google/wiki40b huggingface dataset:
Andrejs Nazarovs

Spēlētāja karjera

Lielāko daļu savas profesionālā spēlētāja karjeras Nazarovs aizvadījis dažādos Nacionālās hokeja līgas klubos, jau karjeras sākumā izpelnoties policista lomu. 571 NHL aizvadītajā spēlē Nazarovs atzīmējies ar 124 rezultativitātes punktiem, taču viņa rēķinā arī 1409 soda minūtes. Savu pēdējo spēli NHL Nazarovs aizvadīja 2005.—06. sezonā Minesotas "Wild" rindās.
Krievijas izlases rindās Nazarovs spēlējis arī 1998. gada Pasaules čempionātā.

Trenera karjera

Uzreiz pēc savas spēlētāja karjeras beigām Nazarovs uzsāka trenera karjeru. Par viņa pirmo nozīmīgo darbu kļuva KHL klubs Čeļabinskas "Traktor", kuram pie stūres Nazarovs stājās 2008.—09. sezonā. Pēc 2009.—10. sezonas beigām līgums ar Nazarovu netika pagarināts, kā rezultātā viņš palika bez darba, taču 2010.—11. sezonas ievadā atlaists tika Čehovas "Vitjaz" galvenais treneris, un viņa vietā stājās Nazarovs.
2012. gada vasarā Andrejs pārņēma Čerepovecas "Severstal" vadību, taču pēc nākamās sezonas beigām uzņēmās HK Donbass galvenā trenera funkcijas. 2014. gada jūnijā kļuva par Astanas "Baris" galveno treneri.
Trijstūru rasboras

Sistemātikas izmaiņas

Nesenā pagātnē šīs ģints sugas tika klasificētas rasboru ģintī (Rasbora), bet līdz ar jaunākajiem ģenētiskajiem pētījumiem sistemātikā ir veikta revīzija. Trijstūru rasboras atšķiras no pārējām rasborām ne tikai ģenētiski, bet arī ar veidu, kā tās nārsto.
Zinātniskais nosaukums Trigonostigma atvasināts no grieķu valodas un latviski nozīmē "trijstūris", "cirvis" (trigonon) un "plankums", "zīme" (stigma). Gandrīz visām šīs ģints sugām uz astes stumbra ir melns trijstūra vai cirvja veida plankums. Vienīgi Somphona rasborai melnā zīme veidojas kā līnija.

Kopīgās īpašības

Trijstūru rasboras ir krāšņas un dekoratīvas zivtiņas, tādēļ tās ir populāras akvāriju iemītnieces visā pasaulē. Izņēmums ir Somphona rasbora, kas ir retums akvāriju kolekcijās un kas ilgstoši tika uzskatīta par izmirušu savvaļā. 2012. gadā šo nelielo zivtiņu ierindoja Zemeslodes 100 visapdraudētāko sugu sarakstā.
Trijstūru rasboras uzturas baros, tādēļ akvārijā jābūt vismaz 5—6 izvēlētās sugas īpatņiem, turklāt, jo tie ir vairāk, jo zivtiņas labāk jūtas. Kopumā par šīs grupas zivīm ir viegli rūpēties, tās labi jūtas akvārijos, kuros ir daudz augu. Akvārijam jābūt vismaz 40—75 l lielam. Trijstūru rasborām ir īpatnējs nārstošanas veids. Mātīte ikrus nērš uz ūdensaugu lapu apakšpusēm.
Džainisms

