google/wiki40b huggingface dataset:
Dzīve (spēle)

Dzīve jeb Konveja dzīves spēle (Conway's Game of Life) ir angļu matemātiķa Džona Konveja 1970. gadā izveidots šūnu automāts.

Vēsture

1940. gados pazīstamais matemātiķis Džons fon Neimans mēģināja radīt matemātisko modeli tādai mašīnai, kas spēj pavairoties. Neimana modelis bija ļoti sarežģīts un Konvejs vēlējās Neimana idejas vienkāršot, kas noveda pie spēles "Dzīve" noteikumiem.
Pirmo reizi spēles apraksts publicēts žurnāla Scientific American 1970. gada oktobra numurā, Mārtina Gārdnera rubrikā "Matemātiskās spēles".

Spēlēšana

Spēli var spēlēt uz vienkāršas rūtiņu burtnīcas lapas, taču daudz ērtāk ir izmantot kādu no daudzajām "Dzīves" datorprogrammām. Vienkāršākie algoritmi secīgi caurskata visas lauciņa rūtiņas un katrai skaita kaimiņus, tādējādi nosakot šūnas likteni nākamajā paaudzē. Sarežģītākie, taču ātrākie algoritmi sastāda to šūnu sarakstus, kas var mainīties nākamajā paaudzē (tās šūnas, kas nevar mainīties, sarakstos netiek ietvertas).
Pirmā "Dzīves" datorprogramma tika izveidota 1970. gadā (paredzēta skaitļotājam PDP-7). To uzrakstīja programmētāji Maiks Gajs (Mike Guy) un Stefens Borns (Stephen Bourne).

Figūras

Drīz pēc noteikumu publicēšanas tika atklātas daudzas interesantas figūras (pirmo paaudžu varianti jeb sākuma kombinācijas). Vairums figūru evolucionē, atstājot vai nu tukšu "visumu", vai stabilu, nemainīgu figūru kopumu (tā saucamās "kosmiskās atlūzas"). Ir arī tādas stabilas figūras, kuru stāvoklis periodiski mainās (periodiskas figūras). Dažas periodiskas figūras turklāt spēj pārvietoties pa spēles laukumu (vienkāršāko no tām dēvē par "planieri"). 
Sākumā Konvejs uzskatīja, ka neeksistē tādas pirmās paaudzes, kas spēj neierobežoti vairoties, un piedāvāja 50 dolāru prēmiju tam, kas pierādīs vai apgāzīs šo hipotēzi. Balvu ieguva studentu grupa no Masačūsetsas Tehnoloģiju institūta, kas izdomāja nekustīgu atkārtojošos figūru, kas periodiski radīja "planierus" - tā saucamo "planieru bisi". Tādējādi tika konstatēts, ka dzīvo šūnu skaits Konveja spēlē var pieaugt neierobežoti. Vēlāk tika radītas arī tādas kustīgas figūras, kas aiz sevis atstāj stabilu figūru "sliedi".
Kloga-Ranna (stacija)

