google/wiki40b huggingface dataset:
Vladimirs Presņakovs

Biogrāfija

Vladimirs Presņakovs piedzima 1968. gada 29. martā Sverdlovskā solistu Vladimira Presņakova un Jeļenas Presņakovas ģimenē. Mācījies kora skolā, pēc tam Oktobra revolūcijas skolā koru diriģentu nodaļā.
Popularitāti Vladimirs ieguva pēc dalības filmā "Augstāk par varavīksni" (1986). Pēc kā filmējies arī citās mākslas filmās. No 1987. līdz 1994. gadam strādāja Allas Pugačovas dziesmas teātrī. 80. gadu beigās izveidoja grupu Капитан.

Ģimene

1991. gada 21. maijā Londonā Kristīnai Orbakaitei piedzima Vladimira dēls Ņikita.
2001. gada 17. augustā Presņakovs apprecējās ar modelētāju Jeļenu Ļensku. No 2004. gada dzīvo kopā ar dziedātāju Natāliju Podoļsku. Viņi apprecējās 2010. gada 5. jūnijā.
Advokāts

Advokāts (latīņu: advocatus — 'palīgā sauktais') ir jurists, kas klientam sniedz juridiska rakstura konsultācijas, pārzina tā juridiskās lietas, sagatavo dokumentus juridiskajos jautājumos, kā arī, ja nepieciešams, klienta interesēs pārstāv vai aizstāv to tiesā un pirmstiesas izmeklēšanā.
Advokāts kā amats parādījās Romas Republikas laikā. Romas impērijas periodā advokāti apvienojās slēgtā advokātu kolēģijā, kas atradās valsts ierēdņu pārziņā. Jau tobrīd, lai kļūtu par advokātu, bija jāapliecina zināšanas jurisprudencē. Arī mūsdienās jebkurš jurists nevar tikt saukts par advokātu, respektīvi, parasti normatīvajos aktos tiek izvirzīti dažādi noteikumi, piemēram, noteikta juridiska kvalifikācija, eksāmena kārtošana, noteikta ilguma prakse juridiskā profesijā, nevainojama reputācija un citas prasības, kas nepieciešamas, lai kļūtu par advokātu. Latvijā "Latvijas Republikas Advokatūras likums", kas regulē zvērināto advokātu darbību, paredz eksāmenu kārtošanu, zvēresta nodošanu, kā arī citas prasības pretendentiem, kuri vēlas kļūt par zvērinātiem advokātiem. Lai arī sniegt juridiskas konsultācijas, pārzināt klienta juridiskās lietas un veikt citas līdzīgas darbības var jebkurš cilvēks, tomēr atsevišķos gadījumos likums paredz, ka klienta lietu var vest tikai advokāts, piemēram, Latvijā "Kriminālprocesa likums" paredz, ka par aizstāvi kriminālprocesā var būt zvērināts advokāts, zvērināta advokāta palīgs, Eiropas Savienības dalībvalsts pilsonis, kurš ieguvis advokāta kvalifikāciju kādā no Eiropas Savienības dalībvalstīm, ārvalstu pilsonis, kas nav Eiropas Savienības pilsonis, un darbojas saskaņā ar Latvijas Republikai saistošu starptautisko līgumu par juridisko palīdzību. Valstī var būt valsts, zvērinātie vai privātie advokāti, kas apvienojas profesionālajās organizācijās. Latvijā pastāv zvērinātie advokāti, kas apvienojas Latvijas Zvērināto advokātu kolēģijā. Anglosakšu tiesību sistēmas zemēs advokāti parasti tiek dalīti baristeros un solisitoros. Vienkāršoti pirmie ir advokāti, kas var pārstāvēt klientu tiesā, kamēr otrie lielākoties nodarbojas ar juridiskajām konsultācijām un dokumentu sagatavošanu.
Dubultu iela

