google/wiki40b huggingface dataset:
Mstislavs Mstislavičs

Dzīvesgājums

Kņazs Mstislavs Mstislavičs bija Smoļenskas, vēlāk Novgorodas kņaza Mstislava Rostislaviča "Drosmīgā" dēls un Pleskavas kņaza Vladimira Mstislaviča vecākais brālis. Cēlies no Rurika dinastijas Smoļenskas kņazu atzara ("Rostislavičiem").
Jau kā jauneklis viņš piedalījās krievu kņazu karagājienos pret polovciešiem 1193. un 1203. gadā un apprecēja viņu hana Kotjana meitu, kuras vārds pēc kristīšanas bija Marija. 1209. gada notikumu aprakstā viņš minēts kā Toropecas kņazs. Cīnījās par varu ar Vladimiras kņazu Vsevolodu un viņa dēlu Novgorodas kņazu Svjatoslavu. 1210. gadā, tūlīt pēc ievēlēšanas par Novgorodas kņazu, viņš kopā ar savu jaunāko brāli Pleskavas kņazu Vladimiru Mstislaviču devās meslu ievākšanas karagājienā uz Ugauniju un ieņēma stipro Otepē pili. 1213. gadā lietuviešu kunigaitis Daugerūts mēģināja noslēgt ar Novgorodas kņazu Mstislavu Mstislaviču pret zobenbrāļiem vērstu savienību, tomēr atceļā no Pleskavas Daugerūts Tālavas teritorijā tika sagūstīts un Cēsīs izdarīja pašnāvību. 1215. gadā viņš padzina Kijevas lielkņazu Vsevolodu un iecēla par lielkņazu savu tēvoci Mstislavu Romanoviču. Tajā pašā gadā kņazs Mstistlavs Mstistlavičs noslēdza savienību no varas atstumto Galīcijas kņazu Danielu Romanoviču un 1215.-1216. gadā atņēma Galīciju ungāriem.
1215. gadā Vladimiras kņaza Vsevoloda dēls Jaroslavs viņu padzina no Novgorodas, tomēr jau nākamajā gadā viņš atguva šo amatu un paturēja to līdz 1218. gadam. 1216./1217. gada ziemā viņa vadītais krievu karaspēks atkal iebruka Ugaunijas un Tālavas zemēs, lai ievāktu meslus un piespiestu ugauņus un letus atteikties no Romas katoļu ticības. Kaujā Otepē krievi nespēja pilskalnu ieņemt, jo palīgā pils aizstāvjiem ieradās ap 3000 zobenbrāļu, līvu un letu karavīru.
1218. gadā Kijevas lielkņazs Mstislavs Romanovičs par Novgorodas kņazu iecēla savu dēlu Svjatoslavu Mstislaviču, bet Mstislavs Mstislavičs 1219. un 1221. gadā atkārtoti kļuva par Galīcijas kņazu.
1222. gadā pēc zaudējuma kaujā pret mongoļiem viņa sievastēvs polovciešu valdnieks Kotjans vērsās pēc palīdzības. Kņazs Mstislavs sapulcināja lielu karaspēku no sabiedrotajām kņazistēm tagadējās Ukrainas teritorijā. Viņi lika nogalināt mongoļu sūtņus, kas prasīja izdot bēguļojošos polovciešus, un devās karagājienā uz mongoļu iekarotajām stepēm. Mongoļu karaspēks sagrāva apvienoto Kijevas Krievzemes kņazu un polovciešu karaspēku, bet kņazs Mstislavs izglābās bēgot.
1226. gadā bija spiests atstāt Galīciju un pārcelties uz dzīvi Torčeskā pie Kijevas, kur mira 1228. gadā.
Viņa meita Rostislava (Feodosija) apprecējās ar Vladimiras kņazu Jaroslavu Vsevolodoviču, viņas dēls bija Aleksandrs Ņevskis.
Latviešu policijas pulki

Latviešu policijas pulki bija militāras latviešu brīvprātīgo vienības Trešā reiha pakļautībā Otrajā pasaules karā, kas tika izveidotas, apvienojot pastāvošos policijas bataljonus starp 1943. un 1944. gadu, tika likvidēti 1944. gada beigās, apvienojot tos Ieroču SS latviešu lauku papildinājuma depo. Policijas pulki bija pakļauti augstākajam SS un policijas vadītājam Ostlandē, taču nonākot frontē nonāca aizsardzības iecirkņa atbildīgās divīzijas štāba pakļautībā.

