google/wiki40b huggingface dataset:
Arukila (stacija)

Vēsture

Igaunijas pirmā dzelzceļa Baltijas Osta—Rēvele—Tosno būvniecība norisinājās no 1869. līdz 1870. gadam. 
1898. gadā pēc īpaša Arukilas muižas (vācu: Arroküll, igauņu: Aruküla mõis) muižnieka Baranova (vācu: Peter Paul Alexander von Baranoff, krievu: Пётр Петрович фон Баранов) pasūtījuma Arukilā tika izveidots privāts dzelzceļa pieturas punkts. Līdz 1891. gadam ziemas sezonas laikā Baranovkas pieturas punktu varēja izmantot tika pats Baranovs un viņa ģimenes locekļi. 1924. gadā pieturas punktā tika izbūvēti divi sānu ceļi, bet pietura ieguva Arukilas nosaukumu.  
2011. gadā projekta „Reisiplatvormide viimine eurokõrgusele“ ietvaros ar Eiropas Savienības Struktūrfondu līdzfinansējumu Arukilas pieturas punktā tika izbūvētas divas jaunas pasažieru starpceļu platformas. Platformu augstums - 550 mm, garums - 100 m.
Subglaciālais ezers

Subglaciālais ezers (zemledus ezers) ir ezers, kas ir pastāvīgi klāts ar ledu. Šādi ezeri atrodami zem ledājiem. Šādu ezeru skaits visdrīzāk ir liels, taču ir grūti tos atklāt un pētīt. Lielākais zināmais subglaciālais ezers ir Vostokas ezers Antarktīdā.
Ezera ūdens zem ledus saglabājas nesasalis ledus spiediena dēļ un ģeotermālā siltuma dēļ. Pagātnē, ledus laikmetā subglaciālie ezeri bijuši arī tagadējā Latvijas teritorijā.
Desmit baušļi

Desmit baušļi jeb dekalogs (ivr. עשרת הדברות — aseret-a-dibrot, bur. "desmit izteikumi"; sengr. δέκα λόγοι — dekalog, burt. "desmitvārdi") — 10 ticības pamatdogmas jūdaismā un kristietībā, kurus, saskaņā ar Bībeles Veco Derību (2. Mozus 34:28) pravietim Mozum devis Dievs Sinaja kalnā, iegravētus 2 akmens plāksnēs, lai dotu senebrejiem ticības pamatu.

Atšķirības

Fiksēti Bībelē 3 vietās ar minimālām atšķirībām saturā (2. Mozus grāmata 20:2-17 un 34:14-26, kā arī 5. Mozus grāmatā 5:7-21). Korānā rakstīts, ka Mozus saņēma plāksnēs baušļus, bet tie nav Korānā uzskaitīti.
Jūdaisma un kristīgajā tradīcijās šie 10 baušļi atšķiras. Saskaņā ar ebreju tradīciju pirmais bauslis ir 20:2, bet otrais bauslis ir 20:3, savukārt kristīgā tradīcija par pirmo bausli uzskata 20:3, bet 20:2 uztver kā ievadu. Lielākā daļa protestantu Baznīcu, kā arī Pareizticīgā un Grieķu-Katoļu Baznīcas, tāpat kā ebreju tradīcijā, dala 20:3-6 divās daļās, uzskatot pirmās rindas par pirmo bausli, bet pārējās — par otro. Romas katoļu un luterāņu Baznīcas dala divās daļās desmito (pēc ebreju tradīcijas) bausli: "Tev nebūs iekārot sava tuvākā namu" uzskatot par devīto bausli, bet tālāko — par desmito. Neša papirusā baušļu uzskaitījums vairākās vietās atšķiras no ebreju tradīcijas.
Sākotnēji Bībeles tekstu autori nav noteikuši baušļu sadalījumu un numerāciju, tāpēc tā ir interpretējama. Turklāt rīkojumu un aizliegumu kopskaits ir lielāks par 10, tādējādi vairāki norādījumi ir apvienojami vienā bauslī, lai baušļu kopskaits būtu 10. Katoļu un luterāņu versija balstās uz svētā Augustīna ieviesto sadalījumu, kas pantus 2.Moz.20:2-6 apvieno vienā bauslī. Tam pamatojums meklējams Jaunajā Derībā, kurā Dievs atklājies Jēzus personā un līdz ar to ir radusies iespēja attēlot Dievu. Tāpēc par elku tēliem tiek uzskatīti tikai pagānisko dievību tēli, kuru attēlošana attiecas uz 1. bausli.
Savukārt par atsevišķiem baušļiem tiek uzskatīti divi 17. panta izteikumi, nošķirot mājokļa iekārošanu (mantkārību, skaudību) un dzīvas radības iekārošanu (pamatā — seksuālu iekāri). Jāpiezīmē, ka arī pantu sadalījums sākotnējā Bībeles tekstā nav bijis. Sadalījums pantos tika standartizēts tikai 900.gadā.
Katoļu un luterāņu versija veidota tā, lai katehētam to būtu vieglāk iegaumēt un no atmiņas pateikt. Sīkāki paskaidrojumi par baušļu jēgu un nozīmi ir izklāstīti Katehismā.
Atšķirībā no katoļu Baznīcas un vairuma protestantu Baznīcu, kas pieturas pie svētā Augustīna redakcijas, Septītās dienas Adventistu Baznīca baušļus interpretē, izceļot atsevišķi aizliegumu veidot Dieva attēlus pielūgsmei, un apvienojot vienā bauslī visu 17. panta tekstu, kā arī pārējo baušļu tekstā iekļāvusi visu attiecīgo Bībeles tekstu, nesaīsinot to.
Vītolu urbējs