Ielas raksturojums

Dubultu iela aizsākas Imantas apkaimes dienvidu daļā, savienojumā ar Jūrmalas gatvi, starp būvmateriālu tirdzniecības centru "Krūza" un pārtikas veikalu "Maxima", un virzās ziemeļu virzienā dziļāk daudzstāvu dzīvojamā kvartālā Imanta 5. Iela krustojas ar Pīlādžu ielu un virzoties tālāk, iet garām gan daudzstāvu paneļu ēkām, gan atsevišķām privātmājām. Iela beidzas savienojumā ar Zentenes ielu, blakus Rīgas 96. vidusskolai, un aiz tās turpinās kā Auru iela.
Dubultu ielā ir pārsvarā daudzdzīvokļu namu un privātmāju apbūve, kā arī vairākas sabiedriskas ēkas: tirdzniecības centri, veselības centrs "Imanta" (Anniņmuižas bulvārī 70), 228. pirmsskolas izglītības iestāde "Annele" (Anniņmuižas bulvārī 78). Iela nav caurbraucama autotransportam visā garumā, posms pie Imantas veselības centra ir pieejams tikai gājējiem.
Dragans Petrovičs

Šaha kompozīcija

Dragan Petrovičs specializējies retro circe uzdevumu sastādīšanā. Ieguvis sudraba medaļu 4. pasaules čempionātā (WCCI 2007—2009).
Strasbūra

Vēsture

Strasbūra dibināta kā romiešu pilsēta Argentorāte (Argentoratum) romiešu Augšgermānijas (Germania Superior) provincē. 357. gadā pie Strasbūras notika Strasbūras kauja starp alemāņiem un romiešiem Juliāna vadībā. IV gadsimtā tā kļuva par arhibīskapijas centru. Sākot ar V gadsimtu Strasbūru iekaroja alemāņi, huņņi un , visbeidzot, franki, kuri nosauca pilsētu mūsdienu vārdā.
842. gadā Strasbūrā tika uzrakstīts Strasbūras zvērests, kurā pirmoreiz vēsturē bez latīņu un ģermāņu valodām parādās teksts franču valodā. 923. gadā Strasbūra nokļuva Svētās Romas impērijas sastāvā. 1332. gadā pilsētas iedzīvotāji gāza arhibīskapa varu un deklarēja Strasbūru par republiku. 1439. gadā tika uzcelta Strasbūras katedrāle, kura tajā laikā bija augstākā celtne pasaulē.
15. gadsimtā Strasbūrā izplatījās luterisms, kura piekritēji pilsētā nodibināja universitāti. Trīsdesmitgadu kara laikā Strasbūra deklarēja neitralitāti, tomēr 1681. gada septembrī to pēkšņā triecienā ieņēma Francijas karaļa Luija XIV spēki.
1697 gada Risvīkas miera līgums akceptēja Strasbūras iekļaušanu Francijā. Francijas hugenotu oficiālās vajāšanas tomēr netika attiecinātas uz Elzasu, tāpēc Strasbūrā turpināja pastāvēt protestantu universitāte. Tajā mācījās arī Gēte un Herders.
1792. gada 25. aprīlī Klods Žozefs Ružē de Lisls (Claude Joseph Rouget de Lisle) Strasburā radīja Marseljēzu.
Pēc 1870.—1871. gada Franču-prūšu kara Strasbūra līdz ar Elzasu un Lotringu tika iekļauta Vācijas impērijā.
Pēc Pirmā pasaules kara 1919. gadā Strasbūra līdz ar Elzasu un Lotringu bez plebiscīta tika iekļauta Francijā.
Kopš 1979. gada Strasbūra ir Eiroparlamenta mītnes vieta, kaut arī sesijas šeit notiek tikai vienu vai divas reizes mēnesī, bet visa ikdienas darbība notiek Briselē.
2000. gadā tika atklāts islāma radikāļu plāns uzspridzināt Strasburas katedrāli.
Valdgales pagasts

Upes

Alkšņvalks, Atara, Augšdonava, Dingsvalks, Lagžu valks, Lejasdonava, Liepniekvalks, Pelišdanga, Sundzeru valks, Sustriņvalks, Viekste, Zemdegsupe, Ķēšupe, Ūķene .

Ezeri

Lielais Kūtiņas ezers, Mazais Kūtiņas ezers, Stūriņezers.

