google/wiki40b huggingface dataset:
Iluta Gaile

Sportistes karjera

Piedalījusies četrās ziemas olimpiskajās spēlēs (1992, 1994, 1998, 2002). 1992. gadā Albervilā izcīnījusi 15. vietu, 1994. gadā Lillehammerē — 17. vietu, 1998. gadā Nagano — 14. vietu un 2002. gadā Soltleiksitijā — 10. vietu. Viņas labākais sasniegums Pasaules čempionātos ir 2001. gadā izcīnītā 8. vieta.
Vairākas reizes Pasaules kausa izcīņas posmos ierindojusies pirmajā trijniekā. Pasaules kausa posmā Altenbergas trasē komandu sacensībās 1991. gadā izcīnīta 1. vieta. 2000. gada Labas gribas spēlēs I. Gaile izcīnīja 3. vietu. 1990. gada PSRS Tautu spartakiādē viņa izcīnīja otro vietu. Vairākkārtēja Latvijas PSR un Latvijas čempione.

Politiskā darbība

2005. gada Rīgas domes vēlēšanās I. Gaile kandidēja uz vietu pašvaldībā no Tautas partijas. Sākotnēji netika ievēlēta, bet pēc Jāņa Freimaņa nāves kļuva par pašvaldības deputāti viņa vietā.
Teic, kur zeme tā (dziesma)

"Teic, kur zeme tā" ir Raimonda Paula dziesma ar Alfreda Krūkļa vārdiem no albuma "Teic, kur zeme tā".
Dziesmu 1971. gadā iedziedāja Nora Bumbiere, Viktors Lapčenoks, Margarita Vilcāne un Ojārs Grinbergs, tā ar vairāk nekā 12 tūkstošiem klausītāju balsu uzvarēja tā paša gada "Mikrofona aptaujā".
Dziesma iekļauta 1971. gadā izdotajā skaņuplatē, atkārtoti tās izdevumi bija 1972. un 1979. gadā. "Teic, kur zeme tā" skanēja arī Jāņa Streiča filmā "Limuzīns Jāņu nakts krāsā".
2002. gadā albums "Teic, kur zeme tā" izdots CD formātā. 
2018. gadā "Teic, kur zeme tā" ieguva 59. vietu Radio SWH rīkotajā LVtop100 aptaujā.
Dausprungs

Vārda cilme

Personvārda "Dausprungs" cilme saistāma ar vārdiem daug-' ("daudz") + -springti ("spiesties, saspringt"). Tātad senā vārda nozīme varētu būt skaidrojama kā "daudz pretojošais" jeb "spriganais".

Izvilkums no hronikas

Izvilkums no Volīnijas metrikas :
"Въ лѣт̑ . [6723 (1215)] Бж҃иимъ повелениемь . прислаша кнѧзи Литовьскии . к великои кнѧгини Романовѣ . и Данилови и Василкови . миръ да(р)юще бѧхоу же имена Литовьскихъ кнѧзеи се старѣшеи . Живинъбоудъ . Давъѧтъ . Довъспроункъ . братъ его Мидогъ . братъ . Довъӕловъ . Виликаилъ . а Жемотьскъıи кнѧз̑ Ерьдивилъ . Въıкъıнтъ. а Роушьковичевъ . Кинтибоуть . Вонибоут̑ . Боутовить.
Вижѣикъ. и сн҃ъ его Вишлии. Китении . Пликосова . а се Боулевичи. Вишимоут̑ егоже оуби Миндого тъ . и женоу его поѧлъ . и братью его побилъ . Едивила. Спроудѣика . а се кнѧзи . из Дѧвол̑твъı . Юдьки . Поукѣикъ. Бикши . Ликиикъ си же вси миръ даша . кн҃зю Данилови . и Василкоу . и бѣ землѧ покоина ."
("[6723 (1215)] gadā Dievs vēlēja, ka Lietuvas kņazi ieradās pie lielkņaza Romāna dēliem Daņilo un Vasiļko mieru slēgt. Lietuvas kņazu vārdi bija: vecākais Živinbuds, Daujots, Dausprungs, viņa brālis Mindaugs, Daujota brālis Viligailis. Bet žemaišu kņazu: Gerdvils, Vikints, bet Ruškaiča dzimtas - Kintibuts, Vembuts, Butauts, Vižeiķis, un viņa dēls Velžis, Kitenis, Pliķa sieva, bet Buļa dzimta - Vismants, kuru nogalēja Mindaugs un viņa sievu atņēma, un viņa brāļus Gelvilu un Sprudeiķi nogalēja. Un šie kņazi no Deltuvas: Juodiķis, Buteiķis, Bikšis, Ligeiķis. Šie visi deva mieru kņazam Daņilo un Vasiļo un zeme bija mierīga.")
Viljams Veits

