google/wiki40b huggingface dataset:
Baraks Obama

Bērnība un karjera

Baraks Obama ir dzimis 1961. gadā Honolulu, Havaju salās. Viņa tēvs ir Baraks Obama, luo tautības ieceļotājs no Kenijas, bet māte ir Anna Danhema (Ann Dunham), baltādaina amerikāniete, kura vietējā universitātē studēja antropoloģiju. Obama ir pirmais ASV prezidents, kas dzimis Havaju salās. Obamas vecāki 1960. gadā pirmo reizi satikās krievu valodas lekcijā Havaju universitātē Mānoa (University of Hawaiʻi at Mānoa). Obamas tēvs bija ārzemju apmaiņas students, kas bija ieguvis stipendiju un varēja mācīties Havajās. 1965. gadā vecāki izšķīrās (tēvs vēlāk atgriezās Kenijā, bet 1982. gadā gāja bojā autoavārijā). Māte apprecējās ar indonēzieti, tāpēc Baraks Obama no 6 līdz 10 gadu vecumam mācījās Džakartas vietējā skolā, kur mācības noritēja indonēziešu valodā.
Vēlāk Baraks Obama atgriezās Honolulu, dzīvoja pie mātes vecākiem, apmeklējot vietējo skolu. Koledžu beidza Losandželosā, bet 1983. gadā Kolumbijas Universitātē ieguva bakalaura grādu politoloģijā. Pēc universitātes beigšanas strādāja par sabiedrisko darbinieku (community organizer) Čikāgā. 1988. gadā iestājās Hārvarda Universitātē un 1991. gadā ar izcilību (magna cum laude) ieguva doktora grādu tiesību zinātnē. No 1993. līdz 2004. gadam, kad tika ievēlēts ASV Senātā, pasniedza konstitucionālās tiesības Čikāgas Universitātē.

Politiskā karjera (1996—2008)

1996. gadā Obama tika ievēlēts Ilinoisas štata senātā. Viņš pārstāvēja Ilinoisas 13. apgabalu. Pirms Obamas 13. apgabalu Ilinoisas senātā pārstāvēja Alise Palmere (Alice Palmer). Pēc ievēlēšanas Obama ieguva divpartiju atbalstu, lai uzlabotu tiesību aktu ētiku un veselības aizsardzības likumu. Viņš ieviesa likumu, kas nodrošināja palīdzību iedzīvotājiem, kuri nevarēja atļauties veselības apdrošināšanu.
1998. gadā Obama atkārtoti tika ievēlēts Ilinoisas senātā. Viņš vispārējās vēlēšanās sakāva republikāņu kandidātu Jesi Jehudu (Yesse Yehudah). Trešo reizi šajā amatā Obama tika ievēlēts 2002. gadā. 2000. gadā Obama zaudēja demokrātu pārstāvim Bobijam Rašam (Bobby Rush) par tiesībām cīnities un tikt ASV Pārstāvju palātā.
2004. gada novembrī Baraks Obama tika ievēlēts ASV Senātā ar 70% balsu (lielākais par kādu kandidātu balsojušo procents Ilinoisas vēsturē). 2007. gada februārī Springfīldā pie Vecā Kapitolija ēkas, atsaucot atmiņā 1858. gadā šajā vietā Ābrama Linkolna teikto runu par "sašķelto namu" (House Divided Speech), Baraks Obama deklarēja, ka kandidē 2008. gada ASV prezidenta vēlēšanās.

Ģimene un personīgā dzīve

Baraka Obamas dzīvesbiedre ir Mišela Obama. Viņi apprecējās 1992. gada 3. oktobrī. Viņu pirmā meita Malija Anna (Malia Ann) piedzima 1998. gada 4. jūlijā, bet otra meita Nataša piedzima 2001. gada 10. jūnijā. Viņu ģimenē ir arī portugāļu ūdens suns, kuru sauc par Bo.
Baraks Obama ir publicējis divas grāmatas: Dreams from My Father un The Audacity of Hope. 2008. gadā, kad Obama tika ievēlēts par prezidentu, viņš un viņa sieva Mišela Obama kopīgajā ienākumu deklarācijā uzrādīja 2 656 902 dolāru lielus bruto ienākumus; lielākoties tika nopelnīts no Obamas abām grāmatām.
Pāle

