T. E. Lorenss

Dzīves sākums, ģimene

Lorenss piedzima 1888. gada 16. augustā Trimedogā, Kārnarvonšīrā, Velsā. Viņa tēvs sers Tomass Čepmens bija no angļu-īru zemes īpašnieku dzimtas (vēlāk 1914. gadā viņš mantoja Vestmītas 7. baroneta titulu). Čepmens bija pametis savu sievu Edīti, lai dzīvotu kopā ar Sāru Lorensu, viņa iepriekšējās ģimenes četru meitu audzinātāju. Oficiāli viņi nebija apprecējušies, lai gan viņiem piedzima deviņi bērni, no kuriem izdzīvoja pieci dēli. Viņi lietoja uzvārdu Lorenss un izvairījās satikties ar Čepmenu aprindu cilvēkiem. Neskatoties uz diezgan ierobežotiem līdzekļiem, viņi tomēr gribēja saviem dēliem nodrošināt labu izglītību. Tāpēc 1896. gadā Lorensu ģimene pārcēlās uz Oksfordu. T. E. Lorenss mācījās Oksfordas pilsētas zēnu vidusskolā.

Arheologa darbs

15 gadu vecumā Lorenss sāka interesēties par vēsturi, par antīkiem priekšmetiem, viduslaiku pilīm un monumentiem. No 1907. līdz 1910. gadam viņš studēja vēsturi Oksfordas Jēzus koledžā.
Jau 1909. gadā Lorenss devās trīs mēnešu izpētes ceļojumā ar kājām pa krustnešu pilīm Osmaņu impērijai piederošajā Sīrijā. Pēc koledžas beigšanas Lorenss kļuva par arheologu Tuvajos Austrumos. Viņš piedalījās izrakumos Sīrijas ziemeļos, Senās Divupes teritorijā. Viņš mācēja franču, sengrieķu un arābu valodas. 
1914. gada sākumā, neilgi pirms Pirmā pasaules kara sākuma, britu militārais dienests Lorensa un viņa kolēģa  arheologa Leonarda Vulija darbību piesaistīja savām izlūkošanas interesēm, to izmantojot kā aizsegu militārai izpētei, Negeva tuksneša topogrāfiskās kartes precizēšanai. 1914. gada beigās Lorenss tika iesaukts britu armijā un norīkots izlūkošanas dienestā Kairā.

Slavas izplatīšanās

1918. gadā amerikāņu kara korespondents Louels Tomass (Lowell Thomas) no ģenerāļa Allenbija bija saņēmis atļauju dažas nedēļas pavadīt kopā ar Lorensu un arābu vienībām. Tomass kopā ar savu fotogrāfu Hariju Čeisu uzņēma fotogrāfijas un filmēja karadarbību. Vēlāk tapa filma, un Tomass uzrakstīja grāmatu "Kopā ar Lorensu Arābijā" (With Lawrence in Arabia, 1924). 
1919. gadā atgriezies Amerikā, Tomass uzstājās ar lekcijām par Lorensu un arābu sacelšanos, demonstrēja filmu, sarīkodams veselu šovu Ņujorkā. Tomasu uzaicināja arī uz Londonu, un viņš uzstājās Koventgārdenā. Šīs uzstāšanās bija ļoti populāras, attēlotie notikumi izraisīja lielu interesi. T. E. Lorenss kļuva ļoti slavens. Šovs tika rādīts arī Austrālijā, Jaunzēlandē, Indijā, Kanādā. To redzēja vairāk nekā 4 miljoni skatītāju.

Pēckara gadi

Lorenss pēc kara beigām atgriezās Lielbritānijā, būdams pulkveža pakāpē. Viņš strādāja Ārlietu ministrijā. Lorenss piedalījās 1919. gada Parīzes miera konferencē kā Faisala delegācijas loceklis. Vēlāk, 1921. gadā Lorenss strādāja par Vinstona Čērčila padomnieku Koloniju birojā.
Drīz Lorensu slava bija nogurdinājusi, viņš jutās vīlies, jo viņa arābu cīņu biedri nebija ieguvuši neatkarīgu valsti. 1922. gadā viņš nolēma iestāties Karaliskajos gaisa spēkos kā vienkāršs kareivis. Lorenss izmantoja vārdu Džons Hjūms Ross (John Hume Ross), lai viņu neatpazītu, tomēr drīz viņa identitāte tika atklāta, un viņam vajadzēja pamest dienestu. Tad viņš 1923. gadā iestājās Karaliskajā tanku pulkā zem vārda T. E. Šovs (rakstnieks Džordžs Bernards Šovs bija viņa labs paziņa un sarakstes biedrs). Viņš tomēr centās pāriet uz Karaliskajiem  gaisa spēkiem, un 1925. gada augustā tas tika atļauts. 1926. gadā viņš tika norīkots uz attālu bāzi Britu Indijā, kur palika līdz 1928. gada beigām, kad viņu nosūtīja atpakaļ uz Lielbritāniju, kur viņš dienēja Karalisko gaisa spēku zemākajā pakāpē (Aircraftman) līdz savai atvaļināšanai 1935. gada martā.