Biogrāfija

Piedzimis Viltšīras grāfistes pilsētā Kelnē. 1854. gadā Oksfordā kļuvis par Anglikāņu baznīcas garīdznieku. 1856. gadā Oksfordas Universitātē aizstāvējis maģistra grādu. No 1862. līdz 1875. gadam bijis mācītājs Kembridžas Universitātē. No 1876. gada kļuvis par grieķu valodas profesoru Londonas universitātes koledžā. Nodarbojies ar Platona un Dēmostena darbu tulkojumiem, kā arī sastādījis Senās Grieķijas un Senās Romas vārdnīcas.
Bijis arī pazīstams šahists, kas kopā ar Džordžu Elkoku Makdonnelu, Džonu Ouenu, Čārlzu Renkenu daudz izdarīja šaha attīstībai Anglijā karalienes Viktorijas valdīšanas laikā. Neraugoties uz lielo aizņemtību ar savu pamatdarbu, parādījis labus rezultātus Anglijas šaha turnīros 1870. un 1880. gados. 1879. gadā uzvarējis Londonas amatieru šaha turnīrā. 1880. gadā dalījis pirmo vietu Bostonas (Anglija) šaha turnīrā, bet 1884. gadā uzvarējis Bātas šaha turnīrā.
29. jūlijs

29. jūlijs ir gada 210. diena (211. garajā gadā) pēc Gregora kalendāra. Līdz gada beigām ir atlikušas 155 dienas.
Ceļa locītava

Ceļa locītavas protēze

Ceļa locītavas protēzes ir viena no locekļu protēzes veidiem, kuras uzdevums ir nodrošināt kājas kustēšanos tiem cilvēkiem, kuriem tā ir amputēta virs ceļgala.
2005.gadā amerikāņu pētnieki no Masačūsetsas Tehnoloģiju institūta izstrādāja mākslīgo celi, kurā iebūvēts dators, kurš pārvietošanās laikā visu laiku regulēs pretestības spēkus, ļaujot cilvēkiem daudz vieglāk un drošāk pārvietoties ar ceļa protēzi. Datora uzdevums ir pasargāt protēzi no nevadāmas šūpošanās un vienlaikus ļauj to viegli kustināt. Atšķirībā no citām modernām ceļgala protēzēm, amerikāņu zinātnieku izstrādātā inteliģentā kāja nav speciāli jāprogrammē, bet tā spēj pati pielāgoties tādam iešanas stilam, kāds raksturīgs pacientam. Ar iebūvētu sensoru palīdzību celis 1000 reižu sekundē apkopo informāciju par kājas pozīciju un tās kustināšanas spēku. Protēze visu laiku “jūt”, kad jāsniedz lielāks atbalsts un kad var pieļaut brīvākas kustības.
Maksims Grieķis

Biogrāfija

Ieguva izglītību Florencē. Kļuva par mūku un dzīvoja Atonā. 1516. gadā, pēc Krievzemes kņaza Vasilija III uzaicinājuma, atbrauca uz Maskavu, lai tulkotu grāmatas no grieķu valodas.
Par sadarbību ar baznīcas opozīciju tika sodīts 1525. un 1531. gada baznīcas koncilos. No 1525. līdz 1551. gadam bija ieslodzīts klosteru cietumos. 
Krievu pareizticīgājā baznīcā tika kanonizēts 1988. gadā.
Ice Bucket Challenge