Vēsture

Mūsdienu pagasta teritorijā vēstursiki atradās Limbuža muiža (Gut Limbuschen), Pubužu muiža (Gut Pobuschen, Pobuži), Pūņu muiža (Gut Puhnjen, Vecpūņas), Valdgales muiža (Gut Waldegahlen, Valdgale).
1920. gadā Talsu apriņķa Valdegales pagastam pievienoja Laidzes pagastu. 1925 gadā pagastu pārdēvēja par Laidzes pagastu. 1945. gadā Laidzes pagastā izveidoja Valdgales ciemu. 1954. gadā tam pievienoja Valdemāra ciemu. 1961. gadā daļu teritorijas iekļāva Laidzes ciemā. 1963. gadā pievienoja daļu Ziedoņa ciema. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Talsu novadā.

Apdzīvotās vietas

Pūņas, Cīruļi, Valdgale, Gambija, Lielsalas, Pobuži, Vecpūņas, Ģibzde, Sumburciems
Lielākās apdzīvotās vietas ir Pūņas (pagasta centrs), Valdgale, Cīruļi, Vecpūņas.
USA-235

Lidojuma gaita

AEHF 2 tika palaists 2012. gada 4. maijā 18:42:00 UTC ar nesējraķeti Atlas V/531 (AV-031) no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas starta kompleksa SLC-41. 19:33:16 pavadonis atdalījās no augšējās pakāpes Centaur. Sākotnēji tas bija ievadīts augsti eliptiskā orbītā. Pēc veiksmīgā starta pavadonim tika dots nosaukums USA-235. 100 dienu laikā tas sasniedza ģeostacionāro orbītu. Veikti trīs manevri ar hidrazīna dzinēju un pēc tam izmantots jonu dzinējs.
2012. gada 14. novembrī tika paziņots, ka AEHF 2 ir pabeigta testēšanas un pārbaužu fāze, un tas ir nodots ekspluatācijā.
Lutriņu Svētā Gara Romas katoļu kapela

Vēsture

Sākoties Atmodai, arvien vairāk Lutriņu cilvēki sāka pievērsties ticībai, bet nebija telpu dievkalpojumu noturēšanai. Katoļu dievkalpojumus Lutriņu pagastā sāka noturēt 1996. gadā Lutriņu klubā. Tos palīdzēja organizēt draudzes vecākā Genovefa Pastare. Sākotnēji uz dievkalpojumiem pulcējušies aptuveni 10 ticīgo cilvēku. Draudze vēlējās atrast sev pastāvīgas telpas un 1997. gada 28. aprīlī prāvests Gatis Mārtiņš Bezdelīga noslēdza īres līgumu ar māju "Lāčplēši" īpašnieci Vilmu Tamani, tur ierīkojot kapelu. Kapela ir 24 m ² liela telpa. Kapelas altāri izveidoja Uldis Radiņš Uz tā atrodas Liepājas draudzes toreizējā dekāna, vēlākā Liepājas diecēzes bīskapa Vilhelma Lapeļa dāvātā Vissvētākās Jēzus Sirds altārglezna. Kapelu iesvētīja Kurzemes bīskapijas bīskaps Ārvaldis Andrejs Brumanis, piedaloties prāvestiem Agrim Levaldam, Dzintaram Švalbem un vikāram Bruno Dāvim.

Draudze

Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Liepājas diecēzē. Draudzi apkalpo prāvests Romans Grantovskis. Lutriņu draudze sākusi veidoties 1996. gadā.
Dievkalpojumi notiek reizi mēnesī. Darbojas Svētdienas skola, kuru šeit un Lutriņu bērnunamā "Rūķītis vada skolotāja Janīna Deimantoviča. Draudzes vecākā ir Alma Kāpiņa.
Ošupes pagasts

Daba

Atrodas Austrumlatvijas zemienes Lubāna līdzenumā. Virsas augstums 92,3 — 105,4 m vjl.

