google/wiki40b huggingface dataset:
Ungāru īpašvārdu atveidošana

Ungāru valodas īpašvārdu atveidošana latviešu valodas vidē tiek veikta pēc fonētiskās transliterācijas principa. Ungāru valodas alfabēta burti un burtkopas tiek tieši pārlikti latviešu valodas ortogrāfijā, pakļaujot šos vārdus gramatizācijai.
Pēc šiem noteikumiem atveido ungāru personvārdus, kā arī ģeogrāfiskos nosaukumus Ungārijā. Kā otrās nosaukumu formas ungāru toponīmi sastopami Transilvānijā Rumānijā, Burgenlandē Austrijā, Vojevodinā Serbijā, Aizkarpatu apgabalā Ukrainā, kā arī Ungārijas pierobežas rajonos Horvātijā, Slovākijā un Slovēnijā.
Ungāriski personvārdi bieži sastopami Slovākijā un Rumānijā. Atveidojot citu pasaules reģionu ungāru izcelsmes personu vārdus, jāņem vērā šajā zemē pieņemtā izrunas prakse. Piemēram, Nikolā Sarkozī atveido pēc franču izrunas (Sarkozy), nevis pēc oriģinālā Sárközi — Šārkezi.

Gramatizācija

Atveidojot ungāru valodas īpašvārdus latviešu valodas vidē, tie jāpakļauj gramatizācijai, jāpiešķir dzimte un deklinācija.

Dzimte

Ungāru valodā vārdus nešķir pēc gramatiskās dzimtes, tādēļ latviskojot dzimti piešķir pēc īpašvārda raksturojošā objekta; apdzīvotās vietas, administratīvās vienības, upes - sieviešu dzimtē, kalnus, ezerus - vīriešu dzimtē.
Personvārdu dzimte atkarīga no personas dzimuma.
Paceplīšu dzimta

Izskats un īpašības

Paceplīšu dzimtas sugas ir maza vai ļoti maza auguma putniņi. Izņēmums ir Meksikā dzīvojošais lielais ceplītis (Campylorhynchus chiapensis), kas ir arī dzimtas lielākā suga. Tā ķermeņa garums sasniedz 22 cm, svars 50 g. Vismazākais dzimtā ir Eirāzijā dzīvojošais paceplītis, bet mazākās paceplīšu sugas, kas dzīvo Ziemeļamerikā ir mazākie dziedātājputni, kas dzīvo Jaunajā pasaulē. Eirāzijas paceplīša ķermeņa garums var būt tikai 8 cm garš, spārnu izplētums 12 cm, svars 6 g. Mazākie Amerikā dzīvojošie paceplīši ir grīšļu ceplītis (Cistothorus platensis), kura ķermeņa garums ir 9 cm, svars 7 g, un baltvēdera ceplītis (Uropsila leucogastra), kura ķermeņa garums 9,5 cm.
Lielākā daļa paceplīšu sugas ir pelēkbrūnas, ar daļēji melnu un baltu apspalvojumu. Daudzām sugām astes un spārni ir ar tumšākām šķērsjoslām. Astes garums atkarībā no sugas var būt dažāds, bet spārni kopumā ir īsi un noapaļoti. Knābis visbiežāk ir proporcionāli slaids un garš, un nedaudz noliekts uz leju. Tā kā lielākā daļa barojas uz zemes, to kājas ir spēcīgas un nagi gari. Abi dzimumi izskatās vienādi un arī jaunie putni no pieaugušajiem atšķiras ļoti nedaudz. Lai arī paceplīšu sugas ir neliela auguma, tām ir skaļas balsis un to dziesma sarežģīta. Reizēm pāris mēdz dziedāt duetā. Īpaši patīkamas dziesmas cilvēka ausij ir dziedātājceplīšu (Cyphorhinus) un lakstīgalceplīšu (Microcerculus) ģints sugām.