Ice Bucket Challenge, dažkārt tiek saukta par ALS Ice Bucket Challenge, ir akcija, kurā cilvēki uzlej sev vai kādam citam uz galvas spaini, kurā iepildīts ledains ūdens, lai atbalstītu amiotrofās laterālās sklerozes (pazīstama arī kā Šarko slimība un Lū Gēriga slimība) pētīšanu un ārstēšanu.
Parasti akcijas dalībnieki publicē video, kurā redzams, kā viņi tiek aplieti ar ledaina ūdens spaini, dalībnieks arī izaicina kādu citu personu piedalīties akcijā. Parasti tiek dotas 24 stundas tā izpildīšanai un/vai finansiālam ziedojumam labdarībai.
Akcijas pirmsākums nav skaidrs. No 2013. gada vidus līdz 2014. gada sākumam sociālajos tīklos kļuva populāra akcija Cold Water Challenge, kuras dalībnieki varēja ziedot naudu vēžu izpētei vai arī ielēkt aukstā ūdenī. Pirmo mediju uzmanību akcija izpelnījās 2014. gada 30. jūnijā ASV, kad tiešajā ēterā notika dalība Ice Bucket Challenge. 2014. gada 15. jūlijā bijušais golferis Kriss Kenedijs pirmais, kas akciju koncentrēja uz līdzekļu vākšanu tieši amiotrofajai laterālajai sklerozei.
Akcijā ir piedalījušās vairākas slavenības, tai skaitā Lebrons Džeimss, Bills Geitss, Marks Zakerbergs, Dženifere Lopesa, Džordžs V. Bušs. Vairākas personas, tai skaitā Baraks Obama un Deivids Kemerons, ir atteikušās no apliešanās, un tā vietā vienkārši noziedojuši naudu labdarībai. Akcijā ir piedalījušies arī dažādi izdomāti tēli, tai skaitā Homērs Simpsons.
Saskaņā ar The New York Times datiem, laikā no 1. jūnija līdz 13. augustam tika publicēti vairāk nekā 1,2 miljoni video Facebook un šis fenomens Twitter tika pieminēts vairāk nekā 2,2 miljonus reižu no 29. jūlija līdz 17. augustam. Kopš akcijas sākuma ALS Association, kas ASV nodarbojas ar līdzekļu vākšanu šīs slimības pētīšanai un ārstēšanai, līdz 2014. gada 29. augustam ziedojumos bija saņēmusi vairāk nekā 100 miljonus ASV dolāru. Akcija tāpat ir saņēmusi kritiku, jo tā vairāk ir izklaide, nekā naudas ziedošana labdarībai.
Corythucha ciliata

Izplatība

Corythucha ciliata dzimtene ir Ziemeļamerika, kur tā izplatīta austrumu un centrālajos štatos. 1960. gadā atklāta Itālijā. Kopš tā laika tīklblaktis plaši izplatījušās Eiropā. Īsā laika periodā pēc 1990. gada tā veiksmīgi izplatījās Dienvidamerikā, Āzijā un Austrālijā.

Ekoloģija

Corythucha ciliata barības augi (saimniekaugi) ir galvenokārt platānas. Tīklblaktis kaitē platānām, barojoties uz koka lapām, samazinot fotosintēzes spēju un attīstot slimības. Tās ir kļuvušas par galvenajiem platānu kaitēkļiem.
Ainars Latkovskis

Izglītība

No 1976. līdz 1987. gadam A. Latkovskis ir mācījās Valmieras Viestura 3. vidusskolā. No 1987. līdz 1993. gadam viņš studēja Latvijas Universitātes Vēstures un filozofijas fakultātes vēstures nodaļā. No 1991. līdz 1992. gadam apguvis politiskās zinības Ūmeo universitātē (Ūmeo, Zviedrija), bijis Zviedru institūta stipendiāts. No 1993. līdz 1995. gadam Džordža Vašingtona universitātē (Vašingtona, ASV) apguvā starptautiskās attiecības maģistrantūrā, bijis ASV kongresa stipendiāts.

