google/wiki40b huggingface dataset:
Džonatans Teivss

Spēlētāja karjera

Pēc tam, kad 2006. gada NHL draftā Čikāgas "Blackhawks" Teivsu bija izvēlējusies ar augsto kopējo trešo numuru, spēlētājs izlēma izstāties no augstskolas, priekšroku dodot profesionālam hokejam. 2007. gada 10. oktobrī Teivss debitēja NHL, gūstot vārtus jau ar savu pirmo metienu. Turpinājumā viņš atzīmējās ar punktu spēlēs vēl nākamās desmit spēles, kas to padarīja par otru visu laiku garāko NHL debitanta rezultativitātes sēriju. Par spīti tam, ka savas debijas sezonas gaitā Teivss traumas dēļ izlaida 16 spēles, sezonu viņš noslēdza kā otrs rezultatīvākais "Blackhawks" spēlētājs uzreiz aiz cita debitanta Patrika Keina. Teivss tika nominēts arī Kaldera balvai, taču to saņēma Keins.
2008. gada 18. jūlijā Teivss kļuva par Čikāgas kluba kapteini, kas viņu padarīja par trešo jaunāko kapteini līgas vēsturē. 2009. gada 27. februārī mačā pret Pitsburgas "Penguins" Teivss atzīmējās ar savu pirmo hat-trick NHL. Sezonu viņš noslēdza ar 69 punktiem 82 spēlēs, palīdzot "Blackhawks" pirmo reizi kopš 2002. gada kvalificēties NHL izslēgšanas kārtas spēlēm. Nākamajā sezonā Teivss kopā ar komandas biedriem izcīnīja Stenlija kausu. 2013. un 2015. gadā Teivss kļuva jau par trīskārtēju Stenlija kausa ieguvēju.
Kanādas izlases rindās Teivss izcīnījis 2010. un 2014. gada olimpisko spēļu čempionu titulu, kā arī 2007. gada Pasaules čempionāta zelta medaļas un 2008. gada sudraba medaļas. 2006. un 2007. gadā Teivss kļuva arī par Pasaules čempionu U20 jauniešu konkurencē.
Vera Čāslavska

Biogrāfija

Trīs reizes piedalījusies olimpiskajās spēlēs (1960, 1964, 1968). 1960. gadā Romā vienīgo medaļu izcīnījusi komandu sacensībās (sudrabs). 1964. gadā Tokijā izcīnīja trīs čempiones titulus (individuālā daudzcīņa, atbalsta lēciens un vingrojums uz baļķa) un komandu sacensībās izcīnīja sudraba godalgu. 1968. gada olimpiskajās spēlēs Mehiko V. Čāslavska kļuva par četrkārtēju čempioni (individuālā daudzcīņa, atbalsta lēciens, vingrošanas stieņi un brīvās kustības — dalīta pirmā vieta) un divkārtēju vicečempioni (vingrojums uz baļķa un komandu sacensības). Viņa ir otra visu laiku veiksmīgākā vingrotāja olimpisko spēļu vēsturē starp sievietēm pēc Larisas Latiņinas. Ar panākumiem startējusi arī pasaules čempionātā, kur 5 reizes kļuvusi par čempioni un 1 reizi izcīnījusi sudrabu.
Viņas vīrs bija vieglatlēts, 1964. gada olimpisko spēļu sudraba medaļas laureāts 1500 m distancē Jozefs Odložils (Josef Odložil), pāris apprecējās dažas nedēļas pēc 1968. gada olimpiskajām spēlēm.
1964., 1966., 1967. un 1968. gadā tikusi atzīta par Čehoslovākijas gada labāko sportisti. Laikā no 1990. līdz 1996. gadam viņa bija Čehijas Olimpiskās komitejas priekšsēdētāja.
Mirusi 2016. gada 30. augustā.
Henrieta Bīčere-Stova