Uzvedība un barība

Dzimta ir ļoti liela un plaša, ar daudzām sugām, no kurām dažas ir ļoti kautrīgas, bet citas labprāt apmetas apdzīvoto vietu tuvumā un nekautrējas dziedāt atklātās, labi saskatāmās vietās. Atkarībā no sugas to uzvedība var būt ļoti dažāda. Kopumā mērenās joslas paceplīši parasti uzturas pa pāriem, bet tropu sugas mēdz veidot barus līdz 20 indivīdiem. Paceplīšu sugas atkarībā no sugas var būt gan tādas, kas veido monogāmus pārus, gan poligāmas attiecības.
Lai arī par daudzu sugu barošanās ieradumiem gandrīz nekas nav zināms, tomēr pazīstamās sugas pamatā barojas ar kukaiņiem, zirnekļiem un citiem maziem posmkājiem. Daudzas sugas barojas arī ar sēklām un ogām, bet lielākās sugas medī arī vardes un ķirzakas. Toties mazais Eirāzijas paceplītis seklā ūdenī medī pat mazas zivtiņas. Lielais ceplītis mēdz no citu putnu ligzdām laupīt olas. Spāņu valodā tā nosaukums ir chupahuevo - olu sūcējs. Nav īsti zināms, vai šie putni olas tiešām apēd, jo, piemēram, rudibaltais ceplītis (Thryophilus rufalbus) izposta citu putnu ligzdas, nogalinot pat mazuļus, bet ne tādēļ, lai barotos, bet, lai iznīcinātu konkurentus uz barošanās resursiem.
Švarcenberga/Rūdu kalni

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1282. gadā. Īsi pēc Otrā pasaules kara beigām teritorijā ap Švarcenbergu nodibinājās t.s. Švarcenbergas republika. Neskaidru iemeslu dēļ līdz 1945. gada 24. jūnijam, kad to ieņēma Sarkanā armija, šo teritoriju neokupēja Sabiedroto karaspēks. VDR laikā pilsētā atradās liela veļas mašīnu rūpnīca.

Izglītība, kultūra, tūrisms un sports

Pie pilsētas, Rokelmana kalnā, atrodas 1938. gadā uzceltā brīvdabas estrāde, otra lielākā Vācijā.

Cilvēki

Švarcenberga ir komponista Gotfrīda Heinriha Štelcera (Gottfried Heinrich Stölzel, 1690-1749) dzimtā pilsēta.
Palatāls līdzskanis

Latviešu valodā

Palatālie līdzskaņi latviešu valodā ir palatāls nazāls līdzskanis [ɲ] (ortogrāfijā "ņ"), nebalsīgs palatāls eksplozīvs slēdzenis [c] (ortogrāfijā "ķ"), balsīgs palatāls eksplozīvs slēdzenis [ɟ] (ortogrāfijā "ģ"), palatāls spraudzenis [j] un laterāls palatāls spraudzenis [ʎ] (ortogrāfijā "ļ").
Bojnice

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1113. gadā kā apmetne pie pils. Tāpat kā visa Slovākija, gadsimtiem bijusi Ungārijas sastāvā, pilsētas ungāriskais nosaukums ir Bajmoca (ungāru: Bajmóc). 1549. gadā pirmoreiz rakstos atzīmēti karstie avoti, kas ir Bojnices kā kūrorta pamatā. Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. No 1993. gada - Slovākijas sastāvā.

Cilvēki

Pēc etniskā sastāva vairums pilsētas iedzīvotāju ir slovāki (97,06%). Pēc reliģiskās piederības - katoļi (74,55%), nereliģiozi (19%).
Bojnice ir futbolistu Juraja Kuckas (Juraj Kucka, 1987) un Martina Petrāša (Martin Petráš, 1979), tenisistu Mirkas Federeras (Mirka Federer, 1978) un Miloslava Mečīrža (Miloslav Mečíř, 1964) dzimtā pilsēta.
Hloroforms

Iegūšana

Hloroformu var iegūt, pārdestilējot metāna hlorēšanas produktus (sk. metilēnhlorīda iegūšana).
Nikolajs Grigorjevs