Vēsture

1958. gada nogalē pēc 9 km garā Keilas--Klogas dzelzceļa iecirkņa elektrifikācijas pabeigšanas tika diskutēti tālāki dzelzceļa attīstības plāni. Prioritāte bija dzelzceļa līnijas Keila--Paldiski tālāka elektrifikācija līdz pat līnijas galapunktam Paldiskos. Taču šajā plānā tika ieviesta neliela atkāpe. Proti, nelielā attālumā no Klogas stacijas atradās iedzīvotāju iecienīta pludmale Somu jūras līča krastā. Autoceļa garums no Klogas stacijas līdz Kloga-Rannas pludmalei bija 5 km, vai ejot cauri mežam taisnā līnijā - 3 km attālumā. Tika nolemts izbūvēt nelielu dzelzceļa atzaru, elektrificēt to un iegūt papildus pasažieru plūsmu, it īpaši vasaras mēnešos. 
Jaunā dzelzceļa atzara celtniecība sākās 1960. gada sākumā un tika pabeigta dažu mēnešu laikā. 1960. gada 17. jūnijā plkst. 11.15 no Tallinas ceļā uz Kloga-Rannu devās pirmais elektrovilciens СР3 1745+1752 vecākā mašīnista H. Reilija vadībā. Klogas stacijā notika svinīgs līnijas atklāšanas mītiņš, bet plkst. 12.40 elektrovilciens devās uz Kloga-Rannu. Oficiāli elektrovilcienu maršruts Tallina—Kloga-Ranna—Tallina tika atklāts 18. jūnijā.
Jaunais dzelzceļa pieturas punkts atrodas 50 metru attālumā no Kloga-Rannas pludmales Somu jūras līča krastā. 1960. gadā pieturas punktā tika izbūvēta 180 metru gara platforma, ar aprēķinu, ka vasaras mēnešos būs jāuzņem elektrovilcieni ar 9 vagonu komplektāciju, kā arī vieglas konstrukcijas pasažieru paviljons. Pasažieru paviljons vēlāk nodega un 1970. gadu otrajā pusē paviljona vietā tika izbūvēta nojume. Pašlaik nojume demontēta.
2010. gadā projekta „Reisiplatvormide viimine eurokõrgusele“ ietvaros ar Eiropas Savienības Struktūrfondu līdzfinansējumu Kloga-Rannas pieturas punktā tika izbūvēta jauna, Eiropas standarta pasažieru platforma. Platformas augstums - 550 mm, garums - 100 m.
Čiekuroga

Čiekuroga ir dažu skujkoku, galvenokārt kadiķu (Juniperus), auglis — čiekurs ar sulīgām zvīņām (ar ogām šim augļa veidam nav sakara). Tā kā kadiķiem sievišķie čiekuri ir ar saaugušām, sulīgām čiekurzvīņām, tad tie atgādina ogas. Arī īvju augļus dažreiz sauc par čiekurogām. Kadiķu čiekurogas izmanto medicīnā un kā garšvielas ēdieniem. Ne visu kadiķu sugu čiekurus var izmantot, jo atsevišķas kadiķu sugas ir indīgas. Čiekurus ievāc, kad tie nogatavojušies (ieguvuši zilu apsarmi).
Zvirbuļu dzimta

Izplatība

Zvirbuļu dzimtas sugu dabīgais izplatības areāls ir Eiropa, Āfrika un Āzija. Mūsdienās zvirbuļi ir introducēti daudzās vietās pasaulē, un tie ir sastopami arī Amerikā un Austrālijā, un citur. Zvirbuļi pamatā uzturas atklātā ainavā. Tie var būt dažādi zālāji, pļavas, savanna, krūmāji un pat tuksneši. Dažas sugas, piemēram, lauku zvirbulis mājo arī skrajos mežos. Visnetipiskākā izplatība ir Rudajam zvirbulim (Hypocryptadius cinnamomeus), kas mājo miglas mežā Filipīnās.

Izskats un īpašības

Kopumā zvirbuļu dzimtas sugas ir maza auguma putni, lai gan lielākie būtu saucami par vidēja auguma putniem. Visbiežāk to apspalvojums ir pelēkbrūns, tiem ir īsa aste un masīvs, spēcīgs, konusveidīgs knābis, kas piemērots sēklu ēšanai. Lielākā daļa sugu savstarpēji izskatās ļoti līdzīgi un, lai tās atpazītu, ir jābūt pieredzējušam novērotājam.
Mazākais dzimtā ir kastaņbrūņais zvirbulis (Passer eminibey), kura ķermeņa garums mazākajiem indivīdiem ir 10,5 cm, svars 13,4 g. Lielākais ir papagaiļknābja zvirbulis (Passer gongonensis), kura ķermeņa garums lielākajiem indivīdiem ir 18 cm, svars 42 g. Zvirbuļu morfoloģija ir līdzīga citu sēklēdāju putnu morfoloģijai, piemēram, žubītēm. Bet zvirbuļu dzimtas sugas vieno dažas kopīgas morfoloģiskas īpašības, viena no tām - mēlei ir papildus kauls. Šis kauliņš palīdz noturēt stīvu mēli, zvirbulim sagrābjot sēklu. Zvirbuļu dzimtas putniem ir arī pagarināts un sēklu sagremošanai specializēts zarnu trakts.