Darba pieredze

Studiju gados strādājis par vēstures skolotāju. No 1990. līdz 1991. gadam A. Latkovskis darbojās Latvijas Radio, bija sabiedriski politiskā raidījuma "Gadsimtu griežos" vadītājs, savukārt no 1992. līdz 1993. gadam viņš producēja un vadīja raidījumu "Lieliskais piecinieks". Studiju laikā ASV A. Latkovskis bija vēstnieka Ojāra Kalniņa palīgs Latvijas Republikas vēstniecībā ASV. 1995. gadā viņš strādāja PHARE Ārējo resursu plānošanas un izmantošanas vienībā, bija "ES Baltās grāmatas" juridiskais redaktors. No 1995. līdz 1996. gadam A. Latkovskis bija Valsts ieņēmumu dienesta Muitas pārvaldes Ārējās informācijas nodaļas priekšnieks. No 1997. līdz 2002. gadam ieņēma Valsts ieņēmumu dienesta Galvenās muitas pārvaldes Muitas modernizēšanas daļas priekšnieka amatu.

Politiskā darbība

2002. gadā iesaistījās politikā, iestājās partijā "Jaunais laiks" un oktobrī tika ievēlēts 8. Saeimā. Viņš bijia Saeimas Korupcijas, kontrabandas un organizētās noziedzības novēršanas un apkarošanas uzraudzības komisijas priekšsēdētājs. 2004. gadā nesekmīgi kandidēja Eiropas Parlamenta vēlēšanās. No 2004. gada 2. decembra līdz 2006. gada 7. aprīlim A. Latkovskis Aigara Kalvīša valdībā bija īpašu uzdevumu ministrs sabiedrības integrācijas lietās. 2006. gadā, kad „Jaunais laiks” pameta A. Kalvīša valdību, atkāpās no ministra amata un atjaunoja Saeimas deputāta mandātu, darbojās Saeimas finanšu un budžeta komisijā. Tai pašā gadā ievēlēts 9. Saeimā, kur darbojās Aizsardzības, iekšlietu un korupcijas novēršanas komisijā, kā arī Mandātu, ētikas un iesniegumu komisijā. 2009. gadā A. Latkovskis atteicās no iespējas kļūt par Eiropas Parlamenta deputātu Valda Dombrovska vietā (vietu ieņēma Liene Liepiņa), bet kandidēja 2009. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās, taču atkal netika ievēlēts.
2010. gadā ievēlēts 10. Saeimā no apvienības "Vienotība" saraksta. Bija Saeimas Aizsardzības, iekšlietu un korupcijas novēršanas komisijas priekšsēdētājs. 2011. gadā Saeimas ārkārtas velēšanās ievēlēts 11. Saeimā, tāpat ticis ievēlēts arī 12. Saeimā un no apvienības "Jaunā Vienotība" saraksta ir ievēlēts arī 13. Saeimā. Šajā sasaukumā darbojas kā "Jaunās Vienotības" frakcijas vadītājs.

Privātā dzīve

A. Latkovskis dzīvo Siguldā. Kopš 1995. gada ir precējies ar Santu Latkovsku, ģimenē aug trīs bērni. Brīvajā laikā aizraujas ar makšķerēšanu, sēņošanu un futbolu.
Iļģuciema velns

Iļģuciema velns jeb Iļģuciema sumpurnis ir pilsētas leģenda par mistisku un biedējošu radību, kas kopš 1970. gadiem novērota Rīgā, Iļģuciemā, Lidoņu, Baltās un Riekstu ielu apkaimē.
Saskaņā ar leģendu, Iļģuciema velns ir divus līdz četrus metrus garš, tievs, tumšs tēls ar neproporcionāli gariem locekļiem, kas mēdz parādīties nejaušiem garāmgājējiem, visbiežāk bērniem un pusaudžiem.
Šī leģenda ir līdzīga leģendai par Springhīlas Džeku, kas radās 19. gadsimtā Londonā.
Lauberes pagasts

Upes

Sivenurga

Vēsture

Pagasts izveidots 1917. gadā, apvienojot bijušos Laubermuižas un Ozolmuižas muižu pagastus ar nosaukumu Lauberes-Ozolu pagasts, ko 1925. gadā pārdēvēja par Lauberes pagastu. 1935. gadā Rīgas apriņķa Lauberes pagasta platība bija 81,9 km² un tajā dzīvoja 1107 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Lauberes un Ozolu ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Lauberes ciems ietilpis Ogres apriņķī (1947—1947) un Ogres rajonā (pēc 1949. gada). Lauberes ciemam 1954. gadā pievienoja likvidēto Ozolu ciemu. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Lauberes pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Ogres novadā.