Biogrāfija

Henrieta Bīčere dzimusi pazīstamā mācītāja Līmana Bīčera ģimenē. Viņas jaunākais brālis Henrijs Vords Bīčers gāja tēva pēdās un arī kļuva par mācītāju. Henrieta pēc izglītības iegūšanas ilgu laiku strādāja par skolotāju meiteņu sākumskolā. 1836. gadā viņa izgāja pie vīra, reliģijas mācības profesora Stova no Masačūsetsas.
Henrietas Bīčeres Stovas daiļrade lielā mērā bija veltīta cīņai pret vergturību, kā arī cīņai par sieviešu līdztiesību Amerikas sabiedrībā. Viens no viņas pirmajiem romāniem kļuva arī par viņas vispazīstamāko darbu - grāmata Krusttēva Toma būda gada laikā pēc iznākšanas tika pārdota 350 000 eksemplāros. Anglijā romāns piedzīvojis 35 atkārtotus izdevumus, bet pasaulē tas ir tulkots un izdots 20 valodās. Pēc grāmatas izdošanas viņai tika veltīta liela kritika un apvainojumi neobjektivitātē. Henrieta uz to atbildēja, uzrakstot Krusttēva Toma būdas atslēga (A Key to Uncle's Tom Cabin), kur skaidri parādīja, ka grāmatā aprakstītais ir ņemts no viņas dzīves.
Skrindu iela

Vēsture

Skrindu iela izveidojās 1903. gadā ar nosaukumu Rodenburgas muižas iela. 
1938. gadā to pārdēvēja par Skrindu ielu, 1950. gadā par Pleskavas ielu, 1991. gadā iela atguva Skrindu ielas vārdu.
1983. gada NHL drafts

1983. gada NHL drafts bija 21. NHL drafts, kurš notika 1983. gada 8. jūnijā Monreālā.
Jānis Mediņš

Dzīvesgājums

Jānis Mediņš dzimis Rīgā 1890. gada 9. oktobrī mūziķa Jura Mediņa ģimenē. Arī viņa vecākie brāļi Jāzeps un Jēkabs Mediņi un māsa Marija apguva mūziķu profesiju. 
No 1900. gada Jānis mācījās vijoles, klavieru un čella spēli Emīla Zīgerta Rīgas mūziķu institūtā, par kura vadītāju 1901. gadā kļuva viņa brālis Jāzeps.
1904. gadā viņš pabeidza privāto Savļjeva pamatskolu un sāka strādāt Rīgas Latviešu biedrības orķestrī (“Fišera kapelā”) par vijolnieku, vēlāk par altistu. Vienlaikus viņš no 1909. līdz 1913. gadam piestrādāja par grāmatvedi un korespondentu Neimaņa klavieru firmā.
Jānis Mediņš kļuva pazīstams kā komponists 1912. gadā, kad tika atskaņotas divas viņa dziesmas jauktajam korim un uzvesta operas "Uguns un nakts" pirmā daļa. Pirmā Pasaules kara laikā Jānis Mediņš bija Latviešu strēlnieku orķestra diriģents un Rīgā atgriezās tikai pēc Brīvības cīņu beigām 1920. gadā. 
1920. un 1930. gados Jānis Mediņš bija Latvijas Nacionālās operas diriģents un mācībspēks Latvijas konservatorijā. Šajā laika periodā tapa lielākā daļa viņa skaņdarbu. 
Otrā Pasaules kara beigās viņš 1944. gadā devās bēgļu gaitās uz Vāciju, 1946. gadā tika izmitināts Blombergas latviešu nometnē. 1948. gadā Mediņš pārcēlās uz dzīvi Zviedrijā. 1960. gadā viņš saņēma trimdas latviešu Tautas balvu.
Miris Stokholmā 1966. gada 4. martā.
Sociālā psiholoģija

Sociālā psiholoģija ir psiholoģijas nozare, kas pētī cilvēku uzvedību, sajūtas un domas citu cilvēku ietekmē, klātbūtnē. Tajā ar zinātnisku metožu un analīžu palīdzību apskata cilvēku savstarpējo ietekmi un mijiedarbību dažādās situācijās. Sociālajā psiholoģijā apskata tādus tematus kā iemīlēšanos, attiecības, altruismu, komandas darbu, vientulību, konfliktus, stereotipus, diskrimināciju un tamlīdzīgi.
Puduļu pilskalns