Vēsture

Apdzīvotā vieta veidojusies ap Pāles muižas (Sepküll) centru. Muižas nosaukums cēlies no lībiešu valodas Sepkul un nozīmē — ‘Kalējciems’. Pāles latviskais nosaukums cēlies no Pālenu dzimtas, kurai tā piederējusi no 1490. gada. Pālē atrodas pagasta pārvalde, pamatskola (ēka būvēta 1936. gadā), kultūras nams, bibliotēka, pasts, aptieka, novadpētniecības muzejs (vienīgā ekspozīcija Latvijā, kas veltīta Vidzemes lībiešu vēsturei), Pāles luterāņu baznīca (iesvētīta 1938), veikals. Augusta Annusa altārglezna «Kristus svētī bērnus» Pāles baznīcā ir valsts nozīmes mākslas piemineklis.
0,999...

0,999..., kas arī tiek rakstīts kā 0,(9),  vai , matemātikā ir periodisks decimāldaļskaitlis, kas ir reāls skaitlis un ir vienāds ar 1. Citiem vārdiem sakot, skaitlis "0,999..." un "1" ir viens un tas pats skaitlis. Šo vienādību jau sen ir pieņēmuši profesionāli matemātiķi un pasnieguši to mācību grāmatās. Šīs identitātes atšķirīgie pierādījumi ir noformulēti ar dažādu precizitāti, reālo skaitļu attīstību, otršķirīgiem pieņēmumiem, vēsturisku kontekstu un mērķauditoriju.
Ragaciema rags

Ragaciema rags ir zemesrags Rīgas jūras līča Kurzemes piekrastē Engures novada Lapmežciema pagastā pie Ragaciema. Zemesrags turpinās zemūdens daļā 1 km garumā. Krasta līnijas virziens mainās no rietumu—austrumu uz ziemeļrietumu—dienvidaustrumu. Zemesragu veido iegarens salasveida pacēlums, kas atdala bijušo Litorīnas jūras lagūnu — Kaņiera ezeru no līča. Absolūtais augstums ir 10 m vjl. Raga vidusdaļā uzbūvēta Ragaciema bāka. 1,6 km garumā notiek intensīva pamatkrasta noskalošana.
Ulvis Bērzons

Karjera

Ulvis Bērzons dzimis un audzis Dobelē. Ar svarcelšanu sāka nodarboties pie Eduarda Andruškēviča. Vairākkārt kļuvis par Latvijas čempionu un labojis vairākus valsts rekordus. Divreiz piedalījies Eiropas čempionātā starp pieaugušajiem. Labākais rezultāts Eiropas meistarsacīkstēs 10. vieta .Vairāku savainojumu rezultātā bija spiests pamest sportu. Šobrīd strādā par svarcelšanas treneri Ventspilī sporta skolā "Spars".
Peremišļani

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1437. gadā. Ietilpa Žečpospoļitā. Pēc Polijas pirmās dalīšanas 1772. gadā pilsēta iekļāvās Austrijas impērijā.
Pēc Pirmā pasaules kara Peremišļani tika iekļauta jaunizveidotajā Polijas valstī. Sākoties Otrajam pasaules karam, pamatojoties uz Molotova-Ribentropa paktu, Peremišļanus ieņēma PSRS karaspēks. Pēc Vācijas uzbrukuma PSRS Peremišļanus ieņēma vācu karaspēks. Holokaustā tika iznīcināti pilsētas ebreju iedzīvotāji.
Pēc Otrā pasaules kara lielākā daļa atlikušie poļu iedzīvotāji pārcēlās vai tika padzīti uz dzīvi Polijā, sevišķi uz tās rietumu apgabaliem, no kuriem savukārt tika padzīti vācieši. Līdz 1991. gadam Peremišļani atradās Ukrainas PSR sastāvā.
Privātie investori

Privātais investors ir privātpersona vai nevalstiska institūcija, kas iegulda privātos līdzekļus uzņēmējdarbībā. 

