google/wiki40b huggingface dataset:
Vēja turbīna

Vēja turbīna ir ierīce, kas pārveido vēja kinētisko enerģiju mehāniskajā enerģijā. Ja mehāniskā enerģija tiek pārvērsta elektriskajā enerģijā, ierīci mēdz saukt arī par vēja ģeneratoru. Ierīces, kas vēja enerģiju izmanto ūdens sūknēšanai vai graudu malšanai, sauc par vējdzirnavām.
Vēja enerģija rodas, gaisa masām sastopot savā ceļā šķērsli un atdodot tam daļu savas enerģijas. Šo principu lieto mūsdienu vēja turbīnās. Vējš ar savu spēku iekustina turbīnas spārnus, radot mehānisko enerģiju, kura pēc tam ar ģeneratoru palīdzību tiek pārvērsta elektriskajā enerģijā. Enerģiju, ko iegūst no vēja (E),var aprēķināt pēc formulas E=cv³, kur c ir vēja izmantošanas koeficients, bet v ir vēja ātrums.

Vēja turbīnu veidi

Vēja turbīnas iedalās mazajās, vidēja lieluma un lielajās turbīnās. Mazo jaudu turbīnām jauda ir 20 līdz 3000 W. Tās izmanto atsevišķu objektu energoapgādei. Savukārt vidēji lielu turbīnu jauda ir no 30—600 kW. Vidēji lielās turbīnas apvieno grupās — vēja fermās. Šīs turbīnas izmanto komerciālās enerģijas ražošanai. Lielo turbīnu jauda pārsniedz 1 MW un šīs turbīnas spēj nodrošināt ar elektrību nelielu pilsētiņu. Vēja turbīnām mēdz būt dažāds spārnu skaits — no viena līdz pat ļoti daudziem, bet vispopulārākās ir trīsspārnu turbīnas.

Vēja ģeneratoru izmantošana Latvijā

Latvijā pirmais vēja ģenerators tika uzstādīts  Jelgavas rajonā Nākotnē, DOSAAF aerodroma vajadzībām (demontēts). Savukārt lielākais atrodas Sārnatē, tam ir 1MW jauda. Pie Liepājas uzstādīta vēja ferma, kurā ir 33 vēja turbīnas, ar jaudu 600 kW katra. Vēja ģeneratori ir uzstādīti Užavā (P = 1 MW), Glūdā Jelgavas novadā (P = 50 kW), Vircavā Kandavas novadā (P = 5 kW).
Ernests Bauers

Biogrāfija

Ernests Bauers piedzima 1882. gada 21. jūlijā Rankas pagasta "Pakalniešos". Mācījies Cēsu apriņķa skolā. Līdz 1905. gadam bijis tautskolotājs Palsmanē. Pēc tam devies studēt uz Halles lauksaimniecības institūtu, ko absolvēja 1910. gadā. Tad atgriezies Latvijā un sniedzis lekcijas zemkopjiem. 1913. gadā apceļojis Dāniju un Zviedriju. Pirmā pasaules kara laikā vadījis lauksaimniecības skolu Priekuļos.
1918. gada novembrī bija viens no Tautas padomes dibinātājiem, Latviešu zemnieku savienības pārstāvis. Bijis agrārlietu departamenta vadītājs Pagaidu valdībā. 1920. gadā ievēlēts Satversmes sapulcē no Bezpartijisko bezzemnieku un mazsaimnieku grupas — Latvijas Jaunzemnieku savienības priekšteces — saraksta. 1922. gadā ievēlēts 1. Saeimā, bet 1925. gadā — 2. Saeimā. No 1923. gada janvāra līdz 1924. gada decembrim bija Latvijas zemkopības ministrs Jāna Pauļuka, Zigfrīda Annas Meierovica un Voldemāra Zāmuēla vadītajās valdībās. Sirds slimības dēļ aizgāja no politikas.
Miris no sirdstriekas 1926. gada 14. maijā plkst. 12 savā dzīvoklī Rīgā, Jēkaba ielā 28. Apbedīts Jaunpiebalgas kapos.
Bijis žurnālu "Latvijas Lauksaimnieks" un "Mazsaimnieks" redaktors, kā arī laikraksta "Līdums" līdzdibinātājs.
2. tūkstošgade