Biogrāfija

Daudzkārtējais Maskavas pilsētas šaha čempionāta uzvarētājs (1921, 1923, 1924). Sešas reizes piedalījies PSRS šaha čempionātu finālos, labākais rezultāts - dalīta 5.-7. vieta 1920. gada čempionātā (uzvarēja Aleksandrs Aļehins). Kopš 1927. gada PSRS sporta meistars šahā. 1928. gadā uzvarējis PSRS arodbiedrību šaha čempionātā, bet 1929. gadā Ļeņingradā kopā ar Pjotru Romanovski dalījis 1. vietu starptautiskajā strādnieku šaha turnīrā.
Pēc profesijas bijis matemātikas skolotājs. No 1922. gada, vairāk nekā desmit gadus vadījis PSRS centrālā laikraksta Известия šaha nodaļu. Bijis arī viens no šaha laikraksta 64 dibinātājiem un redakcijas locekļiem.
Savu pirmo etīdi publicējis 1917. gadā. Vēlākajos gados sastādījis aptuveni 300 etīdes. Daudz laika veltījis šaha galotņu teorijai 
un publicējis vairākus nozīmīgus pētījumus par bandinieku galotnēm.
1938. gadā kļuvis par šaha žurnāla Шахматы в СССР galvenā redaktora vietnieku. Tajā pašā gadā devies ceļojumā pa Sibīriju un Tālajiem Austrumiem, kura laikā ticis nepamatoti arestēts. Lai gan vēlāk nepatiesie apvainojumi tikuši atsaukti, tomēr Grigorjeva veselība nopratināšanas rezultātā bija sabrukusi, un viņš tajā pašā gadā pāragri miris.
Časivjara

Vēsture

Apdzīvotā vieta dibināta 1876. gadā sakarā ar ugunsizturīgā māla atradnes apguvi, kam muižnieks Pļeščejevs uzbūvēja ugunsizturīgo izstrādājumu rūpnīcu. Pie rūpnīcas izauga strādnieku ciemats un 1878. gadā tika izbūvēta dzelzceļa stacija. Nosaukums, domājams, cēlies no tjurku çai-su — ‘klusais ūdens’. 1934. gadā uzbūvēta jauna šamota rūpnīca, bet 1938. gadā ciematam piešķirts pilsētas statuss.
Swans

Biogrāfija

Sākotnēji Swans piederēja No Wave skatuvei. Grupas mūzika bija lēna un ļoti smaga. Tā koncertos tika spēlēta ļoti skaļi, radot brutālas sekas. Nereti vairākiem skatītājiem kļuva slikti, tika izsaukta policija un pasākumi pārtraukti. Swans agrīnais skanējums visautentiskāk dzirdams koncertalbumā Public Castration Is A Good idea.
Šis mūzikas stils mainījās, kad tika izdoti grupas pirmie albumi Greed un Holy Money. Mūzikas temps kļuva ātrāks, biežāk tika lietotas bungu mašīnas un sempli. Grupai pievienojās dziedātāja Jarboe, kas dziesmas padarīja daudzveidīgākas. Grupa kritiķu atzītākos albumus izlaida 1990. gadu sākumā, un tie ir ievērojami ar žanriski un stilistiski ļoti daudzpusīgu skanējumu.
Swans darbību pārtrauca 1997. gadā. Grupas līderis Gira uzsāka solokarjeru, vēlāk izveidoja grupu The Angels of Light, kas turpināja Swans pēdējo albumu tematiku.
2010. gadā Gira atjaunoja Swans darbību un izlaida jaunu albumu My Father Will Guide Me Up a Rope to the Sky. Tam sekoja trīs vairāk kā divu stundu gari dubultalbumi — The Seer, To Be Kind, The Glowing Man  —, kas iekļuva vairākos pēdējo gadu labāko albumu sarakstos.
Mācīšanās

Mācīšanās ir process, kurā cilvēks apgūst jaunas zināšanas un pieredzi. Var mācīties gan skolā, gan mājās, gan jebkurā citā vietā. Skolā mācās rēķināt, lasīt, rakstīt. Skolēni apgūst dažādus mācību priekšmetus. Būtībā cilvēks mācās jau no pašas mazotnes, piemēram, iemācās staigāt, runāt dažādus vārdus, apgūst svešvalodu, gatavot ēdienu un tā tālāk.
Minarets

