google/wiki40b huggingface dataset:
Tārtiņu apakšdzimta

Latvijā

Latvijā sastopamas 8 tārtiņu apakšdzimtas sugas: jūras tārtiņš (Charadrius alexandrinus), upes tārtiņš (Charadrius dubius), smilšu tārtiņš (Charadrius hiaticula), tuksneša tārtiņš (Charadrius leschenaultii), Morinella tārtiņš (Charadrius morinellus), dzeltenais tārtiņš (Pluvialis apricaria), tundras tārtiņš (Pluvialis fulva) un jūras ķīvīte (Pluvialis squatarola).
Latvijā no tārtiņu dzimtas galvenokārt sastopamas tārtiņu apakšdzimtas sugas, kas ir tipiski smilšainu ūdenstilpņu krastu apdzīvotāji. Visbiežāk sastopamais ir upes tārtiņš.

Izskats un īpašības

Tārtiņu apakšdzimtas sugas ir nelieli, kompakti bridējputni ar apaļu, vārpstveida ķermeni, nelielu galvu un īsu, taisnu knābi. Izņēmums ir šķībknābi (Anarhynchus frontalis), kuru knābis ir noliecies uz vienu pusi. Atšķirībā no, piemēram, slokām, kas arī ir tārtiņveidīgie putni, tārtiņi medī, izmantojot redzi, nevis ar knābi iztaustot grunti. Spārni ir gari un smaili, salīdzinoši ķīvītēm spārnu gali ir noapaļoti. 
Vidēji tārtiņu sugas ir mazākas par ķīvīšu apakšdzimtas putniem. Šajā grupā ir arī tārtiņu dzimtas mazākās sugas. Mazākais apakšdzimtā ir Madagaskaras tārtiņš (Charadrius thoracicus), kura mazāko indivīdu ķermeņa garums ir 13 cm, svars 11,5 g. Lielākā apakšdzimtā ir dzeltenais tārtiņš, kura lielāko indivīdu ķermeņa garums ir 29 cm, svars 312 g.

Uzvedība

Tārtiņu apakšdzimtas putni atkarībā no izplatības reģionā barojas ar kukaiņiem, tārpiem un citiem bezmugurkaulniekiem, kā arī ar augiem. Tārtiņiem ir raksturīgs medību paņēmiens, mijoties ātram skrējienam ar sastingšanu. Tārtiņu sugas starp pārējiem putniem izceļas ar to, ka ligzdošanas laikā tie iekārto viltus ligzdas, kurās pavada zināmu laiku, izliekoties perējot, kā arī, tuvojoties ienaidniekam, mēdz tēlot, ka tiem ir salauzts spārns, tādējādi aizvilinot plēsēju prom no aktuālās ligzdas.
Karls Rubens

Biogrāfija

Lielākos panākumus šaha turnīros sasniedzis 1927. gadā, kad dalījis 2.-3. vietu Dānijas šaha čempionātā un ieņēmis 2. vietu Kopenhāgenas šaha turnīrā. Pārstāvējis Dānijas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījies 4 reizes (1927-1931) un 1927. gadā komandu vērtējumā izcīnījis sudraba medaļu. 1930. gada aprīlī simultānspēles seansā pie 10 galdiņiem ar laika kontroli vienīgais no visiem dalībniekiem pārspējis toreizējo Pasaules šaha čempionu Aleksandru Aļehinu.
Elita Krastiņa