Vēsture

1945. gadā Madonas apriņķa Lubānas pagastā izveidoja Ošupes ciema padomi. Ošupes ciems ietilpis Gulbenes apriņķī (1947-1949) un Cesvaines (1949-1956) un Madonas (pēc 1956. gada) rajonos. Ošupes ciemam 1954. gadā pievienoja likvidēto Zvidzenes ciemu, 1979. gadā — daļu likvidētā Meirānu ciema. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Ošupes pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Madonas novadā.

Arheoloģija

Pagasta teritorijā atrodas Zvidzes apmetne, ko uzskata par nozīmīgu mezolīta Kundas kultūras un agrā neolīta Narvas kultūras dienvidu variantam piederīgu arheoloģijas pieminekli. Apmetne atradās senā Lubāna ezera piekrastē uz gala morēnas, kas mūsdienās pussalas veidā iestiepjas klānu (zemo purvu) teritorijā. Zvidzes apmetnes arheoloģisko izrakumi tika uzsākti 1973. — 1975. gadā, turpināti 1981. — 1984., 1999. un 2007. gadā Ilzes Lozes vadībā.

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas ir Degumnieki (pagasta centrs), Ošupe, Zvidziena, Kalnagals, Druvenieki, Iecelnieki, Stūrmežs.
Raitis Grafs

Basketbolista karjera

Profesionālo basketbola karjeru sāka klubā BK Brocēni. 1999. gadā R. Grafs devās studēt un spēlēt basketbolu Valparaiso universitātē ASV, kur nospēlēja maksimāli iespējamos četrus gadus. Sākotnēji ļoti veiksmīgo koledžu basketbola karjera tomēr nedeva iespēju pretendēt uz prognozēto dalību NBA draftā. Pēc atgriešanās Eiropā profesionāli spēlējis Beļģijas, Polijas, Latvijas, Lietuvas, Slovākijas, Kipras un Igaunijas komandās.
2007. gadā piedalījies SEB Baltijas Basketbola līgas zvaigžņu spēlē. No 2004. līdz 2005. gadam spēlēja Polijas klubā Vroclavas "Slask", ar kuru ieguvis Polijas kausu. Četras reizes R. Grafs ir kļuvis par Latvijas čempionu.

Latvijas izlase

R. Grafs spēlējis Latvijas jaunatnes izlasēs, jaunatnes vecumā atzīts par ļoti perspektīvu basketbolistu. 1998. gadā, būdams Latvijas U-18 izlases pamata centra spēlētājs, viņš palīdzēja komandai iegūt 4. vietu Eiropas čempionātā. Ar vidēji spēlē gūtiem 13,8 punktiem un 10,5 atlēkušajām bumbām viņš bija viens no čempionāta vērtīgākajiem spēlētājiem. Nākamajā gadā R. Grafs Latvijas izlases sastāvā Pasaules U-19 čempionātā izcīnīja 9. vietu, arī šeit uzrādot lielisku statistiku: 11,9 punkti un 11 atlēkušās bumbas vidēji spēlē.
Latvijas pieaugušo izlasē debitējis 1997. gada 26. novembrī 16 gadu un 5 mēnešu vecumā. Kopā ar Latvijas izlasi ir izcīnījis 8. vietu 2001. gada Eiropas čempionātā, 13. vietu 2003. gada Eiropas čempionātā, 14. vietu 2005. gada Eiropas čempionātā un 13. vietu 2007. gada Eiropas čempionātā. Viens no spelētājiem, kas devis vislielāko ieguldījumu valstsvienības rezultātos, karjeras laikā R. Grafs 91 spēlē izlases sastāvā guvis 521 punktu.
2009.—2010. gada Losandželosas "Lakers" sezona

Spēles

Apzīmējumi:      Uzvara      Zaudējums      Pārvarēta izslēgšanas spēļu kārta
BMW Sauber

Pirmās divas sezonas (2006)