Minarets (arābu: منارة manāra(t) — 'uguns vieta, bāka') ir tornis pie mošejas, no kura muedzins aicina musulmaņus uz lūgšanu.
Minarets ir viena no svarīgākajām mošejas sastāvdaļām. Tas atrodas blakus mošejai un iekļaujas tās kopējā kompozīcijā. Sākotnēji minaretu apkļāva vītņu kāpnes vai panduss, bet vēlāk kāpnes tika būvētas minareta iekšpusē. Parasti minarets uz augšu sašaurinās. Minareti ir krāšņi rotāti ar mozaīkām, uzrakstiem, ķieģeļu dekoratīvo izkārtojumu, glazētu keramiku, balkoniem un citiem rotājumiem un to elementiem.
Pēc formas izšķir divus galvenos minaretu veidus: četrstūrainos (Ziemeļāfrika) un apaļos (Tuvie un Vidējie austrumi). Atsevišķos gadījumos tie ir daudzšķautnaini. Mazākām mošejā parasti ir viens minarets, bet tā var nebūt vispār, ja mošeja ir pavisam maza. Daudz biežāk tie ir divi minareti. Pie lielākām mošejām to skaits var sasniegt no četriem līdz pat sešiem minaretiem.
Baseina iela (Rīga)

Vēsture

1910. gadā apstiprināts nosaukums Rindzeles muižas iela (Rindzel/n/sche Str., Rindzeļ/n/skaja ul.) iedzīvotāju izveidotajai ielai. Apmēram 1920. gadā iela pārsaukta par Rindzeles ielu (Rindzele ir bijušais pagasta centrs, mūsdienās ciems, Tukuma rajona Zentenes pagastā). 1938. gadā iela ieguva tās pašreizējo nosaukumu. Otrā pasaules kara vācu okupācijas laikā iela saucās Beckenstraße.

Sabiedriskais transports

Baseina ielā kursē 22. un 35. maršruta autobusi virzienā prom no pilsētas centra.
Reklāmprogrammatūra

Reklāmprogrammatūra (angļu: Adware) ir programmatūra, kas programmas izpildes gaitā automātiski atskaņo, attēlo vai lejuplādē reklāmas materiālus lietotāja datorā. Šādas programmas bieži vien tiek uzstādītas lietotāja datorā bez viņa paša piekrišanas. Kā zināmākos reklāmprogrammatūras piemērus var minēt Comet Cursor un Hotbar.
Reklāmprogrammatūras izmantošana ir viens no daudzajiem elektroniskās tirgdarbības veidiem. Šis tirgdarbības veids uzskatāms par iedarbīgu, jo nereti šīs programmas analizē lietotāja visbiežāk apmeklētākās tīmekļa vietnes un piedāvā visatbilstošākās reklāmas. Tomēr tā nav lietotājiem draudzīga e-tirgdarbības stratēģija, jo reklāmu saņemšana lielākoties ir nevēlama. Līdz ar to daudz lielāku popularitāti pasaulē iegūst cita veida e-tirgdarbības veidi.
Jods (elements)

Ķīmiskās īpašības

Savienojumos jodam var būt oksidēšanas pakāpes no -1 līdz +7 (tāpat kā lielākajai daļai halogēnu). Jods reaģē ar daudziem metāliem, veidojot jodūdeņražskābes sāļus - jodīdus.
Saules kolektors

Plakanais Saules kolektors

Plakanais Saules kolektors ir viens no Saules kolektoru veidiem. Vidēji no šāda tipa kolektora var iegūt 645 kWh/m² siltumu gadā. Kolektoru lietderības koeficients svārstās ap 75%. Plakanos Saules kolektorus izmanto par 10000°C zemākas temperatūras iegūšanai.
Plakanajam Saules kolektoram ārējais segums ir no caurspīdīga materiāla, kas ir veidots no stikla vai plastikāta, un aiz tā atrodas plakans absorbētājs, kas uztver Saules starus un pārveido tos siltumā. Cauri kolektoram plūst ūdens vai gaiss, kas uzņem siltumu un aizvada to tālāk, lai nodrošināt ūdens sildīšanu un telpu apsildi. Absorbējošo plāksne ir izgatavota no alumīnija, tērauda vai vara. Absorbējošās virsmas tiek pārklātas ar melnu krāsu, lai samazinātu atstarošanu.