Biogrāfija

Elita Krastiņa dzimusi Rīgā, feldšera un šuvējas divu bērnu ģimenē.  Beigusi Rīgas 9. vakara vidusskolu (1972), pēc tam kopā ar vairākiem saviem nākamajiem Dailes teātra studijas biedriem mācījusies Rīgas Kinostudijas Tautas kinoaktieru studijā, vēlāk – Dailes teātra 5.studijā. Pirmā satikšanās ar kinematogrāfiju - jau 13 gadu vecumā, kad skolā organizētā atlasē tikusi izvēlēta savai pirmajai lomai Jāņa Streiča un Ērika Lāča režisētajā filmā „Kapteiņa Enriko pulkstenis” (1967. gads). No 1974. līdz 1995. gadam radošā dzīve aizvadīta Dailes teātrī, paralēli filmējusies kino un daudzas lomas atveidojusi radio raidlugās.
Rudi mati un zibenīgs, mirdzošs acu skatiens apvienojumā ar impulsīvu, plastiski izteiksmīgu tēlojumu Elitai ļāvis izspēlēt daudzas atskabargainas, patstāvīgu sieviešu lomas. Bet ir bijušas arī lirisko meiteņu lomas, dažādas raksturlomas. Laikabiedru citātos raksturota kā aktrise, kura apveltīta ar lielu talantu. Režisors Kārlis Auškāps Elitas Krastiņas skatuvisko talantu pielīdzināja Antrai Liedskalniņai. Antra Liedskalniņa arī bijusi Elitas Krastiņas teātra krustmāte.
Filmas „Pūt, vējiņi” (1973) uzņemšanas laukumā, spēlējot Andas lomu, Elita Krastiņa iepazinusi savu dzīvesbiedru - latviešu aktieri, spilgto skatuves mākslinieku Edgaru Liepiņu (1929–1995). Abu aktieru laulībā dzimusi meita. Aktieru draudzība saglabājusies arī pēc šķiršanās. Elita Krastiņa otrreiz apprecējās ar Dailes teātra 7.studiju beigušo aktieri Juri Štokmani-Blausu. Laulībā dzimuši divi dēli.
Dzīves laikā Elita Krastiņa cietusi no nopietnām veselības problēmām, kas aktīvajos darba gados pieņēmās spēkā, ierobežojot spēju kustēties uz skatuves. Pārcietusi vairākas muguras operācijas. 1995. gadā Elita Krastiņa pārtrauca darbu teātrī. Pēdējos mūža gadus pavadījusi, norobežojoties no publicitātes. Dzīvojusi vienatnē un veikusi ar aktiermākslu nesaistītu darbu, kas bijis pa spēkam esošajam veselības stāvoklim.
Rozetes logs

Rozetes logs jeb rozes logs (angl. rose window) ir liels, apaļš logs, ar radiālām dekoratīvām rūtīm sadalīts sektoros stilizēta zieda vai zvaigznes veidā, un iestiklots ar vitrāžas stiklu.
Kaut arī retumis tas ir sastopams arī romāņu stila celtnēs, taču parasti tas ir gotiskās arhitektūras elements, kas iekomponēts sakrālo celtņu fasādēs samērā augstu virs ieejas durvīm, nodrošināja tempļu iekštelpās bagātīgu apgaismojumu.
Romāņu stila perioda sākumā rozetes logi bija samērā vienkārši. Tie sastāvēja no šaurām radiālām rūtīm, kas ar šaurāko galu atdūrās pret aplīti loga centrā, bet otrs platākais gals iegāja gar loga perimetru izveidotajos arkveida iedobumos. Vēlāk, pārejot no romānikas uz gotisko stilu, rozetes zīmējums kļuva aizvien sarežģītāks, bet gotikas beidzamajā posmā bija pavisam samezglots. Skaistākie rozetes logi ir sastopami franču katedrālēs, piemēram, Parīzes Dievmātes katedrālē, Amjēnas katedrālē, Šartras Dievmātes katedrālē, Ruānas Katedrālē, Orleānas katedrālē, Boves Sv. Pētera katedrālē u.c.
19. gadsimtā, atjaunojoties interesei par gotiku, rozetes logi (ko dažkārt sauc arī par Katrīnes rozi), sāk izplatīties visā pasaulē gan baznīcās, gan arī dažādās laicīgajās neogotikajās celtnēs. Rozetes logi ir sastopami arī Latvijas arhitektūrā, piemēram, Daugavpils Mārtiņa Lutera evaņģēliski luteriskā baznīcā.
Alveolārs līdzskanis