Iedzīvotāji

Vairāk nekā 82% iedzīvotāju ir latvieši, 9% ir krievi un 5% baltkrievi. 46% iedzīvotāju ir vīrieši, 54% — sievietes. Meži aizņem 51% no pagasta platības.

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas ir Laubere (pagasta centrs), Krodzinieki, Cēsītes.
Olita Rause

Šahistes karjera

Olita Rause ir izcīnījusi trīs sudraba medaļas Latvijas sieviešu šaha čempionātos: 1981. gadā (turnīrā uzvarēja Astra Goldmane), 1984. gadā (turnīrā uzvarēja Anda Šafranska) un 1994. gadā (zaudēja papildmačā Andai Šafranskai ar 1,5:2,5). 1986. gadā Olita Rause pārstāvēja Latviju PSRS sieviešu komandu šaha čempionātā Minskā pie otrā galdiņa. Olita Rause ir pārstāvējusi Latvijas sieviešu izlasi 31. šaha olimpiādē Maskavā pie 2. galdiņa (+4, =3, -4).
Olita Rause bija viena no spēcīgākajām korespondencšaha spēlētājām pasaulē. Viņa ir uzvarējusi ICCF VI Pasaules kausa izcīņā. 2019. gadā pēc 15 gadu pārtraukuma piedalījusies Latvijas sieviešu šaha čempionātā, kurā ierindojusies 9. vietā.

Personīgā dzīve

Olita Rause ir beigusi Latvijas Universitāti ar filoloģijas maģistres grādu. No 2001. gada decembra līdz 2017. gada februārim bijusi "Jāņa Rozes" apgāda galvenā redaktore. Bija precējusies ar lielmeistaru Igoru Rausi.
Aleksandrs Lazušins

Spēlētāja karjera

Pēc vairākām Krievijas Pirmajā līgā aizvadītām sezonā, profesionāļa karjeru Lazušins sāka 2007.—08. gada sezonā, kad uzsāka spēlēt Krievijas Augstākās līgas klubā Orskas "Yuzhny Ural". Tās rindās viņš aizvadīja nākamās trīs sezonas, līdz 2009.—10. gada sezonas noslēgumā debitēja KHL, vairākas spēles aizvadot Jaroslavļas "Lokomotiv" sastāvā.
Arī 2010.—11. gada sezonu Lazušins uzsāka "Lokomotiv" taču pavisam drīz tika aizmainīts uz Novokuzņeckas "Metallurg" rindām. 2011.—12. gada sezonā Lazušins bija "Metallurg" otrais vārtsargs aiz Tēmu Lasilas, savukārt 2012.—13. gada sezonā uzņēmās pamatvārtsarga funkcijas.
2013. gada vasarā hokejists pievienojās Maskavas "Dinamo". Tās rindās viņš bija komandas otrais vārtsargs aiz Aleksandra Jerjomenko, un 2014. gadā kopā ar komandu izcīnīja Gagarina kausu. 2014.—15. gada sezonu noslēdza ar labāko atvairīto metienu procentu KHL.
Cendres de lune

Izveidošana

Pēc pirmiem 3 singliem („Maman a tort”, „On est tous des imbeciles”, „Plus grandir”) salīdzinoši labā rezultāta, Fārmeres karjera bija zem liela jautajuma. Bet drīz iznāca singls „Libertine”. Kurš ieveda Franciju šokā un ļāva dziedātājai ierakstīt pirmo albumu. Singlu pārdeva 400 000 kopijās un sakarā ar to tika uzfilmēts 11 minūšu garš videoklips, kura režisors bija Lorāns Butonna. Tas bija pirmais lielais mūzikas video, kur dziedātāja parādījās pilnīgi kaila bez drēbēm. 1987.g. pēc „Libertine” iznāca vēl viens populārs singls „Tristana”, kuru pārdeva 350 000 kopijās. Albums iznāca ne tikai Francijā, bet arī Vācijā un Kanādā.