Cauruļtipa Saules kolektors

Cauruļtipa Saules kolektors ir viens no Saules kolektoru veidiem. Cauruļveida kolektoriem ir minimāla siltuma zudumi, un ja kāds no kolektora blokiem pārtrauc savu darbību, tad pārējie turpina darbu.
Cauruļtipa kolektoram zem absorbējošās virsmas atrodas caurules, kas presēti alumīnija profili, uz kuru iekšējās virsmas ir gredzenveida kapilāri, kuros iepildīts viegli iztvaikojošs šķidrums. Saulei sildot šos kapilārus, šķidrums lēnām iztvaiko un kondensējās uz siltummaiņas virsmas, kura atdod savu siltumu. Ar siltummaiņas palīdzību siltumu aizvada tālāk, savukārt kondensators nonāk caurulē.

Koncentrējošais Saules kolektors

Koncentrējošais Saules kolektors ir viens no Saules kolektoru veidiem.
Koncentrējošais Saules kolektors sakopo enerģiju vienā punktā. Starojuma koncentrēšanai ir piemēroti atstarojoši cilindra formas spoguļi vai apļi jeb paraboliskie spoguļi. Šādus kolektorus izmanto augstas temperatūras iegūšanai — līdz pat vairākiem tūkstošiem grādu. Piemēram, ar parabolisko spoguli, kura diametrs ir 2,4 metri var sasniegt apmēram 30000°C temperatūru.
Mikaels Granlunns

Spēlētāja karjera

2010. gada NHL draftā viņu izraudzījās Minesotas "Wild" ar kopējo 9. kārtas numuru.
Karjeru uzsācis Oulu "Kärpät" kluba sastāvā 2007.—2008. gada sezonā Somijas junioru otrajā līgā. Nākamajā sezonā hokejists spēlēja pirmajā Somijas junioru līgā, taču kopš 2008.—2009. gada sezonas M. Granlunns spēlē SM līgas klubu sastāvos. Kopš 2009.—2010. gada sezonas — HIFK sastāvā.
2009.—2010. gada sezonā viņš tika atzīts par līgas pieklājīgāko spēlētāju, kā arī par sezonas labāko debitantu. 2009. gadā viņš tika atzīts par Somijas gada labāko jauno sportistu.
2012.—13. gada sezonā uzsāka spēlēt NHL kluba Minesotas "Wild" rindās. 2012.—13. gada NHL sezonas lokautu pavadīja tās AHL fārmklubā Hjūstonas "Aeros". Turpmākajās sezonās nostiprinājās "Wild" rindās. 2016.—17. gada sezonā ar 69 rezultativitātes punktiem bija rezultatīvākais "Wild" spēlētājs. 2019. gada februārī tika aizmainīts uz Našvilas "Predators".
Somijas hokeja izlases rindās izcīnījis bronzas medaļas 2014. gada olimpiskajās spēlēs, tajās tiekot iekļauts arī turnīra simboliskajā izlasē, kā arī zelta medaļas 2011. gada Pasaules čempionātā. Somijas jaunatnes izlašu sastāvā ir startējis 2009. un 2010. gada Pasaules U-18 čempionātā (abos izcīnīta bronzas medaļa), 2009. (7. vieta), kā arī 2010. un 2012. gada Pasaules U-20 čempionātos. 2012. gadā Granlunns turnīru noslēdza kā viens no tā rezultatīvākajiem spēlētājiem, tiekot iekļauts arī turnīra simboliskajā izlasē.
Piena produkti

Piena produkti ir no piena ražoti pārtikas produkti. Piena produkti var būt ražoti gan no govs piena, gan no kazas vai citu dzīvnieku piena. Visplašāk izplatītie piena produkti ir siers, krējums, biezpiens, paniņas un citi.
Austris Desmitnieks