Pilskalna apraksts

Pilskalns ierīkots savrupā, DA — ZR virzienā orientētā kalnā, kas Z pusē virs mitras lejas izceļas aptuveni 20 m. augstumā savukārt D pusē tas kā ap 10 m. augsta kaupre lēzeni nolaižas pļavā. Kalnam ir izlīdzināts, iegareni apaļš plakums (50x25 m) ar dažu metru kritumu D virzienā. Vaļņa, terašu vai kādu citu nocietinājumu pilskalnam nav. Senatnē pilskalna plaukums ticis arts, bet jaunākos laikos tas ticis izlīdzināts, lai ierīkotu deju laukumu.
1930. gadā savas Vidzemes pilskalnu apsekošanas ekspedīcijas laikā pilskalnu apsekoja E. Brastiņš, kas secināja, ka pilskalns ir lielā mērā iznīcināts, jo tā kultūrslānis ilgstošas aršanas rezultātā ir noarts no plakuma uz kalna pakāji un nogāzēm.
1970. gados pilskalnu apsekoja arī arheologs Ē. Mugurēvičs, kurš konstatēja, ka pilskalna kultūrslānis sastāv no bezripas keramikas lauskām, oglēm un šķeltiem akmeņiem. Pēc atsevišķiem savrupatradumiem pilskalna apdzīvotības sākums datējams ar 7. — 8. gs. Ē. Mugurēvičs izteica hipotēzi, ka pilskalna izveide un apdzīvotība varētu būt saistāma ar seno latgaļu ienākšanu šajā novadā.
Vladimirs Šifs

Šaha kompozīcija

Kopš 1915. gada publicējis apmēram 80 šaha uzdevumus, no tiem 20 apbalvoti ar 1. godalgu. Četru PSRS individuālo čempionātu (1952—1965) finālists, 5. čempionātā (1959) — 2. vieta daudzvilču žanrā. FIDE otrā konkursā ieguvis zelta medaļu. Stratēģiskā virziena pārstāvis trīsvilčos un daudzvilčos. Publicējis arī virkni uzdevumu ar pareiziem matiem.
Starptautiskā Florbola federācija

Starptautiskā Florbola federācija (angļu: International Floorball Federation) vai IFF ir pasaules florbola vadošā organizācija. Tā tika dibināta Huskvarnā, Zviedrijā 1986. gadā ar Somijas, Zviedrijas un Šveices florbola asociāciju palīdzību. Šobrīd IFF ir iestājušas 49 valstis.
Alku dzimta

Latvijā

Latvijā sastopamas 4 alku dzimtas sugas: lielais alks (Alca torda), mazais alks (Alle alle), melnais alks (Cepphus grylle) un tievknābja kaira (Uria aalge), kuri novērojami ceļošanas un ziemošanas laikā.

Izskats un īpašības

Alku dzimtas sugas ir vidēji lieli vai mazi jūras putni. Vislielākais alku dzimtā bija izmirušais milzu alks (Pinguinus impennis), kura ķermeņa garums sasniedza 85 cm, svars 5 kg. Toties mūsdienās lielākā dzimtā ir resnknābja kaira (Uria lomvia), kuras ķermeņa vidējais garums ir 45 cm, svars gandrīz 1,5 kg. Mazākais dzimtā ir punduralks (Aethia pusilla), kura ķermeņa garums ir 16 cm, svars 86 g.
Alku dzimtas putni ir labi peldētāji un nirēji, toties to gaita uz sauszemes ir ļoti neveikla, jo to pleznotās kājas anatomiski novietotas tālu uz atpakaļu. Visas mūsdienās dzīvojošās sugas spēj lidot, bet izmirušais milzu alks bija nelidojošs. Spārni ir īsi, tādēļ lidojumā spārnu vēzieni ir ļoti ātri. Alku dzimtas putni atgādina pingvīnus, jo, līdzīgi kā pingvīniem, lielākajai daļai ir melnbalts apspalvojums (tumša mugurpuse un gaiša apakšpuse), tiem ir vertikāla stāja un līdzīgi barošanās ieradumi. Tomēr abas putnu grupas nav tuvu radniecīgas.

