google/wiki40b huggingface dataset:
Josefs Vašīčeks

Spēlētāja karjera

Pirms karjeras KHL viņš spēlēja NHL klubos Karolīnas "Hurricanes", Nešvilas "Predators" un Ņujorkas "Islanders". 1998. gada NHL draftā viņu "Hurricanes" izraudzījās ar kopējo 91. kārtas numuru. "Lokomotiv" pārstāv kopš 2008. gada. 2006. gadā "Hurricanes" sastāvā viņš izcīnīja Stenlija kausu.
2011. gada 7. septembrī spēlētājs gāja bojā Jaroslavļas aviokatastrofā.
Čehijas izlases sastāvā piedalījies 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Vankūverā (7. vieta), trijos Pasaules čempionātos (2003. gadā 4. vieta, 2005. gadā 1. vieta, 2009. gadā 6. vieta) un 2004. gada Pasaules kausa izcīņā (3. vieta).
Zviedrija

Ģeogrāfija

Zviedrija ir valsts Ziemeļeiropā, precīzāk, Skandināvijas pussalas austrumu un dienvidu daļā. Zviedrijas platība ir 449 964 km², tādēļ pēc platības Zviedrija ir piektā lielākā valsts Eiropā. Rietumos Zviedrija robežojas ar Norvēģiju (robežas garums 1619 km), ziemeļaustrumos ar Somiju (614 km), bet austrumos un dienvidos to apskalo Baltijas jūra un Botnijas līcis. Zviedriju no Dānijas dienvidos šķir Skageraks, Kategats un Ēresunds.

Klimats

Neskatoties uz to, ka Zviedrija atrodas ziemeļos, tajā valda mērēnās joslas klimats, galvenokārt, pateicoties Golfa straumei. Klimatu ietekmē arī Atlantijas okeāna tuvums.

Politika

Zviedrijā ir konstitucionāla monarhija, taču karalis pilda vienīgi reprezentatīvu lomu. Likumdevēja vara pieder vienpalātas parlamentam- Riksdagam ar 349 deputātiem. Vēlēšanas notiek reizi četros gados.

Demogrāfija

Pēc 2015. gada tautas skaitīšanas datiem Zviedrijā bija 9 658 301 iedzīvotājs.
2012. gadā 1,9 miljoni (20,1%) Zviedrijas iedzīvotāju bija ārzemju izcelsmes (dzimuši ārvalstīs vai arī abi vecāki dzimuši ārvalstīs). 2,38% Zviedrijas iedzīvotāju bija Somijas izcelsmes, 2,06% bijušās Dienvidslāvijas, 1,74% — Irākas, 0,91% — Polijas un 0,84% — Irānas.
2017. gadā 59,3% Zviedrijas iedzīvotāju bija luterāņi, 2% ir katoļi, bet 5%- musulmaņi.

Tautsaimniecība

Zviedrija pazīstama ar saviem liberālajiem sabiedriskajiem uzskatiem un sociāldemokrātu labklājības valsts modeli. Pazīstamākie šīs valsts zīmoli ir IKEA, Volvo, Ericsson, Absolut Vodka.

Sports

Zviedrijā vispopulārākie sporta veidi ir futbols un hokejs. Sievietēm augstā cieņā ir zirgu sports. Bez šiem sporta veidiem populāri ir arī golfs, vieglatlētika, rokasbumba un florbols.
Zviedrija diezgan bieži Pasaules hokeja čempionātos izcīna medaļas. 2006. gada Pasaules hokeja čempionātā Zviedrija izcīnīja zelta medaļas, bet 2009. un 2010. gada Pasaules hokeja čempionātā Zviedrija izcīnīja bronzas medaļas. Kā arī 2017. gada čempionātā gūstot atkal zelta medaļas.
Heidenava