Riska kapitāla ieguldījumos par privātu investoru (dažkārt sauktu arī par biznesa eņģeļi) sauc personu, kura uzņemas augstu risku, investējot kapitālu uzņēmumā, pirms naudu tam ir gatavas aizdot bankas vai riska kapitāla fondi. Privātie investori parasti ir turīgi cilvēki ar lielu pieredzi; viņi iegulda jaunos un perspektīvos projektos ne tikai savus finanšu līdzekļus, bet arī pieredzi, sakarus un labo vārdu. 
Par privāto investoru dažkārt sauc arī publiskā un privātā partnerībā iesaistīto privāto partneri.
Parastā niedre

Raksturojums

Auga saknenis ir ložņājošs, kails, stāvs, stingrs, mazliet spīdīgs, resns stiebrs 0,7—1,2 cm diametrā. Lapas lancetiskas, līdz 5 cm platas, zilganzaļas, gari nosmailotas, apakšpuse matēta, maksts gara. Lapas mēlīte apmatota. Skara 20—40 cm liela, blīva, ar sārti brūnu nokrāsu. Šo nokrāsu piešķir gan plēkšņu krāsa, gan sārti violetās putekšnīcas un brūnsarkanās, plūksnainās drīksnas. Vārpiņā 3—7 ziedi, no tiem apakšējais ir vīrišķais zieds, pārējie - divdzimumu ziedi. Vārpiņas plēksnes īsas, nevienādas, bez šķautnes, ar 3 ārējām vai 2 iekšējām dzīslām. Arī zieda plēksnes nevienādas. Ārējā zieda plēksne manāmi garāka nekā iekšējā, tomēr īsāka nekā vārpiņa. Ārējā zieda plēksne ar garu, sarveidīgu smaili, bet bez akota. Nogatavojoties graudiem, skara kļūst iepelēka. Kalluss ļoti gari apmatots, atskaitot vīrišķo ziedu, kā kalluss biežāk ir kails. Auglis — sīks, 0,1—0,15 cm garš grauds. Zied jūlijā.
Plaši izplatīta kosmopolītiska suga.
Latvijā augs sastopams visā valsts teritorijā, ezeru un upju krastmalās, zemos un pārejas purvos, mitrās pļavās, grāvjos. Aug lielās audzēs. Ar ložņājošajiem sakneņiem (veģetatīvo dzinumu garums sasniedz 10—15 m) spēj strauji ieņemt jaunas platības.

Saimnieciskā nozīme

Niedrēm ir liela nozīme ūdens attīrīšanās procesā. Pavasarī, kamēr stiebri mīksti, var izmantot govju un zirgu barībai. Cietus stiebrus lieto jumtu segšanai, lecekšu segām, papīra un celulozes ražošanai. Dažās zemēs niedru stiebrus izmanto, aužot sienas dekorus, paklājus, žalūzijas.
Emiļa Melngaiļa iela (Rīga)

Vēsture

Pirmo reizi iela atrodama Rīgas ielu sarakstos jau 18. gadsimta beigās kā Mazā Kalēju iela (vācu: Kleine Schmiedestrasse) pie pilsētas ganībām. 1885. gadā ielu pārdēvēja par Ķieģeļu ielu (vācu: Ziegelstrasse, krievu: Кирпичная улица), bet 1954. gadā to nosauca komponista Emiļa Melngaiļa vārdā.
Simetriskā atslēgšfirēšana

Simetriskā atslēgšfirēšana (angļu: symmetric-key cryptography) ir šifrēšanas sistēma, kurā, atšķirībā no publiskās atslēgšifrēšanas, ziņojuma nosūtītājs un ziņojuma saņēmējs ziņojuma šifrēšanai un atšifrēšanai izmanto vienu un to pašu šifrēšanas atslēgu. Simetriskā atslēgšifrēšana ir vienkāršāka un ātrāka nekā publiskā atslēgšifrēšana, bet, lai izmantotu šo šifrēšanas sistēmu, jāatrod drošs veids, kā abām informācijas apmaiņā iesaistītajām pusēm apmainīties ar šifrēšanas atslēgām.
Populāri simetriskās atslēgšifrēšanas algoritmu piemēri ir Datu šifrēšanas standarts (DES), Uzlabots šifrēšanas standarts (AES) un RC4.
NATO