Uzvedība

Alki barojas, dziļi ienirstot un medījot zivis zem ūdens. 
Gandrīz visas sugas, izņemot raibās kairītes (Brachyramphus), ir koloniāli ligzdotāji. Dažas sugas ligzdo milzīgās kolonijās klinšainos jūras krastos, dažas sugas ligzdo nelielās grupās akmeņainās pludmalēs, bet citas ligzdo alās.
Daļiņu paātrinātājs

Daļiņu paātrinātājs ir iekārta, kurā tiek izmantots elektromagnētiskais lauks lādētu daļiņu paātrināšanai. Lielie paātrinātāji ir pazīstami ar pielietojumu elementārdaļiņu fizikā, kur tos izmanto kā pretkūļu paātrinātājus (piemēram, Lielais hadronu pretkūļu paātrinātājs). Cita veida paātrinātāji tiek plaši izmantoti citiem nolūkiem, piemēram, onkoloģijā, bioloģisku materiālu sterilizācijā, rūpnieciskajā radiogrāfijā. Pašlaik visā pasaulē darbojas vairāk nekā 30 tūkstoši daļiņu paātrinātāju. Pazīstamākie daļiņu paātrinātāji ir betatrons, ciklotrons, fazotrons, lineārais paātrinātājs, sinhrofazotrons, sinhrotrons.
2. SS apmācības pulks

Izveidošana

Pēc reihsfīrera Himlera 1944. gada 7. janvārī izdotās pavēles, kas paredzēja 2. SS brigādi pārformēt par divīziju, radās vajadzība pēc papildus personālsastāva, gan esošo vienību papildināšanai, gan jaunu, divīzijai piekritīgu, vienību izveidei kā prettanku divizions, sapieru bataljons vai trešais grenadieru pulks. 
Šim nolūkam jau 1944. janvārī tika pieņemts lēmums par apmācības pulku izveidi no jauniesauktajiem un Volhovas frontē viegli ievainotajiem, par 2. apmācības pulka komandieri ieceļot pulkvežleitnantu Kārli Aperātu, ar rīkojumu pulku formēt Vaiņodē.
Personālsastāva komplektēšanu pulkvežleitnants Aperāts uzsāka ar došanos uz Valku, ar mērķi pulka vajadzībām novirzīt ap 300 jauniesaukto, kas bija mobilizēti robežapsardzības pulku vajadzībām. Ierodoties Valkā nācās secināt, ka jauniesauktie ir vāji apgādāti, uz 300 vīriem ir tikai viens instruktors un viens virsnieks, kā arī netiek nodrošināts silts uzturs, pie tam vietējie iedzīvotāji jaunkareivjiem pienes alkoholu - pēdējo problēmu risināja, pārceļot jauniesauktos uz Strenču mežniecību, 7 km no apdzīvotām vietām.
1944. gada 17. februārī 2. apmācības pulkā bija 14 virsnieki, 29 instruktori un 796 kareivji, kā arī 900 artilēristi, tostarp 23 artilērijas virsnieki un 98 instruktori. Februāra beigās daļa artilēristu tika novirzīta 19. artilērijas pulka izveidei un 24. februārī to skaits pulkā bija tikai 474. Neskatoties uz to, 21. martā pulka sastāvs bija sasniedzis 2456 vīrus.
Anglicisms

Anglicisms jeb anglisms ir aizguvums no angļu valodas kādā citā valodā.