Izveidošana

Pēc 1943. gada 1. augusta pavēles četrus policijas bataljonus apvienoja 1. Rīgas policijas pulkā, 277. Siguldas kā I bataljonu, 278. Dobeles kā II bataljonu, 281-A. kā III bataljonu un 276. Kuldīgas kā IV bataljonu. Par pulka komandieri iecēla pulkvežleitnantu Osvaldu Meiju.
1944. gada februāra pirmajā pusē saformēja vēl divus pulkus - 2. Liepājas (no 22. Daugavas, 25. Abavas, 282-A. un 280-B. bataljoniem) un 3. Cēsu policijas pulku (no 317-F., 318-F., un 321-F. bataljoniem).
1944. septembra vidū no savrupdienesta policijas un aizsargiem tika saformēts vēl viens - 2. Kurzemes policijas pulks.

Dienesta gaitas

Pēc izveides un papildināšanas pulki turpināja izpildīt partizānu apkarošanas uzdevumu Latvijas pierobežā, 1. Rīgas pulkam piedaloties plašākajā operācijā Heinrich 1943. gada novembra sākumā.
No 1944. gada jūlija visus trīs pulkus iesaistīja kaujās Daugavpils rajonā, kur tie cieta smagus zaudējumus. Pēc atkāpšanās no Daugavpils pulkus novietoja Bulduros, kur augusta otrajā pusē 2. un 3. pulku apvienoja ar 1. Rīgas policijas pulku, ko oktobrī pārcēla vispirms uz Dundagu, bet pēc tam nosūtīja uz Vāciju. 2. Kurzemes policijas pulku, saformētu tikai 1944. septembra vidū, jau 1944. gada nogalē pārveda uz Dancigu un tālāk uz Tornu, kur kopā ar 1. Rīgas policijas pulku nodarbināja nocietinājumu būves darbos. Novembra beigās abus pulkus apvienoja sevišķā latviešu rezerves vienībā- Ieroču SS latviešu lauku papildinājuma depo (Waffen-SS Lettisches Feldersatz Depot).
Valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Siguldas novadā

Šajā lapā apkopoti valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Siguldas novadā.
 Kultūras pieminekļu karte
Šis saraksts tiek veidots no Vikidatiem, to periodiski atjaunina bots.
Latvijas laukaugu selekcijas muzejs

Latvijas laukaugu selekcijas muzejs ir Agroresursu un ekonomikas institūta muzejs Priekuļos. Tas tika atklāts Valsts Priekuļu laukaugu selekcijas institūta simts gadu jubilejas svinībās 2013. gadā. Muzejs atrodas Priekuļos, Selekcijas ielā 3,  t.s. "selekcijas ēkā", kura ir valsts nozīmes industriālais piemineklis.
Muzejā iespējams aplūkot vēsturiskos selekcijā izmantojamos instrumentus, iekārtas, tehnoloģijas, var iepazīties ar dokumentiem, agrākām darba metodēm, selekcionāriem un viņu darbu.
2018. gada 28. septembrī muzejā Zinātnieku nakts ietvaros bija iespējams iepazīties ar selekcionāriem un piedalīties dažādās spēlēs un darbnīcās.
Osmaņu impērijas karogi