2. tūkstošgade ir laika periods, kas sākās 1001. gada 1. janvārī un beidzās 2000. gada 31. decembrī. Tas ir mūsu ēras otrais gadu tūkstotis.
Otrajā tūkstošgadē bija vidējie viduslaiki, renesanse, jaunie laiki, koloniālisma laikmets, industrializācija, nacionālo valstu pieaugums. 20. gadsimts savukārt ir iezīmējies ar zinātnes ietekmi, plašo izglītību, vispārējo veselības aprūpi un vakcinēšanos. Lielā mēroga karadarbība ar augsto tehnoloģiju ieročiem balansēja ar pieaugošo miera kustību veidošanu, reliģiskajām kampaņām, kurās tika brīdināts par vardarbību. Tāpat tika atjaunotas Olimpiskās spēles.
Sākot ar 16. gadsimtu cilvēki sāka migrāciju no Eiropas, Āzijas uz (kā tolaik sauca) Jauno pasauli, sākot globalizācijas procesu.
Iedzīvotāju skaits pieauga divas reizes pirmajos septiņos gadsimtos (no 310 miljoniem 1000. gadā līdz 600 miljoniem 1700. gadā), pēc tam šī izaugsme kļuva straujāka, 2000. gadā iedzīvotāju skaits sasniedza 6 miljardus.
Rēzeknes rajons

Izveide un reorganizācija

Rēzeknes rajons tika izveidots 1949. gada 31. decembrī pēc Rēzeknes apriņķa sadalīšanas Maltas, Rēzeknes, Varakļānu un Viļānu rajonos. Rajonā sākotnēji ietilpa 30 ciema padomes. 1952. - 1953. gadā Rēzeknes rajons ietilpa Daugavpils apgabalā. Teritoriālo pārveidojumu gaitā Rēzeknes rajonam 1957. gadā pievienoja reorganizētā Viļānu rajona Dricēnu, Pelsiņu un Puderu ciemus, 1959. gadā Maltas rajonu un 1962. gadā Viļānu rajonu, kuram jau 1956. gadā bija pievienots Varakļānu rajons.
1963. gadā Varakļānu pilsētu un Stirnienes ciemu, izņemot kolhoza «1. maijs» teritoriju, pievienoja Madonas rajonam, bet Upenieku ciemu un Stirnienes ciema kolhoza «1. maijs» teritoriju — Preiļu rajonam.

Ciemi

Audriņu - Bērzgales - Čornajas - Dekšāru - Dricēnu - Feimaņu - Gaigalavas - Gailumu - Griškānu - Kantinieku - Kaunatas - Kruķu - Lendžu - Mākoņkalna - Nagļu - Ozolaines - Pušas - Radopoles - Rikavas - Ružinas - Sakstagala - Silmalas - Slobodas - Sokolu - Stoļerovas - Špēļu - Strūžānu - Vērēmu

Pagasti

Audriņu pagasts - Bērzgales pagasts - Čornajas pagasts - Dekšāru pagasts - Dricānu pagasts - Feimaņu pagasts - Gaigalavas pagasts - Griškānu pagasts - Ilzeskalna pagasts - Kantinieku pagasts - Kaunatas pagasts - Lendžu pagasts - Lūznavas pagasts - Maltas pagasts - Mākoņkalna pagasts - Nautrēnu pagasts - Nagļu pagasts - Ozolaines pagasts - Ozolmuižas pagasts - Pušas pagasts - Rikavas pagasts - Sakstagala pagasts - Silmalas pagasts - Sokolku pagasts - Stoļerovas pagasts - Strūžānu pagasts - Vērēmu pagasts - Viļānu pagasts
Platības ziņā lielākais bija Silmalas pagasts (195 km²), mazākais - Strūžānu pagasts (38 km²).

