google/wiki40b huggingface dataset:
Vispasaules starpbanku finanšu telekomunikācijas biedrība

SWIFT vēsture

SWIFT tika izveidots Briselē 1973. gadā izpilddirektora Carl Reuterskiöld  (1973—1983) vadībā, pamatojoties uz vērienīgo, kā arī inovatīvo vīziju par globālās finanšu ziņojumapmaiņas pakalpojuma izveidi un kopēju valodu starptautiskai finanšu ziņojumapmaiņai. Šo ideju atbalstīja 239 bankas piecpadsmit valstīs. Tas sāka izveidot vienotus standartus finanšu darījumie un vienotu datu apstrādes sistēmu, kā arī pasaules komunikācijas tīkl, kuru izstrādājusi Logica un attīstījusi The Burroughs Corporation Pamatdarbības procedūras, atbildības normas utt., tika izveidotas 1075. gadā, bet 1977. gadā tika nosūtīta pirmā ziņa. SWIFT pirmais Amerikas Savienoto Valstu galvenais darbības centrs tika atklāts 1979. gadā, Virdžīnijas štatā, kuru atklāja gubernators Džons N. Daltons.

Vadības centrs

SWIFT drošais ziņojumapmaiņas tīkls tiek vadīts no diviem datu centriem. Viens atrodas Amerikas Savienotajās Valstīs un otrs atrodas Nīderlandē. Šie centri dala informāciju pēc iespējas tuvākajā laikā. Ja kādā no datu centriem ir radījusies kļūme, otrs centrs ir spējīgs apstrādāt visa tīkla plūsmu. SWIFT izmanto zemūdenes sakaru kabeļi, lai pārraidītu datus.
SWIFT atvēra trešo datu centru Šveicē, kas savu darbību uzsāka 2009. gadā. Kopš tā laika dati no Eiropas SWIFT biedriem vairs netiek atspoguļoti ASV datu centrā. Sadalītā arhitektūra pārveido ziņapmaiņu divās ziņojumapmaiņas zonās: Eiropas un Atlantijas okeāna reģīonos. Eiropas zonas ziņas tiek glabātas Nīderlandes un Šveices vadības centros. Aiz Atlantijas okeāna zonas ziņojumi tiek glabāti Amerikas Savienotajās Valstīs, kā arī Šveices vadību centra daļā, kas ir nošķirta no Eiropas zonas ziņojumiem.
Haloperidols

Haloperidols ir tipisks antipsihotiskais (neiroleptiskais) līdzeklis. To lieto šizofrēnijas, akūtas psihozes, māniju, delīriju, horeju, reiboņu, stresa u.c. gadījumos. Haloperidolu var izmantot arī kā līdzekli pret vemšanu, kā arī miega un pretsāpju līdzekļu darbības potencēšanai. Haloperidols neizraisa miegainību, depresiju, apātiju. Tas nereti ir efektīvs tad, kad ārstēšana ar citiem neiroleptiskiem līdzekļiem ir bijusi nesekmīga. Haloperidols bieži izraisa ekstrapiramidālos traucējumus, piemēram, parkinsonisma parādības, ko saista galvenokārt ar dofamīna receptoru bloķēšanu. Tas var izsaukt arī QT intervāla pagarināšanos. Šizofrēnijas slimnieku ilgstošai ārstēšanai piemērota ir haloperidola prolongētā forma, ko lieto injekcijās reizi 2-3 nedēļās. Haloperidols, tāpat kā arī citi spēcīgie neiroleptiskie līdzekļi, var izsaukt reto (0,2 – 1% gadījumu), bet potenciāli nāvējošo ļaundabīgo jeb maligno neiroleptisko sindromu.
Vahruševe

Vēsture

Par apdzīvotās vietas pirmsākumiem uzskata ap 1914. gadu radušos akmeņogļu šahtas № 12-13 ciematu, kas vēlāk pārtapis par pilsētciematu Šahta № 5-bis (Шахта № 5-бис), ko 1954. gadā pārdēvēja bijušā PSRS akmeņogļu rūpniecības ministra Vasīlija Vahruševa vārdā. 1963. gadā apvienoja Krasnoščokovskas, Vahruševes un Ņižņaja Ivanovkas pilsētciematus un izveidoja Vahruševes pilsētu.
Milda Olupe