Izplatība

Vītolu urbējs ir plaši izplatīts Palearktikas apgabalā — no Eiropas, kur sastopams visā tās teritorijā, uz dienvidiem līdz Ziemeļāfrikai, uz austrumiem — Sibīrijai un Ķīnai ieskaitot. Britu salās suga mūsdienās sastopama tikai lokāli. Ziemeļos areāls sniedzas līdz Jakutskai, austrumos — Džungdžura kalniem Habarovskas novadā. Mitinās gandrīz visur, kur aug lapu koki (galvenokārt vītoli un apses).

Pieaugušo īpatņu apraksts

Pieaugušo (imago) naktstauriņu spārnu plētums ir līdz 93 mm.

Ekoloģija

Pieaugušos naktstauriņus, kas atpūšas uz koku stumbriem un zariem, var novērot no jūnija līdz jūlijam. Tie ir aktīvi un lidinās diennakts tumšajā laikā.
Vecākās paaudzes kāpuri migrē no attīstīšanās vietas uz ziemošanas vietu. Pieaugušie kāpuri parasti iekūņojas nedziļi augsnē, dažreiz zem liellopu mēsliem, kur turpmāk arī attīstās kūniņas.
Wikiquote

Wikiquote (izrunā: [ˌvɪkiˈkwoʊt]) ir viens no Wikimedia Foundation projektiem, kas ir balstīts uz wiki programmatūru. Šajā projektā tiek apkopoti slavenu cilvēku, grāmatu un filmu citāti. Sākotnēji projekts tika izveidots angļu valodā, bet ar laiku parādījās šādi paši projekti arī citās valodās. Latviešu valodas projekts pašlaik atrodas inkubatorā.
Maija Silmale