Džainisms (hindi: जैन धर्म, Jain Dharma) ir viena no vecākajām reliģijām un filozofijām, kura radusies Indijas ziemeļaustrumos ap 6. gadsimtu p.m.ē., bet ir pamats uzskatīt, ka šī reliģija ir vēl senāka. Tradicionāli tiek uzskatīts, ka šīs ticības pamatus sludināja 24 tīrthankaras (pravieši), no kuriem pēdējais Mahāvīra Vardhamāna (zināms arī kā Džina, kas tulkojumā no sanskrita nozīmē ‘uzvarētājs’) tiek uzskatīts par džainisma dibinātāju. Tieši no viņa vārda arī cēlies reliģijas nosaukums. Džainisma literatūru veido džainasutru kanoni un stāsti par Džinu un viņa mācekļiem. Džaini uzskata, ka pasaules pamatā ir divas tatvas: džīva (dvēsele) un adžīva (viss, kas nav dvēsele). Ir vēl piecas tatvas. Džainisma mērķis ir dvēseles atbrīvošana, kas ir realizējams ar askētismu un ahimsu. Kulta ceremonijās notiek džainisma tekstu lasīšana un publiskas grēksūdzes. Džainiem noteikti ir jāveic piecas mahāvratas jeb apņemšanās — nenogalināt, nemelot, nezagt, kontrolēt savas vēlmes un nekrāt iznīcīgās pasaules vērtības.
Džainu kopienai, neskatoties uz tās nelielo izmēru, ir ievērojama reliģiska ietekme Indijā, kur tai ir 4,2 miljoni sekotāju. Daudzi džaini dzīvo arī Amerikas Savienotajās Valstīs, Rietumeiropā, Āfrikā un Tālajos Austrumos, lielākoties tāpēc, ka uz šīm zemēm ir pārcēlušies dzīvot daudzi imigranti no Indijas. Tiek lēsts, ka džainisma piekritēji visā pasaulē ir aptuveni 6 miljoni. Lielākoties džaini ir tirgotāji un amatnieki. Pastāv divi lielāki džainisma novirzieni: švetambara un digambara.

Nevardarbība

Nevardarbības princips, kas pazīstams kā ahimsa, ir visizteiktākais un vislabāk zināmais džainu reliģijas aspekts. Ahimsas izpratne un īstenošana džainismā izpaužas daudz spilgtāk nekā citās reliģijās. Nevardarbība tiek uzskatīta par visbūtiskāko principu. Tā kā gaļa tiek iegūta, nogalinot dzīvniekus, tad džaini, lai nebūtu pretrunā ar šo principu, gaļu neēd. Viņi ir veģetārieši. No dzīvnieku pasaules uzturā tiek lietots tikai piens. Džaini ikdienas dzīvē cik vien iespējams cenšas arī pasargāt augu pasauli. Lai gan viņi atzīst, ka ir nepieciešams ravēt stādījumus, pēc viņu uzskatiem tas ir jādara tik daudz, cik ir vajadzīgs, lai iegūtu ražu. Arī šeit pastāv īpaši norādījumi, lai novērstu nevajadzīgu vardarbību pret augiem. Džaini bieži nestaigā naktīs, kad tumsā pastāv lielāks risks samīt kukaiņus un citas mazas radības. Pat aiz neuzmanības izdarīts kaitējums dzīvajai dabai tiek uzskatīta par apzinātu rīcību. Arī medus ēšana ir aizliegta, jo uzskata, ka tas ir iegūts, vēršot vardarbību pret bitēm. Ar lauksaimniecību džaini nodarbojas tik daudz, cik nepieciešams pašu ģimenes nodrošināšanai. Arī rupju vārdu lietošana un lamāšanās ir pretrunā ar ahimsu.
Tomēr pastāv izņēmums. Džaini atzīst vardarbību, ja ir jānodrošina pašaizsardzība. Arī kaujā nogalināts ienaidnieks nav pretrunā ar ahimsu. Džainu kopienās ir pieņemts izmantot militāru spēku pašu aizsardzībai.
Daumants Gailis

Dzīvesgājums

Dzimis 1927. gada 9. februārī. Mācījās Rāmuļu pamatskolā (1935-1939), Vaives pamatskolā (1939-1941), Cēsu 1.vidusskolā un vienlaicīgi Cēsu mūzikas skolā (1941-1946). Otrā pasaules kara laikā saslima ar tuberkulozi un ārstējās Cēsu sanatorijā (1946-1948).
1948. gada rudenī iestājās Latvijas Valsts konservatorijas kordiriģēšanas nodaļā. No 1951. gada strādāja kā kormeistars Valsts Akadēmiskajā korī (tagad - akadēmiskais koris “Latvija”) un Latvijas Zinātņu Akadēmijas korī (vēlāk "Gaismaspils"). Līdz 1969. gadam bija Valsts Akadēmiskā kora mākslinieciskais vadītājs un galvenais diriģents, no 1957. gada arī Latvijas Valsts Universitātes jauktā kora "Juventus" diriģents. Dēls Viesturs Gailis (1955) arī kļuva par kordiriģentu.
Vispārējo latviešu Dziesmu un Deju svētku virsdiriģents (1965-1990), Latvijas Skolu jaunatnes dziesmu un deju svētku un Baltijas valstu studentu dziesmu svētku "Gaudeamus" virsdiriģents. Latvijas konservatorijas kordiriģēšanas nodaļas profesors.
Miris 1991. gada 21. martā.
Zaļā tēja