Likvidēšana

Saskaņā ar 1998. gadā pieņemto "Administratīvi teritoriālās reformas likumu"  un 2008. gada "Administratīvo teritoriju un apdzīvoto vietu likumu"  2009. gada 1. jūlijā Rēzeknes rajons tika likvidēts un tā teritorijā izveidoti Rēzeknes un Viļānu novadi.
Tomāšs Kloučeks

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Kloučeks uzsāka 1999.—2000. gada sezonā, kuru aizvadīja Amerikas hokeja līgas vienībā Hartfordas "Wolf Pack". Nākamajā sezonā hokejistam izdevās debitēt arī NHL, aizvadot 43 spēles Ņujorkas "Rangers" rindās. 2002.—03. gada sezonas vidū Kloučeks tika aizmainīts uz Našvilas "Predators", tās sastāvā aizvadot vien astoņas spēles, pirms 2003.—04. gada sezonā tika aizmainīts uz Atlantas "Thrashers".
2004.—05. gada NHL sezonas lokauta laikā Kloučeks spēlēja Čehijas Ekstralīgas vienībā Liberecas "Bílí Tygři", taču tad atgriezās "Thrashers", lai tās sastāvā nākamo divu sezonu gaitā aizvadītu vienu spēli, pārējo laiku pavadot AHL vienībā Sirakūzas "Crunch".
2007. gada vasarā Kloučeks atgriezās Eiropā, pievienojoties Čehijas Ekstralīgas klubam HK Zlīna. No 2008. līdz pat 2011. gadam Kloučeks spēlēja KHL vienības Astanas "Baris" sastāvā. 2011.—12. gada sezonu hokejists uzsāka Popradas "Lev" sastāvā, taču sezonas vidū pievienojās Tržinecas "Oceláři". Turpmākajās sezonās spēlēja dažādos Čehijas, Slovākijas un Francijas klubos, līdz 2017. gadā noslēdza karjeru.
Aleksandrs Ovečkins

Karjera

Savu profesionāļa karjeru uzsāka Krievijas Superlīgas klubā Maskavas "Dinamo".
2004.-05. gada sezona, kurai vajadzēja būt pirmajai viņa karjerā, nenotika lokauta dēļ, tādēļ nākamajā gadā cīņā par Kaldera balvu Ovečkinam bija jācīnās ar 2005. gada NHL drafta pirmo numuru kanādieti Sidniju Krosbiju. Balvu Ovečkinam izdevās izcīnīt. 2007.-08. gada sezonā viņš ieguva Arta Rosa balvu, Morisa Rišāra trofeju, Harta balvu, kā arī Lestera Pīrsona balvu.
2012.—13. gada NHL lokauta laikā spēlēja KHL kluba Maskavas "OHK Dinamo" sastāvā.
2018. gadā kopā ar "Capitals" izcīnīja Stenlija kausu. Kā izslēgšanas kārtas vērtīgākais spēlētājs Ovečkins ieguva arī Kona Smita balvu. Viņš bija otrs rezultatīvākais izslēgšanas kārtas spēlētājs aiz komandas biedra Jevgeņija Kuzņecova.

Karjera Krievijas izlasē

Krievijas hokeja izlases sastāvā piedalījies trīs Olimpiskajās spēlēs (2006, 2010, 2014), desmit Pasaules čempionātos, trijos Pasaules čempionātos junioriem, 2004. gada Pasaules kausa izcīņā. Kopā ar izlasi kļuvis par trīskārtēju Pasaules čempionu. Junioru čempionātos viņš izcīnīja vienu zelta, vienu sudraba un vienu bronzas medaļu, kā arī izcīnījis zelta medaļu 2008., sudraba medaļu 2010. un bronzas medaļu 2005. un 2007. gada Pasaules čempionātos.

Privātā dzīve

A. Ovečkins dzimis sportiskā ģimenē - viņa māte Tatjana PSRS basketbola izlases kļuva par divkārtējo Olimpisko spēļu čempioni basketbolā 1976. gadā Monreālā un 1980. gadā Maskavā, bet tēvs Mihails bija profesionāls futbolists.
Austrijas impērija

