google/wiki40b huggingface dataset:
1998. gada referendums par Pilsonības likumu

1998. gada referendums par Pilsonības likumu bija viens no Latvijas referendumiem par grozījumiem Pilsonības likumā, kas noritēja 1998. gada 3. oktobrī.

Priekšvēsture

1998. gada 22. jūnijā Saeimā tika pieņemti grozījumi Pilsonības likumā, kas atviegloja naturalizāciju un pieļāva pēc 1991. gadā dzimušo nepilsoņu un bezvalstnieku bērnu reģistrāciju par Latvijas pilsoņiem. Pret šiem grozījumiem iestājās vairāku labējo partiju Saeimas deputāti, un bija savākts referenduma rīkošanai nepieciešamais vēlētāju parakstu skaits.

Norise

Tā paša gada 3. oktobrī, vienlaikus ar 7. Saeimas vēlēšanām, notika tautas nobalsošana, kurā ar 52,54% "pret" un 44,89% "par" balsīm grozījumi bija apstiprināti (nobalsoja 895 057 pilsoņi). Rīgā un Latgales apgabalā pārsvaru guva "pret" variants, bet ārvalstu iecirkņos, Zemgales, Kurzemes un Vidzemes apgabalos — "par". Vislielākais balsu "par" īpatsvars starp 1. līmeņa administratīvajām teritorijām bija Liepājas rajonā — 55,20% un ārvalstu iecirkņos (68,13%), "pret" — Daugavpilī (78,61%).
Šautene

Vēsture

Šautenes bija sākotnēji vienšāviena, pa stobru lādējami ieroči. 18. gadsimtā tika projektēti pa resgali lādējami ieroči, kas ļāva strēlniekiem tos pārlādēt, atrodoties aizsegā, bet ražošanas defekti liedza plašu ražošanu. 19. gadsimtā vairākšāviņu šautenes kļuva par standartu, vēl vairāk palielinot šaušanas ātrumu. Līdz 19. gadsimtam vadošais šauteņu dizains bija Paula Mauzera šautenēm, un viņa 5 patronu magazīnas kļuva par pasaules standartu cauri diviem pasaules kariem un ārpus tiem. Iepretim Mauzera šautenēm bija arī britu 10 patronu Lee-Enfield un Amerikas 1903 Springfield strēlnieku modeļi. Amerikāņu M1903 cieši kopēja Mauser oriģinālo dizainu.
Visu šautenes attīstības laiku ir atzīmēta ieroču tāluma un precizitātes palielināšanās. No Minié šautenes un ārpus šautenes ir kļuvušas arvien spēcīgākas lielos attālumos. Šautene bija paredzēta, lai patronas varētu ielādēt no resgaļa, jaunieveduma, kas padarīja šautenes par masu kaujas ieroci.
Pēdējos gadu desmitos tiek veidotas liela kalibra šautenes, kuras parasti šauj ar patronām, kuru kalibrs ir starp 12,7 mm un 20 mm. ASV Barrett M82A1 ir, iespējams, pazīstamākā šāda šautene. Šos ieročus parasti izmanto, lai sašautu viegli ievainojamus, neaizsargātus mērķus, piemēram datorizētus vadības un kontroles transportlīdzekļus, kravas automašīnas, kas pārvadā radioaprīkojumu, radara antenas, transportlīdzekļu dzinējus un ienaidnieka lidmašīnu reaktīvos dzinējus. Šīs šautenes var izmantot arī pret cilvēku mērķiem, bet daudz lielākais šautenes un munīcijas svars, kā arī stiprais atsitiens parasti padara tās mazāk praktiskas šādai lietošanai. Barrett M82 ir zināma ar lielāko darbības diapazonu - 1800 m. Ar 50 BMG kalibra McMillan TAC-50 šauteni Kanādas meistarkaprālis Robs Furlongs izdarīja vēsturē tālāko reģistrēto (līdz 2010. gadam) nāvējošo snaipera šāvienu, kad viņš nošāva Taliban cīnītāju 2430 metru attālumā. Tas notika Afganistānā, 2002. gadā, operācijas Anaconda laikā.
Taču tad britu armijas snaiperis pārspēja Kanādas rekordu par 46 metriem, nogalinot divus talibu nemierniekus 2470 metru attālumā. Viņš izmantoja standarta britu armijas snaipera šauteni L115A3.
ASV Grand Prix