Dzīvesgājums

Dzimusi 1893. gada 28. novembrī Trikātas pagasta Goģēnos zemnieka Jāņa Olupa un viņa sievas Marijas ģimenē. Mācījās Jaunvāles pagastskolā, Valmieras Liepiņa tirdzniecības skolā, Rīgas Natālijas Draudziņas ģimnāzijā. Studēja Latvijas Universitātē. Bija Smiltenes Valsts lauksaimniecības mācību iestādes meiteņu audzinātāja un skolotāja (līdz 1938), vēlāk Zemkopības ministrijas mājturības inspektore.
Mirusi 1963. gada 22. oktobrī, apglabāta Trikātas kapos.
Litogrāfija

Litogrāfija (grieķu: λίθος, lithos — 'akmens' un grieķu: γράφω, grapho — 'rakstu, zīmēju') ir grafikas gludspiedes tehnika, kurā novilkumu iegūst, pārnesot krāsu no gludas iespiedformas uz papīra.
Litogrāfija ir grafikas tehnika, kas pamatojas uz eļļas un ūdens nesavienojamības principa. Zīmējumu izstrādā ar litogrāfijas krītu vai tipogrāfijas tušu, zīmējot ar speciālu otu, uz īpašas šķirnes kaļķakmens plātnes, lai gan var izmantot arī citus materiālus un instrumentus. Kaļķakmens plātni fiksē, slīpē, viegli iekodinot ar atšķaidītu skābi un specifiski apstrādājot. Akmeni pēc tam samitrina ar ūdeni, ko neiezīmētie laukumi aiztur. Uzklāj eļļainu krāsu, kas pieķeras tikai zīmējumam, kamēr mitrie laukumi to atgrūž. Novilkums, tāpat kā citās grafikas tehnikās, tiek iegūts spoguļattēlā. Litogrāfiju iespiež ar iespiedmašīnu uz ļoti blīva papīra. Litogrāfijas tehnikā ir iespējams izgatavot vairākus tūkstošus novilkumu. Pirmo eksemplāru sauc par autoreksemplāru. Ar terminu "litogrāfija" apzīmē kā gludspiedes tehniku, tā arī mākslas darbu, kas iespiests šajā tehnikā. Mākslinieku — grafiķi, kas izgatavo litogrāfijas, sauc par litogrāfu.
Litogrāfiju 1796. gadā Vācijā izgudroja A.Zēdenfelds. Pirmās litogrāfijas darbnīcas radās Minhenē (1806), Pēterburgā un Parīzē (1816), Londonā (1822).

Litogrāfi

Litogrāfijas tehnikas iezīmes — vienkāršā pavairošana un zīmēšana uz akmens bez īpašām iemaņām piesaistīja daudzus pasaules māksliniekus, kas vēlējās atsaukties uz aktuālajiem laikmeta notikumiem. To vidū ir minami: Pablo Pikaso, Fransisko Goja, Teodors Žeriko, Edvards Munks, Onorē Domjē, Ežēns Delakruā, Kēte Kolvica.

Litogrāfija Latvijā

Litogrāfija Latvijas teritorijā parādījās 19. gadsimtā. Pirmās litogrāfijas darbnīcas radās Rīgā un Jelgavā (E. Zīslaka spiestuve).

Latvijas litogrāfi

Pirmie mākslinieki 19. gadsimta sākumā, kas sāka šajā tehnikā darboties bija Kārlis Hūns un Kārlis Kronvalds. 20. gadsimta 60. gados notika jauns šīs tehnikas popularitātes uzplaukums, kurā aktīvi darbojās: Maija Dragūne, I. Krūmiņa, Ilmārs Blumbergs, Baņuta Ancāne, Gaisma Giga, Georgs Smelters, Lolita Zikmane. Mūsdienās litogrāfijas veido mākslinieki: Andris Abiļevs, Ilona Abiļeva, Helēna Heinrihsone, Ivars Heinrihsons, Anna Heinrihsone, Tatjana Krivenkova, Irēna Lūse, Ilze Neilande, Kristīne Keire, Lāsma Pujate, Vija Zariņa, Kaspars Zariņš, Kristaps Zariņš, Aleksejs Naumovs, Otto Zitmanis, kā arī jaunie autori Verners Lazdāns, Dmitrijs Lavrentjevs, Miķelis Fišers, Kristiāns Brekte un citi.
Jānis Lencmanis