Osmaņu impērijas karogs bija karogs, ko lietoja valdošais Osmaņu dinastijas sultāns. Impērijas pastāvēšanas laikā tika lietoti vairāki karogi un sultāns arī lietoja dažādus personīgos karogus dažādās valsts ceremonijās. Tā kā Osmaņu impērijas uzbūve un iekārta bija samērā sarežģīta, līdz pat 1844. gadam nepastāvēja viens valsts karogs. 1844. gadā tagadējais Turcijas karogs, kas bija flotes karoga nedaudz izmainīts variants, kļuva par visas impērijas karogu. Šo karogu joprojām izmanto Turcijas Republika kā savu valsts karogu. Karoga apraksts un proporcijas noteiktas ar 1936. gada Turcijas karoga likumu.
Karoga lietošanu vēsturē apliecina neskaitāmas impērijas beigu gadu fotogrāfijas. Vairākos rakstu avotos atrodamas atsauces, ka šo karogu saukuši par „Mēness zvaigzne” (turku valodā: Ay Yıldız).

Saistība ar mūsdienu Turcijas karogu

Sekojot Osmaņu impērijas sabrukumam pēc Pirmā pasaules kara un, pēc Turcijas Republikas dibināšanas, beidzoties Turcijas neatkarības karam, jaunā Turcijas Republika paturēja veco Osmaņu impērijas karogu, bet ieviesa tikai vienotu standartu izgatavošanai pareizās proporcijās. Turcijas karogs ir uz sarkana fona balts pusmēness un balta piecstaru zvaigzne, kas zīmējams 1936. gada Turcijas karoga likumā (turku valodā: Türk Bayrağı Kanunu) noteiktās izmēru attiecībās.

Karoga kāti

Karoga kātiem uzgalis parasti bija pusmēness, vilka galva, zirga astru pušķis vai kaste ar Korānu. Parasti arī standartus papildināja ar dažādiem citiem karogiem un priekšmetiem, kam bija simboliska nozīme (piemēram, Jeničeri lietoja parādēs savus katlus).
Sērijveida slepkava

Sērijveida slepkava ir persona, kas ir noslepkavojusi trīs vai vairāk cilvēku viena mēneša laikā ar noteiktu laika etapu starp slepkavībām un kam slepkavību mērķis ir galvenokārt psiholoģiskais apmierinājums. Iespējami ir arī citi definējumi, ko var uzskatīt par sērijveida slepkavu.
Slepkavības bieži tiek izdarītas seksuālo motīvu dēļ, tomēr motīvi var būt dažādi. FIB par seriālveida slepkavu motīviem uzskata arī "dusmas, azartu, finasiālu ieguvumu un uzmanības pievēršanu". Tāpat slepkavībām bieži mēdz piemist kādas vienotas raksturiezīmes: tās var būt izdarītas vienādā stilā vai arī slepkavas izvēlētajiem upuriem ir kas kopīgs, piemēram, nodarbošanās, rase, izskats, dzimums vai vecuma grupa.
Pusnakts Parīzē