Transkribēšana Starptautiskajā fonētiskajā alfabētā

Starptautiskajā fonētiskajā alfabētā nav speciāla simbola alveolāram līdzskanim. Viens un tas pats simbols tiek lietots visām nepalatalizētajām koronālajām artikulācijām. Burti bez diakritiskajām zīmēm [s, t, n, l] nevar tikt uzskatīti par specifisku alveolāro līdzskaņu attēlojumu. Tikai nedaudzās valodās (piemēram, krievu, hindi) izšķir dažādus viena un tā paša artikulācijas veida koronālos līdzskaņus. Vairākās valodās dažādu artikulācijas veidu koronālie līdzskaņi pastāv kā alofoni.
Lai atšķirtu dažādas artikulācijas, dentāliem līdzskaņiem lieto dentālās artikulācijas diakritisko zīmi / ̪/ ([s̠, t̠, n̠, l̠]), bet postalveolāriem līdzskaņiem - atvirzītās artikulācijas zīmi / ̠/ ([s̪, t̪, n̪, l̪]). Alveolāras artikulācijas speciālas apzīmēšanas nepieciešamības gadījumā var tik lietota diakritiskā zīme no Paplašinātā IPA: [s͇, t͇, n͇, l͇]. Tomēr lielākoties simboli <s, t, n, l> paši par sevi tiek saukti par alveolāriem, un zemāk redzamajā tabulā piemēri ir alveolāras skaņas.
(Paplašinātajā IPA diakritiskā zīme / ͇ / paredzēta runas patoloģijai un lietojama alveolarizētas skaņas apzīmēšanai; kā labioalveolārām skaņām [p͇, b͇, m͇, f͇, v͇], kad apakšlūpa skar alveolu.)

Latviešu valodā

Latviešu valodā alveolāri līdzskaņi ir balsīgs dentāls vibrants /r/ un balsīgs alveolārs laterāls spraudzenis /l/. Latviešu fonētikā kā alveolārus klasificē arī apikāli alveolāros priekšējos mēleņus /ʃ/ un /ʒ/, kā arī afrikatas /tʃ/ un /dʒ/. Pēc IPA klasifikācijas tie pieskaitāmi postalveolārajiem līdzskaņiem.
Konstantīns Mežulis

Biogrāfija

Konstantīns Mežulis piedzima 1904. gada 23. decembrī Dricānu pagastā. Jaunības gados iesaistījies Latvijas Komunistiskās partijas darbībā, 1919. gadā dibinājis Komjaunatnes šūniņu. Par politisko darbību 1920. gada martā arestēts.
1931. gadā ievēlēts 4. Saeimā no Nabadzīgo strādnieku un zemnieku saraksta. Jau pirmajā sēdē pievienojies Strādnieku un zemnieku frakcijai. 1932. gada aprīlī nolicis deputāta mandātu. Nelegāli emigrējis uz PSRS.
1938. gada 8. februārī nošauts. Apglabāts Komunarkas politiski represēto kapos.
7. janvāris

7. janvāris ir 7. gada diena pēc Gregora kalendāra. Līdz gada beigām ir atlikušas 358 dienas (359 garajā gadā).

Vārda dienas

Digmārs, Juliāns, Rota, Zigmārs
Stanislavs Škutāns

Dzīvesgājums

Stanislavs Škutāns dzimis 1901.gada 16.novembrī Krāslavas pagastā. Savas izglītības gaitas uzsāka Krāslavas pamatskolā, kas atradās 12 kilometrus no tēva sētas. Pēc diviem gadiem skola tika slēgta un S. Škutāns iestājās Dagdas pamatskolā, kura atradās 20 kilometru attālumā. Pēc neilga laika arī šo skolu slēdza un tad nācās kļūt par dzelzceļu strādnieku un braukt uz Krieviju būvēt dzelzceļus. Pēc Aglonas ģimnāzijas beigšanas 1926.gadā viņš iestājās Marijāņu klosterī Viļānos. 1930.gadā pēc Rīgas Garīgā semināra beigšanas tika iesvētīts par priesteri. Iestājas Latvijas Universitātes un studēt vēsturi. Pēc laika tiek nozīmēts par vēstures skolotāju Aglonas ģimnāzijā. 1944.gadā izceļo uz Vāciju un apmetas uz dzīvi Rozenheomā, Kapucīnu klosterī. 1957.gadā tiek ievēlēts par Marijāņu ģenerālpriekšnieku un vēlāk nodibina latviešu Marijāņu māju Čikāgā, uz kuru pārceļas 1963.gadā. Latgales izdevniecības darbu aktīvi atbalsta ar saviem rakstiem izdevumos: žurnālā „Dzeive”, rakstu krājumā „Acta Latgalica” un avīzē „Latgolas Bolss” . Amerikas Latviešu Katoļu Apvienības un Latgales Pētniecības institūta rīkotajā Rēzeknes kongresa 65 gadu atceres sarīkojumā S. Škutāns nolasīja izsmeļošu priekšlasījumu par tematu "Latgola pyrms un pēc Rēzeknes kongresa”. Visās sanāksmēs, kur tika apspriests latviešu tautas liktenis laika gaitā, S. Škutāns piedalījās ar zinātniski pamatotiem izskaidrojumiem . Miris 1995. gada 25. februārī Čikāgā, ASV .
Stari stiklā

