Tautas Saeimas vēlēšanas

Tautas Saeimas vēlēšanas bija nedemokrātiskas un antikonstitucionālas vēlēšanas, kas Latvijā notika 1940. gada 14. un 15. jūlijā. Vēlēšanas notika tikai dažas nedēļas pēc Latvijas okupācijas un to uzdevums bija leģitimizēt padomju sistēmas izveidošanu valstī. Pēc Centrālās vēlēšanu komisijas datiem tajās piedalījās 1 155 807 vēlētāji. Nesagaidot vēlēšanu iecirkņu slēgšanu, tika oficiāli paziņots, ka 97,6% vēlētāju ir nobalsojuši par vienīgajā vēlēšanu sarakstā - Darba tautas bloka - iekļautajiem kandidātiem.
1940. gada 14. un 15. jūlijā līdzīgi nedemokrātiskas vēlēšanas notika arī Igaunijā, kur Rīgivolikogu (Riigivolikogu) vēlēšanās 92,9 % balsu tika nodotas par Igaunijas Darba Tautas Līgas sarakstu, un Lietuvā, kur Tautas Seima (Liaudies Seimas) vēlēšanas it kā 99,2% balsu tika nodotas par Lietuvas Darba Tautas Savienības sarakstu. Arī šajās okupētajās valstīs vēlēšanas bija daļa no plāna, kas noveda pie Igaunijas iekļaušanas PSRS un Lietuvas iekļaušanas PSRS.
Lēmumu par ārkārtas Saeimas vēlēšanām Augusta Kirhen­šteina vadītā marionešu Tautas valdība pieņēma 1940. gada 4. jūlijā, ieceļot Centrālo vēlēšanu komisiju. Virkne demokrātisko politiķu Ata Ķeniņa vadībā mēģināja iesniegt arī Demokrātiskā bloka sarakstu, ko padomju varas iestādes nepieļāva un ieslodzīja viņu cietumā.

Darba tautas bloks

Jautājumu par vēlēšanu organizēšanu Latvijas Komunistiskās partijas (LKP) Centrālā komiteja apsprieda 2. jūlijā. LKP vadība tajā pašā dienā apsprieda "Strādnieku bloka" izveidošanu un to, ka netiks pieļauta citu, pēc 15. maija apvērsuma slēgto partiju legalizācija. Pēc padomju okupācijas orgānu rīkojuma saraksts tika pārdēvēts par "Darba tautas bloku" (citviet saukts arī par "Latvijas Darba ļaužu bloku"), kas kopā virzīja 100 kandidātus.

Demokrātiskā bloka saraksta veidošana

Pēc vēlēšanu izsludināšanas advokāts Atis Ķeniņš kopā ar Pēteri Berģi, Voldemāru Zāmueli, Jāni Breikšu, Hugo Celmiņu un Jāni Bankavu savā dzīvoklī apsprieda piedalīšanos Saeimas vēlēšanās ar savu programmu. Tāpat tika apspriests memorands iesniegšanai kopā ar programmu atsauksmei PSRS TKP īpašajam pārstāvim Andrejam Višinskim, kura rokās atradās reālā vara valstī. Dažas dienas pirms sarakstu nodošanas pēdējā termiņa vēlēšanu komisijā A. Ķeniņš pieteicās pieņemšanā pie LKP CK sekretāra Žaņa Spures un Sabiedrisko lietu ministra Pētera Blaua. LKP sekretārs esot saskatījis kavēkli Demokrātiskā bloka dalībai priekšvēlēšanu kampaņā tai apstāklī, ka Ķeniņa grupa nav reģistrējusies Sabiedrisko lietu ministrijā. Savukārt Sabiedrisko lietu ministrijas Biedrību un organizāciju reģistrācijas nodaļā viņam tika paziņots, ka tiek reģistrētas tikai biedrības un organizācijas, bet "Demokrātisko latviešu vēlētāju" grupu reģistrēt pie viņiem nevar.
Sarakstu iesniegšanas priekšpēdējā dienā Atis Ķeniņš LKP CK sekretāram Žanim Spurem paziņoja, ka ir ieradies pie viņa pēc PSRS TKP pārstāvja A. Višinska norādījuma, lai galīgi noskaidrotu līdzdalības vēlamību vai nevēlamību vēlēšanās. Spure sarunā radījis pārliecību, ka Demokrātiskā bloka līdzdalībai vēlēšanās nav principiālu šķēršļu. Tomēr pēc tam, kad Ķeniņš un Kārlis Skalbe ar lūgumu par grupas reģistrāciju ieradās pie ministra Blaua, viņš paziņoja Skalbem, ka viņš uz šo jautājumu pašlaik atbildēt nevar un brauks apspriesties, liekot gaidīt atbildi.
Tikmēr Demokrātiskā bloka birojā ieradās milicija politpārvaldes ierēdņa Brieža vadībā, sastādīja protokolu, arestēja papīrus un nopratināja tur atrodošos P. Berģi un V. Zāmueli. Plakāti ar grupas programmu, kuri vēl bija saglabājušies, vairs netika izplatīti kopš vakara pēc sarunas ar PSRS TKP pārstāvi Višinski, un tādējādi izplatīšanā nonāca tikai neliels skaits eksemplāru.