Sižets

Filmas notikumi norisinās Parīzē. Filmas galvenais varonis, Holivudas scenārists Gils Penders, kopā ar savu līgavu Īnezu uzturas Parīzē, baudot Parīzes mākslas atmosfēru, apmeklējot muzejus. Gils cer Parīzē smelties iedvesmu rakstīšanai, viņš labprāt pārceltos uz dzīvi Parīzē, bet līgavai ir citi plāni. Pamazām viņš saprot, ka viņa un līgavas intereses stipri atšķiras. Kādu vakaru, kad līgava aiziet uz dejām kopā ar draugu Polu un tā sievu, Gils paliek viens. Viņš ir iereibis un apmaldās. Tieši pusnaktī pēkšņi uz ielas viņam blakus apstājas veclaicīgs automobilis, kurā brauc 1920. gadu modes stilā tērpti cilvēki. Tie viņu aicina sev līdzi uz ballīti. Gils piekrīt un nokļūst 1920. gados, laikā, kuru viņš vienmēr ir augsti vērtējis un apbrīnojis. Ballītē Gils sastop tā laika slavenus rakstniekus un māksliniekus.
Nākamajā vakarā Gils pierunā Īnezu kopā ar viņu nākt uz šķērsielu, lai dotos braucienā uz pagātni. Bet Īneza kļūst nepacietīga un aiziet prom pirms pusnakts. Tomēr pusnaktī atkal parādās veclaicīgais automobilis un pasažieri aicina Gilu līdzi. Tā viņš vairākas naktis viesojas pagātnē, sastop slavenības. Gils iepazīstas ar kādu neparastu sievieti Adrianu, kas apbrīno kādu senāku laikmetu — 1890. gadu Belle Époque, kuru viņa uzskata par Parīzes Zelta laikmetu. Kādu reizi pusnaktī Gils kopā ar Adrianu nokļūst šajā laikmetā, satiek tā slavenības. Viņi Mulenrūžā sastopas ar māksliniekiem Anrī de Tulūzu-Lotreku, Polu Gogēnu un Edgaru Degā. Gils jautā māksliniekiem, ko viņi uzskata par dizenāko laikmetu, un izrādās, ka viņi par tādu uzskata Renesansi. Adriana saņem piedāvājumu būt par baleta kostīmu mākslinieci un ar prieku piekrīt palikt 1890. gadu laikmetā. Viņa aicina arī Gili pievienoties. Bet Gils apsver slaveno mākslinieku teikto, un saprot, ka agrākie laikmeti bieži vien tiek idealizēti. Gils tomēr nolemj atgriezties savā mūsdienu pasaulē.
Savos pusnakts ceļojumos Gils guvis iedvesmu savam rakstnieka darbam un nododas rakstīšanai. Ar Īnezu Gils izšķiras, jo viņa kļuvusi viņam neuzticīga ar Polu. Gils izlemj palikt uz dzīvi Parīzē. Kādu vakaru pastaigājoties gar Sēnu, Gils sastop jau iepriekš satikto Gabrielu, antikvariāta tirgotāju, pie kuras viņš bija pircis senlaicīgas lietas un runājies par zudušajiem laikmetiem. Sāk līt, un Gils piedāvā Gabrielu pavadīt uz mājām. Runājoties izrādās, ka arī viņai, tāpat kā Gilam, patīk Parīze lietū.
Diēta

Diēta (grieķu: δίαιτα) ir ēšanas režīms, kas jāievēro cilvēkam saskaņā ar viņa organisma īpatnībām (kuras var atšķirties veselam un slimam cilvēkam), kas, atkarībā no vēlamā rezultāta, veicina svara samazināšanos vai palielināšanos.

Kalorijas

Franču fiziķis un ķīmiķis Nikolā Klemāns 1824. gadā ieviesa siltuma daudzuma mērvienību — kaloriju. Mūsdienās tās vietā izmanto džoulu.
Kalorijas ir cilvēka organisma degviela, kuras mēs varam uzņemt ar uzturu. 1 kalorija - enerģijas daudzums, kas nepieciešams, lai par 1 grādu pēc celsija palielinātu temperatūru 1 gramam ūdens. Kaloriju apzīmējums produktiem – Kcal/100gr. Cilvēkam dienā ir jāuzņem vidēji 2000-2800 kkal (daudzums var atšķirties atkarībā no vecuma un dzīvesveida).

Dietoloģija

Grieķu valodā δίαιτα - dzīves veids, uztura režīms. Savukārt λόγος ir mācība. Dietoloģija ir medicīnas nozare, kas pēta cilvēka uzturu.
Softbols

Softbols ir komandu sporta veids, beisbolam radniecīgs sporta veids. Tomēr starp šiem diviem sporta veidiem pastāv būtiskas atšķirības, piemēram, softbolā bumbiņas ir lielākas, atšķiras arī mešanas tehnika, softbolā laukuma izmēri ir mazāki. Laukumā vienlaicīgi parasti atrodas deviņi spēlētāji no katras komandas, spēle ir iedalīta inningos (parasti septiņos). Pirmā zināmā softbola spēle tika aizvadīta 1887. gada Pateicības dienā Čikāgā, ASV. Softbols laikā no 1996. līdz 2008. gada Olimpiskajām spēlēm tika iekļauts arī šo spēļu programmās, taču pēc tam tas tika izslēgts. Šo sporta veidu starptautiski pārvalda Starptautiskā softbola federācija (International Softball Federation).
Zuši