Austrijas impērija (vācu: Kaisertum Österreich) bija Habsburgu dinastijas pārvaldītās impērijas nosaukums no 1806. līdz 1867. gadam. 
No 1440. līdz 1804. gada Habsburgu dinastijas monarhi bija Svētās Romas impērijas imperatori. Pēc tam kad Napoleons faktiski izbeidza šīs impērijas pastāvēšanu, Svētās Romas impērijas imperators Francis II savās dzimtas zemēs 1806. gada 6. augustā nodibināja Austrijas impēriju un kļuva par tās imperatoru Franci I.
Sākotnēji impērijas sastāvā nebija iekļauta Ungārijas karaliste un tai pakļautās teritorijas, lai arī Habsburgu dinastija tajā valdīja kopš 1541. gada. Ungāriju oficiāli impērijas sastāvā iekļāva 1849. gadā pēc tās sakāves neatkarības karā.
Pēc Austrijas sakāves prūšu-austriešu karā, 1867 - 1868. gadā Austrijas impērija tika pārveidota par Austroungāriju, kurā Ungārijai un Austrijai bija vienlīdzīgas tiesības.
Galaktikas halo

Galaktikas halo ir galaktikas neredzamais komponents, tās sfēriskās apakšsistēmas pamatdaļa. Galaktikas halo ir sfēriska forma un tā izplatās aiz galaktikas redzamās daļas. Kopumā tas sastāv no karstas retinātas gāzes, zvaigznēm un tumšās matērijas, kas sastāda galaktikas pamatmasu. Tiek uzskatīts, ka ka halo nav viendabīgs, bet sastāv no trim apakšsistēmām: resnā diska, paša halo un akrēcijas halo (vēl saukta par vainagu). Robeža starp galaktikas halo oreolu un pamatgalaktiku viskrasāk izpaužas spirāliskajās galaktikās, kur oreola sfēriskā forma kontrastē ar plakano galaktikas disku. Eliptiskajās galaktikās nav krasas pārejas starp galaktiku un tās halo.
Piena Ceļa galaktikas halo diametrs ir ap 165 000 gaismas gadu, pie tam pašas galaktikas diametrs ir ap 100 000 gaismas gadu.
Miervaldis Birze

Biogrāfija

Birze dzimis pilsētas pašvaldības darbinieku ģimenē Rūjienā. 1933. gadā pabeidza Rūjienas pamatskolu. Pēc padomju okupācijas, 1941. gada maijā Birze iestājās komjaunatnē, par ko pēc vācu ienākšanas 1941. gada 18. jūlijā viņš tika apcietināts. Līdz 1943. gada 21. septembrim Birze atradās Valmieras cietumā, tad viņu nosūtīja uz Salaspils koncentrācijas nometni. Viņš tika norīkots angāru celtniecībā Spilves lidostā. 1944. gada jūlijā viņu kopā ar 1200 cilvēku lielu ieslodzīto transportu pārveda uz Vāciju, kur viņš nonāca Buhenvaldes koncentrācijas nometnē. 1945. gada aprīlī, nometnes evakuācijas laikā Birzem izdevās aizbēgt, viņš devās mājup caur Poliju, kur viņu apcietināja padomju čeka un no 1945. gada maija līdz septembrim viņš atradās filtrācijas nometnē Grodņā. Vācu koncentrācijas nometnēs pavadītais laiks un notikumi ir atspoguļoti vairākos Birzes daiļdarbos. 
1949. gadā beidza Latvijas Valsts Universitātes Medicīnas fakultāti. Ieguvis diplomu, strādāja par ārstu Cēsīs. Tāpat kā Ernests Hemingvejs, arī Birze kā ārsts nāvi mēdza uzlūkot ironiski, ar zināmu devu humora.
Romāns Vanags