Zaļā tēja ir dzēriens, kuru gatavo no tējas koka lapām, aplejot tās ar karstu ūdeni. Par tējas dzimteni tiek uzskatīta Ķīna. Pateicoties tās dziedinošajam efektam tēja kļuvusi par populāru dzērienu visā pasaulē it īpaši Āzijās valstīs.
Tēja jau kopš seniem laikiem ir daudzu kultūru viens no populārākajiem dzērieniem. Vislielākais tējas patēriņš ir tādās valstīs kā Ķīna, Indija, Japāna. Viņiem ir vairāku gadsimtu senas tējas tradīcijas.
Nīderlandes polārstacija

Vēsture

Stacija izveidota 1995. gadā, septiņus gadus pēc tam, kad 1989. gadā tika likvidēta iepriekšējā Nīderlandes polārstacija Kaplī Edža salā. Polārstacija izvietojusies tā sauktajos «Londonas namiņos». Kopējā platība ir 114 m² un vienlaicīgi stacija var uzņemt līdz 10 cilvēkiem. Stacijas zinātnisko programmu pārvalda Groningenas universitātes Arktikas centrs, kas ir daļa no Villema Barenca Polārā institūta, bet par stacijas infrastruktūras uzturēšanu atbild Nīolesunnas īpašniece Kings Bay AS kompānija.

Zinātniskā darbība

Galvenie pētījumu virzieni bioloģija (galvenokārt baltvaigu zoss un polārlāču monitorings), kā arī klimata izmaiņas un glacioloģija.
Kļetņa

Vēsture

Ciemats bija dibināts ap 1880. gadu un no sākuma tika saukts par Ļudinku (krievu: Лю́динка). Turp bija uzcelts dzelzceļš no Žukovkas un Ļudinkā tika izveidota kokzāģētavas rūpnīca, vienа no lielākajām Orlas guberņā. Par Kļetņu tad sauca klosteri pie upes ar tādu pašu nosaukumu, 12 km uz dienvidaustrumiem no Ļudinkas.
1920. gados šis klosteris bija iznīcināts un 1935. gadā Ļudinka kļuva par pilsētciematu ar savu mūsdienu nosaukumu.
Otrā pasaules kara gados Kļetņas rajons kļuva par svarīgu partizānu centru, kur mežos rīkojušās 6 partizānu brigādes.
Šodien Kļetņa ir viens no lielākajiem apgabala pilsētciematiem, kur darbojas kokapstrādes, mēbeļu, pārtikas rūpniecības uzņēmumi.
Jānis Mileika (1936—2010)

Biogrāfija

Piedzimis tagadējā Dagdas novada Bērziņu ciemā zemnieku ģimenē. Tēvs – Antons, māte – Tekla. Agrā bērnībā zaudējis vecākus. Skolas gaitas sācis 1945. gadā, kad iestājies Ķepovas septiņgadīgā skolā, kur mācījies līdz 1951. gadam. Pēc tam mācības turpinājis Viļānu vidusskolā, kuru beidzis 1956. gadā. Pēc skolas beigšanas strādājis Līgatnē, Rīgā un dienējis armijā (1959-1962). Bijis precējies, sieva - Terēza.
Jau jaunībā daudz nodarbojies ar sportu, sevišķi ar futbolu un īso distanču skriešanu. Tāpēc 1963. gadā iestājies Latvijas Valsts fiziskās kultūras institūtā (LVFKI, tagad Latvijas Sporta pedagoģijas akadēmija), kuru 1967.gadā beidzis kā futbola speciālists. Tomēr vienlaicīgi ļoti interesējies par šahu, kurā sasniedzis meistarkandidāta līmeni.
Pēc LVFKI beigšanas pārcēlies dzīvot uz Jēkabpili, kur no 1967. gada līdz 2009. gadam strādājis vietējā sporta skolā. Kopā ar Kazimiru Unguru, Leonardu Volminski, Ilgoni Rupeiku un Apoloniju Grīvnieci bijis rajona šaha izlases komandas sastāvā, kas īsā laikā izcīnīja vietu un vēlāk nostiprinājās Latvijas komandu šaha čempionāta augstākajā līgā. 1976. gadā kopā ar Jēkabpils komandu uzvarējis sporta biedrības "Vārpa" komandu šaha čempionātā. Šajā pašā gadā izcīnījis 3. vietu sporta biedrības "Vārpas" individuālajā šaha čempionātā.
Izveidojis Jēkabpils sporta skolas šaha nodaļu, kurai veltījis savu mūžu. Kā šaha treneris veltījis sevi jaunatnes audzināšanai, uzskatot, ka skolēnus ar šaha spēles palīdzību var iemācīt radoši domāt, strādāt un sasniegt labus rezultātus. Izaudzinājis daudzus labus šahistus, vēl vairāk labu cilvēku un daudz darījis, lai Jēkabpils kļūtu par vienu no Latvijas šaha centriem. Godinot viņa ieguldījumu šaha attīstībā, kopš 2011. gada Jēkabpilī notiek ikgadējie Jāņa Mileikas piemiņas turnīri.
Sojuz TMA-02M