Pirmsākumi un Vanderbilta kauss

19. gadsimta beigās un 20. gadsimta sākumā Eiropā pakāpeniski arvien vairāk parādījās dažāda veida autosacīkstes, kas neizbēgami piesaistīja ne tikai sacīkšu braucējus, bet arī skatītājus. Šī iemesla dēļ 1904. gadā Amerikas Savienotajās Valstīs uzņēmējs Viljams Vanderbilts (William Kissam Vanderbilt) nāca klajā ar speciāli izveidotām autosacīkstēm Longailendas teritorijā Ņujorkā, kur uzvarētājam balvā tika piešķirts jaunizveidotais Vanderbilta kauss (Vanderbilt Cup). Ar laiku Vanderbilta sponsorētās sacīkstes sāka piesaistīt braucējus ne tikai no ASV, bet arī no Eiropas valstīm, līdz ar to toreizējais "Amerikas Automobiļu klubs" (Automobile Club of America), kas bija sāncensis Vanderbilta kausa izveidotajām sacīkstēm, izlēma izveidot arī savas speciālas autosacīkstes, kuras nosauca par "Amerikas Lielās balvas" izcīņu (American Grand Prize).

American Grand Prize gadi

ASV Grand Prix pirmsākumi ir meklējami 1908. gada organizētajās Amerikas autosacīkstēs, kas togad norisinājās Savannas pilsētā Džordžijā. Tolaik rīkotās autosacīkstes vēl tika atzīmētas kā "Amerikas Lielās balvas" izcīņa (American Grand Prize), līdz 1958. gadā tā oficiāli ieguva "ASV Grand Prix" izcīņas statusu. Nepārlieku lielās popularitātes dēļ laika posmā no 1908. līdz 1958. gadam "Amerikas Lielās balvas" izcīņa norisinājās tikai septiņas reizes, kur visas no tām notika līdz 1916. gadam. Šajā laika posmā amerikāņu autosporta cienītāju vidū strauji pieauga Indianapolisas 500 un ovālu sacīkšu trašu popularitāte, kā rezultātā interese par "Amerikas Lielās balvas" nepieciešamību strauji noplaka. 
1958. gadā pēc četrdesmit divu gadu pārtraukuma Riversaidas trasē Kalifornijā tika nolemts sarīkot pirmo oficiālo ASV Grand Prix izcīņu, kurā negaidīti uzvaru izdevās izcīnīt vietējam mājiniekam amerikānim Čakam Degam (Chuck Daigh). Šī iemesla dēļ popularitāte, kas Amerikas Savienoto Valstu teritorijā bija saistīta ar kādreizējās "Amerikas Lielās balvas" sacīkstēm, nedaudz pieauga, kur toreizējie pirmās formulas organizatori nolēma, ka bija pienācis īstais laiks, lai beidzot iekļautu ASV Grand Prix izcīņu tā laika oficiālajā 1959. gada pirmās formulas pasaules čempionātā.
Obzerkalns

Obzerkalns ir pilskalns Madonas novada Dzelzavas pagastā. Paceļas 14 m virs tuvējās apkārtnes Liedes kreisajā krastā. Pilskalna 60 m garo plakumu abos galos norobežo 3 m plati grāvji un uzbērumi, bet plakuma malas ir mākslīgi nostāvinātas. Arheoloģiskajos izrakumos šajā pilskalnā konstatētas trauku lauskas, ogles un dzīvnieku kauli. 1928. gadā pilskalnu uzmērīja Ernests Brastiņš. Kopš 1998. gada aizsargājams valsts nozīmes arheoloģijas piemineklis.
Johans Georgs Eizens