Biogrāfija

Absolvējis Emīla Dārziņa speciālo mūzikas skolu un Jāzepa Vītola Latvijas valsts konservatorijas Kora un orķestra diriģēšanas nodaļu, iegūstot diplomus kora diriģēšanā un mūzikas pedagoģijā.Apguvis arī simfoniskā orķestra diriģēšanu. 2003. gadā ieguvis profesionālā maģistra grādu mūzikā. Romāna Vanaga profesionālā darbība saistīta ar diriģēšanu un pedagoģiju. No 1984 līdz 2004. gadam viņš bijis skolotāju kora ‘Vanema’ galvenais diriģents; kopš 1990 ir Latvijas Universitātes sieviešu kora "Minjona" galvenais diriģents. No 1987. gada ir Jāzepa Mediņa Mūzikas skolas zēnu kora galvenais diriģents un mākslinieciskais vadītājs un no 1990. līdz 1993. gadam strādājis ar Jāzepa Mediņa Rīgas Mūzikas vidusskolas simfonisko orķestri. No 1987. gada Romāns Vanags pasniedz kora diriģēšanu un vada kori Jāzepa Vītola Latvijas Mūzikas akadēmijā.
Romāns Vanags organizējis vairākus meistarkursus diriģēšanā dažādās pasaules valstīs, kā arī darbojies daudzu koru konkursu žūrijā. Viņš bijis Latviešu Dziesmu svētku virsdiriģents (1993, 1998, 2001, 2003, 2008, 2013.) un Jauniešu Dziesmu svētku virsdiriģents (1995, 2000, 2005, 2010.). No 2004. gada Romāns Vanags ir UNESCO Latvijas Nacionālās komisijas priekšsēdētājs jautājumos par Latviešu Dziesmu un Deju svētkiem.
Romāna Vanaga diriģētie kori guvuši balvas starptautiskos konkursos (Areco, Debrecenā, Tūrā, Varnā, u.c.) un uzstājušies daudzās pasaules valstīs. 2008. gadā Romāns Vanags saņēmis augstāko Latvijas valsts apbalvojumu — Triju Zvaigžņu ordeni.
Kārlis Zemmers

Dzīvesgājums

Dzimis 1837. gada 17. jūnijā Katvaru muižas dārznieka Mārtiņa Zemmera un viņa sievas Jūlijas, dzimušas Dzirnes, ģimenē. Mācījās Valmieras apriņķa skolā un Jelgavas ģimnāzijā.
Studēja Tērbatas Universitātē zooloģiju (1855-1856), tad medicīnu (1856-1859), bija studentu korporācijas Livonia seniors. 1860. gadā aizstāvēja doktora grādu medicīnā ar disertāciju par "Asafetīdas un galbāna farmakoloģiskajām īpašībām" (Disquisitiones pharmacologicae de asa foetida et galbano). ﻿
Strādāja par ārstu Volgas vācu kopienās Saratovā (1861) un Balakovā (1865). 1866. gadā zinātniskos nolūkos apceļoja Vāciju, Franciju un Austriju.
Miris 1867. gada 27. septembrī Saratovā.
Black Russian

Black Russian ir alkoholisks kokteilis, kas sastāv no degvīna un kafijas liķiera. Kokteili pagatavo sajaucot kopā degvīnu ar liķieri un pasniedz zemā glāzē ar ledu. Black Russian ir viens no kokteiļiem, ko Starptautiskā Bārmeņu asociācija ir iekļāvusi IBA oficiālo kokteiļu sarakstā. Pēc IBA noteiktajām proporcijām kokteilis sastāv no 50 ml degvīna un 20 ml kafijas liķiera.
Kokteilis ir piejamas dažādās variācijās, kā, piemēram, White Russian, kur liķiera vietā izmanto pienu vai kafijas krējumu, Black Magic, kur papildus pievieno citrona sulu, Dirty Black Russian, Tall Black Russian, Australian Black Russian vai Colorado Bulldog, kur kokteili pasniedz augstā glāzē kopā ar kolu, kā arī citos veidos. 
Kokteili 1949. gadā izgudroja beļģu bārmenis Gustave Tops, kas to pagatavoja Briseles Metropoles viesnīcas bārā, par godu tā laika ASV vēstniecei Luksemburgā - Perle Reid Mesta. Kokteiļa nosaukums ir radies no kokteiļa galvenās sastāvdaļas degvīna, kas ir tipisks krievu dzēriens, bet Black no kafijas liķiera tumšās krāsas.
Nunavuta

Ģeogrāfija

Nunavutas platība ir aptuveni 2,04 miljoni km². Vairāk nekā puse no Nunavutas teritorijas atrodas uz salām, kas ir daļa no Kanādas Arktiskā arhipelāga. Lielākās no šīm salām ir Bafina sala, Devona, Elsmīra sala un Viktorijas sala (Nunavutā atrodas aptuveni puse no Viktorijas salas). Ziemeļos atrodas Karalienes Elizabetes salas, kas sastāv aptuveni no 30 lielākām salām un 2000 maziņām saliņām. Tās lielākoties ir klinšainas un klātas ar ledu.
Nunavutas augstākais punkts ir Barbo kalns (2616 m vjl.), kas atrodas Elsmīra salā. Uz dienvidiem no ziemeļu polārā loka Nunavuta atrodas uz Kanādas vairoga, kura pamatā ir granīts ar plānu augsnes virskārtu. Šajā teritorijā ir daudz līdzenumu un zemieņu, tāpēc ir arī daudz upju un ezeru, it īpaši Nunavutas dienvidos un rietumos.
Peters Grīnbergs