Dzīvesgājums

Dzimis 1881. gada 29. novembrī Naudītes pagasta zemnieka Dāvida Lencmaņa ģimenē. 1899. gadā iestājās LSDSP un organizēja pirmo sociāldemokrātisko strādnieku pulciņu Jelgavā. 1905. gada revolūcijas laikā darbojās Liepājā un Jelgavā (1905—1907), bija LSDSP Centrālkomitejas loceklis (1905), Latvijas Sociāldemokrātijas Centrālkomitejas loceklis (1906—1908, 1911—1917), emigrēja uz Aizkaukāzu, kur bija Krievijas Sociāldemokrātiskās strādnieku partijas Baku komitejas loceklis.
Pēc Februāra revolūcijas 1917. gadā atgriezās Latvijā, bija Rīgas strādnieku deputātu padomes un Rīgas pilsētas domes deputāts. Pēc tam, kad Latviju okupēja Vācijas karaspēks, bija Jaroslavļas guberņas Kara revolucionārās komitejas priekšsēdētājs, vadīja Borisa Savinkova organizētās Baltās kustības bruņotās sacelšanās apspiešanu 1918. gada 11.—21. jūlijā. Latvijas Sociāldemokrātijas Centrālkomitejas Krievijas biroja loceklis.
1919. gadā bija LSPR Iekšlietu tautas komisārs un Komisāru padomes priekšsēdētāja biedrs, pēc tam KSPFR 15. armijas Revolucionārās kara padomes loceklis, LKP CK Ārzemju biroja loceklis.
1920. gadā Jāni Lencmani iecēla par Padomju Krievijas militārā izlūkdienesta vadītāju, bet jau 1921. gadā viņu šajā amatā nomainīja Arvīds Zeibots. No 1921. gada Lencmanis strādāja dažādos saimnieciskos amatos Krievijā, bija Petrogradas tirdzniecības ostas priekšnieks (1921), PSRS Tirdzniecības flotes valdes priekšsēdētājs (1925), Kuzņeckas celtniecības direktors (1926), PSRS Finanšu Tautas komisariāta darbinieks (no 1929).
Lielā terora laikā tā sauktās "Latviešu operācijas" ietvaros viņu 1937. gadā apcietināja NKVD un apsūdzēja dalībā "latviešu fašistiski-teroristiskā spiegu organizācijā". Pēc ilgām pratināšanām nošauts 1939. gada 7. martā, aprakts Donas krematorijas kapsētas masu kapā Maskavā.
Jāņa Eglīša Preiļu Valsts ģimnāzija

Vēsture

1996. gada 26. martā Ministru kabinets Preiļu 1. vidusskolai piešķīra Valsts ģimnāzijas statusu.
Preiļu Valsts ģimnāzija oficiāli darbu uzsāka 1996. gada 2. septembrī.2014. gadā Preiļu novada dome pieņēma lēmums piešķirt skolai tās dibinātāja, nesen mirušā Jāņa Egllīša vārdu. 2016. gadā, skolai svinot 20 gadu jubileju, tā kļuva par Jāņa Eglīša Preiļu Valsts ģimnāziju.

Skolas vadītāji

1996. — 2003. direktors Jānis Eglītis.
2003. — 2005. direktora vietas izpildītāja Ligita Pauniņa.
Kopš 2005. — direktore Ligita Pauniņa.

Skolas vēsturiskie nosaukumi

1996. — 2016. Preiļu Valsts ģimnāzija.
Aleksis Adolfi

Dzīvesgājums

Dzimis Pērnavas apriņķī Tignicas (Tignitz) muižas īpašnieka, vēlākā Pērnavas zēnu ģimnāzijas direktora Jākoba Adolfi ģimenē. 
No 1829. līdz 1833. gadam mācījās Tērbatas ģimnāzijā. No 1833. līdz 1840. gadam studēja medicīnu Tērbatas Universitātē. Papildinājies Vīnē, Vircburgā un Berlīnē. No 1843. līdz 1847. gadam Lielstraupes draudzes novada ārsts. No 1847. līdz 1874. gadam Cēsu pilsētas ārsts. Viņa pirmie dzejoļi publicēti 1858. gadā, dzejoļu krājumi izdoti 1863. un pēc nāves 1877. gadā.