Dzīvesgājums

Dzimis 1717. gada 19. janvārī Polzingenē (Polsingen) Vidusfrankonijā (tagad Bavārija) luterāņu mācītāja Gotfrīda Eizena fon Švarcenberga un viņa sievas Elizabetes, dzimušas Dēderlainas (Döderlein), ģimenē. Pēc mājas mācībām pie tēva un tēvoča studēja teoloģiju Jēnas universitātē (1737—1740), tad pārcēlās uz dzīvi Vidzemes guberņā, kur no 1741. līdz 1744. gadam bija mājskolotājs Avinurmes (Awinorm) muižā (tagad Austrumviru apriņķis). Pēc tam ilgu laiku bija luterāņu mācītājs Tormas un Lohusuu draudzēs (1746-1774), šajā laikā mācītājs Eizens uzrakstīja četrus darbus par dzimtbūšanas kaitīgumu, no kuriem tikai divus publicēja. Rakstā "Sistemātisks apcerējums par valsts saimniecisko pamatiekārtu" viņš rakstīja par zemnieku atbrīvošanu. Eizens uzskatīja, ka cilvēkus veido sociālā vide, kurā viņi atrodas; labklājību varot celt ar saprāta un taisnības principiem, nevis ar varmācību un cilvēku izmantošanu: Pierādījums, ka tādā zemnieku iekārtā, ka zemnieks ir tādējādi sava kunga pavalstnieks, ka tam viņa lauku mājas pieder kā mantojums īpašums, ne tikai kungam daudz izdevīgāk, bet vispārīgi, uz kura balstoties valsts var kļūt visā pilnībā tik ziedoša, cik to vispārīgi atļauj zemes dabiskais raksturs, turpretim zemnieku dzimtbūšana ir augstākā mērā kaitīga tiklab kungam, kā valstij.  
Pēc konflikta ar vietējo muižniecību J.G.Eizens 1774. gadā bija spiests pārcelties uz Pēterburgu, bet 1775. gadā viņš pieņēma hercoga Pētera uzaicinājumu kļūt par viņa tautsaimniecisko padomnieku (Inspektor der hzgl. Oekonomie und Gärten), līdztekus bija Academia Petrina goda profesors (1776—1777). 1777. gadā Johans Georgs Eizens izstrādāja Rundāles muižas apsaimniekošanas plānu, pēc kura tika izveidoti divi augļu dārzi, vīnakalns un apiņu dārzs.  
Arī Jelgavā viņš savos teoloģiskajos darbos (Das thätige Christenthum un Das Christenthum nach der gesunden Vernunft und der Bibel) asi kritizēja dzimbūšanu, tādēļ Johans Georgs Eizens bija spiests doties atpakaļ cauri Vidzemei uz Pēterburgu. Dzīves pēdējos gadus strādāja par grāfa Černiševa muižu pārvaldnieku pie Maskavas.
Miris Maskavas guberņas Jaropoļecā (Ярополец) 1779. gada 4. (15.?) februārī.
Viktorija Ni

Biogrāfija

Šahu 7 gadu vecumā Viktorijai iemācīja spēlēt māte, kas ir šaha trenere. Viktorija Ni deviņas reizes ir spēlējusi Eiropas un Pasaules jauniešu čempionātos, bet 2008.gadā viņa uzvarēja Eiropas čempionātā ātrspēlē U-18 meiteņu grupā. 2009. gadā starptautiskajā turnīrā "Czech Open" Pardubicē (Čehija) tika izpildīta lielmeistares normu. No 2010. gada pastāvīgi dzīvo ASV, bet no 2011. gada sāka pārstāvēt ASV šaha turnīros. 2012. un 2015. gada ASV sieviešu šaha čempionātos izcīnījusi 4. vietu. 2017. gadā Teherānā Pasaules šaha čempionātā sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas 1. kārtā zaudējusi Valentīnai Guņinai.
Pragmatisms

Pragmatisms ir filozofiska tradīcija, kurā uzskata, ka teorija jāapvieno ar praksi. Tā izveidojās 19. gadsimta beigās, savu lielāko uzplaukumu sasniedza 20. gadsimtu sākumā. Pragmatismā tiek uzskatīts, ka teorijas lietderīgums ir balstīts tajā, kāds ir tās praktiskais pielietojums.
Galvenajiem pragmatisma aizsācējiem un teorētiķiem — Čārlzam Pīrsam, Viljamam Džeimsam un Džonam Djūijam bija dažādi skatījumi par to, kādam jābūt pragmatismam, tomēr viņus visus vienoja ideja, ka teorija un prakse nedrīkstētu būt nošķirtas.
Vess Borlands