Uzvedība

Kopumā zvirbuļu dzimtas sugas ir sabiedriski putni. Daudzas sugas ligzdo kolonijās un daudzas sugas ārpus ligzdošanas sezonas uzturas baros, kas kopīgi barojas un nakšņo. Raksturīgi, ka kopīgi nakšņo tikai vienas sugas pārstāvji, bet barojoties bars var būt sajaukts no vairākām sugām. Nakšņošanai tiek izvēlēts kāds koks, biezi krūmi vai niedrājs. Nakšņošanas barā var kopā sanākt līdz 10 000 putnu. Izņēmums ir lielais zvirbulis (Passer motitensis). Ligzdošanas laikā tas neveido kolonijas, un pārējā laikā tie uzturas nelielās ģimeņu grupās.
Zvirbuļu dzimtas sugas ir vienas no retajām dziedātājputnu sugām, kas apkopj savu apspalvojumu smilšu vannās. Vispirms smiltīs tiek izkasīta nelielu iedobe, tad zvirbulis tajā ieguļas un ar spārniem met sev virsū smiltis, papildus ar knābi tīrot spalviņas. Zvirbuļi mazgājas arī seklā ūdens lāmā vai sausā, vieglā sniegā. Mazgāšanās ūdenī ir līdzīga smilšu vanniņu tehnikai. Zvirbulis stāv seklā ūdenī un ar spārniem sevi aprasina, arī galva tiek bāzta zem ūdens un pēc tam enerģiski purināta. Zvirbuļiem mazgāšanās tāpat kā barošanās ir kopīga, sabiedriska darbība. Vienā reizē kopīgi var mazgāties pat līdz 100 putniem, kas kopīgi čirkstina un vidžina.
Placebo efekts

Placebo farmakoloģijā

Placebo tiek arī izmantots kā kontroles preparāts jauno ārstniecības līdzekļu klīniskajos pētījumos. Vienai pētījuma dalībnieku grupai tiek iedots testējamais preparāts, otrai — placebo. Testējamo zāļu iedarbībai ir jābūt statistiski nozīmīgi augstākai nekā placebo zāļu efektam, lai zāles uzskatītu par iedarbīgām. Placebo var arī saturēt ļoti nelielu daudzumu aktīvās vielas. Klīniskajos pētījumos vidēji 5—10% pacientu, kas lieto placebo, izjūt pašsajūtas uzlabošanos, efekta izpausme ir atkarīga no slimības. Tomēr šis procents dažādos literatūras avotos atšķiras. Ir pētījumi, kuros uzrāda, ka 60—70% no šizofrēnijas slimnieki ir placebo ietekmējami. Rādītāji šai slimības grupai ir visaugstākie, ja salīdzina, pēc tā paša avota, ar psihiski slimiem pacientiem (40%) un veseliem cilvēkiem (30%). Vairākumā pētījumos tiek konstatēts arī nocebo efekts — placebo negatīvais efekts: 1—5% pacientu izjūt diskomforta dažādas formas no placebo vielas lietošanas (alerģijas izpausmes, kuņģa vai sirds darbības traucējumi). Dažiem placebo pacientiem var novērot farmakofobijas vai farmakofilijas izpausmes.

Placebo farmakoterapijā

Ir gadījumi, kad ārsti ar nodomu izraksta placebo savam pacientam, kuram ir tendence uz sāpju, slimību pašam sev izdomāšanu. Placebo izmantošana novērš neracionālo farmakoterapiju un īsto zāļu blakusefektu izpausmes uz organismu. Homeopātijas pozitīvie rezultāti arī tiek bieži vien izskaidroti ar placebo efektu.

