 824 metieniem atvairīja 757 (91.87%) un kopā ar HK Zemgale/LLU ieguva bronzas medaļas.