Vēsture

Pirmie anglicismi latviešu valodas rakstveida avotos parādījās 18. gadsimta beigās, tomēr līdz pat 20. gadsimta 70. gadu vidum tie tikpat kā netika pētīti, jo latviešu valodā saglabājās nelielā skaitā (galvenokārt tikai sportā un tehnikā). Latviešu un angļu valodas tiešie sakari tolaik bija ļoti ierobežoti, tāpēc anglicismi lielākoties ienāca ar vācu un krievu valodas starpniecību. Piemēram, 1950. gados latviešu valodas vārdnīcās pirmo reizi parādījās anglicisms „bizness”, 1960. gados — „dizains” un „klīrenss”, 1970. gados — „displejs”, 1980. gados — „listings” un 1990. gados — „līzings” un „peidžer(i)s”.
Mūsdienās pret anglicismiem ir dažāda attieksme. Piemēram, latviešu valodnieks, tulks un tulkotājs Andrejs Veisbergs uzskata, ka „no anglicismiem latviešu valodā nav jābaidās”, jo valodas iekšējie spēki tos ar laiku latviskojot, bet valodnieks Juris Baldunčiks pieaugošo anglicismu izmantošanu latviešu valodā un latviešu valodas tuvināšanu angļu valodai uzskata par pārmērīgu un kropļojošu.
2012. gadā rezonansi plašsaziņas līdzekļos guva gadījums, kad Optika Outlet izkārtnē esoša anglicisma „outlet” dēļ Valsts valodas centrs pret salonu uzsāka pārbaudi par tā nosaukuma atbilstību latviešu valodai, uz ko Optika outlet savukārt reaģēja uz vienu dienu nomainot izkārtnes uz „Optika izpārdotava”.
Vairāki anglicismi Rīgas Latviešu biedrības Latviešu valodas attīstības kopas kopā ar Latvijas Rakstnieku savienību un Latvijas Zinātņu akadēmijas Terminoloģijas komisiju rīkotajā akcijā „Gada vārds Latvijā” atzīti par gada nevārdiem (2004. gadā — „māsterplāns”, 2006. gadā — „hendlings”, 2007. gadā — „siera produkts”, 2013. gadā — „dīli/dīlošana/dīlot”, 2014. gadā „aplikācija” (ar nozīmi „lietotne”), 2016. gadā — „ekselence” un 2018. gadā „influenceris”).
Anglicismu izplatības ierobežošana notiek arī citās valodās, piemēram, franču, kur Francijas Akadēmija savā tīmekļa vietnē 2011. gadā izveidoja sadaļu „Dire, ne pas dire” ('Teikt, neteikt'), kurā iekļāva no franču valodas izskaužamos anglicismus un to franciskās atbilsmes, piemēram, izteicienu best of, ko akadēmija aicina aizstāt ar „le meilleur de” un franču un angļu valodas sajaukumā radušos vārdu „impacter” ('ietekmēt'), ko aicina aizvietot ar „affecter”.
Jaunvārds

Jaunvārds jeb neoloģisms (no grieķu: νέος (neos 'jauns') + λόγος (logos 'vārds')) ir vārds, kas darināts, lai apzīmētu jaunu jēdzienu vai aizstātu svešas cilmes vārdu. Jaunvārdam saglabājoties aktīvajā vārdu krājumā, tas savu jaunvārda statusu zaudē, taču, ja vārds "neiedzīvojas", tas nonāk pasīvajā vārdu krājumā. Īpaši izceļami latviešu valodas jaunvārdu darinātāji Juris Alunāns, Kronvaldu Atis, Rainis, Andrejs Upīts u.c. Latviešu valodā ir vērojamas pūrisma tendences, kas izpaužas jaunu vārdu darināšanas un lietošanas veicinošu pasākumu rīkošanā kā Gada vārds Latvijā, kurā par gada vārdu ir atzīti tādi jaunvārdi kā zīmols, mēstule, smacenis, glābējsilīte un zibakcija. Jaunvārdu apakškategorija ir okazionālismi.
Romis Bēms

Biogrāfija

Romis Bēms dzimis 1927. gada 14. jūnijā Rīgā kalpotāju ģimenē. Māksliniecisko izglītību ieguvis, mācoties Talsu valsts vidusskolā pie Jēkaba Spriņģa un Žaņa Sūniņa. Vēlāk, 1952. gadā beidzis Jaņa Rozentāla Rīgas mākslas vidusskolu, bet 1958. gadā — Ļeņingradas Iļjas Repina Glezniecības, tēlniecības un arhitektūras institūta Mākslas vēstures un teorijas fakultāti ar diplomdarbu "Teodora Ūdera daiļrade" pie vadītājas A. Neselštrausas. Šajā mācību iestādē 1973. gadā mākslinieks ieguvis mākslas zinātņu kandidāta grādu ar darbu "Mākslinieciskās izteiksmes līdzekļu attīstība latviešu padomju akvareļglezniecībā" pie vadītājas S. Kokorevičas. Bijis Rīgas 6. vidusskolas zīmēšanas un mākslas vēstures skolotājs (1953-1961), Latvijas PSR Skolotāju kavalifikācijas celšanas institūta Mākslas vēstures kabineta vadītājs (1957-1961), kā arī līdz mūža beigām vadījis māsklas vēstures kursu Latvijas Mākslas akadēmijā kā pedagogs (no 1961), docents (1975), profesors (1989). 1961. gadā kļuvis Mākslinieku savienības biedrs. Veicis daudzus sabiedrisku pienākumus. Ieguvis LPSR Kultūras ministrijas 2. prēmiju (1981), PSRS Mākslinieku savienības diplomu un prēmiju (1986), Mākslinieku savienības diplomu un medaļu par gada labāko jaunrades sniegumu (1985). Miris 1993. gada 31. martā Rīgā, apbedīts Rīgas Meža kapos.