Lidojuma gaita

Starts notika 2011. gada 7. jūnijā 20:12:45 UTC ar nesējraķeti Sojuz-FG no Baikonuras kosmodroma 1. starta laukuma 5. palaišanas iekārtas. 
Ar SKS kosmosa kuģis saslēdzās 9. jūnijā 21:18 UTC pie Rassvet moduļa. Tuvošanās un saslēgšanās operācijas notika automātiskā režīmā. Vienā no orientācijas dzinējiem notika kļūme, bet citas dzinējiekārtas to kompensēja, un tuvošanās notika veiksmīgi.
No stacijas Sojuz TMA-02M atvienojās 2011. gada 21. novembrī 23:00:08 UTC. 22. novembrī 01:32:20 UTC tika iedarbināti kuģa dzinēji bremzēšanas manevram. 02:25 UTC nolaižamais aparāts nolaidās Kazahstānas teritorijā netālu no Arkalikas. Lidojuma ilgums bija 162 dienas 6 stundas 12 minūtes.
Latvijas futbola izlase 1925. gadā

Spēles

Latvija: Arvīds Jurgens; Voldemārs Grāvelis, Vladimirs Svistuņenko, Harijs Fogelis, Česlavs Stančiks, Pauls Sokolovs, Arkādijs Pavlovs, Arnolds Tauriņš, Alberts Šeibelis, Arturs Timpers, Aleksandrs Ābrams.
 Latvija: Arvīds Jurgens; Voldemārs Grāvelis, Aleksandrs Roga, Česlavs Stančiks, Rūdolfs Bārda, Pauls Sokolovs, Arkādijs Pavlovs, Arnolds Tauriņš, Edvīns Bārda, Arturs Timpers, Aleksandrs Ābrams.
 Latvija: Arvīds Jurgens; Voldemārs Grāvelis, Vladimirs Svistuņenko, Česlavs Stančiks, Rūdolfs Bārda, Pauls Sokolovs, Arkādijs Pavlovs, Arnolds Tauriņš, Edvīns Bārda, Arturs Timpers, Aleksandrs Ābrams.
Kontrolsumma

Kontrolsumma (angļu: checksum) ir skaitlis, ko iegūst no lielāka izmēra cipardatu bloka, pēc kura var pārbaudīt to pret kļūdām, kas var būt radušās datu pārraides vai saglabāšanas laikā.
Dzelzceļa līnija Rīga—Daugavpils