Mīlas dzīve (Liebesleben)

Mana mīla, es patiesi esmu jūra,
 
Liela, dziļa un vētru sabangota: 
 
Esi saule, kas tajā skaidri  
 
Klusā mierā spoguļojas! 
 
Es esmu gliemežvāks, kas tur guļ, 
 
Ar jūras dūņām blāvi apklāts: 
 
Esi pērle tīri spīdoša, 
 
Kas tam sirdī mirdz! 
 
(..)
Mein Lieb, bin ich ein See fürwahr, 
  
Groß, tief und sturmgehügelt: 
 
Sei du die Sonne, die sich klar 
 
Auf stiller Fluth ihm spiegelt! 
 
Bin ich die Muschel, die da ruht, 
 
Vom Meerschlamm trüb umfeuchtet: 
 
Sei du der Perle reine Gluth, 
 
Die ihr im Herzen leuchtet!
 
(..)
Raimonds Rubiks

Biogrāfija

R. Rubiks ir bijušā Latvijas komunistiskās partijas funkcionāra un Latvijas PSR un Latvijas politiķa Alfrēda Rubika dēls. Viņam ir vidējā izglītība — beidzis Rīgas 21. vidusskolu. Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas nodarbojies ar uzņēmējdarbību, strādājis arī kopā ar jaunāko brāli Artūru Rubiku kādā elektronikas firmā. Artūrs Rubiks iesaistījās politikā agrāk par vecāko brāli un ir bijis gan Rīgas domes, gan 9. Saeimas deputāts. Pirms 10. Saeimas vēlēšanām politiskajai darbībai pievērsās arī R. Rubiks un 10. Saeimā bija ievēlēti jau abi brāļi Rubiki, kamēr viņu tēvs — LSP līderis Alfrēds Rubiks bija Eiropas Parlamenta deputāts. 2011. gadā ārkārtas vēlēšanās R. Rubiks ievēlēts 11. Saeimā un 12. Saeimas vēlēšanās — arī 12. Saeimā (no partijas "Saskaņa" saraksta, kur pārstāv LSP).
Pētnieciskās žurnālistikas centra Re:Baltica veiktajā pētījumā par 12. Saeimas deputātu uzstāšanos tribīnē un ziņojumu gatavošanu kopā ar 12 citiem, tostarp 7 no "Saskaņas" ievēlētajiem deputātiem, atzīts par "nerunīgo deputātu", jo 12. Saeimā 44 pavadītajos mēnešos R. Rubiks tikai vienreiz runājis no tribīnes un ne reizi nav gatavojis ziņojumu par kādu likumprojektu.
Kandidēja 13. Saeimas vēlēšanās no partijas "Saskaņa" saraksta, taču netika ievēlēts.
R. Rubika brīvā laika aizraušanās ir hokejs, viņš ir amatieru hokeja komandas kapteinis.
Meldrumskābe

Vēsture

Meldrumskābi pirmais ieguva skotu ķīmiķis Endrū Normans Meldrums (Andrew Norman Meldrum) 1908. gadā malonskābes kondensācijas reakcijā ar acetonu acetanhidrīda un sērskābes klātienē. Kaut arī Meldrums šo vielu nepareizi uzskatīja par β-hidroksiizopropilmalonskābes β-laktonu, tā ir nosaukta pirmatklājēja vārdā. Tā kā meldrumskābei ir stipri skābas īpašības (skābuma konstante 4,97), ķīmiķis uzskatīja, ka tā satur karboksilgrupu, kā vairums organisko skābju. Tikai 1948. gadā Deivids Deividsons (David Davidson) un Sidnejs Bernhards (Sidney A. Bernhard) noskaidroja meldrumskābes pareizo struktūru. Meldrumskābes skābumu nodrošina protona atšķelšanās no oglekļa atoma, kas atrodas starp abām karbonilgrupām, tādējādi meldrumskābe pieder pie tā saucamajām CH skābēm. Tomēr meldrumskābes aciditāte ir anomāli augsta, salīdzinot ar radniecīgiem savienojumiem, piemēram, dimetilmalonātu. To teorētiski izskaidroja japāņu ķīmiķi 2004. gadā.