Dzīves gājums

Dzimusi 1924. gada 20. maijā Rīgā, mācījās Rīgas Valsts 1. ģimnāzijā, līdz 1939. gadam viņas vārds bija Maija Ilga Šmite. Pēc Otrā pasaules kara beigām strādāja Latvijas Lauksaimniecības akadēmijā Jelgavā (1945—1946), no 1944. līdz 1949. gadam studēja romāņu valodas Latvijas Universitātes Filoloģijas fakultātē. 1944.–1949. gadā aktieru Irmas un Arnolda Stubavu dzīvoklī Dzirnavu ielā, kā arī Maijas Silmales dzīvoklī notika literāri vakari, kuru vairākus dalībniekus 1951. gadā apcietināja un tiesāja kā "franču grupu" (lai arī vakaros apsprieda ne tikai franču literatūru, bet arī citus tematus (piemēram, V. Majakovska daiļradi, M. Lutera un M. Gandija idejas, tējas tradīcijas Ķīnā u.c.), analizēja cits cita tulkojumus un lasīja nepublicētus sacerējumus). Apcietināto vidū bija Maija Silmale, Mirdza Ersa, Skaidrīte Sirsone, Milda Grīnfelde, Ieva Lase, Elza Stērste, Eleonora Sausne, Miervaldis Ozoliņš, Kurts Fridrihsons, Arnolds Stubavs, Irīna (Irma) Stubava, Alfrēds Sausne un Gustavs Bērziņš. Maijai Silmalei piesprieda 10 gadus ilgu ieslodzījumu. Pēc Staļina nāves viņu 1956. gada maijā atbrīvoja no lēģera.
Pēc atgriešanās dzimtenē Silmale strādāja par tulkotāju. 1970. gadā viņa sastādīja franču mūsdienu dzejas izlasi "Es tevi turpinu" ar Kurta Fridrihsona ilustrācijām. Tas iznāca 16 000 eksemplāru lielā tirāžā, ko ātri izpirka, un tad nāca rīkojums to izņemt no apgrozības. Kad franču avīze Le Monde atzinīgi novērtēja Rīgā izdoto antoloģiju, šo ziņu PSRS neļāva izplatīt.
1971. gada februārī Maiju Silmali smagi slimu apcietināja un bez tiesas sprieduma ievietoja cietuma slimnīcā, martā pārvietoja uz psihiatrisko slimnīcu. Tā bija ierasta Brežņeva ēras metode cīņai ar citādi domājošajiem. Starptautiska spiediena ietekmē maija beigās viņu atbrīvoja, tomēr šī brīvība joprojām bija tikai iluzora. M. Silmalei aizliedza publicēties, kas savukārt liedza viņai eksistences līdzekļus.
Mirusi ar vēzi 1973. gada 22. decembrī Rīgā, apbedīta Meža kapos.Latvijas Okupācijas muzeja pastāvīgajā ekspozīcijā ir ietvertas liecības par Maiju Silmali.
Nimfonīdas

Morfoloģija

Nimfonīdas ir maza un vidēji liela izmēra jūraszirnekļi rozā vai zaļganā krāsā ar pilnībā funkcionējošām helicerām. Heliceras ir garākas par snuķi un nobeidzas ar spīlēm. Helifori un palpas labi attīstītas, palpas sastāv no 5 segmentiem. Kājiņas oliņu pārnēsāšanai ir abiem dzimumiem. Tās sastāv no 10 segmentiem. Dažādām nimfonīdu sugām oliņu izmēri variē no vidēji lielām līdz lielām. Nimfonīdām ir protonimfu tipa kāpuri.
Jaunzēlandes paceplīšu dzimta

Jaunzēlandes paceplīšu sugu izmiršana

Jaunzēlandes paceplīši tāpat kā daudzas citas Jaunzēlandes putnu sugas cietušas no cilvēku apmešānās Jaunzēlandē. Pirmās trīs paceplīšu sugas izmira pēc maoru un Polinēzijas žurkas (Rattus exulans) ierašanās. Ziņas par šīm sugām iegūtas tikai no fosilajiem atradumierm. Stīvena salas paceplītis (Xenicus lyalli) līdz ar maoru ierašanos izmira galvenajās salās, bet neliela populācija ilgstoši izdzīvoja Stīvena salā Kuka šaurumā, līdz ap 1900. gadu salā līdz ar eiropiešiem ieradās arī kaķi. Arī Jaunzēlandes krūmu paceplītis (Xenicus longipes) nepārdzīvoja žurku un kaķu invāziju salās un izmira 1972. gadā.

Īpašības

Mūsdienās dzīvojošie Jaunzēlandes paceplīši ir nelieli putniņi ar smailu, smalku knābi, īsiem, noapaļotiem spārniem, ļoti īsu asti un neuzkrītošu, zaļganpelēku apspalvojumu. Mazākais no abiem ir Jaunzēlandes paceplītis (Acanthisitta chloris), kura ķermeņa garums ir 8 cm, svars 6—7 g bet Jaunzēlandes klinšu paceplīša (Xenicus gilviventris) ķermeņa garums ir apmēram 10 cm, svars 16—20 g.
Jaunzēlandes paceplīši mājo mežos un galvenokārt barojas ar kukaiņiem. Abu mūsdienās dzīvojošo sugu putni ir vāji lidotāji un pastāv viedoklis, kas balstīts uz fosiliju anatomiju, ka četras no piecām izmirušajām sugām nav spējušas lidot. Šīs četras sugas un arī izmirusī garkāju stērste (Emberiza alcoveri) no Kanāriju salām ir vienīgie zināmie zvirbuļveidīgie putni, kas ir bijuši zaudējuši spēju lidot. Jaunzēlandes paceplīši ir aktīvi dienas laikā, tie veido monogāmus pārus un vij ligzdas vai nu kokā, vai zemē starp akmeņiem.
Baltijas Reģentu padome