Dzelzceļa līnija Rīga—Daugavpils ir dzelzceļa līnija Latvijā, kura ir 218 kilometrus gara.  Šī līnija ir viena no pirmajām dzelzceļa līnijām Latvijā.
Mūsdienās tā ietver sevī iecirkņus Rīga—Krustpils un Krustpils—Daugavpils. Brauciens no Rīgas līdz Daugavpilij ar dīzeļvilcienu ilgst 3 stundas un 22 līdz 33 minūtes (atkarīgs no konkrēta reisa), bet ar ekspress dīzeļvilcienu – 2 stundas un 46 minūtes. Līnijā Rīga—Krustpils kursē starptautiskie vilcieni Rīga—Maskava un Rīga—Minska, kā arī dīzeļvilcieni maršrutos Rīga—Krustpils, Rīga—Rēzekne, Rīga—Zilupe, bet posmā līdz Pļaviņām — maršrutā Rīga—Pļaviņas, Rīga—Madona, Rīga—Gulbene. Līnijas sākumposms līdz Aizkrauklei ir elektrificēts un tajā kursē elektrovilcieni maršrutos Rīga—Ogre, Rīga—Lielvārde, Rīga—Aizkraukle. Līnijā ir intensīva kravas vilcienu kustība (piemēram, saskaņā ar 2015./2016. gada grafiku, iecirknī Pļaviņas—Šķirotava dienā paredzēti 37 kravas vilcieni Rīgas virzienā, 33 - Pļaviņu virzienā, bet iecirknī Daugavpils—Krustpils - 38 kravas vilcieni Krustpils virzienā, 37 - Daugavpils virzienā). Posmā Rīga—Krustpils ir divi sliežu ceļi, pārējā līnijā ir viens sliežu ceļš.
Transferīns

Transferīns ir asins plazmas metālu saistoša transportējošā olbaltumviela. Tā ir galvenais dzelzs piegādātājs šūnām. Dzelzs, saistoties ar transferīnu, zaudē savu toksiskumu. Katra transferīna molekula spēj saistīt ne vairāk kā divus trīsvērtīgās dzelzs (Fe³⁺) jonus. Dzelzs katjonam atbilstošais anjons parasti ir bikarbonāts.

Struktūra

Cilvēku transferīns ir polipeptīds ar molekulmasu apmēram 80000 Da, kurā ietilpst 679 aminoskābes.

Klīnikā

Klīniski izmanto dažu slimību diagnostikā. Izmeklēšanas materiāls ir asins serums. Indivīdiem, jaunākiem par 7 dienām, transferīna līmeņa norma ir 1,3—3,6 g/l; vecākiem par 1 gadu — 2,0—3,6 g/l.
Transferīna līmeņa kāpšana novērojama pie dzelzs deficīta anēmijas. Transferīna līmeņa pazemināšanos novēro pie akūtas fāzes reakcijas (mazinās pirmo 17-48 stundu laikā), hemoglobīna sintezēšanas traucējumiem, neefektīvas eritropoēzes (talasēmija, megaloblastiskā anēmija, anēmijas pie hroniskām infekcijām), hemohromatozes, aknu slimībām, nepilnvērtīga uztura, audzējiem; nefrotisks sindroms un gastroenteropātijas var būt iemesls olbaltumu zudumam; iespējams transferīna sintezēšanas traucējums.
Anšluss

Austrijas anšluss (vācu: Anschluss — ‘savienošana, pievienošana’) bija Austrijas Republikas aneksija 1938. gada 12. martā ar sekojošu inkorporāciju Trešā reiha sastāvā. Austrijas vārdu izskauda un no 1939. gada lika lietot Ostmarkas nosaukumu. Otrā pasaules kara laikā Sabiedrotās valstis Austrijas anšlusu pasludināja par nelikumīgu, tomēr pēc kara Austrija tika sadalīta okupācijas zonās un tās suverenitāti atjaunoja tikai 1955. gadā.
Bieži jēdzienu "anšluss" lieto kā sinonīmu vārdam "aneksija", bet ar negatīvu pieskaņu.

Vēsture

Apmēram 65 000 Vērmahta karavīru 1938. gada 12. martā šķērsoja Austrijas robežu un anektēja to. Lai leģitimētu šo aneksiju, 1938. gada 10. aprīlī Vācijas karaspēka klātbūtnē tika organizēta "Tautas nobalsošana par Austrijas atkalapvienošanos ar Vācu impēriju" (vācu: Volksabstimmung über die Wiedervereinigung Österreichs mit dem Deutschen Reich). Oficiāli paziņoja, ka vēlēšanās piedalījās 99,5% balsstiesīgo un 98,9% bijuši par pievienošanos.
Otrā pasaules kara laikā 1943. gada 1. novembrī Sabiedroto valstu ārlietu ministri Maskavā deklarēja, ka Austrijas aneksija ir anulējama (angļu: null and void, krievu: недействительна). 1945. gada 29. martā Sarkanā Armija šķērsoja Austrijas austrumu robežu un 6. aprīlī sāka uzbrukumu Vīnei, bet Rietumu Sabiedroto karaspēks tikai 28. aprīlī sasniedza Austrijas rietumu daļas zemes. 10 gadus pēc kara Austrija bija sadalīta okupācijas zonās. Tikai 1955. gada 15. maijā Otrā pasaules kara uzvarētājvalstis noslēdza līgumu, kurš izbeidza okupāciju un atjaunoja Austrijas Republikas suverenitāti.
Sinoviālais šķidrums