Biogrāfija

Grīnbergs dzimis Plzeņā Bohēmijā, kas tajā laikā ietilpa Bohēmijas un Morāvijas protektorātā, ko bija okupējusi Vācija. Ģimene piederēja pie Sudetu vāciešiem, pēc kara viņus internēja, vecākus ievietoja nometnē. Tēvs 1945. gada 27. novembrī ieslodzījumā mira un tika apglabāts masu kapā (māte nodzīvoja līdz 100 gadu vecumam un mira 2002. gadā). Mātei bija jāstrādā lauksaimniecībā un jādzīvo noteiktā vietā kopā ar vecākiem. Vēlāk tur pievienoja arī bērnus. 1946. gadā, kā lielākā daļa vāciešu, viņi tika izsūtīti no Čehoslovākijas teritorijas. Tādējādi septiņu gadu vecumā Grīnbergs nokļuva Lauterbahā, Hesenē.
Grīnbergs studēja Darmštates tehniskajā universitātē, 1969. gadā saņēma doktora grādu. No 1969. līdz 1972. gadam strādāja Karltonas universitātē Otavā, Kanādā. Pēc tam līdz pat 2004. gadam strādāja Jūlihas Pētījumu centrā (Forschungszentrum Jülich) Vācijā. Tur 1988. gadā Grīnbergs atklāja gigantiskās magnētiskās pretestības efektu. Tajā pašā laikā neatkarīgi no Grīnberga to pašu efektu atklāja franču fiziķis Albērs Fērs, kas strādāja Université Paris-Sud. Tāpēc Nobela prēmiju piešķīra abiem zinātniekiem.
Epitēlijaudi

Epitēlijaudi jeb epitēlijs (epithelium) ir audi, kas veidojas uz robežas ar ārējo vidi un nodrošina vielu apmaiņu ar to, kā arī aizsardzību no ārējās vides iedarbības. Epitēlijaudi sastāv no vairākām šūnu kārtām, tās ir blīvi novietotas un ātri noveco, un iet bojā.
Epitēlijaudus iedala segepitēlijā jeb segaudos un dziedzerepitēlijā jeb dziedzeraudos.
Segepitēlijs pārklāj visu cilvēka ķermeni (ietilpst ādas sastāvā), kā arī izklāj gremošanas traktu, elpceļus, urīnizvadceļus, dzimumceļus un ķermeņa dobumus (gļotādu). Segepitēlija šūnas ir cieši saistītas cita ar citu, un starp tām nav šūnstarpu vielas.
Dziedzerepitēlijs veido dziedzerus, kuri var būt vienšūnas un daudzšūnu. Tie izdala dažādas vielas. Piemēram, sviedru dziedzeri izvada no organisma sviedrus, kuņģa dziedzeri ražo kuņģa sulu, kas palīdz sagremot uzturu, virsnieru dziedzeri izdala asinīs vielu (hormonu), kas paātrina sirdsdarbību. Dziedzerepitēlijs dalās 2 apakšgrupās — ārējās sekrēcijas un iekšējās sekrēcijas dziedzerepitēlijs.
Talsu Valsts ģimnāzija