Baltijas Reģentu padome (vācu: Baltischer Regentsschaftsrat) jeb Baltijas zemju pavaldonība bija Baltijas hercogistes augstākais pārstāvniecības orgāns, ko 1918. gada 7. novembrī izveidoja Vidzemes, Igaunijas, Sāmsalas un Rīgas Apvienotā Zemes padome. Vienlaikus ar Reģentu padomi izveidoja Baltijas Zemes komiteju (Baltisches Landesausschuß).

Attieksme pret Igaunijas un Latvijas valstīm

Pēc Latvijas valsts pasludināšanas Baltijas hercogistes Reģentu padome 18. novembrī pasludināja, ka Igaunijas un Latvijas valstu atzīšanai jānotiek miera konferencē ar nosacījumu, ja tiek ņemtas vērā visu iedzīvotāju grupu un tautību intereses.
2008. gada vasaras olimpiskās spēles (12. diena)

Divpadsmitajā Pekinas olimpisko spēļu dienā sacensības norisināsies 18 sporta veidos un tiks sadalīti 11 medaļu komplekti.
Igors Mirnovs

Spēlētāja karjera

Profesionālā spēlētāja karjeru Mirnovs uzsāka 2001.—02. gada sezonā, kad aizvadīja četras spēles Krievijas Superlīgas kluba Maskavas "Dinamo" sastāvā. Jau nākamajā sezonā uzbrucējs kluba sastāvā bija nostiprinājies. 2004.—05. gada sezonā Mirnovs kopā ar "Dinamo" izcīnīja Krievijas čempiona titulu. 2006.—07. gada sezonā Mirnovs bija komandas rezultatīvākais spēlētājs.
"Dinamo" uzbrucējs spēlēja līdz pat 2007.—08. gada sezonas vidum, kad pārcēlās uz Magņitogorskas "Metallurg" rindām, tajā aizvadot arī 2008.—09. gada sezonu. 2009.—10. gada sezonā Mirnovs spēlēja uzreiz trīs KHL klubos - Mitišču "Atlant", Balašihas "HK MVD" un Novosibirskas "Sibir".
"Sibir" sastāvā uzbrucējs aizvadīja arī visu 2010.—11. gada sezonu, to noslēdzot līgas rezultatīvāko spēlētāju divdesmitniekā, taču 2011. gada vasarā hokejists pievienojās Ufas "Salavat Julajev" rindām. Trīs gadus vēlāk Mirnovs pārcēlās uz Kazaņas "Ak Bars".
Bieriņi

Vēsture

Bieriņi izveidojušies 19. gadsimta beigās bijušās Bieriņu muižas (vācu: Lindenruh) apkaimē, starp Petriņciemu (mūsdienās Mārupe), Ozolciemu un Lindes ciemu.
Muižas latviskais nosaukums visticamāk ir cēlies no tās agrāko īpašnieku Bērensu fon Rautenfeldu, tautā sauktu par Bieriņiem, uzvārda.
1975. gada pasaules čempionāts cīņas sportā

1975. gada Pasaules čempionāts cīņas sportā notika Minskā (Baltkrievija). Cīkstoņi sacentās Minskas Sporta pilī, no
11. līdz 14. septembrim grieķu-romiešu stilā, no 15. līdz 18. septembrim brīvā stilā.
Bišumuiža