Partnerības valstis

"Partnerattiecības mieram" (Partnership for Peace) dalībnieces ir Armēnija, Austrija, Azerbaidžāna, Baltkrievija, Bosnija un Hercegovina, Gruzija, Īrija, Kazahstāna, Kirgizstāna, Krievija, Malta, Moldova, Serbija, Somija, Šveice, Tadžikistāna, Turkmenistāna, Uzbekistāna, Ukraina un Zviedrija.
Vidusjūras dialoga (Mediterranean Dialogue) partneres ir Alžīrija, Ēģipte, Izraēla, Jordānija, Maroka, Mauritānija un Tunisija.
Kārtslēkšana

Kārtslēkšana ir vieglatlētikas lēkšanas disciplīna, kurā dalībniekiem pēc iespējas augstāk jāpārlec pāri latiņai ar kārti, kas mūsdienās tiek izgatavota no oglekļa saturoša materiāla vai stikla šķiedras. Kārtslēkšana ir viena no vīriešu desmitcīņas disciplīnām.
Pirmie kārtslēkšanas sacensības rīkoja senie grieķi, kā arī krētieši un ķelti. Kārtslēkšana ir iekļauta Olimpisko spēļu vieglatlētikas sacensību programmā. Vīrieši Olimpiskajās spēlēs sacenšas kopš 1896. gada, sievietes — kopš 2000. gada.
Pasaules rekords kārtslēkšanā vīriešiem ir 6,16 m un pieder Reno Lavilenī no Francijas, uzstādīts 2014. gada 15. februārī. Pasaules rekords kārtslēkšanā sievietēm ir 5,06 m un pieder Jeļenai Isinbajevai no Krievijas, uzstādīts 2009. gada 28. augustā.
Latvijas rekords kārtslēkšanā vīriešiem ir 5,80 m un to 1987. gada 17. jūlijā Brjanskā uzstādīja Aleksandrs Obižajevs. Latvijas rekords kārtslēkšanā sievietēm ir 4,03 m un tas pieder Alisei Dimantei, uzstādīts Gēteborgā 2007. gada 1. jūlijā.
Ernests Blese

Dzīves gājums

Dzimis 1892. gada 27. decembrī Rīgas dārznieka Jēkaba Bleses ģimenē. 1900. gadā Bleses ģimene pārcēlās uz dzīvi Lielezerē Kurzemē. Viņš mācījās Liepājas reālskolā (1903—1910) un pēdējā šā posma gadā, vienlaicīgi ar reālskolas gala pārbaudījumiem nolika eksāmenu arī Liepājas Nikolaja ģimnāzijā. Studēja Pēterburgas universitātes Vēstures un filoloģijas fakultātes Ģermāņu valodu nodaļā (1910—1914). Pēc studiju beigšanas sāka strādāt Pēterburgas II ģimnāzijā un gatavojās maģistra eksāmeniem.
1918. gada vasarā E. Blese kopā ar sievu un nepilnu gadu veco dēlu Jāni atgriezās dzimtenē un sāka strādāt Rīgas 2. pilsētas ģimnāzijā un no 1919. gada sākuma Ārlietu ministrijas Informācijas nodaļā. 1919. gada 28. septembrī E. Blese sāka strādāt Latvijas Augstskolas Filoloģijas un filozofijas fakultātē par docentu un Rīgas 3. vidusskolā par latīņu valodas skolotāju (1919—1930). 1928. gadā E. Blese aizstāvēja doktora disertāciju “Latviešu uzvārdu studijas I” un viņu ievēlēja par profesoru. 1930. gadā viņš sāka lasīt lekcijas Latvijas Tautas Universitātē un dažādos kursos. 
Ernests Blese bija Pareizrakstības komisijas loceklis, Mācību grāmatu cenzēšanas komisijas loceklis, Izglītības ministrijas Latviešu valodas mācību grāmatu standartizēšanas komisijas loceklis, Teodora Zeiferta piemiņas fonda priekšnieks, Latviešu filologu biedrības priekšnieka vietnieks, Andreja Pumpura biedrības priekšnieka vietnieks, Latviešu un poļu tuvināšanas biedrības priekšnieks, Jēkaba Janševska piemiņas fonda priekšnieks. Fraternitas Lataviensis goda filistrs.   
Otrā pasaules kara beigās E. Blese 1944. gadā devās bēgļu gaitās uz Vāciju. Strādāja Baltijas Universitātē Pinnebergā (1946), Maincas Universitātē (1946) un Germersheimas Universitātē (1947—1964). Turpināja baltu un krievu vietvārdu pētījumus, ko publicēja valodniecības žurnālā “Beitrage zur Namenforschung” (1951—1954). 
Miris 1964. gada 2. decembrī, apglabāts Germersheimas kapos.
Jānis Dūda