Vēsture

Talsu Valsts ģimnāzija dibināta 1919. gadā kā Talsu pilsētas meiteņu un zēnu vidusskola Fr. Cirķeļa mājā K. Mīlenbaha ielā 30. 
Sākotnēji tā bija reālskolas tipa, 1920./1921. mācību gadā to pārveidoja par četrklasīgo Valsts Talsu vidusskolu, bet 1929. gadā par Talsu ģimnāziju. Kopš 1923. gada skola atradās bijušajā Firksu vasaras muižas ēkā [tagad Talsu novada muzejs]. Tajā bija reālās klases ar dabaszinību un ģimnāzijas klases ar humanitāru ievirzi.1939. gadā Talsos sāka celt jaunu apriņķa pamatskolas ēku Leču kalnā Brīvības ielā 29, kas kļuva par mācību iestādi tikai 1945. gadā. 1955. gadā pamatskola apmainījās ēkām ar vidusskolu, un kopš tā laika Talsu Valsts ģimnāzija atrodas tagadējās telpās. 1975. gadā, pēc Talsu 2. vidusskolas nodibināšanas, skola ieguva 1. vidusskolas nosaukumu. 
1996. gadā no Talsu 1. vidusskolas atdalīja sākumskolas klases un ar pašvaldības lēmumu to pārdēvēja par Talsu ģimnāziju, kurā skolēni sāka mācības pēc programmu principa. 2003. gadā atdalīja Talsu 2. pamatskolu, kurā mācības turpināja 5. un 6. klašu skolēni, bet Talsu ģimnāzijā 7. – 12. klašu skolēni. 2005. gada 26. februārī tai piešķīra Valsts ģimnāzijas nosaukumu.

Tradīcijas

Skolai ir senas un bagātas tradīcijas – zinību diena, salidojumi, skolotāju diena, fukšu balle, Lāčplēša dienai un Latvijas valsts pasludināšanai veltīti pasākumi, ziemas un pavasara saulgrieži, žetonu vakars, olimpiāžu uzvarētāju un labāko sportistu pēcpusdienas, sporta dienas un spēļu turnīri, pēdējais zvans. Nakts sporta turnīrs decembra sākumā "Ar sportu pret AIDS", septembra pirmajās nedēļās skolas pārgājiens uz Kamparkalnu. 
Kopš 1988. gada darbojas skolas dome, skolēnu pašpārvalde jeb skolēnu parlaments. Kopš 1998. gada 17. jūnija Talsu Valsts ģimnāzija ir UNESCO asociēta skola.
Alsungas vidusskola

Vēsture

Pirmās ziņas par skolas dibināšanu Alšvangā minētas 1567. gadā, kad Alšvangas muižas īpašnieks Fridrihs fon Kanics uzcēla luterāņu baznīcu un turpat arī skolas ēku. Skola sekmīgi darbojusies līdz 17. gadsimta sākumam. 1634. gadā Alšvangas novads tika nodots Romas katoļu baznīcas pārziņā. Līdz ar šo gadu ziņas par skolas darbību vairs nav. Skola savu darbību atsāka 1861. gadā.
Alšvangas skolas ēka uzcelta 1875. gadā. Sākumā tā bijusi vienstāva ēka, bet tad vairākkārtīgi pārbūvēta un paplašināta. 1892. gadā skolu pārveidoja par divklasīgu ministrijas skolu. No 1919. līdz 1940 gadam skola darbojās kā Alšvangas sešklasīgā pamatskola. No 1941. līdz 1944. gadam skola darbojās kā septiņklasīga pamatskola un saucās Alšvangas tautskola. Sākot ar 1945. gada skola tika pārveidota par Alsungas vidusskolu un tā darbojās divās ēkās- Uzvaras (tagad Skolas) ielā 11 un Komjaunatnes (tagad Pils) ielā 1.
No 1945. līdz 1949. gadam skola atradās Aizputes apriņķa Tautas izglītības nodaļas pakļautībā. No 1950. līdz 1957. gada skola atradās Alsungas rajona Tautas izglītības nodaļas pakļautībā. No 1957. gada Kuldīgas rajona Tautas izglītības nodaļas pakļautībā. No 1968. gada 3. oktobra ar Latvijas PSR Ministru Padomes lēmumu Nr. 460 Alsungas vidusskola tika pārdēvēta par Eduarda Upesleja vārdā nosaukto Alsungas vidusskolu. 1986. gadā Alsungas vidusskolas skolēni mācības uzsāka jaunuzceltajā skolas ēkā Skolas ielā 11.
Ar 1992. gada 13. februāra Alsungas ciemata Tautas deputātu padomes lēmumu Eduarda Upeslejas Alsungas vidusskola tika pārdēvēta par Alsungas vidusskolu, kā tā bija nosaukta līdz 1968. gadam. No 1995. gada 2. janvāra Alsungas vidusskola ar Kuldīgas rajona padomes lēmumu Nr. 81 no 29.12.1994. tika nodota Alsungas pagasta padomes pakļautībā. No 2009. gada 1. jūlija Alsungas vidusskola ir Alsungas novada domes pakļautībā.