Placebo un narkoloģija

Placebo efekts dažviet tiek izmantots pacientu ar atkarībām (biežāk alkoholiķu) ārstēšanai. Pacienti tiek hipnotizēti, tiem tiek iešūtas zem ādas „pretatkarību” kapsulas, u.c. Darbības efekts īstenojas, pateicoties pacienta pārliecībai, ka viņš var nomirt, ja tiks atkārtoti lietota kāda atkarību izraisoša viela. Pacienta lielākai iebaidīšanai tiek parakstīts līgums par atbildības noņemšanu no ārsta, ja pacients nomirst noteikumu neievērošanas dēļ.
Neirupīne

Vēsture

Vieta bija slāvu apdzīvota, kad iespējams Vendu krusta kara laikā 1147. gadā šeit tika uzcelta pirmā vācu pils, kas atradās citā Rupīnezera krastā. 1238. gadā pirmoreiz minēta pašreizējā apdzīvotā vietā. 1246. gadā dominikāņi šeit nodibināja klosteri, kas bija pirmais teritorijā starp Elbu un Oderu. Pilsētas tiesības no 1256. gada. Kopš 1688. gada Neirupīne bija garnizona pilsēta. Pēc ugunsgrēka 1787. gadā tā tika atjaunota klasicisma manierē. Armija pilsētā bija līdz pat 1993. gadam, kad no kara bāzes uz Krieviju pārcēlās bijušās Padomju armijas daļas.
Frēsundas rūnu akmens

Frēsundas rūnu akmens bija rūnu akmens, kas atradās pie Frēsundas (zviedru: Frösunda) baznīcas Upsalas lēnes teritorijā Zviedrijas austrumos. Tas uzstādīts pēc 11. gadsimta par godu vikingam Bjērnam (Bjôrn), kas kritis Viruzemē, un ir viens no vecākajiem rakstu avotiem, kurā pieminēta Igaunijas teritorija, proti, Viruzeme — vikingu Virlandi. Rūnas uz akmens bija gravējis rūnu meistars Osmunds Koresons. Teksts uz akmens bija gandrīz vienāds ar to, kas atrodas uz Engbi rūnu akmens, lai gan ir nelielas atšķirības. Mūsdienās šis akmens ir zudis.
Rūnu teksts ar latīņu burtiem (sākas no kreisā stūra un vijas gar akmens malu):
Uzraksts uz rūnakmens:
"rahnfriþr * lit rt stain þino ' aftiR biurno sun þaiRa kitilmuntaR ' hon ' fil a urlati ' kuþ hialbi hons ant auk kuþs muþiR ' osmunr mar'kaþi runaR ritar"
Tulkojums latviski:
"Ragnfriors lika akmeni celt, pieminot Bjērnu, viņa dēlu un Ketilmundru (?). Viņš krita Viruzemē. Lai Dievs un Dieva māte palīdz viņa garam. Osmundrs iegravēja pareizās rūnas
Komi

Vēsture

Vikingu laikos Ziemeļu Dvinas baseina teritorija no 9. gadsimta tika dēvēta par Bjarmaland (latīņu: Bjarmia), no kā cēlies mūsdienu Permas nosaukums. Vēlāk tā nokļuva Novgorodas valsts pārvaldē.     
14. - 15. gadsimtā tagadējā Komi teritorija tika dēvēta par Mazo Permu (Vičegdas Permu), bet tagadējā Permas novada ziemeļu daļa par Lielo Permu (krievu: Великопермское княжество). 
1383. gadā izveidoja ortodoksās baznīcas Permas bīskapiju. Pēc tam, kad 1478. gadā Maskavas lielkņaziste iekaroja Novgorodu, Permas kņazistes ap 1505. gadu zaudēja savu autonomiju. 
Pēc Pētera I 1708. gada administratīvās reformas Komi teritorija ietilpa Arhangelogorodas guberņā (Архангелогородская губерния), no 1780. gada Vologdas vietniecībā, no kuras 1784. gadā atdalīja Arhangeļskas vietniecību. 1796. gadā abas vietniecības pārdēvēja par guberņām.  
1921. gada 22. augustā Krievijas PFSR valdība komiešu apdzīvotajā Arhangeļskas un Vologdas guberņu teritorijā izveidoja Komi-Zirjanu autonomo apgabalu (АО Коми (Зырян)), ko 1936. gada 5. decembrī pārveidoja par Komi APSR. Tās ziemeļaustrumos izveidoja Vorkutlagu, kas bija viena no lielākajām GULAGa soda nometnēm (1938-1960), kur ieslodzītajiem lika strādāt akmeņogļu raktuvēs un būvēt dzelzceļus. Otrā pasaules kara laikā akmenogļu izvešanai uzbūvēja Uhtas-Vorkutas dzelzceļu, ko pabeidza būvēt karagūstekņi.
Valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Mērsraga novadā