Militārā karjera

No 1955. gada padomju armijā, motostrēlnieku divīzijas sastāvā piedalījies 1956. gada Ungārijas revolūcijas apspiešanā. Pēc tam iestājies un 1960. gadā beidzis Tālo Austrumu tankistu skolu Blagoveščenskā. PSRS Komunistiskās partijas biedrs no 1960. gada. Dienējis Tālo Austrumu un Baltijas kara apgabalos, Vācijas Demokrātiskajā Republikā izvietotajās padomju armijas daļās. 1968. gadā piedalījies Prāgas pavasara apspiešanā. No 1976. līdz 1986. gadam Kazahijas PSR Karagandas apgabala kara komisārs. No 1985. līdz 1992. gadam Latvijas PSR kara komisārs. Piedalījies Černobiļas AES katastrofas seku likvidācijā. Latvijas PSR Augstākās padomes deputāts (1986-1990). No 1992. gada dzīvo Kazhstānā un līdz 2003. gadam bija Karagandas apgabala vadītāja palīgs militārajos jautājumos un ārkārtas situācijās. Pašlaik Kazahstānas Aizsardzības ministrijas pensionārs.
Sertolova

Vēsture

Dibināta 1936. gadā kā militārā pilsētiņa deportēto Ingrijas somu Sirotalas ciema vietā. Otrā pasaules kara laikā netika okupēta. Strauja apdzīvotās vietas attīstība sākās 20. gadsimta piecdesmitajos gados. No 1977. gada - pilsētciemats. No 1998. gada - pilsēta.
Eilera funkcija

Skaitļu teorijā Eilera funkcija \varphi(n) no naturāla skaitļa n ir visu to naturālo skaitļu skaits, kas nepārsniedz n un ir savstarpēji pirmskaitļi ar n. Turklāt \varphi(1) = 1, jo 1 ir savstarpējs pirmskaitlis ar sevi. Tālāk, piemēram, \varphi(9) = 6, jo seši skaitļi 1, 2, 4, 5, 7 un 8 ir savstarpēji pirmskaitļi ar 9.
Funkcija ir nosaukta Šveices matemātiķa L. Eilera vārdā, kas to ir pētījis. Dažreiz to sauc arī par Eilera fī funkciju, jo to parasti apzīmē ar grieķu burtu fī.
Zviedrijas hokeja līgas Labākā debitanta balva

Zviedrijas hokeja līgas Labākā debitanta balva ir hokeja apbalvojums, kuru pasniedz katras sezonas Zviedrijas hokeja līgas labākajam spēlētājam. Balva tiek pasniegta kopš 1989. gada.
Ankara