Vēsture

Bišumuiža ir vēsturiska Rīgas pilsētas apkaime. Tā sākusi veidoties ap 1773. gadā celto Bišu muižu (vāciski: Bienenhof), kas agrāk saukta arī īpašnieku vārdos par Šildera muižu vai Hilzena muižu (Schilderhof, Hilsenhof). Pirmā Bišumuižas īpašniece bija Anna Katrīna Šildere, dzimusi fon Ramma, kuras gādībā sava mūža nogali Bišumuižā pavadīja izcilais komponists un Pētera baznīcas ērģelnieks Johans Gotfrīds Mītels. 1784. gadā īpašumu mantoja viņas dēls Heinrihs Šilders un vēlāk mazdēls Mihaels Šilders.
1786. gadā muižu atklātā izsolē nopirka Rīgas Lielās ģildes tirgotājs Frīdrihs Hilzens. Ap 1810. gadu par Bišumuižas īpašnieku kļuva tirgotājs Jēkabs Johans Brandenburgs, kas 1820. gados uzcēla pašreizējo klasicisma stila muižas kungu māju. 1828. gadā pirmo reizi tika iezīmēta Rīgas plānā kā pilsētas daļa.
19. gadsimta vidū muižas teritorija tika paplašināta, veco Jēkaba dzirnavu jeb Jēkaba augstienes ēku pārbūvēja par eļļas fabriku, zemesgabalā pie Bauskas ielas uzcēla lenšu fabriku. Visus šos īpašumus kopā sāka dēvēt par Bišumuižu, savukārt agrāk plašāk pielietotais vietvārds "Katlakalns" tika attiecināts uz aizvien mazāku teritoriju.
1871. gadā Brandenburga eļļas fabriku nopirka Gumals Gustavs Knops (Knopp), kas tās vietā izveidoja Knopa papīrfabriku. Savukārt Jēkaba augstieni un lenšu fabriku 1874. gadā savā īpašumā ieguva Rīgas tirgotāji Kārlis Matīss Beitīns (Beythien) un Johans Jūlijs Šmits (Schmidt). Lenšu fabrika un papīrfabrika darbojās līdz Pirmajam pasaules karam.
20. gadsimta sākumā Bišumuižā uzcēla sērkociņu fabriku "Vulkāns". Attīstoties fabrikām, Bišumuižā pieauga iedzīvotāju skaits un aktivizējās sabiedriskā dzīve. 20. gadsimta sākumā muižas īpašnieki bija Hebenstreits un Grass, vēlāk to mantoja Hebenstreita mantinieki, kuru īpašumā muiža formāli bija līdz 20. gadu beigām. Pirmā pasaules kara laikā īpašnieki muižu pameta un ēka uz laiku netika apdzīvota.
Pēc Latvijas Republikas nodibināšanas 1920. gados bijusī muižas kungu māja piederēja dzīvokļu kooperatīvam "Mans nams", 1928. gadā tā tika iekļauta kultūras pieminekļu sarakstā. Kooperatīvam neizdevās laikus atdot kredītus un 1930. gadu beigās ēka nonāca izsolē. Pēc Otrā Pasaules kara 1950. gados muižas ēkā iekārtoja rūpnīcas "Rīgas stikls" administratīvās telpas, līdzās esošajās palīgēkās noliktavas.

Sabiedriskais transports

Bišumuižā var nokļūt ar 10. tramvaju un ar 12. un 23. autobusu. Bišumuižā atrodas arī 10. tramvaja maršruta galapunkts "Bišumuiža".
Uničova

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1213. gadā. Ilgus gadsimtus pilsēta atradās Habsburgu impērijas sastāvā, tās vāciskais nosaukums bija Mērišneištate (vācu: Mährisch-Neustadt). No 1918. gada - Čehoslovākijas sastāvā. No 1938. līdz 1945. gadam kā Sudetu reģiona daļa atradās Vācijā. Pēc Otrā pasaules kara - atkal Čehoslovākijā. Pamatojoties uz Beneša dekrētiem, pilsētas vācu iedzīvotāji tika padzīti. Kopš 1993. gada - Čehijas sastāvā.
Grejs (mērvienība)

Grejs (simbols: Gy) ir jonizējošā starojuma absorbētās dozas mērvienība SI sistēmā. Nosaukta britu zinātnieka Luisa Harolda Greja vārdā.