Biogrāfija

Vess Borlands ir prezbiteriāņu ministra dēls, audzis Našvilā, Tenesī štatā. Vēlāk viņā ģimene pārvācās uz Džeksonvillu, Floridā. Psihiatrs konstatēja, ka Borlands cieta no uzmanības trūkuma un hiperaktivitātes.
2001. gadā neilgi pirms aiziešanas no Limp Bizkit, Vess ar savu brāli Skotu Borlandu, kurš bija diskžokejs Limp Bizkit pirmajos albumos, un citiem mūziķiem izveidoja grupu Big Dumb Face, pēc EP un studijas albuma iznākšanas, grupas darbība tika apturēta, un izveidota jauna grupa Eat the Day. Par šo grupu gandrīz nav nekādas informācijas internetā izņemot to, ka tai ir tikai daži demo ieraksti.
Pēc kāda laika Vess ar draugu, ģitāristu un producentu Deniju Loneru (Nine Inch Nails), uzsāka darbu pie sava solo projekta. Kopā viņi izveido supergrupu The Damning Well, kuras dziesma atrodama filmas "Underworld" skaņu celiņā. Pēc kā Vesam tika piedāvāts pievienoties grupai A Perfect Circle, bet vēlāk arī pie Nine Inch Nails, kuriem viņš atteica, paziņojot, ka meklē vokālistu savai grupai Eat The Day, taču vēlāk paziņoja, ka Eat The Day un The Damning Well ir izjukušas.
2003. gada beigās Vess parādās trešajā amerikāņu elektrisko mūziķu The Crystal Method studijas albumā "Legion of Boom", kur ir viens no producentiem un ģitārists. 2004. gada augustā atgriežas Limp Bizkit sastāvā, lai Prāgā ierakstītu albumu "The Unquestionable Truth", taču domstarpības bija tik nopietnas, ka vienreiz Freds Dērsts ar kaudzi aizvainojumu caur Myspace blogu padzina Vesu no grupas.
Pēc kā Vess paziņoja: "Man ir radusies tāda sajūta, ka viņi domā, ka neesmu pietiekami viņiem gana labs - tad, lai viņi iet ellē!" ("I feel that they think I'm no good for them but fuck it.") un paziņoja, ka ir paša projekta Black Light Burns dalībnieks.
2008. gadā Vess piedalās kā pieaicinātais ģitārists japāņu grupas X-Japan atgriešanās koncertos.
2008. gada augustā Vess pievienojas grupai Marilyn Manson, debija grupas jaunajam ģitāristam bija ETP FESTIVAL 15. augustā.
2009. gadā Vess pamet Marilyn Manson, lai atkal apvienotos ar Limp Bizkit koncertiem un jaunā albuma ierakstīšanai.
Veslijs Borlands pats atpazīstamākais grupas Limp Bizkit dalībnieks, melno kontaktlēcu un ekstravaganto skatuves tērpu dēļ.
Uga Dumpis

Dzīves gājums

Dzimis 1967. gada 14. decembrī Rīgā. Mācījās Rīgas 64. vidusskolā, studēja Latvijas Medicīnas akadēmijas (AML) Ārstniecības fakultātē (1987-1993). Pēc studiju beigām papildinājās tropiskajā medicīnā Karolinskas institūtā Stokholmā (1994) un ar Sorosa stipendiju Oksfordas Universitātē (1996-1997). Studēja PhD programmā Open University, līdztekus bija  klīniskais pētnieks Oksfordas Universitātes Wellcome Trust cilvēka ģenētikas centrā (1997-2000). Pētīja hroniskā vīrusu hepatīta B infekcijas izplatīšanos Tropiskās medicīnas zinātniskajā institūtā Gambijā.
Pēc atgriešanās dzimtenē no 2000. gada Infekciju uzraudzības dienesta vadītājs un vecākais pētnieks Paula Stradiņa klīniskajā universitātes slimnīcā (PSKUS). LU Medicīnas fakultātes asociētais profesors (2001), profesors (2014).
Lēdijas Bingas balva