2006. gadā BMW Sauber brauca Niks Heidfelds, kurš iepriekš bija Williams pilots un Žaks Vilnēvs, kuram ar Sauber bija līgums uz diviem gadiem. Abi lielākie Sauber sponsori, Petronas un Credit Suisse, atjaunoja līgumus ar jauno komandu. Formula tika krāsota tradicionālajās BMW sporta krāsās: baltā, zilā un sarkanā. Sezonas vidū komanda atklāja jaunu aerodinamisko risinājumu, kurš tika nosaukts par "dvīņu torņiem". Starptautiskā Automobiļu federācija centās to aizliegt, jo tas ierobežoja pilota redzamību. Līdz sezonas beigām šie "torņi" jau tika noņemti. Neilgi pēc šī risinājuma atklāšana smagu avāriju piedzīvoja Vilnēvs un viņš paziņoja par to, ka sezonā vairs nepiedalīsies, ļaujot debitēt polim Robertam Kubicam. Savā trešajā sacīkstē pilots izcīnīja pirmo komandas goda pjedestālu.

Panākumi (2007—2008)

Komanda paturēja Kubicu un Heidfeldu 2007. gadam un manāmi uzlaboja sniegumu: lai arī piloti nespēj panākt divas ātrākās komandas, McLaren un Ferrari, tomēr tā bija izteikti ātrāka par visām pārējām. Kubica piedzīvoja smagu avāriju Kanādas Grand Prix tāpēc ASV viņu aizvietoja komandas testpilots, jaunais vācietis Sebastians Fetels. Viņš finišēja astotais, kļūstot par jaunāko pilotu, kurš ir izcīnījis punktus Formula 1 sacīkstē. Sakarā ar McLaren diskvalifikāciju, BMW Sauber ierindojās 2. vietā konstruktoru kausā.
2008. gadā vietu komandā saglabāja abi pamatsastāva piloti, tomēr testpilots Timo Gloks devās uz Toyota komandu, tāpēc komanda aizvietoja viņu ar Kristianu Klīnu un Marko Asmeru. Komanda pirmo uzvaru izcīnīja tā gada Kanādas Grand Prix. Roberts Kubica finišēja pirmais, bet Heidfelds — otrais. Sākot ar šo sacīksti Kubica tika pieskaitīts titula pretendentiem un divas sacīkstes līdz beigām joprojām bija pretendentu lokā, lai izcīnītu F1 pasaules čempiona titulu. Ķīnas Grand Prix viņš zaudēja matemātiskas izredzes kļūt par čempionu.
Boriss Gelfands

