Baikāls

Ģeogrāfija un hidroloģija

Ezera pētījumi 19. gadsimta beigās jau no sākuma parādīja, ka Baikālā atrodas vairāk ūdens nekā visos Amerikas Lielajos ezeros kopā. Ezera lielais vecums un izolācija no citiem nozīmīgiem ūdens baseiniem nodrošinājuši, ka šajā ezerā attīstās savdabīga ekosistēma, kam ir ļoti liela nozīme evolūcijas procesu pētīšanā.
Ezers ir dziļākais pasaulē — 1637 metri. Līdz ar to ezera gultne atrodas 1285 metrus zem jūras līmeņa; Baikāls ir arī dziļākā kriptodepresija pasaulē. Taču ezera gultni klāj vēl ap 7 km biezs ezera nogulumu slānis, tātad kontinentālā Zemes garoza zem Baikāla sākas tikai 8—9 km dziļumā, līdz ar to Baikāls ir uz planētas dziļākā vaga kontinentālajā Zemes garozā.
Baikāla lūzuma zona ir aktīva — lūzums ik gadu paplašinās par aptuveni 2 cm. Ezera apkaimē notiek seismiskas aktivitātes; šeit atrodas karstie avoti, diezgan bieži notiek zemestrīces.
Uzskata, ka ezera vecums ir 25—30 miljoni gadu — tas ir viens no vecākajiem zināmajiem ezeriem. Vēl viens aspekts, kas padara ezeru ļoti vērtīgu no Zemes vēstures pētījumu viedokļa ir fakts, ka ezeru nekad nav klājis ledājs un līdz ar to tā nogulumi ir veidojušies nepārtraukti, veidojot kvalitatīvu Zemes vēstures šķērsgriezumu, kas potenciāli dos precīzus datus par Zemes klimatu ļoti senā pagātnē.
Par spīti lielajam dziļumam, ezera ūdeņos notiek apmaiņas procesi un ezerā neveidojas ūdens slāņi, kā, piemēram, Tangaņikas ezerā vai Melnajā jūrā.
Baikālā ietek 336 upes un strauti. Vasarā ezera ūdens temperatūra sasniedz 8—9 °C, dažos līčos ūdens sasilst līdz 15 °C. Baikāla dziļumā ūdens sasilst līdz 4 °C. Baikāls parasti aizsalst ap 20. janvāri. Ziemas beigās ledus biezums sasniedz 1 m, līčos — 1,5-2 m.
Visapkārt ezeram atrodas kalni. Baikāla grēda ziemeļos no ezera un ap ezeru esošie taigas masīvi kopā ar pašu ezeru un tā 22 salām veido nacionālo parku. Par spīti valsts institūciju daļēji slāpētiem protestiem, ezera dienvidu piekrastē uzcelts celulozes pārstrādes kombināts (1966), kas izmanto hlora balināšanas procesu un ezerā iepludina neattīrītus notekūdeņus.
Ezeru apdraud arī Austrumsibīrijas—Klusā okeāna naftas vads, kura būvniecība iecerēta 800 m no ezera krasta. Tā kā šeit atrodas seismiska zona, ezeru apdraudēs naftas piesārņojums. Pēc ilgstošiem un plašiem protestiem valsts prezidents Vladimirs Putins licis projekta attīstītājiem plānot naftas vadu tālāk no ezera krastiem un pašlaik šis projekts vairs nerada tiešus draudus ezeram.

Dzīvā daba

Baikālā atrastas 1085 augu sugas un 1550 dzīvnieku sugas un pasugas. Vairāk nekā 60% šo dzīvnieku sugu ir endēmas, tai skaitā endēmas ir arī 27 no ezerā sastopamajām 52 zivju sugām. Vienīgais ezerā sastopamais zīdītājs ir endēmais Baikāla ronis (Phoca sibirica).
No saimnieciskā un tūrisma piesaistes viedokļa vērtīga zivs ir omulis (Coregonus autumnalis migratorius), kuru pārdod kūpinātu Baikāla apkaimes tirgos. Šī zivs uzskatāma par izcilu delikatesi.

Ezera dziļākā punkta sasniegšana 2008. gada 28. jūlijā

2008. gada 28. jūlijā Krievijas dziļūdens izpētes aparāts "Mir-1" Anatolija Sagaļeviča un Vjačeslava Nagovicina vadībā sasniedza pasaules ieniršanas dziļuma rekordu saldūdens vidē. Aparāts iegremdējās starp Ižimejas un Uhanas ragiem, sasniedzot līdz šim neizpētītas dzelmes dibenu 1580 m zem ezera līmeņa.