Vēsture

Pēc leģendas Ankaru ap 1000. gadu p.m.ē. dibinājis Frīģijas valdnieks Midass, kurš spējis ar pieskārienu visus priekšmetus pārvērst zeltā. Frīģiešu varu nomainīja līdiešu, bet vēlāk persiešu vara. Pēc persiešiem pilsētā valdīja Maķedonijas Aleksandrs, 333. gadā p.m.ē. Aleksandrs no Gordijas ieradās Ankarā un neilgu laiku šeit uzturējās. Pēc Aleksandra nāves 323. gadā p.m.ē. pilsēta nonāca Aleksandra ģenerāļa Antigona varā. 178. gadā p. m. ē. Ankaru iekaroja ķeltu cilts galāti un pilsēta kļuva par vienu no Galātijas centriem.
25. gadā Ankara (ar nosaukumu Ankīra) iekļāvās Romas impērijā un kļuva par Romas Galātijas provinces centru. Romas ziedu laikos pilsētas iedzīvotāju skaits bija ap 200 000. Līdz ar kristietības attīstību Ankara kļuva par svarīgu kristiešu pilsētu. 303. gadā tā bija viens no centriem, kurā imperators Diokletiāns izvērsa kristiešu vajāšanu. 314. gadā pilsētā notika banīcas Ankīras sinode.
Bizantijas laikā Ankīra bija imperatoru atpūtas rezidence. Viņi šeit uzturējās, kad gribēja nomainīt mitro Konstantinopoles klimatu pret sausāko Ankīras klimatu. Pēc 7. gadsimta Ankara vairākkārt nokļuva dažādu arābu armiju varā, tomēr līdz pat 11. gadsimtam bija nozīmīga Bizantijas pilsēta. 1071. gadā seldžuku sultāns Alparslans uzvarēja bizantiešus Manzikertas kaujā un tas ļāva viņam 1073. gadā anektēt Ankaru. 1356. gadā osmaņu bejs Orhans I ieņēma Ankaru un iekļāva Osmaņu impērijā.
Pēc Osmaņu impērijas sakāves Pirmajā pasaules karā valsts tika sadalīta grieķu, franču, britu un itāliešu ietekmes zonās. Šiem spēkiem pretojās turku nacionālisti ar Mustafa Kemalu priekšgalā, kurš izvēlējās Ankaru par savu rezidenci. 1923. gada 29. oktobrī Turcija tika proklamēta par republiku, bet jau 1923. gada 13. oktobrī Ankara kļuva par Turcijas galvaspilsētu. 1930. gada 28. martā par galvaspilsētas oficiālo nosaukumu kļuva “Ankara“. Nosaukums atvasināts no antīkās formas Ankyra, bet tas ir kompromisa variants starp grieķisko Ankyra un turcisko Engüriye - tolaik pilsētu dēvēja šādi. Jaunajam nosaukumam bija jāskan turciski, gan vienlaikus jābūt eiropeiskākam nekā Engüriye.
Rīgas Jaunā Svētās Ģertrūdes baznīca

Vēsture

19. gadsimta otrajā pusē strauji pieauga Rīgas iedzīvotāju skaits, un attiecīgi pieauga arī Rīgas Svētās Ģertrūdes baznīcas noslogojums. Jaunie baznīcēni galvenokārt bija latvieši, vecā baznīca kļuva par mazu un radās vajadzība pēc savas baznīcas latviešu kopām. Jaunās baznīcas celtniecībai Rīgas pilsēta dāvināja zemi nesen uz Aleksandra (Brīvības) un Matīsa ielas stūri pārceltā Aleksandra tirgus vecajā vietā — laukumā starp Cēsu, Aleksandra (Brīvības) un Rēveles (Tallinas) ielu.
Rīgas Vecās Svētās Ģertrūdes Evaņģēliski luteriskās baznīcas filiālbaznīcas projekta konkursā 1899. gadā uzvarēja Rīgas Politehniskā institūta profesors Vilhelms fon Striks. Pamatakmeni lika 1903. gada 29. maijā (11. jūnijā pēc jaunā stila). Celšanas darbus veica būvuzņēmējs mūrniekmeistars Pēteris Radziņš. Baznīca izmaksāja 135 000 rubļu, naudu savāca ziedojumu ceļā.
Baznīca tika celta no 1903. līdz 1906. gadam, to iesvētīja 1906. gada 11.jūlijā. Baznīcai ir 1600 sēdvietu un 1000 stāvvietu. Staltā, no sarkanajiem ķieģeļiem uz granīta kvadru cokola celtā baznīca ir asimetriska būve ar plastiski bagātu apjomu kompozīciju. Atturīgās neoromāniskās formās veidotā ēka ir viena no pēdējām Rīgā būvētajām eklektisma stila celtnēm, kuras arhitektūrā gan vērojamas jau atsevišķas jūgendstila iezīmes, kas izpaužas tās asimetriskajā kompozīcijā ar stūrī novietoto torni un funkcionāli ērto plānojumu ar plašo draudzes telpu vidusjomā un balkonu sānu jomā. Tas ir viens no nedaudzajiem Rīgas baznīcu interjeriem, kur parādās gan baznīcu iekštelpu apdares pirmsākumi — romānikas elementu stilizācija, gan neogotikas traktējums, kas bija raksturīga 19. gadsimta 60. — 80. gadiem, gan arī 20. gadsimta sākumā valdošā jūgendstila elementi iekšdurvju apdarē, draudzes telpas solu un vitrāžu izveidē.
1906. gadā baznīcas ērģeles tikušas pārvestas no Vecās Svētās Ģertrūdes baznīcas, kurai uzstādīja lielākas un modernākas. Altāri rotā Jaņa Rozentāla 1911. gada eļļas altārglezna "Kristus svētī bērnus", kas tiek uzskatīta par vienu no mākslinieka sakrālās mākslas šedevriem. Baznīcai ir 69 metrus augsts tornis.
Sābas ķēniņiene