Šajā lapā apkopoti valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Mērsraga novadā.
 Kultūras pieminekļu karte
Šis saraksts tiek veidots no Vikidatiem, to periodiski atjaunina bots.
Faringāls līdzskanis

Izplatība

Faringālie līdzskaņi pamatā ir izplatīti divos pasaules reģionos: Ziemeļāfrika - Tuvie austrumi - Kaukāzs (semītu, berberu, kušītu, čerkesu un dagestāņu valodas) un Britu Kolumbija Kanādā (vakašu un sališu valodas). Ir daži atsevišķi gadījumi citviet, tādi kā Nilo-Sahāras Tamas valoda un ņencu valoda Krievijas ziemeļos. Somu valodā vājš faringāls berzenis izrunājas /h/ pozīcijā pēc patskaņa /a/, bet tā kā tā ir vairāk alofonija, tad šī skaņa tiek transkribēta ar /h/.
Jāpiezīmē, ka vairākos gadījumos par faringāliem atzīti līdzskaņi tiek pārkvalificēti par epiglotāliem. Tā bija gadījumos, piemēram, ar dahalo un ziemeļu haidas valodām un iespējams arī daudzos citos gadījumos. Tas iespējams ir tāpēc, ka epiglotālā tikai nesen tika izdalīta kā atsevišķa artikulācijas vieta, nevis kā faringālās variants. Vienīgā valoda, kurā ir zināmi kontrastējoši faringāli un epiglotāli līdzskaņi ir agulu valoda Dagestānā.
Pēdējā laikā ir ziņots par jaunu, epiglotāli faringālu artikulācijas vietu.
Baltā apšubeka

Augšanas apstākļi

Mikorizas sēne. Aug galvenokārt zem priedēm un bērziem, mitrās vietās, no augusta līdz oktobrim, reti vasaras sākumā.

Barības vērtība

Ēdama bez iepriekšējas novārīšanas.

Līdzīgās sugas

Var līdzināties citām lācīšu ģints sēņu albīnajām formām, kuras Latvijā pagaidām nav konstatētas, bet zināmas citos Eiropas reģionos. To savstarpējā atšķiršana ir grūta, taču tai nav kulināras nozīmes, jo visas šīs ģints sēnes ir ēdamas un vienādi gatavojamas.
Bottle Pop

Vēsture

Bottle Pop bija iecerēts izdot kā Doll Domination trešo singlu, tomēr tas nenotika, jo I Hate This Part guva nozīmīgus panākumus ASV un nomainīja Bottle Pop kā trešo singlu. Singls tika izdots vēlāk nekā paredzēts, 6. martā, tomēr tikai Austrālijā un Jaunzēlandē. Tas netika izdots Apvienotajā Karalistē, jo Whatcha Think About That guva lielākus panākumus nekā cerēts. Singla izdošana tika atlikta uz 2009. gada aprīli, tomēr tas atkal neizdevās, jo tika izdots singls Jai Ho! (You Are My Destiny). Tādējādi singls Bottle Pop netika izdots starptautiski.