Sižets

Galvenā varone Asja Rituma strādā stikla fabrikas darbinieku ēdnīcā. Ar draugu atbalstu viņa krasi maina savu dzīvi un kļūst par mācekli mākslinieciskā stikla apstrādes cehā.
Uldis Ritums, Asjas vīrs, ir stikla apstrādes meistars, kandidāts uz ceha priekšnieka vietu. Viņš pakāpeniski atsvešinās no vecajiem paziņām un domā tikai par karjeras iespējām. Uldis ir pret sievas izvēli. Sakrājušies abpusējie pārmetumi noved viņus pie laulības šķiršanas.
Asja iemīlas savā kolēģī Valterā, kādreizējā talantīgā māksliniekā, kurš jau sen nav darbojies pie audekla, bet tomēr aizvien sapņo visu atsākt. Viņa bijusī kursa biedre Īrisa atceras tās dienas, kad Valters Apse tika uzskatīts par pašu daudzsološāko studentu. Valters atkal ķeras pie otas, bet drīz saprot, ka ir zaudējis talantu.
Kapitulācija

Kapitulācija (latīņu: capitulatio , vienošanās latīņu: caput, (ģen. capitis), galva) ir kādas karojošās puses vai pušu pretošanās pārtraukšana visā karadarbības rajonā, noteiktā zonā, cietoksnī, uz jūras vai apdzīvotā vietā un padošanās naidniekam uz tā diktētu vai kopīgi izstrādātu noteikumu pamata.
Bezierunu kapitulācija nozīmē, ka zaudējusi puse pilnībā pārtrauc karadarbību bez jebkādiem noteikumiem. Šis termins parādījās Amerikas pilsoņu kara laikā. Vēlāk tas tika atkal lietots Otrā pasaules kara laikā, kad 1943. gadā tika noteikts, ka karš pret Vāciju un Japānu turpināsies līdz šo valstu bezierunu kapitulācijai. 
Kapitulācijas kārtību regulē dažādas starptautiskas vienošanās. Piemēram Hāgas konvencija nosaka, ka kapitulācijai ir jānotiek ievērojot militāro cieņu, kā arī to, ka pēc kapitulācijas akta noslēgšanas, abām pusēm ir rūpīgi jāapspriež turpmākās darbības.
LTF ekonomiskā platforma