Šaha kompozīcija

Ar šaha kompozīciju sācis nodarboties 20. gadsimta sešdesmitos gados. Publicējis ap 100 šaha uzdevumus, galvenokārt palīgmatus un pašmatus. Ieguvis ap 50 atzinību, tai skaitā ap 10 godalgu.
Bijis 7. Latvijas čempionāta uzvarētājs palīgmatu žanrā.
Divkārtējs Latvijas čempions šaha kompozīciju risināšanā.
Pēteris Keirāns

Dzīves gājums

Ar šaha kompozīciju P. Keirāns sācis nodarboties neilgi pirms pirmā pasaules kara. No 1912. gada savus uzdevumus viņš sūtīja laikraksta "Dzimtenes Vēstnesis" šaha nodaļai, kuru vadīja viens no toreiz labākajiem Latvijas problēmistiem Jānis Bētiņš. Pirmo panākumu P. Keirāns sasniedza 1913. gadā, kad minētā laikraksta gada konkursā viņa trīsvilcis ieguva otro godalgu.
Pēc kara 1920. gada 20. aprīlī viņš iestājās 2. Rīgas Šaha biedrībā un aktīvi atsāka problēmista gaitas, piedaloties gan vietējo, gan daudzu ārzemju laikrakstu un žurnālu izsludinātajos šaha uzdevumu sastādīšanas konkursos, kuros ieguva vairākas atzinības.
1930. gadā viņš bija viens no Latvijas Šaha problēmistu biedrības dibinātājiem un tika ievēlēts par tās kasieri. 1931. gadā viņu ievēlēja Latvijas Šaha savienības valdē. 1936. gadā vienlaikus ar vasaras olimpiskām spēlēm notika problēmistu olimpiāde, kurā Latvija izcīnīja bronzas medaļas. Komandas sastāvā bija arī Pēteris Keirāns.
P. Keirāns bija ne tikai labs šaha uzdevumu sastādītājs, bet arī risinātājs. 1934. gadā viņš kopā ar Latvijas komandu uzvarēja starptautiskās uzdevumu risināšanas sacensībās, bet 1936. gadā 30 dalībnieku konkurencē viņš izcīnīja individuālu uzvaru žurnāla Deutsche Schachzeitung rīkotajās uzdevumu ātrrisināšanas sacensībās.
Aktīvi strādājot Latvijas Šaha problēmistu biedrībā un vadot šaha kompozīcijas nodaļas žurnālos "Krusta mīkla, šahs, bridžs" 1935—1940) un "Sarkanais Sports" (1940—1941), Keirāns izaudzinājis daudzus talantīgus jaunos problēmistus.
No 1912. gada publicējis vairāk par 400 uzdevumu, tai skaitā vairāk par 250 trīsvilču. Šaha uzdevumu konkursos izcīnījis vairāk par 100 atzinību. 1934. gada Latvijas čempionāta uzvarētājs trīsvilču grupā. 
Par Keirāna tēmu nosaukta viena no tēmām šaha kompozīcijā.
Piekūnu dzimta

Izskats un īpašības

Piekūni un karakaras ir nelieli vai vidēji lieli plēsīgie putni. Mātītes ir lielākas nekā tēviņi. Mazākais ir melncisku piekūns (Microhierax fringillarius), kura ķermeņa garums var būt 14 cm, spārnu plētums 26 cm, bet svars 28 g. Lielākais ir medību piekūns (Falco rusticolus), kura mātītes ķermeņa garums var sasniegt 65 cm, spārnu plētums 160 cm, bet svars 2,1 kg.
Piekūnu dzimtas putniem ir ass, līks knābis, ar mīkstu nāsu pauguru. Tiem ir ļoti laba redze. Apspalvojums parasti ir raibumains, kas jaukts no brūnām, baltām, rudām, melnām un pelēkām spalviņām. Starp tēviņa un mātītes apspalvojumu praktiski nav atšķirības, lai gan ir sugas, kurām apspalvojumā ir izteikts dzimumu dimorfisms. Piekūnu dzimtas putni nogalina ar knābi, nevis ar kājām kā, piemēram, vanagu dzimtas (Accipitridae) putni. Knābim sānos ir attīstījies īpašs "zobs" šim nolūkam. Piekūnu dzimtas putniem ir ļoti smaili spārni, kas ļauj veikt straujus pikējumus. Piemēram, lielais piekūns pikējumā spēj sasniegt ātrumu 325 km/st. Tādējādi tas ir ātrākais lidojošais putns pasaulē. Tomēr, lai arī piekūni ir ātri lidotāji, tas neattiecas uz karakaru sugām.