Videoklips

Dziesmas videoklipa režisors ir Tomass Kloss. Dziesmas videoklips tika filmēts kādā teātrī, 2009. gada janvārī. Tā paša mēneša laikā internetā tika izdots 10 sekundes garš videoklipa fragments. 
Video pirmizrāde notika 2009. gada 9. februārī. Tas sevī iekļauj grupas dalībnieces, kas redzamas teātrī izpildot dziesmas horeogrāfiju, vēlāk viņām pievienojas citi dejotāji, kas arī turpina izpildīt dziesmas horeogrāfiju.
Starptautiskā brīvprātīgo diena

Starptautiskā brīvprātīgo diena ir 1985. gadā ANO izveidota starptautiski atzīmējama diena, kuru atzīmē 5. decembrī.
Šīs dienas mērķis ir pateikties brīvprātīgajiem par viņu ieguldījumu un palielināt sabiedrības informētību par devumu sabiedrībai. Dienu atzīmē vairumā pasaules valstu.
Starptautiskā brīvprātīgo dienu atzīmē dažādas nevalstiskas organizācijas, ieskaitot Sarkano Krustu, skauti un citas. To atbalsta arī ANO brīvprātīgo programma.
Arturs Kestlers

Dzīve

Kestlers dzimis Budapeštā un guva izglītību Austrijā. 1931. gadā viņš iestājās Vācijas komunistu partijā, bet, vīlies staļinistu nežēlībā, 1938. gadā izstājās. Kestlers 43 gadus nodzīvoja Anglijā, atbalstīdams vairākas politiskas kustības, rakstīdams romānus, memuārus, biogrāfijas, un daudz eseju. 1968. gadā Dānija Kestleram piešķīra prestīžo Sonninga balva "par izcilu ieguldījumu Eiropas kultūrā". 1972. gadā Kestlers tika iecelts Britu impērijas ordeņa kavaliera kārtā.

Darbi un ietekme

Apgalvots, ka "Saules aptumsums" bija viena no ietekmīgākajām pretpadomju grāmatām, kas iespaidoja Eiropas sabiedrisko domu, kā arī komunistus un to simpatizētājus, netieši ietekmējot vairākas ievēlētas valdības. Kestlers aprakstījis jēdzienu holons, ko vēlāk izvērsa amerikāņu domātājs Kens Vilbers.
Pērnavas līcis

Ģeogrāfija

Līča platība ir 411 km². Tā maksimālais dziļums ir 12 metri. Līča krasti ir lēzeni un smilšaini. Ūdens sāļums ir 0-0,8 ppm pavasarī un līdz 5,5 ppm rudenī.
Līcī ietek vairākas upes, lielākā no tām ir Pernu. Līcis ir Igaunijas nozīmīgākā piekrastes zvejas vieta.
Pavlo Skoropadskis

Dzīvesgājums

Dzimis 1873. gada 3. maijā Vīsbādenē atvaļināta pulkveža Petro Skoropadska ģimenē. Mācījās Pēterburgas Pāžu korpusā (1886—1893), pēc tam dienēja Kavaliergardu pulkā (1893—1904). Piedalījās Krievu — japāņu karā kā grāfa Kellera adjutants, pēc viņa nāves bija ģenerāļa Nikolaja Lineviča adjutants. Pēc kara beigām turpināja dienestu Kavaliergvardu pulkā, 1910. gadā kļuva par 20. Somijas dragūnu pulka komandieri, 1911. gadā par leibgvardes kavalērijas pulka komandieri, 1912. gadā paaugstināts ģenerālmajora pakāpē un ieskaitīts Krievijas imperatora Nikolaja II svītā.
Pirmā pasaules kara laikā komandēja 1. gvardes kavalērijas divīzijas brigādi (1914) un 5. kavalērijas divīziju (1915). 1916. gada janvārī paaugstināts par ģenerālleitnantu un 1. gvardes kavalērijas divīzijas komandieri, 1917. gada janvārī par 34. armijas korpusa komandieri.
Pēc Februāra revolūcijas 1917. gada augustā ģenerālis Skoropadskis sadarbojās ar Ukrainas Centrālo Radu un pēc Ukrainas autonomijas pasludināšanas savu korpusu pārveidoja par 1. Ukraiņu korpusu. Visukrainas Brīvo kazaku kongresā 6. oktobrī viņu ievēlēja par ģenerālo atamanu, novembrī viņam pakļautās ukraiņu karaspēka daļas novērsa lielinieku uzbrukumu Kijevai. Pēc konflikta ar Ukrainas Centrālo Radu viņš 29. decembrī atkāpās no Ukrainas armijas vadības.
Pēc tam, kad pēc Brestļitovskas miera līguma noslēgšanas Vācijas un Austroungārijas karaspēki okupēja Ukrainu, 1918. gada 29. aprīlī Visukrainas zemturu kongresā ģenerāli Skoropadski ievēlēja par visas Ukrainas hetmani. Viņš veica valsts apvērsumu, atlaida Ukrainas radu un pasludināja Ukrainas Valsts nodibināšanu.
Pēc Novembra revolūcijas un Vācijas kapitulācijas 1918. gada decembrī Simona Petļuras vadītās Ukrainas direktorijas karaspēks ieņēma Kijevu un Skoropadskis 14. decembrī atteicās no varas. 1919. gada sākumā viņš devās bēgļu gaitās uz Vāciju un dzīvoja Berlīnē, kur darbojās ukraiņu emigrantu organizācijās.
Otrā pasaules kara beigās bēga no Berlīnes uz Bavāriju, kur 1945. gada 16. aprīlī vilciena bombardēšanas laikā pie Rēgensburgas tika ievainots un 26. aprīlī mira Metenes klostera slimnīcā.
2011. gada NBA izslēgšanas spēles