Mūzika un dziesmu vārdi

Atšķirībā no nākamajiem albumiem dziesmas vārdus un mūziku sarakstīja Lorāns Butonna. Bet tomēr ir arī 3 dziesmas, kurām Milēna uzrakstīja tekstus pati – „Plus grandir”, „Au Bout de la nuit”, „Tristana”, (pēc pēdēja singla bija nolemts, ka turpmāk Milēna pati rakstīs dziesmu vārdus, bet Lorāns – mūziku). Albuma pamatā temati ir tādi paši, kādi būs nākamajos albumos. Dziesmu teksti, kas stāsta par nāvi, vardarbību, seksualitāti, skumjām, par bailēm no nāvēs. Tieši šajā albumā ir ielikts pamats Milēnas pasaulē, kurš ar savu drūmumu ļoti atšķiras no pozitīvajām dziesmām Francijā – tajā laika posmā.
Opera (pārlūkprogramma)

Vēsture

Pārlūkprogramma Opera tika izveidota 1994. gadā. Sākotnēji tas bija pētniecības projekts Norvēģijas lielākajā telekomunikāciju uzņēmumā Telenor. 1995. gadā dibināts uzņēmums Opera Software ASA, kurš pārņēma kontroli pār šo pārlūkprogrammu.
Pārlūkprogrammas Opera pirmā publiski pieejamā versija 2.0 iznāca 1996. gadā,, kuru bija iespējams darbināt tikai Microsoft Windows vidē.
2000. gadā izlaista versija 4.0, kura varēja darboties uz dažādām platformām.
2016. gada 18. jūlijā Opera pārlūkprogrammu bizness, snieguma un privātuma lietotnes, tās zīmolu, ka arī akcijas kopuzņēmumā Ķīnā par 600 miljoniem ASV dolāru pārdots Ķīnas konsorcijam, kurā apvienojies investīciju fonds Golden Brick Silk Road, uzņēmums Qihoo 360 un citi investori.

Īpašības

Pārlūkam Opera ir viegli pielāgojama lietotāja saskarne - lietotājs ātri var nomainīt veidu, kā tiek parādīta lapa, ka arī konfigurēt rīkjoslas, paneļus un pogas atbilstoši savām vajadzībām, tāpat pieejamas vairākas pārlūka apdares. Pieejama balss vadība un priekšālasīšana (kuru gan nepieciešams uzstādīt atsevišķi), iespējams izveidot piezīmes, automātiski tiek saglabātas aizvērtās lapas, kā arī iespējams saglabāt vairākas lapas kā sesiju. Opera ir pieejami tā saucamie "peles žesti", kas ļauj kontrolēt programmas darbību gandrīz tikai ar peles palīdzību, tāpat programmu var vadīt, lietojot gandrīz tikai tastatūru, lietotājam iespējams ieprogrammēt peles žestus un tastatūras taustiņu kombinācijas. Aplūkojamās lapas izmēru vajadzības gadījumā iespējams palielināt vai samazināt. Aizsardzības nolūkiem pieejami uznirstošo logu un krāpniecisku lapu satura bloķētāji. Atsevišķās lapās, kuru saturs konfigurēts noteiktiem pārlūkiem, Opera var "maskēties" par citu pārlūku.
Nikolo Makjavelli