Definīcija

1 Gy liela absorbētā doza ir tādam jonizējošam starojumam, ar ko apstarojot 1 kg vielas, šai vielai tiek nodots 1 J enerģijas. 
1 Gy = l J/kg = 100 rad.
USA-233

Lidojuma gaita

WGS-4 tika palaists 2012. gada 20. janvārī 00:38 UTC ar nesējraķeti Delta IV Medium+(5,4) (lidojums D358) no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas starta kompleksa SLC-37B. Pēc veiksmīgā starta pavadonim tika dots nosaukums USA-233. Sākotnēji tas tika ievadīts augsti eliptiskā orbītā. Līdz februāra sākumam veiktas astoņas R-4D dzinēja iedarbināšanas un pēc tam 40 dienu laikā ar jonu dzinēja XIPS-25 palīdzību tika sasniegta ģeostacionārā orbīta.
Sākotnēji tas atradās punktā 125° R. Pēc tam, kad tika pabeigta pavadoņa sistēmu izmēģināšana, 12. aprīlī WGS-4 tika nodots Gaisa spēkiem.  Gaisa spēki veica papildu testēšanu, par kuras pabeigšanu paziņots 2012. gada 19. jūlijā. Tas tika novietots virs Indijas okeāna punktā 88,5 grādi austrumu garuma.
Dānija

Ģeogrāfija

Dānija ir samērā neliela valsts. Tās platība ir 43 094 km². Dānijai ir daudz salu, kuras atrodas Baltijas jūras dienvidrietumos. Krasta līnijas garums tāpēc ir 7 314, bet robežas garums ar Vāciju — tikai 68 kilometri. Klimats mērens, mitrs un apmācies — maiga, mitra ziema un vēsa vasara. Janvārī temperatūra ir ap 0 °C, bet jūlijā +15 °C. Dānijā nav lielu augstieņu, tās augstākā virsotne ir tikai 173 m augsta, bet zemākā vieta atrodas 7 metrus zem jūras līmeņa.

Iedzīvotāji

Dānija ir apdzīvota jau tūkstošiem gadu. Nosaukumu tā ieguvusi no ģermāņu cilts — dāņiem, kuri apdzīvoja Skones pussalu mūsdienu Zviedrijā un Dānijas salas. Dānijas vecākā pilsēta ir Rībe. Tā atrodas 25 km uz dienvidaustrumiem no Esbjergas un bijusi starptautisks tirdzniecības centrs jau tālā senatnē — no 850. gada. 90,5% Dānijas iedzīvotāju ir dāņi. Dānijas dienviddaļā Vācijas pierobežā dzīvo vācieši. Valstī ir neliels skaits turku, irākiešu, irāņu, pakistāņu, kā arī imigrantu no kādreizējās Dienvidslāvijas un Somālijas. Dānijā ir viens no augstākajiem dzīves līmeņiem pasaulē. Pavisam valstī dzīvo 5,5 miljoni iedzīvotāju. No tiem 0-14 gadu vecumā ir 18,8% iedzīvotāju (524 250 vīriešu un 497 683 sieviešu), 15-64 gadu vecumā ir 66,1% iedzīvotāju (1 811 787 vīrieši un 1 780 907 sievietes), bet cilvēki, kuri ir vecāki par 65 gadiem ir 15,1% (349 458 vīrieši un 468 250 sievietes). Vidējais iedzīvotāju vecums ir 39,47 gadi (vīriešiem 38,55, bet sievietēm 40,4 gadi). Dzimstības koeficients valstī ir 11,36 cilvēki uz 1000 iedzīvotājiem gadā, bet mirstības — 10,43 uz 1000 iedzīvotājiem. Iedzīvotāju vidējais dzīves ilgums ir 77,62 gadi (75,34 gadi vīriešiem un 80,03 gadi sievietēm).
Andrejs Kosticins