Vairošanās

Zuši ir katadromas zivis, kas nozīmē, ka tās dzīvo saldūdens ūdenstilpnēs: upēs un ezeros, bet nārstot dodas uz okeānu. Gan Amerikas zuši, gan Eiropas zuši nārsto Sargasu jūrā. Zušu kāpuri jeb leptocefali dzīvo tikai okeānā un barojas ar sīkām organisko vielu daļiņām. Paaugušies tie kļūst par stikla zušiem, kas pēc formas atgādina pieaugušos zušus, bet ir caurspīdīgi. Stikla zuši jau mājo piekrastes saldūdeņos, upju grīvās. Kad tie kļūst pigmentēti, tos sauc par nenobiedušiem zušiem jeb zušu mazuļiem — elveriem. Tie ceļo augšup pa straumi un nobriest par pieaugušiem zušiem. Joprojām zinātnieki nezina visus zušu vairošanās noslēpumus.

Zutis zivsaimniecībā

Saldūdens zuši izsenis tiek izmantoti cilvēku pārtikā, tādēļ tos rūpnieciski audzē zivju audzētavās. Populāras zivju audzētavu sugas ir Eiropas zutis, Japānas zutis, Austrālijas zutis un Jaunzēlandes zutis. Tradicionālas valstis, kas nodarbojas ar zušu rūpniecisko audzēšanu, ir Japāna, Dienvidkoreja un Taivāna, bet pēdējos gados lielākā daļa tiek izaudzēta Ķīnā. Pēdējos gados rūpnieciskās nozvejas dēļ savvaļas zušu populācijas ir kritiski samazinājušās. Piemēram, kopš 1960.
gadiem par 80% ir samazinājusies Eiropas zušu populācija.
Zušu pavairošana zivsaimniecībās ir saistīta ar stikla zušu nozveju jūrā, jo zuši nebrīvē nevairojas. Eiropas zivsaimniecību vajadzībām nozvejo Eiropas zuša (Anguilla anguilla) mazuļus stikla zuša attīstības stadijā Portugāles, Spānijas, Francijas un Apvienotās Karalistes estuāros — upju grīvu līčos. Šo zveju regulē 2007. gadā pieņemtais Eiropas krājuma atjaunošanas plāns, kas nosaka, ka 60% nozvejoto stikla zušu iek izmantoti savvaļas ekosistēmu atjaunošanas programmās.

Izskats un īpašības

Saldūdens zušiem ir gari čūskveidīgi ķermeņi, kas klāti ar sīkām, smalkām un mīkstām zvīņām, tādējādi tie izskatās kaili. Tiem ir lielas, smailas galvas un mute ar sīkiem zobiem, vērsti uz priekšu. To muguras spura, kas sākas tālu aiz nelielajām krūšu spurām, nepārtrauktā līnijā savienojas smailās astes galā ar anālo spuru.
Lāslo Sabo

Jaunība

Šahu sācis spēlēt 6 gadu vecumā, no 14 gadu vecuma piedalījies sacensībās, bet 17 gadu vecumā kļuvis par nacionālo meistaru. Pirmais lielais panākums tika sasniegts 1935. gadā, kad izcīnīja uzvaru Ungārijas šaha čempionātā. Pēc šī panākuma tika iekļauts savas valsts komandā Pasaules 6. šaha olimpiādē Varšavā. Šajā laikā Sabo strādāja par bankas darbinieku. 1938./39. gadā uzvarēja Hastingsas starptautiskajā turnīrā. 1939. gadā piedalās arī 2. Ķemeru - Rīgas starptautiskajā turnīrā, kur dala 2.-3. vietu.