Politiski filosofiskie uzskati

Makjavelli uzskati par politisko ētiku atšķiras no tā laika tradīcijām. Viņš uzskata par nepieciešamu šķirt politisko ētiku no kristīgās ētikas, tajā izpratnē, cik tā noliedz varas īstenošanas represīvās formas. Makjavelli aizstāv tādu politisko ētiku, kur viņa vārdiem "jebkurš līdzeklis, kas nostiprina un paplašina varu, ir atzīstams par labu". Makjavelli atsakās no kristīgās ētikas maksimām un, attiecībā uz politiku, izveido savu ētikas atskaites sistēmu, kuras centrā ir vara. Viss, kas to vairo, ir labs, viss, kas to apdraud, — slikts. Makjavelli likteni salīdzina ar sievieti — fortūnu — īsts valdnieks nevis gaidīs tās labvēlību, bet paņems to ar varu un izrīkos vadoties pēc savām vēlmēm. Makjavelli poltikas ētikā centrālais tikums ir valdnieka tikums — valdniekam jāprot stratēģiski plānot un cīņā par varu jāievēro auksts aprēķins. Varas vienīgais mērķis ir saglabāt un pavairot sevi, iedzīvotāju labklājība salīdzinoši ir mazāk būtiska. Makjavelli atsakās no reliģijas, kā ētiska orientiera, atzīstot to tikai tad, ja tā kalpo varas pozīcijām. Un tieši reliģiju, kā politisku intrumentu varas ambīciju apmierināšanai, Makjavelli atzīst par ļoti iedarbīgu, jo ar reliģijas palīdzību ļoti veiksmīgi var manipulēt pūļa viedokli. Makjavelli politiskā ētika ir pamats politiskajai ētikai arī šodien. Protams, nolīdzinot kategoriskās prasības pēc varas, to vietā liekot pilsoņu labklājības jautājumus, tendence šķirt politisko praksi no reliģijas tomēr saglabājas. Politiskā ētika līdz ar Makjavelli kļūst vairāk pragmatiska un rēķinās tikai ar tās iekšējiem nosacījumiem, atstājot reliģiskās patiesības iekšējam pārdzīvojumam.
Trīna Narva

Biogrāfija

Igaunijas šaha meistaru Borisa Ritova (1937–1987) un Merikes Ritovas (1936) mazmeita. Trīnas tēvs ir FIDE šaha meistars Jāns Narva (1958), bet māte ir FIDE šaha meistare Regīna Narva (1970). Arī jaunākā māsa Maija Narva (1999) ir šaha meistare.
No 2004. līdz 2011. gadam divpadsmit reizes uzvarējusi Igaunijas junioru šaha čempionātos dažādās vecuma kategorijās (U10, U12, U14, U16, U18). No 2003. līdz 2012. gadam piedalījusies Eiropas un Pasaules junioru šaha čempionātos. Labāko rezultātu sasniegusi 2012. gadā, kad ieņēmusi 3. vietu Eiropas junioru šaha ātrspēles čempionātā U18 vecuma grupā. Igaunijas sieviešu šaha čempionātos izcīnījusi 3 sudraba (2010, 2011, 2012) un 2 bronzas (2009, 2014) medaļas. 2010. gadā uzvarējusi Igaunijas sieviešu šaha ātrspēles un ātrā šaha čempionātos.
Pārstāvējusi Igaunijas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījusies 4 reizes (2010-2016). Interesanti, ka 2014. un 2016. gadā Pasaules šaha olimpiādēs spēlējusi kopā ar māti Regīnu un māsu Maiju.
2013. gadā ar zelta medaļu beigusi Tallinas Gustava Ādolfa ģimnāziju.
Snūkers

Snūkers ir biljarda paveids, kas ir plaši izplatīts Lielbritānijā. 
Snūkera galds ir 1,8 metrus plats un 3,6 metrus (12 pēdas) garš. Spēlē tiek izmantotas 22 bumbas — 15 sarkanas, 1 melna, 1 rozā, 1 zila, 1 brūna, 1 zaļa, 1 dzeltena un 1 balta. Sitienus ar nūju izdara pa balto bumbu.

Snūkera noteikumi

Snūkeristam, pieejot pie snūkera galda, pirmā bumba, kas jāiesit (neatkarīgi no tā, ko sita otrs snūkerists), ir sarkanā bumba. Ja snūkerists trāpa šo sarkano bumbu, viņam ir tiesības sist citas krāsas bumbu (melna, rozā, zila, brūna, zaļa, dzeltena). Ja arī tā ir precīza atkal sarkano utt. Ja trāpa pa melno, rozā, zilo, brūno, zaļo, dzelteno bumbu, tā tiek nolikta atpakaļ uz snūkera galda. Kad visas sarkanās bumbas ir lūzēs, tad tiek sistas pārējās bumbas noteiktā secībā: dzeltenā, zaļā, brūnā, zilā, rozā un melnā.