Lēdijas Bingas balva (Lady Byng Memorial Trophy) tiek piešķirta NHL hokejistam, kurš ticis atzīts par korektāko spēlētāju šajā sezonā. Šo apbalvojumu parasti iegūst hokejisti ar labām līdera dotībām, kas rāda labu sniegumu un spēlē neizmanto rupjus paņēmienus. Profesionālā hokeja apskatnieku asociācija šīs balvas ieguvēja noteikšanai katras sezonas beigās rīko aptauju.
Šo balvu visbiežāk(septiņas reizes) ir ieguvis Ņujorkas "Rangers" hokejists Frenks Bušē. Slavenais Veins Greckis lēdijas Bingas balvu ir saņēmis piecreiz.
Grafīts

Grafīts (sengrieķu: γραφειν — 'raksts') ir minerāls no elementu tīrradņu klases (sastāv tikai no viena elementa — oglekļa). Grafīts ir viena no oglekļa alotropiskajām modifikācijām. Tā struktūra ir slāņaina. Grafīta atsevišķu kārtu kristāliskie režģi var dažādi novietoties attiecībā vienam pret otru. Kārtas ir gandrīz plakanas un sastāv no regulāru sešstūru veidā izvietotu oglekļa atomu režģa.

Īpašības

Grafīts labi vada elektrisko strāvu. Atšķirībā no dimanta grafītam ir zema cietība (1-2 balles pēc Mosa skalas). Blīvums 2,08 — 2,23 g/cm³. Krāsa pelēka, spīdums metālisks. Grūti kūstošs (sublimējas 3600-3700 °C temperatūrā), noturīgs pret augstu temperatūru. Skābēs nešķīst. Aptaustot liekas, ka ir taukains. Dabiskais grafīts satur 10-12% māla un dzelzs oksīdu piemaisījumu. Daudzām grafīta fiziskajām īpašībām, it sevišķi termiskajām un akustiskajām, piemīt izteikta anizotropija.

Atrašanās dabā

Pavadošie minerāli dabā ir pirīts, granāts un špinelis. Veidojas augstā temperatūrā vulkāniskos un magmatiskos iežos. Sastopams kvarca dzīslās kopā ar volframītu un citiem minerāliem. Plaši izplatīts metamorfiskos iežos — kristāliskajos slānekļos, gneisos, marmoros. Lielas iegulas veidojas pirolīzes rezultātā akmeņogļu atradņu vietās
(Tunguskas baseinā).

Mākslīgā sintēze

Grafītu iegūst, uzsildot koksa un piķa maisījumu līdz 2800 °C. Var iegūt arī no gāzveida ogļūdeņražiem vakuumā pie temperatūras 1400—1500 °C. Pēcsildot iegūto pirooglekli līdz temperatūrai 2500-3000 °C spiedienā 50 MPa, iegūst produktu, ko dēvē par pirografītu.
Chang'e 5 T1

Lidojuma gaita

Chang'e 5 T1 tika palaista 2014. gada 23. oktobrī 18:00 UTC ar nesējraķeti Chang Zheng 3C no Sičanas kosmodroma. Zonde ievadīta brīvās atgriešanās trajektorijā, kurā kosmiskais aparāts bez papildu manevriem apmet cilpu ap Mēnesi un atgriežas uz Zemes.
28. oktobrī Chang'e 5-T1 veica Mēness pārlidojumu.
2014. gada 31. oktobrī 21:53 UTC nolaižamais aparāts atdalījās no zondes. 22:13 UTC tas iegāja Zemes atmosfērā, un 22:42 UTC kapsula nolaidās Sizivanā, Iekšējā Mongolijā, aptuveni 80 km uz ziemeļiem no Hohhotas. Pēc tam galvenais kosmiskais aparāts veica dzinēja iedarbināšanu, lai paliktu orbītā. Zonde atgriezās eliptiskā orbītā ar perigeju 600 km un apogeju 540 000 km.
7. un 17. novembrī Chang'e 5-T1 veica korekcijas manevrus.
27. novembrī zonde iegāja Lisažū orbītā ap Zemes — Mēness Lagranža punktu L2. Ap L2 tā veica trīs apriņķojumus.
2015. gada 5. janvārī Chang'e 5-T1 atstāja Lagranža punktu. 2015. gada 11. janvārī zonde iegāja orbītā ap Mēnesi. Nākamajās trīs dienās orbīta pazemināta līdz 200 km no Mēness virsmas.
No 3. līdz 7. martam zonde mveica manevrus, imitējot satikšanos ar Chang'e 5 pacelšanās pakāpi.
Juris Ozols