Šahista karjera

Šahu iemācījies spēlēt 4 gadu vecumā. Pilnveidojies pie pazīstamā Baltkrievijas šaha trenera Alberta Kapenguta. No 1980. līdz 1983. gadam bijis Tigrana Petrosjana šaha skolas audzēknis. 1984. gadā pirmo reizi uzvarējis Baltkrievijas šaha čempionātā. 1985. gadā atkārtojis šo panākumu. 1985. gadā Jūrmalā uzvarējis PSRS junioru čempionātā.
Kopš 1990. gada regulāri piedalījās Pasaules šaha čempiona nosaukuma izcīņas ciklos. 1990. gadā starpzonu turnīrā Manilā dalījis pirmo vietu kopā ar Vasiliju Ivančuku, apsteidzot Višvanatanu Anandu un Naidželu Šortu. 1991. gadā pretendentu mačos tika līdz ceturtdaļfinālam, kur piekāpies Šortam ar 3:5. 1993. gadā uzvarējis starpzonu turnīrā Bīlē (Šveice). 1994.-1995. gada pretendentu mačos uzvarējis Maiklu Adamsu un Vladimiru Kramņiku, tomēr finālā piekāpies Anatolijam Karpovam ar 3:6. 1997. gadā FIDE Pasaules šaha čempionātā pēc izslēgšanas sistēmas ticis līdz pusfinālam, kur zaudējis Anandam. 1998. gadā repatriējies uz Izraēlu. Nākamajos Pasaules šaha čempionātos ticis līdz 4. kārtai 1999. gadā un 2000. gadā, kur zaudējis Aleksandram Halifmanam un Aleksejam Širovam. 2001. gada Pasaules čempionātā izstājies pēc zaudējuma 5. kārtā.
Veiksmīgi piedalījies starptautiskajos šaha turnīros. 1992. gadā Maskavā uzvarējis Aleksandra Aļehina memoriālā. Divas reizes bijis Akibas Rubinšteina memoriāla uzvarētājs Polijā. 2005. gadā ieņēmis 6. vietu Pasaules kausa izcīņā un kvalificējies pretendentu mačiem. 
2007. gadā pretendentu maču finālā uzvarējis Gatu Kamski ar 3½:1½. Šis panākums nodrošinājis vietu Pasaules šaha čempionāta turnīrā Mehiko, kur Gelfands palicis 3. vietā, atpaliekot tikai no Ananda un Kramņika. 2009. gadā uzvarējis Pasaules kausa izcīņā šahā, finālā pieveicot Ruslanu Ponomarjovu ar 7:5.
2011. gadā Kazaņā kļuvis par pretendentu maču uzvarētāju finālā pieveicot Aleksandru Griščuku ar 3½:2½. Tomēr mačs par Pasaules šaha čempiona nosaukumu pret Anandu Gelfandam nebija veiksmīgs, un 2012. gadā Maskavā viņš zaudēja ar 7½:8½. Nākamajā ciklā 2013. gadā pretendentu turnīrā Londonā Gelfands palika tikai 6. vietā. 2013. gadā uzvarējis Mihaila Tāla memoriālā Maskavā.
Pasaules šaha olimpiādēs PSRS, Baltkrievijas un Izraēlas izlašu sastāvos piedalījies 11 reizes (1990, 1994-1996, 2000-2014). Komandu kopvērtējumā ieguvis visu medaļu komplektu (zelts - 1990, sudrabs - 2008, bronza - 2010), bet individuālajā vērtējumā sudraba medaļu (2008). Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījies 5 reizes (1989, 1999-2005) un izcīnījis trīs medaļas komandu kopvērtējumā (zelts - 1989, sudrabs - 2003, 2005). Trīs reizes (2005, 2010, 2015) piedalījies Pasaules komandu šaha čempionātos.
2015. gadā ieņēmis 3. vietu Vladimira Petrova memoriālā Jūrmalā ar 8,5 no 11.
Dens Hemhuiss

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Hemhuiss sāka 2002.—03. gada sezonā Amerikas hokeja līgas kluba Milvokī "Admirals" sastāvā. Jau nākamajā sezonā aizsargs nostiprinājās NHL vienībā Našvilas "Predators", taču "Admirals" atgriezās 2004.—05. gada NHL sezonas lokauta laikā. Drīz Hemhuiss kļuva par vienu no komandas vadošajiem spēlētājiem, no 2007. līdz 2009. gadam pildot arī "Predators" kapteiņa palīga funkcijas.
2010. gada 1. jūlijā Hemhuiss noslēdza sešu gadu līgumu ar Vankūveras "Canucks". 2010.—11. gada sezonā kopā ar komandu aizsargs sasniedza Stenlija kausa finālu, kurā gan "Canucks" piekāpās Bostonas "Bruins" vienībai. "Canucks" rindās Hemhuiss spēlēja līdz 2016. gada vasarai, kad noslēdza divu gadu līgumu ar Dalasas "Stars".
Kanādas hokeja izlases rindās kļuvis par 2014. gada olimpisko čempionu, spēlējis arī 2006., 2007., 2008., 2009. un 2013. gada Pasaules čempionātos, 2007. gadā izcīnot zelta, bet 2008. un 2009. gadā - sudraba medaļas.
Jānis Roze