Sasniegumi

Mācību priekšmetu olimpiādēs panākumus guvusi Samanta Pētersone: 2013./14.m.g. valsts 2.posma olimpiādēs-1.vieta bioloģijā, matemātikā, 3.vieta- ģeogrāfijā. 2014./15.m.g.valsts 2.posma olimpiādēs -1.vieta bioloģijā, ekonomikā 2.vieta latviešu valodā un literatūrā, matemātikā, bet valsts olimpiādē ekonomikā 3.vieta.
2012./13.m.g.Paula Stašaite Latvijas vēstures pētījumu konkursā „Lietas-likteņa liecinieces” saņēma atzinību, bet Oskaram Kalpakam veltītajā literārās jaunrades konkursā” Uz mājām nu Pulkvedis nāk” tika apbalvota ar braucienu uz Briseli. 2014./15.m.g. LR Saeimas un NATO Parlamentārās Asamblejas organizētajā eseju konkursā „Ko man šodien nozīmē Latvijas dalība NATO” Paula Stašaite ieguva 2.vietu.
Kuldīgas iela (Rīga)

Sabiedriskais transports

Īsā posmā starp krustojumu ar Margrietas ielu un krustojumu ar Tapešu ielu pa Kuldīgas ielu iet 2. tramvaja maršruts (pietura Zasulauka stacija). Kuldīgas ielas noslēgums atrodas līdzās Zasulauka dzelzceļa stacijai.
Natālija Vuda

Dzīvesgājums

Dzimusi 1938. gadā Sanfrancisko krievu imigrantu Nikolaja Zaharenko un viņa sievas Marijas, dzimušas Zudilovas, ģimenē, kas Krievijas pilsoņu kara laikā bija ieradušies no Sibīrijas. Bērnību pavadīja Santamonikā, jau 1947. gadā sāka filmēties Holivudas filmās, šajā laikā viņas vecāki nomainīja Natašas uzvārdu uz "Vuda".
Saņēmusi Zelta Globusa balvu trīs dažādās kategorijās — 1955. gadā Natālija Vuda kļuva par gada jauno zvaigzni filmā "Dumpinieks bez iemesla" (filmā kopā ar Džeimsu Dīnu), 1966. gadā viņa ieguva Pasaules filmu favorītes titulu, bet 1979. gadā kļuva par Televīzijas drāmas labāko aktrisi (par lomu televīzijas miniseriālā "No šejienes līdz bezgalībai"). Trīs reizes nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai ("Oskaram") — 1955. gadā labākās otrā plāna aktrises balvai par lomu filmā "Dumpinieks bez iemesla", 1961. un 1963. gadā labākās aktrises balvai attiecīgi par lomām filmās Splendor in the Grass un Love with the Proper Stranger.
1981. gadā Natālija Vuda nomira neskaidros apstākļos. Viņa ar vīru Robertu Vagneru un aktieri Kristoferu Volkenu bija devušies izbraucienā ar kuģīti, ko vadīja kapteinis Deniss Deverns. 29. novembrī vīrs greizsirdībā sastrīdējās ar Volkenu. Tajā vakarā Natālija Vuda pazuda no kuģīša. Nākamajā rītā Natālijas Vudas ķermeni atrada ūdenī. Nāves iemesls tika definēts kā "nejauša noslīkšana". 2011. gadā izmeklēšana tika atjaunota pēc kuģa kapteiņa izteikumiem presē, ka viņš sākotnējā izmeklēšanā melojis, un uzskata, ka strīds starp Natāliju un viņas vīru Robertu novedis pie viņas nāves. Tomēr policija arī pēc papildus izmeklēšanas nav atradusi pierādījumus apsūdzības izvirzīšanai, bet Roberts atteicies runāt ar policiju. Policija papildināja ierakstu par nāves iemeslu, definējot to kā "noslīkšana un citi neatklāti iemesli".