Sinoviālais šķidrums ir viskozs šķidrums sinoviālajās locītavās. Normāls sinoviālais šķidrums ir plazmas transudāts, kas papildus satur ar cukuriem bagātas augstas molekulmasas molekulas. 
Drenāža sinoviālās membrānas limfātiskajā sistēmā nodrošina sabalansētu sinoviālā šķidruma produkciju.
Locītavu slimību gadījumā novēro izmaiņas gan sinoviālā šķidruma tilpumā, gan sastāvā.

Šūnu skaits

Šūnu saits <200/mm³ raksturīgs normālam sinoviālajam šķidrumam. 
200 - 1000 šūnas/mm³ raksturīgas neiekaisīgām izmaiņām sinoviālajā šķidrumā.
>1000 šūnas/mm³m - iekaisīga rakstura izmaiņas sinoviālajā šķidrumā.
Šūnu skaits >50 000/mm³ rada aizdomas par infekciju, tomēr reizēm šādas izmaiņas var novērot arī reimatoīdā artrīta, podagras un reaktīva artrīta gadījumā.

"Slapja" preparāta apskate mikroskopā

Nekrāsota svaiga preparāta mikroskopija ļauj noteikt šūnas un kristālus. Gaismas 
mikroskopā var noteikt un saskaitīt eritrocītus, leikocītus. Reimatoīdā artrīta un citu iekaisīgu artropātiju gadījumā var redzēt ragocītus — šūnas sinoviālajā šķidrumā, kas satur dažādas granulas.
Lai noteiktu dažādus kristālu veidus locītavu šķidrumā, izmanto polarizētas gaismas mikroskopu.

Šūnu veida izvērtēšana

Lai precīzāk noteiktu šūnu veidu sinoviālajā šķidrumā, jāizvērtē citocentrifugāts.
Ja 60—80% no visām šūnām ir neitrofīlie leikocīti, tad jādomā par iekaisīgām locītavu slimībām. makrofāgus atrod galvenokārt vīrusu izraisītu artrītu gadījumos. Septiska artrīta gadījumā neirtofīlo leikocītu skaits sasniedz 90%. Eozinofīlo leikocītu skaits >2% var būt Laimas slimības gadījumā.

Mikroorganismu noteikšana

Mikroorganismi var tikt noteikti 85% no klīniski inficētiem aspirātiem. Izmantojot Grama krāsošanas metodi var tikt noteikti grampozitīvi mikroorganismi, kas ir visbiežākie locītavu infekcijas ierosinātāji. 
Lai noteiktu mikroorganismu veidu un antibakteriālo jutību, jāveic sinoviālā šķidruma uzsējums.
Ja uzsējumā mikroorganismi neaug, tas neizslēdz infekciju; tie var būt niecīgā skaita, vai to augšana var būt inhibēta antibiotiku lietošanas dēļ.
Čīles ģerbonis

Čīles Republikas ģerbonis tika oficiāli pieņemts 1834. gadā. Tā autors ir angļu mākslinieks Čārlzs Vuds Teilors. Tas sastāv no vairoga, kas sadalīts divās vienādās daļās — sarkanā un debeszilā. Tā centrā ir piecstaru zvaigzne. Vairogu tur kondors un andu briedis. Dzīvniekiem galvā ir kroņi, kas simbolizē Čīles jūras spēku varonību. Vairogu rotā trīs spalvas sarkanā, baltā un zilā krāsā. Zem vairoga ir moto Por la razón o la fuerza.
Detroitas "Red Wings"

Spēlētāji

Komandas rindās savulaik spēlējuši tādi spēlētāji kā Gordijs Hovs, Teds Lindsijs, Sids Eibels, Reds Kellijs, Alekss Delvečio, Terijs Savčuks, Kriss Osguds, Sergejs Fjodorovs, Stīvs Aizermens, Niklass Lidstrēms un citi.
Čehijas futbola 1. līga