Sābas ķēniņiene ir personāžs Vecajā Derībā.
Iespējams, dzīvojusi 10. gadsimtā p.m.ē. Saskaņā ar 1. Ķēniņu grāmatu Sābas ķēniņiene no Arābijas pussalas dienvidos esošās Sābas karalistes devās uz Jeruzālemi, lai pārliecinātos, vai dzirdētā slava par Zālamana gudrību un bagātību ir patiesība. Zālamanu pārbaudījusi ar dažādu mīklu uzdošanu, viņš uz visām mīklām atbildējis pareizi. Kad Sābas ķēniņiene pārliecinājusies par slavas pamatotību, viņa devusi Zālamanam dažādas dāvanas.
Aizputes luterāņu baznīca

Vēsture

Celta senā kuršu Aizputes pilskalna vietā. No 1290. līdz 1513. gadam pie baznīcas esošajā pilī rezidēja Kurzemes bīskapijas domkapituls. Baznīca vairākkārt atjaunota un pārbūvēta. 1730. gadā tika piebūvēts tornis. Tagadējo veidolu (pseidogotika) tā ieguva 1860. gada pārbūvē. Altāris radīts 19. gadsimta otrajā pusē. Pa labi no altāra redzama Kurzemes bīskapa Heinriha Bazedova (Heinrich II. Basedow) kapa plāksne no 1423. gada. Baznīcas zvans saglabājies no 1589. gada. Baznīcā vairākas gleznas - Johana Lēberehta Eginka "Kristus Ģetzemanes dārzā" (1833. gads) un glezna "Krustā sistais" (1864. gads). Baznīcā 1904. gada firmas W. Sauer Orgelbau Frankfurt (Oder) ērģeles.
Netipiski citām Latvijas luterāņu draudzēm, Aizputes luterāņu baznīcas draudze ietilpst Latvijas Evaņģēliski luteriskā baznīca ārpus Latvijas sastāvā, notiek tiesas procesi ar LELB par baznīcas ēkas īpašumtiesībām.
Tev, Rūķi!

Sižets

Filmas galvenā varone ir vairāk nekā 90 gadus vecā Valmieras teātra aktrise Ruta Birgere, kura vēl joprojām strādā teātrī. Filmas stāstā apvienoti teātris, laiks un sieviete.
Ciparu cietoksnis

Sižets

Nogalināts bijušais NDA darbinieks, kurš bija slavens ar savu ģenialitāti datoru tehnoloģiju jomā un, kurš izveidoja neatkodējamu šifru elektroniskās informācijas aizsardzībai. Kad Nacionālās drošības aģentūras nepārspējamā kodu atšifrēšanas mašīna netiek galā ar noslēpumaino kodu, aģentūras direktora vietnieks izsauc galveno kriptogrāfi, talantīgu un daiļu matemātiķi Sūzanu Flečeri. Sūzana atklāj ko tādu, kas viņu satriec līdz sirds dziļumiem. NDA ir saņemta par ķīlnieci… nevis izmantojot šaujamieročus, bet gan asprātīgi izstrādātu kodu. Ja tas tiks publiskots, Amerikas Savienoto Valstu izlūkošanas sistēma būs briesmās.