Latvijas Tautas frontes ekonomiskā platforma sāka veidoties, apkopojot 1987-1988. gadā vairāku Latvijas ekonomistu priekšlikumus. Sākotnēji tie tika diskutēti LPSR Valsts plānošanas komitejas saimnieciskā mehānisma pilnveidošanas daļas ietvaros, kuras vadītājs bija Uldis Ziemelis. Šīs daļas pārraudzībā tika izveidota darba grupa, kuras uzdevums bija izstrādāt Latvijas PSR valdībai priekšlikumus par republikas ekonomisko patstāvību. Darba grupas līderis un ideologs bija akadēmiķis Arnis Kalniņš. Nedaudz vēlāk tās darbu atbalstīja un koordinēja Valsts plāna komitejas priekšsēdētāja vietnieks Jānis Āboltiņš. Darba grupas locekļi bija Aina Bataraga, Andris Burtnieks, Inesis Feiferis, Andris Liepiņš, Uldis Osis, Uldis Vītoliņš un citi.
Tā kā dažādi tautsaimnieciska rakstura priekšlikumi nāca arī no daudziem citiem cilvēkiem, Tautas fronte 1989.gada rudenī organizēja konkursu par labāko Latvijas ekonomiskās attīstības modeli. Pirmo vietu ieguva akadēmiķa A.Kalniņa vadītā grupa. Tās priekšlikumi paredzēja visu pamatlīdzekļu, tai skaitā zemes un tās dzīļu, nodošanu republikas īpašumā, savas nodokļu sistēmas ieviešanu, tiesības noteikt darba algas un cenas, ekvivalentu apmaiņu (tirdzniecību) ar citām republikām ar izejvielām, materiāliem, gatavo produkciju un pakalpojumiem u.c. PSRS varas orgāniem bija paredzēts saglabāt vissavienības pārvaldes funkcijas, galvenokārt aizsardzību un ārpolitiku. Šo funkciju nodrošināšanai no republikas budžeta būtu veicami atskaitījumi PSRS budžetā. Ekonomiskā patstāvība nozīmēja arī savas valūtas ieviešanu, kārtības un kursa noteikšanu šīs valūtas apmaiņai pret citām valūtām, tai skaitā apmaiņai pret rubļiem kā PSRS kopējo valūtu. Minētie pasākumi bija paredzēti kā līdzeklis naudas apgrozības bilances nodrošināšanai un republikas iedzīvotāju interešu aizsardzībai pret inflāciju. Republikai būtu patstāvīgi jārisina arī savas ārējās ekonomiskās darbības jautājumi un jāveic šī ekonomiskā darbība.
Bija paredzēts, ka visiem republikas uzņēmumiem, tai skaitā arī tiem, kuriem pamatā bija starprepublikānisko un starptautisko akciju sabiedrību īpašums, kā arī citu republiku un valstu (vai to uzņēmumu) jaunizveidotajām filiālēm un meitas uzņēmumiem, jāpakļaujas republikas likumdošanai, un tie tiktu aplikti ar nodokļiem. Kārtību, kādā uzņēmumi tiek aplikti ar nodokli, kā arī nodokļu un budžetā izdarāmo maksājumu apmērus noteiktu republikas valsts vara patstāvīgi.
Latvijas ekonomiskās attīstības modeļa galvenās pamatnostādnes tika iekļautas likumā Par Latvijas PSR ekonomisko patstāvību, kuru 1989.gada 27. jūlijā savā pirmajā sēdē pieņēma Latvijas PSR vienpadsmitā sasaukuma Augstākās Padome. Tas bija pirmais oficiālais Latvijas solis ne tikai uz ekonomisko patstāvību, bet arī uz neatkarības atjaunošanu. Lai gan LTF atbalstītais Latvijas ekonomiskās attīstības sākotnējais modelis to vēl pilnībā neparedzēja, tas daudzos aspektos veicināja Latvijas ekonomiskās attīstības programmu un plānu izstrādāšanu pēc neatkarības atgūšanas 1990.gadā un vēlāk.
Advent International

Vēsture

Dibināts 1984. gadā, atdaloties no investīciju uzņēmuma TA Associates. 1987. gadā izveidots pirmais institucionālais privātā kapitāla fonds International Network Fund. 1989. gadā izveidots pirmais fonds Eiropā European Special Situations Fund un atvērts birojs Londonā.
1994. gadā Advent apvienojās ar Apvienotās Karalites Trinity Capital Partners . 1996. gadā izveidots pirmais fonds Latīņamerikā Latin American private equity fund un atvērts birojs Meksikā. 1990. gados atvērti biroji Frankfurtē, Parīzē, Sanpaulu, Varšavā.
2000. gados atvērti biroji Bukarestē, Madridē, Kijevā, Prāgā, Mumbajā, Ņujorkā. 2011. gadā atvērts birojs Bogotā.
Urbāns IV