Biogrāfija

Dzimis Vecpiebalgas pagasta Vecgaigalos rokpeļņa ģimenē. Mācījās Ogrēnu skolā pie brāļiem Kaudzītēm. 1896. gadā pabeidzis mācības Vecpiebalgas draudzes skolā, pēc tam līdz 1906. gadam Cēsīs bija māceklis un spiestuves vadītājs. Pēc spiestuves vadītāja Jāņa Ozola (bija viņa radinieks) nāves viņš kļuva par Ozola grāmatu veikala un izdevniecības vadītāju, amatā līdz 1912. gadam. Tēlojis arī teātrī.
1912. gadā pārcēlās uz dzīvi Rīgā, kur 1914. gadā nodibinājis uzņēmumu "Jānis Roze". 1917. gadā kļuva par spiestuves, grāmatu veikala un apgāda vadītāju. Apgādā izdotas apmēram 750 grāmatas (kopējais metiens sasniedz apmēram 2 miljonus eksemplāru), no kurām vairāk nekā puse bija daiļliteratūra. No 1940. līdz 1941. gadam strādājis Valsts apgādniecību un poligrāfisko uzņēmumu valdē.
1941. gada 14. jūnijā Roze kopā ar sievu un meitu tika deportēts uz Usoļlagu Krievijas PFSR, miris 1942. gada 10. maijā no tuberkulozes.
1998. gadā Krišjāņa Barona ielā 5, Rīgā, "Jāņa Rozes" telpās atklāta Rozem veltīta piemiņas istaba.
Ļeņina prēmija

Ļeņina prēmija (krievu: Ленинская премия) bija viena no nozīmīgākajām balvām Padomju Savienībā. Tā tika nodibināta 1925. gada 23. jūnijā ar PSKP Centrālās komitejas un PSRS Tautas komisāru padomes lēmumu. Sākotnējais nosaukums bija: Ļeņina vārdā nosauktā prēmija. To piešķīra par nozīmīgiem sasniegumiem zinātnes, tehnikas, literatūras, mākslas un arhitektūras jomā. Prēmija tika piešķirta no 1926. gada līdz 1935. gadam. Pēc tam prēmija vairs netika piešķirta un kā apbalvojums tika lietota Staļina prēmija.
1956. gada 15. augustā tika pieņemts PSKP Centrālās komitejas un PSRS Ministru Padomes lēmums atjaunot Ļeņina prēmiju. No 1957. gada līdz 1991. gadam tā katru gadu tika pasniegta Ļeņina dzimšanas dienā — 22. aprīlī, bet dažkārt arī divas reizes gadā. No 1960. gada prēmija tika pasniegta arī par sasniegumiem žurnālistikā un publicistikā.
Sākumā piešķīra pa 42 prēmijām gadā. No 1961. gada skaitu palielināja līdz 76 prēmijām gadā. 60 no tām piešķīra Ļeņina prēmijas komiteja zinātnē un tehnikā, bet 16 prēmijas — PSRS Ministru padomes Ļeņina prēmijas komiteja zinātnē un mākslā. 1966. gadā nodibināja PSRS Valsts prēmiju un Ļeņina prēmiju skaitu samazināja. Ļeņina prēmija tika uzskatīta par prestižāko no abām prēmijām. Laureātiem piešķīra diplomu, zelta medaļu un naudas prēmiju. Ļeņina prēmijas laureāti saņēma 10 000 rubļus.
No 1967. gada reizi divos gados piešķīra 30 Ļeņina prēmijas. Zinātnē un tehnikā — 25, bet literatūrā, mākslā, arhitektūrā — 5 prēmijas. No 1970. gada papildus piešķīra vēl prēmiju bērnu literatūras un mākslas jomā.
Darbi, par ko bija saņemta PSRS Valsts prēmija, uz Ļeņina prēmiju netika izvirzīti. Ļeņina prēmiju nepiešķīra divas reizes vienam cilvēkam. Atšķirīgs apbalvojums bija Ļeņina Miera prēmija.
Ļeņina prēmija beidza pastāvēt līdz ar PSRS sabrukumu 1991. gadā.
Starptautiskā dabas un dabas resursu aizsardzības savienība

Mērķi un darba metodes

Starptautiskā dabas un dabas resursu aizsardzības savienības darbība vērsta uz zinātniski pamatotas informācijas par dabu vākšanu, apstrādi, un izplatīšanu. Kopš 1966. gada organizācija globāli un sistemātiski apkopo informāciju par sugu stāvokli un publicē to "Sarkanajā grāmatā". Starptautiskajai dabas un dabas resursu aizsardzības savienībai ir ANO Ģenerālasamblejas oficiālā novērotāja statuss.
Latvijas Universitātes Materiālu mehānikas institūts