Šaha profesionālis

Otrā Pasaules kara laikā iesaukts darba vienībās un nokļuvis padomju armijas gūstā.
Pēc atbrīvošanas kļuvis par šaha profesionāli un Ungārijas spēcīgāko šahistu. Trīs reizes piedalījies pretendentu turnīros - 1950. gadā Budapeštā palicis 9. vietā(iekļuvis turnīrā pēc 2. vietas Saltšobādenas starpzonu turnīrā), 1953. gadā Cīrihē bijis 12. vietā, 1956. gadā Amsterdamā dalījis 3.-7. vietu.
11 reizes spēlējis Ungārijas komandas sastāvā Pasaules šaha olimpiādēs, tajā skaitā 5 reizes pie pirmā galdiņa. 1937. gadā izcīnījis individuālo un komandas sudraba medaļas, 1952. gadā - individuālo bronzu, 1956. gadā - komandas bronzu, bet 1966. gadā - komandas bronzu un individuālo sudrabu. Savas karjeras laikā uzvarējis vairāk nekā 20 starptautiskajos šaha turnīros.
1950. gadā Starptautiskā šaha federācija FIDE kā vienam no pirmajiem piešķīra Sabo starptautiskā lielmeistara nosaukumu, bet 1954. gadā viņš kļuva arī par starptautisko šaha tiesnesi.
Sabo daudzus gadus bija ungāru šaha žurnāla "Magyar Sakkelet" galvenais redaktors, tāpat viņš ir vairāku šaha grāmatu autors.
Fin5

Fin5 ir starptautiskas orientēšanās sacensības, kas katru gadu piecu dienu garumā notiek citā Somijas vietā. Sacensības tiek organizētas jūlija vidū nedēļas garumā, un uzvarētājs tiek noteikts summējot piecu sacensību dienu rezultātus, turklāt pēdējā sacensību dienā sportisti startē iedzīšanas distancē ar starplaikiem pēc iepriekšējo četru dienu rezultātiem. Fin5 daudzdienas tiek organizētas kopš 1984. gada un ar vairākiem tūkstošiem dalībnieku tās ir lielākās daudzdienu orientēšnās sacensības Somijā.
Divas reizes šajās sacensībās sieviešu elites grupā ir uzvarējusi Somijas klubu Paimion Rasti pārstāvošā Latvijas sportiste Inga Dambe.
Nunataks

Nunataks (no grenlandiešu: nunataq) ir sniega un ledus brīvs klints atsegums, kas no visām pusēm ieskauts ar ledājiem. Parasti daļa no lielākas kalnu sistēmas. Termins parasti tiek lietots apvidos, kas pamatā klāti ar ledus segu (Antarktīda, Grenlande, Kanādas Arktiskais arhipelāgs), retāk augstkalnu apvidos.
Vārds "nunataks" cēlies no Grenlandes inuītu valodas un Eiropas valodās ienācis kopš 1870. gadiem.
Kesha

Biogrāfija

Mūziķe Kesha ir dzimusi Sanfernando ielejā netālu no Losandželosas viena vecāka ģimenē. Viņas māte Pēbe Seberta (angļu: Pebe Sebert) arī ir dziedātāja un dziesmu tekstu autore. Keshai ir viens brālis.
Saistībā ar to, ka Keshas māte noslēdza publicitātes līgumu ar ierakstu kompāniju, 1991. gadā ģimene pārcēlās uz Nešvilu, Tenesī štatā. Pēbe bieži mēdza ņemt savu meitu līdzi uz ierakstu studiju un mudināja viņu sākt dziedāt. Kesha tika pakļauta daudzu kantri mūzikas stilu mūziķu ietekmei kamēr mācījās rakstīt dziesmas. Sebertu ģimene piedalījās seriālā "The Simple Life" kā viesģimene uzņemot savā mājā Perisi Hiltoni. Seriāla laikā notika kāds starpgadījums, kurā Kesha pievēma Perisas Hiltones skapi.
Dreiliņmuiža

Dreiliņmuiža (vācu: Dreilingshof) jeb Dreiliņbuša (vācu: Dreilingsbusch) bija pie Biķernieku draudzes novada piederoša muiža (Stadtgut) tagadējā Šķirotavas apkaimē.