Barība

Piekūnu dzimtas sugas ir plēsīgi putni, kas barojas, medījot citus putnus, nelielus zīdītājus, rāpuļus, kukaiņus, un tie neatsakās arī no maitas. Tie ir mednieki - vientuļnieki, bet pāris kopīgi apsargā medību teritoriju. Tomēr migrācijas periodā tie var veidot lielus barus. Dažas sugas ir specializējušas uz noteiktu medījuma veidu, piemēram, smejošais piekūns (Herpetotheres cachinnans) pamatā medī čūskas. Dažas sugas veido barības uzkrājumu slēptuves.

Ligzdošana

Piekūni un karakaras pamatā ligzdo kā vientuļnieki, lai gan apmēram 10% no visām dzimtas sugām veido ligzdošanas kolonijas, piemēram, kukaiņu piekūns (Falco vespertinus). Piekūnu dzimtas sugas veido monogāmus pārus. Dažām karakarām vecākie bērni palīdz izbarot jaunākos ligzdguļus. Lielākā daļa sugu, izņemot karakaras, ligzdu nebūvē. Tā tiek atņemta citiem putniem. Piemēram, Āfrikas pundurpiekūns (Polihierax semitorquatus) ligzdo audējputnu (Ploceidae) ligzdās. Parasti tiek izdētas 2-4 olas. Visbiežāk olas inkubē tikai mātītes. Inkubācijas periods atkarībā no sugas ir dažāds (28-35 dienas). Mazuļiem apspalvojums izaug pēc 28-49 dienām, arī atkarībā no sugas. Jo lielāka auguma pieaugušais piekūns, jo lēnāk aug jaunā paaudze.

Attiecības ar cilvēkiem

Piekūniem un karakarām ir sena kopīga vēsture ar cilvēkiem. Senajā Ēģiptē dievu Horu attēloja kā piekūnu. Tas bija svētais putns, par kura nogalināšanu vainīgo sodīja ar nāvi. Mirušos putnus balzamēja un uzglabāja īpašās nekropolēs. Arī saules dievs Ra, kurš bija visu faraonu tēvs, tika attēlots kā faraons ar piekūna galvu.
Karakara toties ir Acteku svētais putns, un mūsdienās tā ir Meksikas nacionālais putns. Piekūni senos laikos bija nozīmīgs medību putns, kuru plaši izmantoja medībās.
Vehicle

Vehicle ir viena no Londonas apvienības Ammunition Promotions dibinātajām ierakstu kompānijām, kas specializējas dabstepa ierakstu izdošanā.
Ifconfig

ifconfig (saīsinājums no angļu valodas - interface configuration) ir sistēmas administrēšanas utilītprogramma Unix operētājsistēmās, lai konfigurētu, kontrolētu un pieprasītu TCP/IP tīkla interfeisu parametrus no komandrindas saskarnes (CLI), vai arī sistēmas konfigurācijas skriptos. Ifconfig sākotnēji parādījās 4.2BSD kā daļa no BSD TCP / IP suite.
Fotoradars

Fotoradars ir elektroniska ierīce, kas sastāv no fotoaparāta un radara un tiek lietota automašīnu kustības ātruma mērīšanai. Tā mērķis ir nofotografēt automašīnas, kas pārsniedz atļauto ātrumu, lai vēlāk auto īpašniekiem varētu piespriest sodu. Fotoradari paredzēti drošības palielināšanai uz ceļiem.