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Kosticins uzsāka 2000.—01. gada sezonā Baltkrievijas Ekstralīgas kluba Novopolockas "Polimir" sastāvā. Tā rindās viņš aizvadīja nākamās divas sezonas, pirms 2002. gadā pievienojās Krievijas Superlīgas klubam Maskavas CSKA.
2004. gada vasarā Kosticins pārcēlās uz Ziemeļameriku, 2005.—06. gada sezonā piedzīvojot arī savu debiju NHL kluba Monreālas "Canadiens" sastāvā. 2007.—08. gada sezonā Kosticins kluba sastāvā jau bija nostprinājies, tajā spēlējot kopā ar Aleksejs Kovaļovu un Tomāšu Plekanecu, sezonu noslēdzot ar 53 punktiem.
2011.—12. gada sezonas otrajā pusē Kosticins tika aizmainīts uz Našvilas "Predators" vienību, kura tobrīd jau spēlēja viņa brālis Sergejs. Pēc sezonas beigām jaunu līgumu NHL Andrejs nenoslēdza, septembrī pievienojoties KHL klubam Čerepovecas "Severstal". 2012.—13. gada sezonā, spēlējot Čeļabinskas "Traktor" rindās, Kosticins kopā ar komandu sasniedza Gagarina kausa finālu, tajā gan piekāpjoties Maskavas "OHK Dinamo". 2014.—15. gada sezonas vidū tika aizmainīts uz HK Soči, savukārt 2015. gada jūlijā noslēdza divu gadu līgumu ar Ņižņijnovgorodas "Torpedo".
Baltkrievijas hokeja izlases rindās Kosticins spēlējis sešos Pasaules čempionātos augstākajā divīzijā.
Tiesībsargs

Tiesībsargs jeb ombuds, arī ombudsmans (zviedru: ombud "pilnvarotais" + man "vīrs") ir valsts amatpersona, kurš izskata cilvēktiesību un labas pārvaldības principa ievērošanas jautājumus. Parasti, kaut arī ne vienmēr, tiesībsargu ieceļ attiecīgās valsts valdība vai parlaments. Viņš ir starpnieks, kurš izlīdzina konfliktsituācijas starp ierēdņiem, amatpersonām, valsts iestādēm un fiziskajām, kā arī privāto tiesību juridiskajām personām. Amats radās Zviedrijā 1809. g., 20. gs. tika ieviests daudzās valstīs.
Par Tiesībsargu Latvijā skatīt Tiesībsargs (Latvija)
Gļebs Vseslavičs

Dzīvesstāsts

Dzimis Polockas kņaza Vseslava Bračislaviča Brīnumdara (ap 1029.-1101.) ģimenē ap 1060. gadu kā viens no 6 vai 7 dēliem. 1101. gadā pēc Vseslava Bračislaviča nāves Polockas kņaziste tika sadalīta starp viņa dēliem. Gļebs Vseslavičs kļuva par Minskas kņazu, un 1104. gadā karoja pret savu vecāko brāli Polockas kņazu Dāvidu. 
1106. gadā viņš kopā ar saviem brāļiem devās karagājienā pret zemgaļiem un cieta sakāvi. 1114. gadā viņam izdevās uzvarēt savu jaunāko brāli kņazu Romānu un īslaicīgi kļūt arī par Izjaslavas kņazu. 1116. gadā Kijevas lielkņaza Vladimira Monomaha sūtītais karaspēks pakļāva Izjaslavu, bet Gļebs paturēja Minsku. 1119. gadā Gļebs vēlējās atgūt zaudēto, bet cieta sakāvi, tika sagūstīts un aizvests uz Kijevu. Minskas kņazisti pievienoja Kijevas lielkņaza valdījumiem. 
Miris 1119. gadā Kijevā. Viņa dēlam Rostislavam Gļebovičam izdevās atgūt Minskas kņaza titulu tikai 1146. gadā.
Tiesu vara

Tiesu vara ir valsts varas izpausme. Saskaņā ar valsts varas dalīšanas teoriju, kopā ar likumdošanas varu un izpildvaru veido vienoto valsts varu. Tās visas ir savstarpēji saistītas, bet reizē tās ir savstarpēji neatkarīgas (pretstatītas), respektīvi, savstarpēja saistība izpaužas, ka katra no tām var ietekmēt citas darbību, bet reizē katrai no tām ir konkretizēta joma valstī, kurā tā ir neatkarīga savā darbībā.
Galvenais tiesu varas uzdevums ir tiesiskās kārtības uzturēšana, tiesisku konfliktu izšķiršana sabiedrības locekļu starpā, starp sabiedrības locekļiem un organizācijām, kā arī valsts institūtiem un valsti kopumā, tāpat arī organizāciju starpā. Tas jādara, vadoties no tiesību normām. Pasaulē ir dažādas tiesas institūciju sistēmas. Latvijā ir trīs tiesu sistēmas līmeņi: rajona vai pilsētas tiesa, apgabaltiesa un Augstākā tiesa.
Beterbija rags