Bergovska princips

Romānā figurē fiktīva teorēma — "Bergovska princips", kā doma ir, ka jebkuru šifru var uzlauzt ar rupja spēka pielietošanu, un tādā veidā, šifra atslēgas atrašana ir tikai laika jautājums.
Bergovska princips... viennozīmīgi apgalvo, ja dators izmēģinās pietiekamu daudzumu atslēgu, tad ir matemātiskā garantija, ka tas piemeklēs pareizo.
— Dens Brauns, "Ciparu cietoksnis"
Šis princips formāli ir patiess, tomēr tam nav nekāda praktiska noderīguma kriptogrāfijai, jo šifra atšifrēšanai nepietiek vien ar pareizās atslēgas atrašanu, nepieciešams vēl saprast, ka tieši šī ir vajadzīgā atslēga.
Gazotrons

Gazotrons (gāze + (elek)trons) ir ar gāzi (inertu gāzi vai dzīvsudraba tvaikiem) pildīta divelektrodu elektronu lampa, kas darbojas kā strāvas taisngriezis. Gazotronā strāva plūst, pateicoties lokizlādei retinātā gāzē. Atšķirībā no tiratroniem, gazotroni nav regulējami.

Uzbūve

Gazotronam, tāpat kā diodei, ir divi darba elektrodi - anods un auksts katods. Elektrodiem visbiežāk ir metāla disku forma. Gazotroniem ir arī palīgelektrods - metāla stieples spirāle gazotrona uzsildīšanai un termoelektronu emisijai. Elektrodi ievietoti stikla balonā ar izvadiem. Balonā ir iepildīta retināta gāze - dzīvsudraba tvaiki, vai arī argons, ksenons vai cita inerta gāze.

Darbības princips

Gazotrons darbojas nepatstāvīgas lokizlādes režīmā (nepieciešams, lai palīgelektrods emitētu pietiekami daudz termoelektronu un būtu pietiekami augsts anodspriegums). Pieliekot gazotronam maiņspriegumu, tā pozitīvā pusperioda laikā spriegums sasniedz tādu vērtību, lai sāktos lokizlāde starp katodu un anodu. Strāva lēcienveidīgi pieaug, bet spriegums nokrītas līdz gāzes jonizācijas potenciāla vērtībai. Kad spriegums pozitīvā pusperioda laikā nokrītas zem jonizācijas potenciāla, gazotrons "nodziest". Arī negatīvā pusperioda laikā strāva caur gazotronu nevar plūst.

Gazotronu priekšrocības

Gazotroniem ir mazāks sprieguma kritums starp anodu un katodu un lielāks lietderības koeficients nekā kenotroniem un pat daudzām pusvadītāju diodēm.

Izmantošana

Agrāk izmantoja strāvas taisngriešanai, bet mūsdienās pārsvarā tiek aizstāti ar pusvadītāju taisngriežiem. Tomēr dažās rūpnieciskās elektrobarošanas ierīcēs gazotronu izmantošana ir izdevīgāka.
SKS 43. ekspedīcija

Ekspedīcijas gaita

2015. gada 27. maijā ar stacijas manipulatoru Canadarm2, kuru vadīja no zemes, Permanent Multipurpose Module tika pārvietots no Unity moduļa uz Tranquility moduļa priekšējo pieslēgvietu. Tas tika darīts, lai atbrīvotu vietu, kur nākotnē varēs piekabināt ASV komerciālos kosmosa kuģus.
Dažas dienas pirms kosmosa kuģa Sojuz TMA-15M atgriešanās uz zemes, 9. jūnijā 15:32 UTC, veicot SKS un kosmosa kuģa tuvošanās un saslēgšanās sistēmas Kurs plānveida testēšanu, negaidīti iedarbojās Sojuz dzinēji, kuri nostrādāja aptuveni minūti. Tas gan negatīvi neietekmēja stacijas un kosmosa kuģa darbību, bet stacijas kompleksa stāvoklis orbītā nedaudz izmainījās.