Sponsori

No 1997. līdz 2015. gadam to sponsorēja Čehijas populārākā alusdarītava Plzeňský Prazdroj, a. s., un tās nosaukums bija Gambrinus Liga. 2015.—2016. gada tās galvenais sponsors bija uzņēmums Synot, tāpēc tās oficiālais nosaukums bija Synot liga. No 2016. līdz 2017. gadam līga sadarbojās ar interneta apdrošināšanas kompāniju ePojisteni.cz. Kopš 2018. gada līgas sponsors ir totalizatoru uzņēmums Fortuna, līgas nosaukums ir Fortuna liga.
Lādiņpārneses ierīce

Lādiņpārneses ierīce (angļu: charge coupled device, saīsināti CCD) ir starojuma uztvērējs — fotoelektrisku pusvadītāju matrica ar ļoti augstu jutību. Katrs lādiņa saites matricas elements uzkrāj elektrisko lādiņu proporcionāli uz to krītošā starojuma intensitātei. To lieto arī videokamerās un ciparkamerās.
Lādiņsaites matricu 1969. gadā izgudroja Bell Labs zinātnieki Vilards Boils un Džordžs Smits. Par to viņi 2009. gadā saņēma Nobela prēmiju.
Ķemmes-bedrīšu keramikas kultūra

Ķemmes-bedrīšu keramikas kultūra bija 4.-3. gadu tūkstotī p.m.ē. Latvijas teritorijā dominējusī jaunā akmens laikmeta (neolīta) iedzīvotāju kultūra, ko tradicionāli saistīja ar somugru pirmvalodā runājošo tautu migrāciju no tagadējās Ziemeļkrievijas uz Baltijas jūras krastiem, kur ienācēji sajaucās ar Baltijas pirmiedzīvotājiem un atspieda sāmu priekštečus tālāk Ziemeļeiropas tundrā. 2.-3. gadu tūkstotī p.m.ē. Polijas, Baltkrievijas, Baltijas valstu un Somijas teritorijas dienviddaļā šo kultūru pārmāca Auklas keramikas kultūra.
Jaunākie pētījumi liecina, ka somugru valodās runājošās ciltis Baltijas jūras reģionu sasniegušas tikai Bronzas laikmetā (apmēram 500 gadus p.m.ē.), tādēļ ķemmes-bedrīšu keramikas kultūrai piederīgās ciltis runājušās kādā no Eiropas senāko iedzīvotāju valodām (priekšindoeiropiešu valodām), pie kurām pieder basku valoda un arī izmirušās etrusku un mīnojiešu valodas.

Nosaukuma cilme

Kultūras nosaukums ir cēlies no šai kultūrai raksturīgajiem māla trauku rotājumiem, kas atgādina ķemmes un bedrīšu iespiedumus. Igaunijas un Latvijas teritorijā attīstījās Narvas kultūra kā šis kultūras lokāls variants.

Kultūras izplatība

Šai kultūrai raksturīgie arheoloģiskie atradumi ir atrasti plašā Ziemeļaustrumu Eiropas reģionā, kas ietver Skandināvijas ziemeļus, Somiju, Baltijas valstis, Polijas un Baltkrievijas ziemeļdaļu kā arī Ziemeļkrieviju līdz par Urāliem.

Raksturojums

Šai kultūrai piederīgās ciltis nodarbojās ar zvejniecību, vākšanu un medībām. Raksturīgi ar tipiskajiem ornamentiem rotāti lieli māla trauki ar apaļu vai smailu apakšdaļu. Galvenie ornamenta elementi ir ķemmveida vai gludā spiedoga nospiedumi, dažāda lieluma seklas bedrītes, aptītās auklas, retāk dažādi pusloka iespiedumi. Retāk sastopams dažādu ģeometrisku figūru – rombu, trīsstūru un līkloču motīvs.
Liepāja (stacija)