Mākslinieciskā darbība

Strādājis akvareļa glezniecībā, galvenokārt pievēršoties ainavas žanram, īpaši marīnām — ūdeņiem, jūru, zvejnieku lomu un darbarīku saistītiem motīviem, kā arī vēsturiskajam žanram. Darbos jūtamas kā emocionāli tvertas, viegli plūstošas impresijas, tā arī racionāls, stingri ģeometrizēts lakonisms.

Darbība mākslas zinātnē

Tajā strādājis no 1956. gada, publicējot vairāk kā 200 rakstus periodikā, sastādot katologus, metodiskos materiālus. Popularizējis mākslu radio un televīzijas pārraidēs. Sarakstījis grāmatas: "Alberts Kronenbergs" (1961), "Jānis Liepiņš" (1964), "Apceres par Latvijas mākslu simt gados. 18. gs. beigas — 19.gs. beigas" (1984), publicējis rakstus krājumos "latviešu tēlotāja māksla" (1957, 1958, 1960, 1968, 1975, 1977, 1978), kā arī sastādījis albumus par akvareļglezniecību un piedalījies "Latvijas PSR Mazās enciklopēdijas" veidošanā.

Izstādes

Izstādēs sācis piedalīties 1956. gadā un turpinājis aktīvi tajās piedalīties kā Latvijā, tā arī ārzemēs. Personālizstādes noritējušas: Madonā (1964), Ļvovā (1971, kopā ar Borisu Bērziņu un Aleksandru Dembo), Rīgā (1980, 1987, 1992), Maskavā (1989).
Plašsaziņas līdzekļi

Plašsaziņas līdzekļi vai masu saziņas līdzekļi ir jebkurš rīks, kuru izmantojot var veikt plašsaziņu — ziņojumi tiek nogādāti no sūtītāja plašai auditorijai. Tos var iedalīt divās lielās grupās — drukātajos plašsaziņas līdzekļos un elektroniskajos plašsaziņas līdzekļos. Nozīmīgākie plašsaziņas līdzekļi ir internets, televīzija, radio, prese un kino. Tos galvenokārt izmanto, lai sabiedrībai nodotu informāciju, ziņas. Var izmantot arī izglītībā, komercijā, izklaidē. Nereti plašsaziņas līdzekļus izmanto propagandai un masu kultūras izplatīšanai. Reliģijā vai politikā par plašsaziņas līdzekli var uzskatīt arī publisko runu un pasākumu organizēšanu.

Plašsaziņas līdzekļu ietekme

Plašsaziņas līdzekļiem ir ļoti liela ietekme uz mūsdienu sabiedrību, tāpēc šo sfēru mēdz saukt arī par “ceturto varu”. Šo rīku galvenokārt izmanto, lai sabiedrībai nodotu informāciju un ziņas, kā arī izglītībā, komercijā un izklaidē. Lai piesaistītu klientus, reklāmas un sludinājumi tiek izplatīti ar plašsaziņas līdzekļu palīdzību.
“Ceturto varu” izmanto arī propagandas nolūkos, jo daudzi cilvēku izplatītajai informācijai tic uz vārda, tādā veidā panākot valdībai vai citiem progagandas izplatītājiem sev vēlamo. Kā piemēru var minēt 1991. gada Augusta puču, kad 19. augusta vakarā OMON kaujinieki vispirms iebruka Preses namā, lai pārtrauktu Latvijas Televīzijas translētos raidījumus. Viena no pēdējo gadu plašsaziņas līdzekļu problēmām ir viltus ziņu izplatīšana.