Dzīvesgājums

Dzimis, pēc dažādiem avotiem, 1195. vai 1200. gadā kā kurpnieka dēls Truā, toreizējās Šampaņas grāfistes teritorijā, kas vēlāk tika iekļauta Francijas karaļvalstī. Pēc teoloģijas un tieslietu studijām Parīzes universitātē viņš kļuva par Lježas bīskapijas (tagad - Beļģijā) arhidiakonu toreizējās Svētās Romas impērijas teritorijā. Pēc 1245. gada Pirmā Lionas koncila pāvests Inocents IV viņu nosūtīja misijā uz krusta karu pārņemtajām baltu zemēm, kur viņam 1249. gada februārī izdevās panākt miera līguma noslēgšanu starp prūšiem un Vācu ordeni.
1253. gadā Žaku Pantaleonu izvēlēja par Verdenas bīskapu, bet 1255. gadā pāvests Aleksandrs IV viņu iecēla par Jeruzalemes katoļu patriarhu. 1261. gadā viņš kā patriarhs ieradās pāvesta rezidencē Viterbo lūgt palīdzību apspiestajiem kristiešiem Tuvo Austrumu zemēs. 
Pēc pāvesta Aleksandra IV nāves astoņi kardināli viņu pēc trīs mēnešu diskusijām ievēlēja par jauno Romas pāvestu, amatā stājoties viņš pieņēma Urbāna IV vārdu. Īsi pirms viņa ievēlēšanas ortodoksie grieķi atguva Konstantinopoli un likvidēja vairāk nekā 50 gadus pastāvējušo Latīņu impēriju. Sava pontifikāta laikā Urbāns IV nesekmīgi mēģināja organizēt Konstantinopoles atgūšanu un turpināja Gvelfu un Gibelīnu karu ietvaros notiekošās cīņas pret Hoenštaufenu imperatoru piekritējiem Itālijā, kuras laikā viņš 1264. gada 2. oktobrī mira Perudžas pilsētā Umbrijas provincē.
Annas rags

Annas rags (angļu: Cape Ann) ir zemesrags Enderbiju Zemes ziemeļos, Austrumantarktīdā. Annas ragu 1929. gada 7. decembrī lidmašīnas pārlidojumā nofotografēla norvēģu polārpētnieks Jalmars Rīsers-Larsens, kurš šeit izkāpa krastā tā paša gada 22. decembrī, pacēla Norvēģijas karogu un pasludināja piekrasti par Norvēģijas īpašumu. Rīsers-Larsens nebija informēts, ka jau iepriekš Norvēģijas valdība jau bija atzinusi Apvienotās Karalistes pretenziju uz Enderbiju Zemi, tādēļ šī pretenzija tika denonsēta.
Vēlāk, Rīseram-Larsenam tiekoties ar tajā pašā laikā rīkotās britu-austrāliešu ekspedīcijas vadītāju Daglasu Mosonu, tika secināts, ka Annas rags ir vieta, kuru novērojis britu kapteinis Džons Bisko Enderbiju Zemes atklāšanas ekspedīcijas laikā 1931. gada februārī un ko nosaucis savas sievas vārdā. Kalnam, kas paceļas uzreiz aiz zemesraga, tika piešķirts Bisko kalna nosaukums.
Algoritms

Algoritms matemātikā un datorzinātnē ir veicamo darbību priekšraksts kāda noteikta rezultāta sasniegšanai vai uzdevuma risināšanai. Algoritmu veido pēc stingriem noteikumiem veicamu darbību virkne, kuras izpildot iegūst vajadzīgo rezultātu. Kā pazīstamus algoritmus var minēt Eiklīda algoritmu un dažādus kārtošanas algoritmus. Algoritmu vizualizēšanai bieži izmanto blokshēmas. Tos var pierakstīt arī pseidokodā, programmēšanas valodā un ar citām metodēm.
Termins ‘algoritms’ ir radies no persiešu matemātiķa Al-Horezmī vārda latīniskās formas Algorithmi. Ikdienas dzīvē kā algoritma piemēri var būt recepte, dažādu objektu lietošanas instrukcija un spēļu noteikumi. Pēc algoritmiem vadās arī datori, roboti un citas mašīnas. Ikvienu datorprogrammu veido algoritmi, savukārt algoritmu rakstīšanu šim nolūkam sauc par programmēšanu. Zinātni, kas pēta algoritmus, sauc par algoritmiku.