Vēsture

Stacijas ēka celta 1871. gadā Liepājas—Romnu dzelzceļam klajā, smilšainā vietā. Tajā laikā to sauca par "mūra pili tuksnesī", jo apkārt stacijai nebija nevienas mājas. Ar laiku pilsēta pietuvojās stacijai un ap to sāka celt fabrikas un divstāvu koka namus. Uz Liepāju brauca ļaudis no visas Krievijas un apmetās emigrantu mājās, gaidot kuģus aizceļošanai uz Ameriku, citiem cars bija licis būvēt kara ostu un nocietinājumus apkārt pilsētai. Kopumā Liepājā no 1906. līdz 1914. gadam ieradušies ap pusmiljons emigrantu, kam Liepājas dzelzceļa stacija bija pēdējais Krievzemes stūrītis, ko viņi redzēja pirms aizceļošanas. Stacijas ēkas trešajā stāvā tolaik atradusies arī pareizticīgo baznīca. 1903. gadā Liepājas stacijā ieradās Krievijas impērijas ķeizars Nikolajs II. 
2001. gadā pārtrauktā dzelzceļa satiksme līnijā Rīga—Liepāja atjaunota 2006. gada 31. martā. Dzelzceļa satiksmi līnijās Liepāja—Vaiņode un Liepāja—Ventspils pārtrauca attiecīgi 1999. un 1996. gadā. Dīzeļvilciens Liepāja—Rīga (agrāk "Kurzeme") līdz 2015. gada maijam kursēja tikai pirmdienu un sestdienu agrajos rītos plkst. 6.05, no 1. jūnija tas atcelts. Dīzeļvilciens pieturēja tikai lielākajās stacijās — Skrundā, Saldū, Bikstos, Dobelē un Jelgavā. Kopš 2001. gada 15. augusta dīzeļvilciens nepietur šādās stacijās un pieturas punktos: Torē, Tadaiķos, Durbē, Padonē (no 15.06.2001.) , Ilmājā, Kalvenē, Rudbāržos, Sieksātē (no 15.06.2001.), Airītēs, Lašupē, Lutriņos (no 15.06.2001.) , Brocēnos (no 01.01.2008., pieturēja turpceļā 12.10.2018.)), Blīdenē, Jostā (no 15.06.2001.), Bērzupē, Gardenē, Lāčos, Glūdā, Dorupē, Viesturos un p.p. 50. km. Kopš 2015. gada 1. februāra līdz 24. maijam (ieskaitot) svētdienās kursēja savienotais dīzeļvilciena reiss Līvāni—Rīga pasažieru—Liepāja.
Zemākās čūskas

Sistemātikas diskusijas

Čūsku sistemātika ir ļoti komplicēta un mūsdienās joprojām neatrisināta. Daudzajām čūsku sugām tiek veikti ģenētiskie pētījumi, bet jauna sistemātika, kas atrisinātu visas pretrunas vēl nav izveidota. Zinātnieki piekrīt, ka vecais iedalījums: zemākajās čūskās un augstākajās čūskās (Caenophidia) neatspoguļo patieso savstarpējo radniecību un evolūciju. Tomēr, lai veiktu korektas sistemātikas izmaiņas, joprojām ir jāveic papildus pētījumi.
Gļebs Kļimenko

Spēlētāja karjera

Savu profesionālā spēlētāja karjeru Kļimenko uzsāka 2001. gadā, kad spēlēja Krievijas Augstākās līgas kluba HK Ļipecka rindās. Krievijas Superlīgā Gļebs debitēja vien 2007. gadā Maskavas "Spartak" rindās. 2008.—09. gada sezonu Kļimenko iesāka Čehovas "Vitjaz" rindās, taču sezonas otrajā pusē tika izīrēts Kazaņas "Ak Bars" vienībai, palīdzot komandai izcīnīt Gagarina kausu.
2009.—10. gada sezonas vidū Kļimenko no "Vitjaz" nonāca Sanktpēterburgas SKA sastāvā. 2010.—11. sezonā, spēlējot Magņitogorskas "Metallurg" rindās, Kļimenko tika atzīts par marta mēneša labāko uzbrucēju, taču tad hokejists atgriezās SKA rindās. 2012.—13. gada sezonas otrajā pusē uzbrucējs tika aizmainīts uz Mitišču "Atlant" vienību. Pēc sezonas noslēguma Kļimenko tika aizmainīts uz Čerepovecas "Severstal" vienību, taču nākamās sezonas pirmajā pusē nonāca jau Podoļskas "Vitjaz" sastāvā.