Spēlētāja karjera

Savu profesionālā spēlētāja karjeru Ozols uzsāka 1992. gadā, pievienojoties Rīgas "Juniors" vienībai. No 1993. līdz 1995. gadam Juris spēlēja HK Rīgas "NIK's Brih" junioru komandā, bet 1995.—96. gada sezonā - atkal Rīgas "Juniorā". Nākamo, 1996.—97. gada sezonu, viņš aizvadīja Amerikas junioru līgā "Minesotas Kodiaks" komandā ,kur kļuva par Amerikas čempionu . 1997.—98. gada sezonu Juris aizvadīja "Juniorā", bet 1998.—99. gada sezonā pirmo reizi nonāca jaunizveidotajā HK Liepājas Metalurgā, kura rindās aizvadīja 2 sezonas. 2000.—01. gada sezonā Juris spēlēja uzreiz trīs klubos – HK Rīga 2000, Krievijas Augstākās līgas klubā Voskresenskas "Himik", kā arī Zviedrijas 2. spēcīgākās līgas klubā Kiruna IF.
2001.—02. gada sezonu Ozols iesāka tās pašas Zviedrijas līgas klubā Mörrum GoIS, bet pēc aizvadītām trim spēlēm pārcēlās uz Liepājas Metalurgu, kura sastāvā, līdz 2006. gadam, aizvadīja vēl 4 sezonas. 2006.—07. gada sezonu hokejists aizvadīja Baltkrievijas Ekstralīgas klubā Minkas "Keramin". No 2007. līdz 2010. gadam spēlēja "Metalurgā", taču tad sezonu aizvadīja Krievijas Pirmās līgas klubā Kliņas "Titan". Pēc šīs sezonas beidza karjeru.
Latvijas hokeja izlases sastāvā Ozols ir spēlējis 2004. gada Pasaules čempionātā, kā arī 2005. gada olimpisko spēļu kvalifikācijas turnīrā Rīgā. Vēl juniora vecumā Juris spēlējis arī 1994. gada Eiropas čempionātā C divīzijā, kā arī 1996.gada un 1997.gada Pasaules čempionātā B divīzijā.
Ozolkalnu suns

Sižets

Astoņgadīgā Anete brīvdienas pavada vecvecāku mājās laukos. Šeit noteicēja ir Ome. Tomēr kādudien ierodas kaimiņmājas suns, kurš atnes arī pārmaiņas.
Nāciju Sadraudzības čempionāts cīņas sportā

Nāciju Sadraudzības čempionāts cīņas sportā ir turnīrs, kura piedalās Nāciju Sadraudzības cīkstoņi, lai izcīnītu Sadraudzības čempiona titulu.

Vēsture

1984. gadā Austrālijas pilsētā Vollononā tika nodibināta “Sadraudzības amatieru cīkstoņu asociācija”, kurā tika nolemts rīkot cīkstoņu čempionātus. Dibinātāji bija Anglija, Austrālija, Kipra, Indija, Ziemeļīrija, Kanāda, Malta, Nigērija, Jaunzēlande un Skotija. Pirmais turnīrs notika 1985. gadā Glāzgovā. Pirmos gadus cīkstoņi par čempiona titulu savās svara kategorijās sacentās tikai brīvajā stilā, bet no 2005. gadā arī  grieķu-romiešu stilā. Sieviešu brīvā stila sacensības notiek kopš 1993. gada.
2010. gada oktobrī asociācija mainīja savu nosaukumu uz “Sadraudzības cīkstoņu asociācija”.
Gestapo

Gestapo (no vācu: Geheime Staatspolizei) bija Trešā Reiha valsts slepenpolicija.