Izvietojums

Fotoradarus atbilstoši noteikumiem jāizvieto ceļa malās pārredzamās vietās, kopā ar attiecīgu ceļa zīmi.
Velsas ponijs (sekcija B)

Izskats un raksturs

Velsas ponijs ir elegants un smalki veidots, tā izskatā var saredzēt arābu zirga ietekmi. Tā maksimālais pieļaujamais augstums skaustā ir 1,37 m Lielbritānijā un 1,47 m ASV. Lai arī ponijs ir smalki veidots, tā kauli nedrīkst būt pārāk viegli, tiem ir jābūt spēcīgi veidotiem. Kakls Velsas ponijam ir garš un izliekts skaistā arkā, kā arī tam ir īsa, muskuļaina mugura, platas krūtis un jaudīgi krusti. Galva ir maza, ar mazām smailām austiņām, acis lielas un izteiksmīgas, arī nāsis ir lielas un plaši atvērtas.
Velsas ponijs var būt jebkurā krāsā, izņemot raibās krāsas kā dārka un lāsumaina.
Velsas ponijam piemīt visas raksturīgās Velsas kalnu ponija īpašības. Tas ir tikpat draudzīgs un veikls, bet tā gaitas ir mīkstākas nekā mazajam brālēnam. Velsas ponijs ir ātrs un ar drošu soli kalnainā reljefā. Kā arī ponijs ir saglabājis izcilu izturību un pieticību no saviem senčiem — Velsas kalnu ponijiem.

Vēsture

Par šķirnes ciltstēvu kļuva ērzelis Merlins, kas bija Derlija arābu zirga dēls, piedzimis Velsas kalnu ponija ķēvei. Šķirnes rašanās iesākumā Velsas ponijus sauca arī par merliniem. Velsas ponija izveidē tika izmantots arī Velsas braucamā tipa poniju (sekcija C) ponijs. Velsas ponijs kļuva par galveno Velsas zemnieku jājamzirgu. Toties mūsdienās tas ir ļoti populārs un universāls bērnu jājamzirgs, un tā daudzveidīgie talanti atļauj šķirni pielietot visdažādākajos sporta veidos, bet vispopulārākais pielietojums ir konkūrs.
Velsas ponijs ir izplatīts visā pasaulē. Tas ir eksportēts gan uz ASV, gan Kanādu, gan Austrāliju.
Meizakilas pagasts

Plāteres pagasts (igauņu: Laatre vald), vēlāk Meizakilas pagasts, bija viena no Valmieras apriņķa administratīvajām teritorijām tā ziemeļdaļā. 
1919. gada oktobra sarunās par militārās palīdzības sniegšanu pret Bermonta armijas uzbrukumu Rīgai Igaunijas valdība ierosināja Plāteres pagasta iekļaušanu Igaunijas teritorijā, kam Latvijas valdība nepiekrita. Pēc Latvijas—Igaunijas robežas līguma parakstīšanas pagasts nokļuva Igaunijas teritorijā.
Pollaki

Baltijas jūrā

Baltijas jūrā sastopamas abas pollaku ģints zivju sugas — pollaks (Pollachius pollachius) un saida (Pollachius virens). Baltijas jūras austrumdaļā gan pollaks, gan saida ieceļo reti, un šajā reģionā tikušas noķertas tikai dažas reizes.

Kopīgās īpašības

Abas pollaku sugas ir lielas jūras zivis. Ķermeņa garums var sasniegt 130 cm, svars 32 kg. Abas sugas izskatās samērā līdzīgas. Tomēr tās var atšķirt pēc žokļa formas, sānu līnijas rakstura un pēc apakšžokļa taustekļa (tas ir vai nav). 
Pollakam apakšžoklis ir tālu izbīdīts uz priekšu (garāks par augšžokli), toties saidai apakšžoklis ir apmēram vienā garumā ar augšžokli. Pollaka sānu līnija ir visā ķermeņa garumā, tā ir zaļganā krāsā un virs krūšu spurām liecas uz augšu, veidojot pamanāmu līkumu virs tām. Saidas sānu līnija ir taisna un gaiša. Turklāt saidai zem zoda ir viens īss tausteklis, bet pollakam tāda nav vispār. Mugura abām sugām tumša, sānu apakšējā daļa un vēders gaišs. 
Pollaku ģints zivis ir pelaģiskas un parasti uzturas 180—200 m dziļumā virs akmeņainas gultnes. Labi jūtas vēsos ūdeņos, pat, ja tas ir tuvu 0 °C. Toties zaudē enerģiju un sagurst, ja ūdens temperatūra ir augstāka par 11 °C.