Vēsture

Uzskata, ka Dreiliņmuižas nosaukums radies no Rīgas rātskunga Melhiora Dreilinga ārpilsētas muižiņas (Dreylingsbusch) nosaukuma, kuras zemes šeit bijušas kopš 17. gadsimta. Muižas īpašnieka koka māja gan atradusies starp Rencēnu un Krustpils ielu tagadējā Šķirotavas apkaimē. Tajā krievu feldmaršals Boriss Šeremetjevs 1709. – 1710. gadā iekārtoja savu kara nometni astoņus mēnešus ilgā Rīgas aplenkuma laikā. Šeit 1710. gada jūlijā tika parakstīta Rīgas kapitulācija un Vidzemes bruņniecības un Rīgas rātes un ģilžu "labprātīga padošanās" Krievijas caram. 
Pēc Pirmā pasaules kara uz agrākās Dreiliņmuižas zemes atradās Rīgas pilsētas dārzniecība un Jāņa Zlaugotņa – Cukura dārzniecība.1924. gadā daļu bijušā Dreiliņu pagasta teritorijas ap Dreiliņmuižu pievienoja Rīgai. 1934. gadā Dreiliņiem pievienoja bijušo Burharda muižas zemi, bet 1974. gadā visa tagadējā Dreiliņu apkaimes teritorija tika iekļauta Rīgas pilsētā. Padomju gados šajā vietā atradās AvtoVAZ centrs, bet no 2006. gada - tirdzniecības centrs Atrium Azur.
Birzava

Vārda izcelme

Upes nosakums ir dāku cilmes un nozīmē 'bērzupe', skat. arī Bērzupes, Latvijā. Birzavas vārdā ir nosaukta arī kopiena Arādā, kā arī ciems Hargitas apriņķī.

Rumānija

Birzava iztek no Banātu kalniem, kas ir daļa no Karpatiem, Rietumrumānijā, uz austrumiem no Rešicas (Rečicas) pilsētas. Upe plūst uz ziemeļaustrumiem, netālu no Pjatra Goznei ('Gozneju klints') virsotnes, cauri Veļugas ciemam, sasniedzot Banātu kalnu ziemeļdaļu, kur tā pagriežas uz ziemeļrietumiem. Tā tek cauri Rešicas un Bokšas pilsētai, kas ir lielākās apdzīvotās vietas tās tuvumā, un turpina savu tecējumu netālu no Bērzavijas un Šosdejas ciemiem, kur Bērzava pamet Banātu kalnu reģionu un plūst cauri līdzenumam, kur, savukārt upe pagriežas uz dienvidrietumiem, sadalās vairākās paralēlās upēs un plūst garām Skulijas, Gātājas, Senžoržas, Rovinicamares un Dentas ciemam. No šīs vietas līdz pat Bērzavas ietekai Tamišā upes gultne ir sadalīta kanālos. Tālāk upe tek garām Partošas ciematam, dažus kilometrus veidojot Rumānijas un Serbijas robežu, un pēc 127 km gara plūduma cauri Rumānijai Bērzava ietek Serbijas Vojvodinas provincē netālu no Markovičevas ciema.

Serbija

Brzava plūst garām Konakas (Sečaņas apriņķī) un Mazās Margitas (Banatskas Dubicas) ciemam, kur tā kļūst par Serbijas lielākās kanālu sistēmas (Donavas—Tisas—Donavas kanāls) daļu. Vienīgā apdzīvotā vieta upes lejtecē ir Jarkovacas ciems, kas atrodas netālu no upes ietekas Tamišā, dienvidos no Botošas ciema. Viss upes 39 km garais posms Serbijas teritorijā nomenklatūriski tiek klasificēts kā Brzavas kanāls, taču tas nav kuģojams.