Iegūšana

Meldrumskābi var iegūt kā ar oriģinālo paņēmienu no acetona un malonskābes, tā arī no malonskābes un izopropenilacetāta sērskābes klātienē.

Izmantošana

Izmanto organiskajā sintēzē par reaģentu Knēvenāgela reakcijas veikšanai un citur.
Viktors Jaksons

Izglītība un personīgā dzīve

Viktors Jaksons ir dzimis 1947. gadā. Mācījies Rīgas 2. vidusskolā. 1970. gadā ir absolvējis Rīgas Medicīnas institūta vispārējās ārstniecības fakultāti. Precējies, ir divi bērni.

Mediķa karjera

1971. gadā sācis darbu Rīgas republikāniskajā psihoneiroloģiskajā slimnīcā par ārstu-ordinatoru. 1978. gadā kļuvis par šīs slimnīcas nodaļas vadītāju. No 1996. gada V. Jaksons strādāja par Valsts narkoloģiskās aprūpes un veselības centra direktoru.

Politikā

No 1999. gada pildīja labklājības ministra padomnieka pienākumus. 2002. gada 23. maijā Viktoru Jaksonu apstiprināja par labklājības ministru Bērziņa valdībā. Par viņa apstiprināšanu amatā balsoja 52 deputāti, pret bija 21, savukārt 13 deputāti atturējās. Amatu zaudējis pēc valdības krišanas sakarā ar jaunas Saeimas ievēlēšanu.
Kandidējis 7. Saeimas vēlēšanās kā divpadsmitais Zemgales apgabalā un četrpadsimtais Vidzemes apgabalā, nav ievēlēts. Kandidējis arī 2004. gada Eiroparlamenta vēlēšanās no TB/LNNK saraksta kā desmitais. Arī 8. Saeimas vēlēšanās Jaksons Saeimā ievēlēts netika.

Pasaules Veselības organizācija

Jaksons 2004. gadā bija Pasaules Veselības organizācijas Eiropas reģiona pastāvīgās komitejas loceklis. 2005. gadā Jaksons tika ievēlēts un 2006. gada 26. maijā apstiprināts PVO Administratīvajā valdē uz trim gadiem. Viņa pilnvaras sākās 29. maijā.
Poisk (SKS)

Lidojuma gaita

Progress M-MIM2 ar Pioisk moduli palaišana notika 2009. gada 10. novembrī 14:22:04 UTC ar nesējraķeti Sojuz-U.
12. novembrī 15:41:43 UTC Progress M-MIM2 pieslēdzās pie SKS Zvezda moduļa augšējā porta. Operācija notika automātiskā režīmā.
2009. gada 8. decembrī 00:16 UTC no Poisk tika atvienots Progress M-MIM2 iekārtu agregātu nodalījums, kas pēc tam iegāja atmosfēras blīvajos slāņos un sadega.
Virknes un paralēlais slēgums

Virknes slēgums

Virknes slēgums ir elektriskā ķēde, kurā elementi secīgi saslēgti viens aiz otra.

Paralēlais slēgums

Paralēlajā slēgumā visi patērētāji ir pieslēgti strāvas avotam neatkarīgi cits no cita un veido sazarotu elektrisko ķēdi. Lai rastos elektriskā strāva ir jābūt strāvas avotam, un noslēgtai elektriskajai ķēdei.

Elektriskais spriegums

Elektrisko spriegumu definē kā elektrisko pontenciālu starpību starp dieviem ķēdes punktiem. Spriegumu mērvienība ir volts (itāļu fiziķa Aleksandra Volta vārdā).
Spriegumu apzīmē ar V.
Paralēlā slēgumā spriegums uz visiem patērētājiem ir vienāds :

Elektriskā strāva

Paralēlā slēgumā kopējais strāvas stiprums ir vienāds ar visos patērētājos plūstošu strāvas stipruma summu :

Elektriskā pretestība

Paralēlajā slēgumā ķēdes kopējā pretestība ir mazāka par ikvienu paralēli slēgto pretestību un ir aprēķināma saskaņā ar izteiksmi :
Rₖ — ķēdes kopējā pretestība (Ω)
R₁, R₂ .... RN — katra patērētāja pretestība (Ω)