2011. gada NBA izslēgšanas spēles bija turnīrs pēc 2010.—2011. gada NBA regulārās sezonas beigām. Izslēgšanas spēles sākās 2011. gada 16. aprīlī. Tajās piedalījās astoņas komandas no katras konferences, kas bija iekļuvušas savas konferences astoņu labāko komandu skaitā.
Abu konferenču čempioni, Maiami "Heat" un Dalasas "Mavericks", tikās 2011. gada NBA finālsērijā.
Sakstagals (stacija)

Vēsture

Stacija atklāta Pirmā pasaules kara laikā, sākumā saukta "Sakstigala", vēlāk te bijis pieturas punkts, kas 1931. gadā pārdēvēts tagadējā nosaukumā. Pēc gada uzcelta divstāvu stacijas ēka, kas pastāv arī mūsdienās.
Ņikita Koļesovs

Karjera

Koļesovs ir FK Ventspils futbola akadēmijas audzēknis. Virslīgā debitēja 2015. gada 17. oktobrī spēlē pret BFC Daugavpils. 2016. gada sezonā kļuva par komandas pamatsastāva spēlētāju, Virslīgā aizvadot 26 spēles. Sezonas noslēgumā tika iekļauts LFF izveidotajā Virslīgas simboliskajā izlasē.
2019. gada augustā Koļesovs pievienojās Rumānijas Liga I klubam FC Botoșani, pamatojoties uz divu gadu īres līgumu.
Spēlējis dažādu vecumu Latvijas jauniešu izlasēs. Latvijas nacionālajā izlasē debitēja 2017. gada 9. jūnijā FIFA Pasaules kausa kvalifikācijas spēlē pret Portugāli, nākot laukumā pamatsastāvā un aizvadot pilnu spēli.
Stalbes pagasts

Upes

Brasla, Briede, Dimza, Divupe, Grūžupīte, Lenčupe, Līčupīte, Nabe.

Ūdenstilpes

Daibes dīķis, Milmēnu dīķis, Ozolkalna dīķis, Ruckas ezers, Svilumu dīķis, Ungurs, Vaičaku dīķis.

Vēsture

1935. gadā Cēsu apriņķa Stalbes pagasta platība bija 45,9 km² un tajā dzīvoja 636 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Stalbes ciema padomi, ko gan 1947. gadā likvidēja, bet atjaunoja 1949. gadā līdz ar pagasta likvidāciju. Cēsu rajona Stalbes ciemam 1954. gadā pievienoja likvidēto Rozulas ciemu. Ciemu likvidēja 1958. gadā, teritoriju pievienoja Kūduma un Mazstraupes ciemiem. Stalbes ciemu atjaunoja 1973. gadā iepriekšējā teritorijā. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Stalbes pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Pārgaujas novadā.