Vēsture

Plašsaziņas līdzekļu vēsture lielā mērā caurvijas ar saziņas līdzekļu vēsturisko attīstību. Sākotnēji tā galvenokārt bija saistīta ar presi, radio un televīziju. Termins "plašsaziņas līdzekļi" ar mūsdienu izpratni izveidojās 1960. gados.
Džese Februari

Biogrāfija

Trīs gadus pēc kārtas uzvarējusi Dienvidāfrikas junioru šaha čempionātos U18 un U20 vecuma grupās meitenēm.
2016. gadā uzvarējusi Pasaules sieviešu šaha čempiones nosaukuma izcīņas cikla Āfrikas 4.3 zonas turnīrā. 2017. gadā Orānā izcīnījusi trešo vietu Āfrikas sieviešu šaha čempionātā aiz Šāhendas Vafas un Hajatas Toubalas. 2017. gadā uzvarējusi Dienvidāfrikas sieviešu šaha čempionātā. 2018. gadā bijusi otrā Pasaules sieviešu šaha čempiones nosaukuma izcīņas cikla Āfrikas 4.3 zonas turnīrā un izcīnījusi tiesības piedalīties 2018. gada Pasaules sieviešu šaha čempionātā pēc izslēgšanas sistēmas. 2018. gadā Hantimansijskā Pasaules šaha čempionātā sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas 1. kārtā zaudējusi Katerinai Lagno.
Pārstāvējusi Dienvidāfrikas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījusies 2 reizes (2016-2018).
Par panākumiem turnīros FIDE 2016. gadā viņai piešķīrusi starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu.
Ja neesat bijis Latvijā

Sižets

Filmā parādīti latviešu sasniegumi 30 gadu laikā kopš padomju varas pastāvēšanas sākuma.
Pārstāvnieciskā demokrātija

Pārstāvnieciskā demokrātija (arī reprezentatīvā demokrātija un netiešā demokrātija) ir demokrātijas paveids, kas paredz, ka tiek vēlēti kādas cilvēku grupas interešu pārstāvji. Tas ir visizplatītākais demokrātijas veids valstu pārvaldes struktūrās. Pārstāvnieciskā demokrātija atšķiras no tiešās demokrātijas, kurā lēmumus pieņem cilvēku grupas locekļi paši. Gan prezidentālā, gan parlamentārā sistēma ir pārstāvnieciskā demokrātija.
Igors Pavlovs

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Pavlovs sāka 1984.—85. gada sezonā PSRS 2. līgas klubā Harkovas "Dinamo". Jau pēc sezonas beigām viņš pievienojās PSRS čempionāta vienībai Rīgas "Dinamo", tās sastāvā spēlējot līdz 1991.—92. gada sezonas noslēgumam. 1990.—91. gada sezonā ar 32 punktiem 45 spēlēs bija ceturtais rezultatīvākais "Dinamo" spēlētājs.
1992. gadā uzbrucējs pievienojās Vācijas 3. līgas klubam EV Landsberg, kurš 1993.—94. gada sezonā spēlēja jau Vācijas 2. līgā. Pirmajās trīs sezonās Pavlovs bija komandas otrs rezultatīvākais spēlētājs aiz Oļega Znaroka, taču 1995.—96. un 1996.—97. gada sezonās bija rezultatīvākais EV Landsberg hokejists.
1998.—99. gada sezonu uzbrucējs aizvadīja citā 2. līgas klubā EHC Freiburg, taču tad vēl uz gadu atgriezās Landsbergā. 2000.—01. gada sezonu, pēc kuras Pavlovs beidza profesionālā spēlētāja gaitas, viņš aizvadīja Vācijas hokeja līgas vienībā Revier Löwen Oberhausen.
Latvijas hokeja izlases rindās spēlējis 1996., 1997. un 1998. gada Pasaules čempionātos.