Paralēlais slēgums ikdienā

Paralēlo slēgumu izmanto patērētājiem dzīvoklī un slēdžiem.  Elektriskā strāva plūst caur drošinātājiem, kas ieslēgti virknē un paredzēti noteiktam strāvas stiprumam ķēdē, tie ķēdi pārtrauc bīstamos pārslodzes gadījumos. Elektriskā tīkla spriegums Latvijā ir 230 V.
Aleks Krstulovičs

Biogrāfija

Šahu iemācījies spēlēt piecu gadu vecumā, bet no sešu gadu vecuma sācis piedalīties šaha turnīros. Daudzkārtējais Ungārijas jauniešu šaha čempionātu laureāts, tajā skaitā uzvarējis U10 vecuma grupā (2012, 2013) un U12 vecuma grupā (2015).
Pārstāvējis Ungāriju Eiropas un pasaules jauniešu šaha čempionātos, kuros labāko panākumu guvis 2011. gadā, kad uzvarējis Eiropas jauniešu šaha čempionātā U8 vecuma grupā.
Pilsētas atslēgas

Sižets

Galvenā varone - Austra Kalniņa - pusmūža sieviete, kas ieradusies kādā Latvijas mazpilsētā strādāt par izpildkomitejas priekšsēdētāju. Pirmie darba mēneši paiet cīņā pret dažu vietējo vadītāju neieinteresētību un inertumu.Un tad vēl sarezģītās attiecības ar meitu un negaidīta vēla mīlestība.
Konstantinovas baznīca

Vēsture

Tā kā pagastā nebija savas baznīcas, ticīgie pagasta iedzīvotāju bija spiesti apmeklēt Dagdas Romas katoļu baznīcu, kā arī Ludvikovas katoļu baznīcu, bet vēlējās dievnamu savā pagastā. Pateicoties bijušā Konstantinovas pagasta prieksšēdētāja Arvīda Ozoliņa piešķirtajai ēkai 20. gadsimta beigās, dievnams ir ierīkots bijušā Konstantinovas muižas īpašnieku zirgu stallī.

Draudze

Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Rēzeknes-Aglonas diecēzē. Draudzi apkalpo prāvests Pāvils Odiņš. Konstantinovas draudze izveidojās 2001. gadā. Tā ir Ludvikovas draudzes filiāle. Svētās Mises tiek svinēta svētdienās. Draudzē ir trīs kapsētas — Eisaku kapsēta, Saboļu kapsēta, Sivergola kapsēta.

Draudzes lielākie svētki

Draudzes lielākie svētki ir Svētā Krusta paaugstināšanas svētki.
Bremžu sistēma (automašīna)

Bremžu sistēma automašīnai ir ar berzes spēku radīta ātruma salēnināšanai vai auto nekontrolētas aizripošanas nepieļaušanai izveidota sistēma. Parasti automašīnā ir divas bremzes - rokas stāvbremze un darba bremze (pedālis).

Rokas stāvbremze

Starp priekšējiem sēdekļiem atrodas rokas stāvbremzes kloķis, kad nepieciešams mašīnu nobremzēt stāvēšanai uz slīpa profila. Rokas bremzi darbina - rokturi pavelkot uz sevi – uz augšu, tad tiek saspiesti aizmugurējie bremžu kluči ar nospriegotām trosītēm. Rokas bremzes trosītes nospriegotā stāvoklī nobloķē (notur) zobrata fiksators. Rokas bremzi atlaiž, nospiežot pogu rokas bremzes kloķa roktura galā, kas atbrīvo zobratu un rokas bremzes rokturi, nedaudz paceļot uz augšu un, tūlīt pēc zobrata atbloķēšanās, spiežot rokturi uz leju.