Bumbiņu nomināli

Sarkana = 1 punkts, dzeltena = 2 punkti, zaļa = 3 punkti, brūna = 4 punkti, zila = 5 punkti, rozā = 6 punkti, melna = 7 punkti.

Snūkers Latvijā

Latvijā snūkers nav īpaši populārs sporta veids. Tomēr latviešiem ir savi snūkeristi, tiesneši, un pat sporta kanāla Eurosport komentētājs dzīvo Rīgā. Noteikti būtu jāpiemin Stefans Mazrocis, kurš ir dzimis latvietes un angļa ģimenē un pašlaik rangā atrodas aptuveni 130. pozīcijā. Šobrīd snūkers latviešiem ir vēl pietiekami jauns sporta veids, bet ļoti progresējošs piekritēju ziņā.
Disleksija

Disleksija ir sindroms, kad tā īpašniekam lasīšanas un/vai rakstīšanas spējas ir zemākā līmenī nekā varētu gaidīt pēc viņa intelektuālā līmeņa. Disleksiju piedēvē cilvēkiem, kuru lasītproblēmas nevar izskaidrot ar inteliģences trūkumu, sensorajām problēmām vai nepilnīgu apmācību.
Tā kā lasīšana ir komplekss prāta process, tad disleksijas rašanās iemesli var būt ļoti dažādi.
Kopumā cilvēki ar disleksijas problēmām ļoti bieži uzrāda augstāku inteliģences līmenī par vidēji sabiedrībā pieņemto. No disleksijas cietuši Alberts Einšteins, Tomass Edisons, Aleksandrs Greiems Bells, Maikls Faradejs, Ričards Brensons u.c.
Šo sindromu ārstē ar intensīvu fonoloģijas kursu.
Počepa

Vēsture

Počepa ir pazīstama no 15. gadsimta; 1500. gadā tā pirmoreiz minēta kā pilsēta. 17.-18. gadsimtā, Starodubas pulka sastāvā, tā arī bija pilsēta, Počepas simta (apriņķa analogs) centrs. No 1782. Počepa tika noteikta par miestu, Mgļinas apriņķa Čerņigovas guberņas sastāvā, lai gan šis miests bija lielāks nekā apriņķa pilsēta (Mgļina). 
1918. gadā bija dibināts Počepas apriņķis, kas 1923. gadā pievienots Brjanskas guberņai. No 1925. gada Počepa atkal oficiāli ir pilsēta. No 1929. gada tā ir rajona centrs.
Svante Gustavs Dīcs

Biogrāfija

Dzimis mācītāja Georga Tomasa Dīca ģimenē. Izglītību ieguvis zviedru dibinātajā licejā Rīgā, kur apguva arī zviedru valodu, Leipcigas universitātē, kur studējis teoloģiju, 1692. gadā studējis Jēnā.
1693. gadā Dīcs kļuva par adjunktu Smiltenē (1699. gadā kļuva par patstāvīgu mācītāju), mācītājs bijis arī Palsmanē. Ziemeļu kara laikā aizbēdzis uz Rīgu. Pēc kara atkal bijis mācītājs Smiltenē. No 1713. līdz 1723. gadam — Cēsu apriņķa otrā iecirkņa prāvests.
Gan rakstījis, gan tulkojis garīgo dzeju, daļa no viņa aptuveni 200 dziesmām (blakus Kristofora Fīrekera un Bernharda Vilhelma Bīnemaņa darbiem) bijusi gan Kurzemes, gan Vidzemes latviešu dziesmugrāmatu pamatā. Vidzemes luterāņiem paredzētās dziesmugrāmatas "Latviska dziesmu grāmata.." (1723) rediģētājs.
Iztulkojis latviešu valodā zviedru baznīcas luterāņu agendu "Rokas grāmata.." (1708). Sarakstījis "Smiltenes baznīcas grāmatu", kas ir kultūrvēsturiski nozīmīgs darbs, pārstrādājis Ernsta Glika tulkoto Vidzemē ieviesto Mārtiņa Lutera katehisma 5. izdevumu "Svētā bērnu mācība.." (1732).
Miris Smiltenē, apbedīts Smiltenes kapos.