Algoritma pieraksta metodes

Algoritmus pieraksta dažādi. Bieži izmanto blokshēmas. Algoritmus var pierakstīt arī pseidokodā, aktivitāšu diagrammā, Nassi–Šneidermana diagrammā, kā programmēšanas valodu un ar citām metodēm.

Algoritma grafiskais pieraksts (blokshēma)

Algoritmu vizualizēšanai bieži izmanto blokshēmas. Katrā blokshēmas elementā tiek izpildīta viena, parasti vienkārša darbība — komanda. Komandai jābūt precīzai un nepārprotamai. Nākamā algoritma komanda bieži vien ir atkarīga no iepriekšējā solī iegūtā rezultāta. Blokshēmā katra algoritma komanda vai darbība ir apzīmēta ar ģeometrisku figūru (bloku). Algoritma sākumu un beigas parasti apzīmē ar elipsi vai taisnstūri ar noapaļotiem stūriem. Ievadi un izvadi apzīmē ar paralelogramu vai taisnstūri. Lēmuma pieņemšanu (nosacījumu) apzīmē ar rombu, savukārt sešstūris apzīmē cikla sākumu. Tajā dažreiz ieraksta skaitu, cik reizes darbība jāatkārto. Jebkuru citu darbību apzīmē ar taisnstūri.

Nassi–Šneidermana diagramma

Nassi–Šneidermana diagrammas (Nassi–Shneiderman diagram) pluss ir tas, ka algoritmu var viegli nolasīt, bet, tiklīdz nepieciešams algoritmu izmainīt, lielu daļu no diagrammas ir nepieciešams pārzīmēt.

Pseidokods

Pseidokods nav formāls algoritma pieraksta veids. Vizuāli tas atgādina pierakstu kādā no programmēšanas valodām. Pseidokoda sintakse balstās uz tādām programmēšanas valodām kā Pascal vai Beisikā.

Algoritmu struktūras

Izšķir vairākas algoritmu struktūras pēc komandu izpildes secības. Viena no tām ir lineārā algoritmu struktūra, kur komandas tiek izpildītas tādā secībā, kā uzrakstītas. Šādu algoritmu blokshēmās neparādās sazarošanās elementi. Otra ir sazarotā struktūra, kur komandu izpildes secība ir atkarīga no noteiktu nosacījumu izpildes vai neizpildes. Vēl izdala cikliskās struktūras, kur algoritmā ir elements, kas algoritma izpildes laikā tiek izpildīts atkārtoti vairākas reizes. Cikliskos algoritmus sīkāk iedala vēl algoritmos, kur darbību atkārtoto reižu veikšanas skaits ir zināms, un algoritmos, kur darbības atkārtoti tiek veiktas līdz tiek iegūts vēlamais rezultāts.
Ohranka

Ohranka jeb ohrana (krievu: Отделение по охранению общественной безопасности и порядка jeb Oхранка) bija Cariskās Krievijas slepenpolicija 19. gadsimta beigās un 20. gadsimta sākumā. Tā tika izveidota 1866. gadā un pakļāvās Iekšlietu ministrijai.