Darba bremze

Darba bremzes pedāli izmato braukšanas laikā. Darba bremzes sastāv no galvenā bremžu cilindra, ko piedzen pedālis ar bīdni. Bremžu šķidrums, kurš ir nesaspiežams, tiek nodots pa bremžu šļūtenēm uz darba cilindriem. Uz katru riteni ir divi cilindri, divi virzuļi, bremžu kluči, bremžu veltnis. Šķidrumam ieplūstot darba cilindrā bremžu kluči paceļas un piespiežas diskam, izraisot berzi. Virs galvenā cilindra atrodas bremžu šķidruma rezervuārs ar vāciņu - parasti tas ir balti matētā krāsā. Uz rezervuāra ir atzīmes par minimālo un maksimālo bremžu šķidruma līmeni, kuru tāpat pastāvīgi ir jākontrolē, lai bremžu sistēma neiekļūtu gaiss, kas atšķirībā no šķidruma ir saspiežams. Ja gaiss iekļūst sistēmā mašīna pazaudē bremzes. Bremžu šķidrums ar laiku var iztecēt pa nodilušam virzuļu blīvēm, var būt arī savienojošo cauruļu bojājumu, pa kuriem bremžu šķidrums var aizplūst. Tāpēc katru dienu bremžu šķidruma līmenis obligāti ir jākontrolē.
Bremžu šķidrumiem ir vairākas markas, kuras katra iekrāsota sava krāsā: balta, rozā, zaļa, zila u.c. Ja bremžu sistēmā bremžu šķidrums zūd strauji, servisā jāinteresējas, no kurienes tieši tas aizplūst, lai novērstu bremžu sistēmas bojājumus.

Inerces bremzes

Inerces bremzes ir, kad pie automašīnas piekabinātās piekabes (treileri), automašīnai bremzējot, piekabe ar inerces spēku turpinot kustību uz priekšu, nospriego speciālas trosītes, kas liek nostrādāt bremžu klučiem un piekabe sāk bremzēties.
Baltais zvērs

Sižets

Filmas darbība norisinās 2012. gadā. Valdība ir noteikusi minimālo naudas summu 30 latu apmērā, kura katram Latvijas iedzīvotājam ir jāuzglabā bankas kartē. Pēc policijas pieprasījuma iedzīvotājiem ir jāuzrāda gan šī karte, gan šī summa. Ja kāda persona nespēj uzrādīt minimālo naudas summu, viņu uzskata par ļaunprātīgu nabagu un arestē.
Lengefelde

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1360. gadā. VDR laikos pilsētas pievārtē ieguva volframu.

Ekonomika

Pilsētas pievārtē atrodas Lengefeldes kaļķakmens lauztuves (Kalkwerk Lengefeld) - pēdējā atradne Saksijā un Rūdu kalnu Vācijas pusē, kurā minerālus iegūst šahtās. Uz ziemeļaustrumiem no pilsētas atrodas 58,8 metrus augstais un 334 metrus platais Zeidenbahas aizsprosts (Talsperre Saidenbach).

Izglītība, kultūra, tūrisms un sports

Uz ziemeļiem no pilsētas atrodas 14. gadsimta Rauenšteinas pils (Schloss Rauenstein).
10. septembris

10. septembris ir gada 253. diena pēc Gregora kalendāra (254. garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 112 dienas.
Antons Kurakins

Klubos

Karjeru sācis FK Multibanka komandā Latvijas 1. līgā. Vēlāk spēlējis Rēzeknes klubā SK Blāzma, 
debitējot Latvijas Virslīgā 2008. gada sezonā. Pēc sezonas pievienojies Glāzgovas "Celtic" kluba sistēmai Skotijā. Kluba galvenajā komandā oficiālas spēles nav aizvadījis, bet ticis izīrēts zemāko līgu komandām Brechin City un Stranraer. 2011. gadā atgriezies Latvijā un pievienojies Virslīgas klubam FK Ventspils. Ventspils kluba sastāvā izcīnījis trīs Latvijas čempiontitulus.
2015. gada jūlijā pārgāja uz Skotijas Premjerlīgas klubu Hamilton Academical. 2015.–2016. gada sezonā komandā spēlējis regulāri, taču 2016. gada augustā līgums ticis lauzts. Pirms 2017. gada sezonas pievienojās Virslīgas klubam Riga FC.

