Sumatras degunradzis

Izskats

Sumatras degunradzis ir mazākais degunradzis, tā skausta augstums ir 120-145 centimetri, ķermeņa garums 250 centimetri, bet sver tikai 500-800 kilogramus. Tāpat kā Āfrikas degunradžiem Sumatras degunradzim ir divi ragi. Ārējais jeb priekšējais rags ir lielāks (15-25 cm garš), otrs jeb galvas rags bieži ir aizmetņa formā, bet ne garāks par 10 cm. Ragi parasti ir tumši pelēki vai melni. Tēviņu ragi ir lielāki nekā mātītēm. Ir nomedīts Sumatras degunradzis, kura ārējā raga izmērs bija 81 cm.
Ķermeni sedz biezas ādas krokas, tam ir dziļas krokas aiz priekškājām un pirms pakaļkājām, ap kaklu ir mazāka kroka. Pašas ādas biezums ir apmēram 10-16 mm.
Sumatras degunradzims ir sarkanbrūns apspalvojums, kas sedz gandrīz visu ķermeni un kas jauniem degunradžiem ir biezāks nekā vecākiem īpatņiem. Apspalvojumu savvaļā ir grūti novērot, tā kā degunradži bieži ir izvārtījušies dubļos. Zoodārzos degunradžiem parasti izaug garāks apspalvojums, tā kā tas netiek noberzēts, ejot cauri džungļiem. Uz ausīm un astes galā ir visgarākās spalvas. Kā visiem degunradžiem tiem ir slikta redze, bet laba dzirde un oža.

Ieradumi

Sumatras degunradži ir izteikti vientuļnieki. Kopā dzīvo tikai mātītes ar saviem mazuļiem. Sumatras degunradzis ir vispļāpīgākais no visiem degunradžiem. Katram degunradzim ir sava teritorija, kuru tas iezīmē ar urīnu, fekālijām, ar nagiem ieskrāpējot zīmes zemē un samīcot nelielus kociņus. Tēviņiem teritorija ir lielāka nekā mātītēm. Tēviņu teritorija ir apmēram 50 km2 liela, bet mātītes teritorija 10-15 km2. Toties tēviņu teritorijas pārsedzas starp vairākiem tēviņiem, mātītēm nē. Nav pierādījumu tam, ka degunradži cīnītos par savu teritoriju.
Sumatras degunradži ir nakts dzīvnieki, uzsākot barības meklējumus vakarā, tūlīt pēc saulrieta. Tie uzturas ūdens tuvumā, jo dienas laikā tie parasti vārtās kādā dubļu bedrē, lai atdzesētos un paglābtos no kukaiņiem. Ja nepieciešams, tad dubļu bedre ar ragu un nagiem tiek izrakta plašāka. Ja zoodārzos degunradžiem netiek dota iespēja vārtīties dubļos, tiem ātri veidojas dažādas veselības problēmas; ādas sprēgas un strutaini iekaisumi, acu un nagu iekaisumi, spalvas zudumi, un, ja dubļi netiek īsā laikā nodrošināti, tie mirst. Pētījumi liecina, ka Sumatras degunradzis vienā dienā guļ divās vai trīs dubļu bedrēs, un pēc 2-12 nedēļām tas bedres maina. Dienas laikā degunradzis dubļos pavada 80-300 minūtes. Lietus sezonas laikā degunradži pārvietojas augstāk kalnos. Vēsākā laikā tie atgriežas ielejās. Sumatras degunradži ir ātri dzīvnieki, tie veikli rāpjas kalnos un stāvos upju krastos.
Sumatras degunradzis dzīvo 30-45 gadus, zoodārzos tas parsti dzīvo īsāku mūžu nekā savvaļā. Savvaļā tam nav neviena cita ienaidnieka bez cilvēka. Reizēm tīģeris vai savvaļas suņi nomedī degunradža mazuļus, lai gan, ja mazulis turas cieši blakus mātei, tas ir drošībā. Degunradži dala savas teritorijas ar ziloņiem un tapiriem. Ziloņi un degunradži bieži izmanto pat kopējas takas. Šīs takas mēdz lietot arī brieži, mežacūkas un savvaļas suņi.
Sumatras degunradžiem ir divu veidu takas: galvenās takas tiek lietotas, lai pārvietotos no vienas teritorijas uz citu, lai dotos pie sāls atradnēm, bet barošanās takas ir mazākas, un tās ir veidotas zem augu zariem. Sumatras degunradža takas mēdz šķērsot upes, kas var būt brasla vietās pat 1,5 m dziļas un 50 m platas. Upju straumes ir spēcīgas, kas liecina, ka degunradži ir labi peldētāji.

Reprodukcija

Mātītes dzimumbriedumu sasniedz 6-7 gadu vecumā. Tēviņi apmēram 10 gadu vecumā. Grūsnības periods ilgst 15-16 mēnešus. Tikko dzimis mazulis sver 40-60 kg. Ar pienu tas tiek barots pirmos 15 mēnešus, un jaunais degunradzis paliek kopā ar māti 2-3 gadus. Jaunā paaudze dzimst katru 4 vai 5 gadu.
Nebrīvē jauni tēviņi var būt ļoti agresīvi un pārojoties nogalināt mātīti. Savvaļā mātīte var aizbēgt no agresīva tēviņa, bet ierobežotā teritorijā kā zoodārzs tas nav iespējams. Dēļ neparedzamās tēviņu agresivitātes zoodārzos ir grūti pavairot Sumatras degunradžus.