Fināls

1945. gada Kontrolkomisijas dekrēts Nr.2 izsludināja gestapo ārpus likuma. Starptautiskais kara tribunāls Nirnbergā atzina gestapo par noziedzīgu organizāciju - lielākā daļa tās vadītāju tika notiesāti uz nāvi vai ilgstošu ieslodzījumu.
Majonēze

Majonēze (franču: mayonnaise) ir bieza, krēmveida mērce, kas bieži tiek izmantota kā garšviela. Tā tiek gatavota no olas dzeltenuma, augu eļļas un etiķa vai citronskābes, vēl var tikt pievienotas dažādas garšvielas, piemēram, sinepes, tomātu mērce, pipari. Tiek veidotas dažāda veida majonēzes, tai skaitā galda, asā, saldā majonēze. Tā tiek izmantota, lai uzlabotu dažādu ēdienu garšu un uzturvērtību. Parasti 100 g produkta ir 700 kilokalorijas (2900 kJ), tātad majonēze ir kalorijām bagāts produkts.
Majonēze var būt dažādās krāsās, tomēr parasti tā ir balta, krējuma krāsā vai gaiši dzeltena. 2004. gadā veiktajā pētījumā tika noskaidrots, ka Krievija ir vienīgais tirgus Eiropā, kur majonēze pārdošanas apjoma ziņā pārspēj kečupu.
Vuhlehirska

Vēsture

Tiek uzskatīts, ka apdzīvotā vieta kā Hacepetivkas ciems dibināta 1861. gadā. Pēc nostāstiem, to dibinājuši zemnieki brāļi Petro un Timofejs Hacepeti. 1879. gadā atvērta dzelzceļa stacija uz Horļivkas—Rostovas dzelzceļa līnijas. No 1949. gada Hacepetivkā akmeņogļu ieguve. 1958. gadā piešķirts pilsētas statuss un pārdēvēta tagadējā vārdā.
Lācene

Apraksts

Daudzgadīgs, neliels, ne vairāk kā 30 cm augsts, vienmājas rožu dzimtas lakstaugs ar gariem, ložņājošiem sakneņiem. Stublājs — stāvs ar nedaudzām zvīņveidīgām zemlapām. Lapas — pamīšus, ar garu kātu, ieapaļas, daivainas, nereti līdz 15 cm lieluma. Ziedi — balti, lieli, līdz 3 cm diametrā, pa vienam stublāja galotnē. Kauslapas un vainaglapas no 4 līdz 10, bet parasti pa 5. Kauslapas zaļas, strupas, auglim nogatavojoties atliecas. Auglis — sākumā iebalti zaļš, vēlāk sārts un nogatavojoties zeltaini dzeltens kopauglis ar specifisku medus garšu. Zied maijā, jūnijā. Augļi ienākas jau jūlijā, tos lieliski var vākt arī negatavus (obligāti jābūt sārtiem), pēc tam izklāt mājās uz auduma un 2—3 dienu laikā ogas nogatavojas bez kvalitātes zaudējumiem. Pārgatavojušies augļi kļūst blāvi dzelteni un negaršīgi.

Biotopi

Sūnu purvu un purvaino priežu mežu augu sabiedrību raksturīga suga. Tur veido lielas, klājeniskas audzes.

Izplatība

Lācene aug aukstā un mērenā klimata teritorijā polam tuvos apvidos. Latvijā tas ir pēcledus laikmeta relikts. Lācenes var atrast un lasīt, piemēram, Pierīgas, Viesītes, Jaunjelgavas, Salas, Jēkabpils, Līvānu, Riebiņu, Madonas, Rēzeknes, Baltinavas, Balvu, Viļakas un Varakļānu novadu purvos.
Nacionālais Polārais un okeānu pētniecības centrs