Trenera karjera

Trenera karjeru Pavlovs sāka uzreiz pēc spēlētāja karjeras noslēgšanas, 2001.—02. gada sezonā strādājot par Revier Löwen Oberhausen galvenā trenera palīgu. No 2002. līdz 2005. gadam viņš bija Vācijas 2. līgas kluba Fištaunas "Penguins" trenera palīgs, taču 2005. gadā kļuva par galveno treneri, klubā strādājot līdz 2007. gadam. 2007.—08. gada sezonā viņš bija cita 2. līgas kluba EV Regensburg galvenais treneris.
2008.—09. gada sezonā bija Vācijas hokeja līgas kluba Krēfeldes "Pinguine" galvenais treneris, taču vasarā stājās pie Ķelnes "Haie" stūres. 2009.—10. gada sezonas gaitā viņš no trenera pienākumiem tika atbrīvots.
2010.—11. gada sezonu uzsāka kā Novosibirskas "Sibir" galvenā trenera palīgs, taču oktobrī, kad no darba atlaists tika Milošs Ržīha, kļuva par Maskavas "Spartak" galveno treneri. Sezonas otrajā pusē Pavlovs bija Šveices hokeja līgas vienības HK Rapersvīla galvenais treneris, taču 2012.—13. gada sezonā trenēja Vācijas hokeja līgas klubu Hanoveres "Scorpions".
Akadēmija

Akadēmija (sengrieķu: Ἀκαδημία) ir tradicionāli lietots nosaukums akadēmiski ievirzītām augstākās izglītības iestādēm. Nosaukuma izcelsmi saista ar Platona akadēmiju, kas pastāvēja Atēnās no 387. gadu p.m.ē. līdz tās slēgšanai 529. gadā. Aristotelis ap 334. gadu Atēnās nodibināja savu filozofisko skolu, ko dēvēja likeju jeb liceju. Renesanses laikmetā 1459. gadā akadēmiju atjaunoja Florencē, vēlāk šo nosaukumu sāka lietot arī citviet.
Klāva Elsberga prēmija

Klāva Elsberga prēmija ir literārs apbalvojums, ko piešķīra gada labākajam debitantam latviešu daiļliteratūrā.
Prēmija nodibināta pēc dzejnieka Klāva Elsberga (1959-1987) traģiskās nāves 1987. gadā, un tās žūrijā kopš tā laika ir gan K. Elsberga ģimenes locekļi, gan dzejnieki, gan arī iepriekšējo gadu prēmijas laureāti.
Valērijs Salovs

Šahista karjera

Šahu iemācījies spēlēt 8 gadu vecumā. Ļeņingradas pionieru pils šaha skolas audzēknis. 1979. gadā izpildījis PSRS sporta meistara normu, 1984. gadā kļuvis par FIDE starptautisko meistaru (IM), bet 1986. gadā par lielmeistaru (GM).
Divas reizes piedalījies Pasaules šaha čempiona nosaukuma izcīņas ciklu pretendentu mačos. 1987. gadā uzvarējis starpzonu turnīrā Sirakā (Ungārija). 1988. gadā pretendentu maču pirmajā kārtā zaudējis Janam Timmanam ar 2½:3½. 1990. gadā nav pabeidzis starpzonu turnīru Manilā un izstājies pēc 6. kārtas. 1993. gadā starpzonu turnīrā Bīlē (Šveice) ieņēmis 7. vietu un kvalificējies pretendentu mačiem. Pretendentu mačos uzvarējis Aleksandru Halifmanu ar 5:1 un revanšējies Janam Timmanam ar 4½:3½, tomēr finālā cietis smagu sakāvi pret Gatu Kamski ar 1½:5½.
Divas reizes piedalījies Pasaules šaha čempionātos pēc izslēgšanas sistēmas. Gan 1997. gadā Groningenā, gan 1999. gadā Lasvegasā cietis zaudējumus otrajā kārtā.
1989. gadā kļuvis par Eiropas komandu šaha čempionātā uzvarētāju PSRS izlases sastāvā, kā arī izcīnījis sudraba individuālo medaļu pie 1. galdiņa. 1993. gadā Francijas komandas «Lyon-Oyonnax» sastāvā uzvarējis Eiropas klubu komandu šaha čempionātā.
Beidzis Ļeņingradas Valsts universitātes ekonomikas fakultāti. Kopš 1992. gada pārcēlies uz dzīvi Spānijā. Bijis Anatolija Karpova un Alekseja Širova sekundants. 2000. gadā trenējis Indijas sieviešu izlasi Pasaules šaha olimpiādē. Kopš 2000. gada vairs nepiedalās oficiālos šaha turnīros.