Vēsture

Dibināts 1963. gadā kā Latvijas Zinātņu akadēmijas Polimēru mehānikas institūts (PMI), tā dibinātājs un pirmais direktors bija Aleksandrs Mālmeisters. Kopš 1965. gada tas izdeva starptautisku recenzētu zinātnisku žurnālu krievu un angļu valodās "Mechanics of composite materials"/"Механика композитных материалов". 1967. gadā izveidoja Speciālo aparātbūves konstruktoru biroju (ap 300 darbinieku), kura galvenais uzdevumus bija ieviest praksē PMI veikto pētījumu rezultātus.
1997. gadā Polimēru mehānikas institūtu iekļāva Latvijas Universitātē un 2006. gadā pārveidoja par LU aģentūru.
2015. gadā to pārveidoja par LU pamatstruktūrvienību ar nosaukumu LU Materiālu mehānikas institūts.
2019. gada janvārī institūts pārcēlās uz Latvijas Universitātes Zinātņu māju Jelgavas ielā 1 Torņakalna apkaimē.
Njords

Njords (sennorvēģu: Njǫrðr) skandināvu mitoloģijā ir auglības, jūras un jūrasbraucēju dievs, viens no vāniem. Njords ir Skadi vīrs, Freira un Freijas tēvs. Iespējams, viņam ir gandrīz identiska māsa Nerta. Njords un viņa bērni pievienojās āsiem pēc āsu un vānu kara, kad abas dievu grupas apmainījās gūstekņiem, lai noslēgtu mieru. Saskaņā ar Poētisko Edu, tuvojoties Ragnarokam, Njords atgriezīsies pie vāniem.
Snorre Sturlusons min, ka Njords pārvalda jūru, vēju un uguni, turklāt ir bagāts. Njords kā jūrasbraucēju dievs, iespējams, saistāms ar pirmsģermāņu megalītisko kultūru, kurā jūrasbraukšanai bija liela nozīme. Norvēģijas vietvārdi liecina, ka Njords patiešām saistīts ar jūru, savukārt Zviedrijas vietvārdi, kas saistīti ar Njordu, atrodami iekšzemē un norāda, ka šeit viņš, visticamāk, pielūgts kā auglības dievs.
Novarra

Vēsture

1999. gadā tika dibināts uzņēmums Infospeed Communications, Inc. 2000. gadā tas mainīja nosaukumu uz Novarra, Inc., kad tika palaista programmatūra, kas ļāva mobilajām ierīcēm Palm (PDA), BlackBerry, Symbol un Windows Mobile strādāt korporatīvajās lietojumprogrammās lokālajā tīklā.
2004. gadā Novarra izstrādāta Binary Runtime Environment for Wireless versija tika palaista U.S. Cellular tīklā, kas ļāva piekļūt internetam ar telefoniem, kas nav viedtālruņi. 2005. gadā izlaista uz Java Platform, Micro Edition bāzēta pārlūkprogramma. 2007. gadā Novarra no Qualcomm un citiem investoriem ieguva finansējumu, lai paplašinātos Āzijas tirgos.
2010. gada 26. martā tika paziņots, ka Somijas mobilo telefonu ražotājs Nokia pirks Novarra. Darījums tika pabeigts 9. aprīlī.
Abū Dabī

Vēsture

Abū Dabī ir atrasti arheoloģiski pierādījumi, kas norāda uz apdzīvotību no trešās tūkstošgades pirms mūsu ēras.
Agrāk pilsētā nodarbojās ar pērļu tirgošanu un apstrādāšanu. Pērles tika iegūtas Persijas līcī.
1930. gados, kad pērļu tirdzniecība samazinājās, pieauga interese par naftas atradnēm reģionā. 1962. gadā atklāja naftas krājumus.
Ledeča pie Sāzavas

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1220. gadā. Ilgu laiku apdzīvotā vieta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā. No 1919. gada — Čehoslovākijā. Kopš 1993. gada — Čehijā.
Iemesti pasaulē

Sižets

Filmā tiek parādīts gan mākslas tapšanas process Imanta Tillera darbnīcā Austrālijā, gan mākslinieka piedalīšanās dažādos mākslas notikumos.