Nacionālais Polārais un okeānu pētniecības centrs (angļu: The National Centre for Polar and Ocean Research, NCPOR; hindi: राष्ट्रीय ध्रुवीय एवं समुद्री अनुसंधान केन्द्र) ir Indijas valdības pētniecības organizācija, Okeānu attīstības departamenta autonoma institūcija. Centrs ir atbildīgs par Indijas Antarktikas programmu un uztur Maitri pētniecības staciju Karalienes Modas Zemē, Antarktīdā, un Himādri pētniecības staciju Svalbārā, Arktikā. Centra galvenais ofiss atrodas Vaškudagamas pilsētā Goas štatā. Centrs dibināts 1998. gada 25. maijā.
Rokišķi

Vēsture

Rokišķi atrodas vēsturiskās Sēlijas zemes dienvidu daļā, kas 13.-15. gadsimtā bija strīdus teritorija starp Livonijas ordeni un Lietuvas dižkunigaitiju.  
Pirmo reizi rakstos minēti 1499. gadā, vēlāk kā kņazu Krošinsku (lietuviešu: Krošinskiai, poļu: Kroszinski) rezidence Viļņas vaivadijas ziemeļu pierobežā. 1715. gadā to ieguva Tīzenhauzenu dzimta (poļu: Tyzenhauz), kas uzbūvēja skaistu neogotiskā stilā celtu Svētā Mateja baznīcu un muižu, kura mūsdienās ir labi saglabājusies. Tagad muižā atrodas Rokišķu reģionālais muzejs. Pilsētu pārbūvēja klasicisma stilā.
Rokišķi bija Polijas-Lietuvas kopvalsts daļa līdz pat 1795. gadam, kad Lietuvu pēc Polijas dalīšanas anektēja Krievijas impērija. Pilsētu sākotnēji iekļāva Lietuvas guberņā, pēc tās sadalīšanas 1801. gadā Viļņas guberņā, beidzot 1843. gadā to iekļāva jaunizveidotajā Kauņas guberņā.
Rokišķi strauji attīstījās pēc 1873. gada, kad caur to tika uzbūvēts Daugavpils-Radvilišķu dzelzceļš.
1915. gadā Vācijas impērijas armija okupēja pilsētu. Pēc kara teritorija ap Rokišķiem kļuva par jaunizveidotās Lietuvas Republikas daļu. 1920. gadā Rokišķiem piešķīra pilsētas tiesības.

Cilvēki

Rokišķi ir Lietuvas prezidenta Aļģirda Brazauska (Algirdas Brazauskas, 1932-2010) un Liepājas bīskapa Antonija Urbša (1879-1965) dzimtā pilsēta.

Nosaukums

Leģenda par Rokišķu dibināšanu stāsta par kādu mednieku, kura vārds bija Roko, kurš medīja zaķus (lietuviešu: kiškis).
Neptūnijs

Atrašanās dabā

Neptūnijs ir mākslīgs ķīmiskais elements. Tas dabā nav atrodams.

Izotopi

Visstabilākais neptūnija izotops ir ²³⁷Np, kura pussabrukšanas periods ir 2,144 miljoni gadu. Neptunija–236 pussabrukšanas periods ir 153 tūkstoši gadu. Kopumā ir zināms 21 neptūnija izotops, kuru masas skaitlis ir no 225 līdz 245.

Fizikālās īpašības

Neptūnijs ir sudrabbalts, elastīgs metāls. Tam ir trīs veidu kristāliskās struktūras: rombiskā, tetragonālā un kubiskā singonija. Pārvēršanās temperatūras ir 280 °C un 577 °C.
Visstabilākajam neptūnija izotopam ²³⁷Np molmasa ir 237,0482 g/mol, tā blīvums ir 20 450 kg/m³. Neptūnija kušanas temperatūra ir 639 °C. Ekstrapolējot, viršanas temperatūra ir 4174 °C. Standarta elektrodpotenciāls (Np/Np⁺³) ir –1,856 V.

Ķīmiskās īpašības

Ķīmiskās īpašības ir ļoti līdzīgas urāna un plutonija īpašībām. Neptūnija savienojumi, kuros tā oksidēšanas pakāpe ir +5 vai +4 ir daudz stabilāki nekā atbilstošie urāna savienojumi.