Apdzīvotas vietas upes apkārtnē

Rumānijā: Veļuga, Rešica, Bokša, Bērzavija, Gātāja, Denta
Serbijā: Markovičeva, Konaka, Mazā Margita, Jarkovaca
Pauls Lists

Biogrāfija

1908. gadā uzvarējis Odesas šaha turnīrā. 1910. gadā Odesas pilsētas šaha čempionātā izcīnījis 3. vietu (uzvarējis Boriss Verlinskis). 1910. gadā pārcēlies uz Viļņu, kur nospēlējis neizšķirti ar Grigoriju Levenfišu (+4, −4, =1). 1911. gadā Sanktpēterburgā Viskrievijas amatieru turnīrā dalījis 15.-16. vietu (uzvarējis Stepans Levitskis). 1912. gadā Viskrievijas amatieru turnīrā dalījis ceturto vietu ar Iļju Rabinoviču (uzvarējis Karels Hromādka).
Krievijas pilsoņu kara laikā emigrējis uz Vāciju. 1927. gadā izcīnījis 3. vietu Magdeburgas šaha turnīrā. 1928. gadā bijis 5. vietā Berlīnes šaha turnīrā. 1930. gadā Frankfurtē starptautiskā šaha turnīrā dalījis 3.-4. vietu (uzvarēja Ārons Nimcovičs).
Pēc nacistu nākšanas pie varas 1933. gadā emigrējis no Vācijas. 1937. gada oktobrī uzvarējis četru šahistu divu apļu turnīrā Rīgā, apsteidzot Teodoru Bergu un Frici Apšenieku. Pēc tam kādu laiku uzturējies Lietuvā, kur ieguvis Lietuvas pilsonību un pārstāvējis Lietuvas izlasi starpvalstu mačos ar Latviju.
1938. gadā pārcēlies uz dzīvi Anglijā, kur nodarbojies ar mākslas priekšmetu tirdzniecību. Piedalījies arī vietējos šaha turnīros. 1938. gadā ieņēmis 3. vietu Plimutas šaha turnīrā. 1939. gadā bijis 2. vietā Birmingemas šaha turnīrā, bet 1940. gadā Londonas šaha turnīrā dalījis 1.-2. vietu ar Hariju Golombeku.
Pēc Otrā pasaules kara piedalījies vienīgi 1946. gada Zāndamas (Nīderlande) starptautiskajā šaha turnīrā, kurā ierindojies 5. vietā (uzvarējis Makss Eive).
Slāpekļa dioksīds

Molekulas uzbūve

NO₂ molekulā kopā ir 17 vērtības elektroni, tādēļ viens no tiem ir nesapārots (molekula ir brīvais radikālis). Tas nosaka arī NO₂ paramagnētismu. NO₂ molekulai ir leņķveida forma, jo centrālā slāpekļa atoma valences orbitāles ir sp² hibridizācijas stāvoklī. Abu N−O saišu kārta NO₂ molekulā ir 1,5 un nesapārotais elektrons atrodas nesaistošajā molekulārajā orbitālē (tas nosaka NO₂ lielāku tieksmi uz dimerizāciju, nekā NO gadījumā, kur nesapārotais elektrons ir irdinošajā orbitālē).
Pievienojot vēl vienu elektronu, no NO₂ rodas nitrītjons NO₂⁻, kam arī ir leņķiska forma. Sārmu un sārmzemju metālu nitrīti jeb slāpekļpaskābes sāļi ir pavisam stabilas vielas.
Ja nesapārotais elektrons NO₂ molekulai tiek atņemts, rodas nitroniljons jeb nitronija jons NO₂⁺. Tam ir lineāra forma un tā ķīmiskās saites ir divkāršas. Ir pazīstami nitronija sāļi (piemēram, nitronija perhlorāts [NO₂]ClO₄), kas ir ķīmiski ļoti aktīvas vielas. No kovalentajiem nitronija savienojumiem ir pazīstams nitronilfluorīds NO₂F, kas ir ļoti spēcīgs oksidētājs. Arī kristālisks slāpekļa(V) oksīds N₂O₅ ir uzskatāms par nitronija nitrātu [NO₂]NO₃, jo sastāv no nitronija un nitrāta joniem.

Izmantošana

Slāpekļa dioksīdu lieto kā nitrējošu aģentu.
Valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Rīgas Centra rajonā

Šajā lapā apkopoti valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Rīgas Centra rajonā.
 Kultūras pieminekļu karte
Šis saraksts tiek veidots no Vikidatiem, to periodiski atjaunina bots.