Rakstnieka darbs

Lorensa nozīmīgākais rakstnieka darbs ir viņa autobiogrāfiskā grāmata "Septiņi gudrības pīlāri" (Seven Pillars of Wisdom, 1922), kurā viņš aprakstījis Arābu sacelšanās notikumus 1916-18. gados. Nosaukums ir atsauce uz Zālamana grāmatas izteicienu.
Lorenss savu grāmatu pārrakstīja trīs reizes. Pirmo, gandrīz jau gatavo manuskriptu viņš pazaudēja 1919. gadā Redingas dzelzceļa stacijā, Bērkšīrā, pārsēžoties citā vilcienā. Tā kā viņš savas piezīmes jau bija iznīcinājis, 1920. gadā viņš pēc atmiņas uzrakstīja jaunu, papildinātu variantu. Pēc tam viņš nākamo, trešo variantu saīsināja un iepriekšējo sadedzināja. Trešais manuskripts tika iespiests privāti 8 eksemplāros 1922. gadā uz avīzes The Oxford Times iespiedmašīnas (viens no šiem eksemplāriem 2001. gadā tika pārdots par cenu tuvu 1 miljonam dolāru). Vēlāk 1926. gadā tika izdots saīsināta versija 200 eksemplāros, kas jau toreiz kļuva par antikvariāta retumu (ap 100 000 dolāru vērtībā). Lorenss bija atteicies no atlīdzības un nonācis tuvu bankrotam, tāpēc vēlāk viņam nācās piekrist plašam lasītāju lokam domātam krietni saīsinātam variantam, kas 1927. gadā tika izdots ar nosaukumu "Sacelšanās tuksnesī" (Revolt in the Desert).
Vēlāk Lorenss sarakstīja grāmatu The Mint par savu dienestu Karaliskajos gaisa spēkos 1922. un 1925-26. gados. Grāmata tika publicēta tikai 1955. gadā, 20 gadus pēc Lorensa nāves.
Lorenss ir darbojies arī kā tulkotājs. Viņš tulkojis no grieķu valodas Homēra Odiseju, kā arī no franču valodas Adrien Le Corbeau romānu The Forest Giant.
Savas dzīves laikā Lorenss sarakstījās ar daudziem ievērojamiem cilvēkiem, piemēram, ar Džordžu Bernardu Šovu, Edvardu Elgaru, Vinstonu Čērčilu, Robertu Greivsu, Noelu Kauardu, Eduardu Morganu Forsteru. Izdoti vairāki Lorensa rakstīto vēstuļu apkopojumi.

Nelaimes gadījums un nāve

Divus mēnešus pēc atvaļināšanās no militāra dienesta Lorenss avarēja, braucot ar savu motociklu Brough Superior SS100. Tas notika Dorsetā, netālu no viņa mājām. Slikti pārredzamā ceļa posmā viņam priekšā pēkšņi parādījās divi zēni uz velosipēdiem. Lorenss centās izvairīties no sadursmes, bet zaudēja kontroli un tika pārmests pāri stūrei. Traumas bija nāvējošas un sešas dienas vēlāk 1935. gada 19. maijā Lorenss mira 46 gadu vecumā.
Slimnīcā viens no Lorensa ārstiem bija neiroķirurgs Hjū Keirnss (Hugh Cairns). Lorensa smagie galvas ievainojumi un nāve Keirnsu pamudināja apkopot daudzos gadījumus, kur cietušie bija motociklisti. Daudzu gadu garumā ar saviem pētījumiem viņš centās pārliecināt sabiedrību, ka nepieciešams ieviest motociklistu ķiveres. Lielbritānijā to obligāta lietošana tika noteikta pēc 32 gadiem, tādējādi glābjot daudzas dzīvības.
Lorensa bērēs piedalījās daudz ievērojamu personu, tai skaitā Vinstons Čērčils, Eduards Morgans Forsters. Viņš ir apglabāts Moretonas ciema kapsētā, Dorsetā. 
Londonā, Svētā Pāvila katedrālē ir uzstādīts Lorensa krūšutēls.
2002. gadā BBC organizētajā aptaujā Lorenss ieņēma 53. vietu "100 dižāko britu" sarakstā.