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas ir Stalbe (pagasta centrs), Daibe, Rozula.
Ķīvītes

Izskats un īpašības

Ķīvīšu ģints sugas ir vidēji lieli bridējputni ar samērā garām kājām. Lielākajai daļai sugu ir koši, vairākrāsu, kontrastējoši apspalvojumi. Cekuls ir tikai dažām sugām, piemēram, ķīvītei. Ķīvīšu sugām daudz biežāk ir dažāda rakstura, lieluma un formu pasekstes.
Vidēji ķīvīšu sugas ir lielākas kā tārtiņu sugas, turklāt šajā grupā ir tārtiņu dzimtas lielākās sugas. Visas ķīvīšu sugas ir apmēram vienādi lielas, bet lielākās ir maskotā ķīvīte (Vanellus miles), kuras lielāko indivīdu ķermeņa garums ir 38 cm, svars 400—440 g, un dienvidu ķīvīte (Vanellus chilensis), kuras lielāko indivīdu ķermeņa garums ir 38 cm, svars 425 g. Mazākā ģintī ir Senegālas ķīvīte (Vanellus lugubris), kuras mazāko indivīdu ķermeņa garums ir 22 cm, svars 107 g.
Gājputni ir tikai dažas sugas: ķīvīte, stepes ķīvīte, baltastes ķīvīte, pelēkgalvas ķīvīte un brūnkrūšu ķīvīte. Samērā īss migrācijas ceļš ir arī Andu ķīvītei, kura ziemā lido lejup no kalniem.

Sistemātikas diskusijas

Ķīvīšu ģinti zinātnieki iesaka sadalīt līdz pat 19 ģintīm. Tomēr šīs grupas putniem, salīdzinot ar citiem tārtiņveidīgajiem putniem, ir veikti salīdzinoši minimāli ģenētiskie pētījumi, tādēļ pirms ieviest būtiskas izmaiņas grupai nepieciešami papildu pētījumi. Šobrīd morfoloģiski šīs ģints sugas ir ļoti dažādas un to kopīgās īpašības ir samērā maz, bet kopīgi ģenētiskie dati ir vēl mazāk. 
Saskaņā ar esošajiem DNS pētījumiem nepārprotami izceļas piecas sugas, kas savstarpēji noteikti ir tuvu radniecīgi vienotas, lai gan ārēji nav tik ļoti līdzīgas: kalēju ķīvīte (Vanellus armatus), dienvidu ķīvīte (Vanellus chilensis), Andu ķīvīte (Vanellus resplendens), baltvaigu ķīvīte (Vanellus spinosus) un upes ķīvīte (Vanellus duvaucelii). Visas šīs sugas mājo tropu joslā, un tikai Andu ķīvīte ir migrējoša suga, lai gan migrācijas raksturs ir atšķirīgs no ziemeļos ligzdojošām ķīvītēm. Tomēr, ja no ķīvīšu ģints izdalītu šīs sugas, arī pārējām būtu nepieciešama sistemātikas korekcija. Jaunajai ģintij, kas ietvertu šīs piecas sugas, tiek piedāvāts zinātniskais nosaukums — Hoplopterus.
Mičs Mārners

Spēlētāja karjera

No 2013. līdz 2016. gadam Mārners spēlēja Ontārio hokeja līgas komandā Londonas "Knights". 2015. un 2016. gadā tika iekļauts līgas simboliskajā izlasē, savukārt 2016. gadā kopā ar komandu izcīnīja Memoriālo kausu, Mārneram iegūstot arī turnīra vērtīgākā spēlētāja balvu.
2016. gada rudenī Mārners sezonu uzsāka jau NHL komandas Toronto "Maple Leafs" rindās. Sezonu Mārners noslēdza ar 61 rezultativitātes punktu, tādējādi būdams viens no komandas vadošajiem uzbrucējiem.