Izlasē

2014. gada martā debitējis Latvijas futbola izlases sastāvā draudzības spēlē pret Maķedonijas izlasi.
Sargasu jūra

Vispārējs raksturojums

Vienīgā Sargasu jūras sauszeme ir Bermudu salas. Sargasu jūrai raksturīgi tas, ka to ielenc aktīvas straumes, savukārt pati Sargasu jūra ir salīdzinoši mierīga, ar biežiem bezvēja periodiem, bez straumēm. Jūras ūdens ir ļoti silts, brīžiem pat pārsteidzoši karsts, vidējā temperatūra ziemā — ap 18 — 23 °C, vasarā 26 — 28 °C. Jūrā maz nokrišņu, tāpēc ūdens virsējais slānis ir salīdzinoši sāļš — no aptuveni ~ 36.5 ‰ līdz vairāk kā 37 ‰.
Sargasu jūrā nav daudz komerciālai zvejai piemērotu zivju, tomēr jūra ir ļoti produktīva. Šeit lielā daudzumā savairojas dzeltenbrūnās Sargassum ģints aļģes (ap 8 sugas), kas bieži uzkrājas ūdens virsējā kārtā — šīs aļģes ir devušas jūrai vārdu. Sargasu aļģes ir adaptējušās dzīvei Sargasu jūrā un veido sava veida unikālus "jūras aļģu mežus", kas nav raksturīgi citiem Pasaules okeāna reģioniem. Lielu aļģes biomasu (kopā jūrā ap 4 — 11 miljoni tonnu) līdz nesenam laikam palīdzēja uzturēt tas, ka jūras ūdenī dziļi (līdz 60 metrus) iekļuva saules gaisma. Pēdējā laikā jūras dzidrums krities, jo tā piesārņota ar mazutu. Sargasu aļģes kalpo par dzīves vidi lielam skaitam nelielu jūras organismu — krabjiem, garnelēm, astoņkājiem.
Sargasu jūrai ir liela nozīme arī Eiropas un Amerikas zušu dzīvē. Zušu kāpuri attīstās Sargasu jūrā un dodas attiecīgi uz Eiropu un Ziemeļamerikas austrumu krastu. Zušu mātītes atgriežas Sargasu jūrā, lai dētu olas. Ap 20 °C siltajā ūdenī izdējušas katra līdz 20 miljonus oliņu, tās iet bojā. Savukārt no oliņām izšķiļas mazi, gandrīz pilnībā caurspīdīgi zušu kāpuriņi, kas aptuveni 3 gadus barojas Sargasu jūrā un tad uzsāk ceļu uz upēm.

Robežas

Ziemeļos norobežo Ziemeļatlantijas straume, austrumos — Kanāriju straume, dienvidos — Ziemeļekvatoriālā straume, rietumos — Golfa straume.

Vēsture

Uzskata, ka Sargasu jūru sasniedza jau senie kartāgieši. Portugāļu jūrasbraucēji Sargasu jūru sasniedza 15. gadsimtā. Sargasu jūru šķērsoja arī Kristofors Kolumbs, kas vēlāk ziņoja par neparasto okeāna daļu, kuru klāj jūraszāles.

Leģendas

Jūra ietilpst "Bermudu trīstūrī" un ar to saistīti gan senāki, gan mūsdienu nostāsti par noslēpumainām kuģu un lidmašīnu pazušanām. Jūras nelabo slavu palielina fakts, ka virs tās bieži valda pilnīgs bezvējš, bet kuģu dzinēju dzenskrūves nereti apstājas blīvā jūraszāļu klājuma dēļ.
Planārs grafs

Planārs grafs ir jebkurš grafs, ko ir iespējams attēlot plaknē tā, ka tā šķautnes nekrustojas. Planāru grafu, kas attēlots plaknē bez šķautņu krustošanās, sauc par plakanu grafu.
Ar noteiktas projekcijas palīdzību (ko sauc par stereogrāfisko projekciju) var pierādīt, ka grafu plaknē var attēlot bez šķautņu krustošanās tad un tikai tad, kad to var attēlot uz sfēras bez šķautņu krustošanās.

Piemēri

Planāri grafi ir, piemēram, jebkurš koks, pilnie grafi K₃, K₄, jebkurš cikla grafs utt. Planāri nav pilnais grafs K₅, Pētersena grafs utt.

Teorēma

Attiecībā uz planāriem grafiem ir svarīga šāda teorēma: Ja planāram grafam ir  virsotnes, tad tam nav vairāk kā  šķautnes.