Beterbija rags (angļu: Cape Batterbee) ir ar klints atseguma veidots zemesrags Kosmonautu jūras krastā Antarktīdā, Enderbiju Zemes tālākais ziemeļu punkts. Atklāja BANZARE ekspedīcija Daglasa Mosona vadībā 1930. gada 13. janvārī un nosauca par godu Apvienotās Karalistes Domīniju biroja sekretāram seram Henrijam Beterbijam (Sir Henry Fagg Batterbee).
Jānis Ritenis

Dzīvesgājums

Dzimis 1925. gada 15. martā Dobelē. Otrā pasaules kara beigās nonāca Vācijā, vēlāk pārcēlās uz dzīvi Adelaidā Austrālijā. 
Studēja tieslietas un politikas zinātni, ieguva maģistra grādu starptautiskās attiecībās. Strādāja par Austrālijas valdības padomnieku apdrošināšanas un tirdzniecības jautājumos, bija Latviešu apvienības Austrālijā (LAA) priekšsēdis (1967–1969), PBLA Informācija biroja vadītājs (1989—1990). 
Pēc Latvijas neatkarības atgūšanas Jānis Ritenis atgriezās Latvijā, 1992. gadā viņu iecēla par Latvijas vēstnieku Dānijā, 1993. gadā ievēlēja par 5. Saeimas deputātu no Latvijas Zemnieku savienības saraksta. No 1993. gada jūlija līdz 1994. gada septembrim J. Ritenis bija Latvijas labklājības ministrs, viņa vadībā ieviesa jaunu pensiju sistēmu, kas balstās uz valsts un privātās apdrošināšanas iemaksām. 
Vēlāk J. Ritenis darbojās kā valsts ministrs Ārlietu ministrijā un Baltijas jūras valstu padomes (Council of Baltic Sea States) Vecāko amatpersonu komitejas priekšsēdis.
Miris 2007. gada 13. jūlijā.
Senpjēra un Mikelona

Ģeogrāfija

Arhipelāgs sastāv no divām galvenajām salām: Senpjēras (25 km²), kuras iedzīvotāju skaits ir gandrīz 80% no arhipelāga iedzīvotāju skaita un Mikelonas (110 km²). Atrodas mērenajā klimata joslā. Teritorijā bieži ir migla un vētras.
Bihava (Baltkrievija)

Vēsture

Pilsēta ir sens Lietuvas lielkņazistes ieroču ražošanas centrs. 14. gadsimtā bija Švidrigaiļa īpašumā, vēlāk kļuva par Gaštautu, tad Hodkeviču, bet 1628. gadā — Sapehu īpašumu. 16. gadsimta beigās—17. gadsimta sākumā pilsēta tika pārvērsta par nocietinātu vietu. Bihava divreiz piedzīvoja ievērojamus aplenkumus. 1702. gadā to aplenca un ieņēma koalīcija, kas karoja pret Sapehu dzimtu, bet 1707. gadā Ziemeļu kara ietvaros, cietoksni ieņēma un nopostīja krievu karaspēks.
1772. gadā Bihava Polijas pirmajā dalīšanā tika iekļauta Krievijas impērijā. 1902. gadā pilsētā tika izbūvēts dzelzceļš. No 1917. gada 11. septembra līdz 19. novembrim Bihovā ieslodzījumā atradās Krievijas armijas ģenerāļi, kuri bija atbalstījuši Korņilova dumpi. Daudzi no tiem vēlāk kļuva par redzamiem Balto kustības līderiem. Otrā pasaules kara laikā pilsētu 1941. gada 4. jūlijā ieņēma vācu karaspēks. Gandrīz visi pilsētas ebreju iedzīvotāji tika ieslodzīti Bihavas geto, bet vēlāk iznīcināti holokaustā. Kopš 1991. gada — neatkarīgās Baltkrievijas sastāvā.

Cilvēki

Pēc nacionālā sastāva pilsētas iedzīvotāji ir baltkrievi (89,47 %) un krievi (7,96 %).