Ohrankas darbība

Ohranku izveidoja 1866. gadā Sanktpēterburgā pēc neveiksmīga atentāta pret caru Aleksandru II. Toreiz tās oficiālais nosaukums bija Kārtības un sabiedriskā miera nodrošināšanas nodaļa, un tajā darbojās divpadsmit izmeklētāji. Ohrankas galvenais mērķis bija cīnīties ar politisko terorismu un uzraudzīt kreisā spārna revolucionāru darbību. Nodaļas galvenā pārvalde atradās Sanktpēterburgā, bet ar laiku tai bija iecirkņi visā Krievijas impērijā, (ap 1914. gadu - jau 26, arī Rīgā) kā arī ārzemēs. Ārzemēs ohrankas galvenais uzdevums bija novērojot krievu emigrantu revolucionāro darbību, it īpaši Parīzē.
1880. gadā tika atvērtas ohrankas nodaļas arī Maskavā un Varšavā, pati iestāde tika reorganizēta un pakļauta Iekšlietu ministrijas Policijas departamentam.
Uzdevumu izpildei ohranka nereti izmantoja savu aģentu iefiltrēšanu valstij nevēlamajās organizācijās un grupējumos, kā arī slepenu korespondences pārbaudi. Tikai 1882. gadā vien tika atvērts ap 380 000 vēstuļu, ieskaitot pat savas priekšniecības - Iekšlietu ministrijas - korespondenci. Ohranka bija plaši pazīstama ar saviem aģentiem-provokatoriem, ko tā iefiltrēja, piemēram, boļševiku partijas augstākajās aprindās.
Ohranka arī plānoja kompromitēt strādnieku kustību, savā uzraudzībā izveidojot legālas strādnieku arodbiedrības, taču pēc kāda laika valsts aizliedza arī tās.
Pastāv uzskats, ka ohranka ir atbildīga par Cionas gudro protokolu radīšanu (daudzi vēsturnieki uzskata, ka tos Pjotra Račkovska - ohrankas ārzemju agentūras priekšnieka - uzdevumā sastādījis rakstnieks un ohrankas aģents Matvejs Golovinskis).
Ohrankas aizturētie cilvēki tika pakļauti parastajai Krievijas impērijas tiesāšanas procedūrai. Nereti spriedums bija nāvessods vai izsūtīšana katorgā uz Sibīriju.
Pēc 1917. gada Oktobra revolūcijas ohranka tika likvidēta.
GHV2 Remixed

Albuma vēsture

Šī izlase ietvēra sevī visus albuma GHV2 dziesmu remiksus izņemot dziesmas "Take A Bow", "Don't Cry For Me Argentina" un "The Power Of Good-Bye" (tomēr albuma neoficiālajā versijā divas no šīm dziesmām tika iekļautas). Albums tika izdots dubultajā CD un trīskāršajā 12" vinila plates formātā. Ieraksts saturēja dziesmas, kuras remiksēja un producēja vairāki tā laika labākie dziesmu remiksu meistari, kā piemēram Victor Calderone, Junior Vasquez, BT, Sasha, Timo Maas un Hex Hector.
Dziesmas "Bedtime Story" "Luscious Dub Mix" remiks, kuru veica Mark Picchiotti un Teri Bristol, pirms tam bija pieejams tikai "Chapter II" 12" veicināšanas singlā, kurš tika izdots 1995. gadā. Albumā tika iekļauts arī iepriekš neizdots remiks ar nosaukumu "That Kid Caligula 2001 Mix" dziesmai "What It Feels Like For A Girl", kuru remiksēja Chris Staropoli.
Jānis Avens

Dzīvesgājums

Dzimis 1895. gadā Jaunpiebalgas pagastā zemnieka Jēkaba Avena ģimenē. No 1913. gada Latvijas Sociāldemokrātijas (LSD) biedrs. Pirmā pasaules kara laikā Avens bija 7. latviešu strēlnieku pulka karavīrs, 1917. gadā kļuva par rotas revolucionārās komitejas priekšsēdētāju. Pēc Oktobra revolūcijas norīkots Padomju Krievijas valdības apsardzei Petrogradas Smoļnijā, pēc tam bija Viskrievijas Ārkārtas komisijas (Čekā) izmeklētājs (1918-1920). 1919. gadā darbojies arī Padomju Latvijas armijā, no 1919. gada jūnija bijis 15. armijas īpašās nodaļas darbinieks Latgalē.
Pēc pilsoņu kara beigām Kominternes Starptautisko sakaru nodaļas literatūras apakšnodaļas vadītāja vietnieks (1923–1926), PSRS vēstniecības Stokholmā darbinieks (1927–1929). Pēc 1930. gada dažādos amatos PSRS pārvaldē (teātru direktors, lauksaimniecības institūtu, valsts kontroles un Valsts plāna darbinieks).
Staļina "tīrīšanu" laikā 1935. gada 15. februārī viņu apcietināja un 20. jūnijā piesprieda 5 gadus ieslodzījumā GULAG soda nometnē par "trockistiski-zinovjevisko aģitāciju". 1938. gada 1. martā NKVD troika "Daļstroj" Sevvostlaga nometnē viņam piesprieda nāves sodu.
Dēls — vadības sistēmu speciālists Oļegs Avens (1927-1992), mazdēls — uzņēmējs un politiķis Pjotrs Avens (dzimis 1955).