Vēsture

Attīstījusies kā Drēzdenes pavadoņpilsēta pēc Pirmā pasaules kara.
Renāte Lāce

Karjera

Viņa ir piedalījusies 1964. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Tokijā. Tajās viņa 100 m distancē sasniedza pusfinālu, savukārt 4x100 m stafetē PSRS komandas sastāvā izcīnīja 4. vietu (44,4 s; jauns PSRS rekords). 1966. gada Eiropas čempionātā PSRS izlases sastāvā izcīnīja bronzas medaļu 4x100 m stafetē, savukārt tāllēkšanā ar 6,21 m tālu lēcienu ierindojās 10. vietā un nepārvarēja sacensību pirmo kārtu 100 m distancē. Ar panākumiem startējusi Universiādē. 1963. gadā Portualegrē, Brazīlijā, kļuva par čempioni 100 m distancē, savukārt uz pusi garākā distancē izcīnīja sudraba medaļu, uzvaru izcīnīja arī 4x100 m stafetē. 1965. gadā Budapeštā izcīnījusi uzvaru 4x100 m stafetē.
Laikā no 1960. līdz 1966. gadam izcīnījusi 11 uzvaras Latvijas čempionātā dažādās disciplīnās. Tāpat 19 reizes labojusi Latvijas rekordus dažādās disciplīnās. R. Lāce ir pirmā latviete, kas tāllēkšanā lēkusi tālāk par 6,00 metriem (1961). 1966. gadā kļuva par divkārtēju PSRS čempioni 4x100 un 4x200 m stafetēs. Tāpat 1966. gadā kļuva par starptautiskās klases sporta meistari. 1963. gada 14. jūlijā Maskavā PSRS izlases sastāvā uzstādīja jaunu pasaules rekordu 4x200 m stafetē — 1:35,1 min. Tas tika labots 1967. gadā. 1961. un 1963. gadā tikusi atzīta par Latvijas gada labāko sportisti.
Studējusi Rīgas Politehniskajā institūtā. Kopš 1970. gada notiek R. Lāces piemiņas balvu izcīņa jauniešiem trijās vieglatlētikas disciplīnās.
1967. gada 3. martā Renāte Lāce nomira no pēkšņas slimības.
Three Days Grace

Transit of Venus un izmaiņas sastāvā

2012. gada 5. jūnijā, 9:00 no rīta, tajā pašā dienā, kad bija redzama Veneras pāriešana, grupa paziņoja, ka 2012. gada 2. oktobrī grasās izdot jaunu albumu Transit of Venus. Viņi publicēja reklāmas video, kurā bija iekļauti ieraksti no studijas, kā arī reālas Veneras pāriešanas ainas. Šī notikuma retuma dēļ, viņi izveidoja saukli "dažas lietas tavas dzīves laikā vairs nekad neatkārtosies."
Pirmais albuma singls "Chalk Outline" tika izdots 14. augustā.
2013. gada 9. janvārī, Three Days Grace paziņoja, ka basģitārista Breda brālis Mets Volsts no grupas My Darkest Days piedalīsies grupas koncerttūrē kā solists. Šis paziņojums tika izteikts pēc tam, kad Adams Gonjērs pēkšņi pameta grupu veselības apstākļu dēļ.
Gustavs Kristiāns fon Hantvigs

Dzīvesgājums

1752. gadā aizstāvējis doktora grādu Rostokas universitātē, lasījis lekcijas tiesu medicīnā. 1760. gadā ar Berlīnes karaliskās lielložas patentu (vēlāk pārdēvēta par Große National Mutterloge "Zu den drei Weltkugeln") dibinājis Rostokas ložu "Zu den drei Sternen", kuru vadījis līdz 1764. gadam.
1765. gadā Rīgā nodibinājis ložu "Pie Zobena" („Zum Schwerdt“) ar Prūsijas nacionālās lielložas "Pie trim zemeslodēm" patentu.
Otorinolaringoloģija

Otorinolaringoloģija ir medicīnas nozare un mācība par ausu, augšējo elpošanas ceļu orgānu, galvas un kakla reģiona uzbūvi, funkcijām un slimībām. Ārsti, kas specializējušies šajā nozarē, ir otorinolaringologi. Cilvēki vēršas pie otorinolaringologa ausu, kakla, rīkles slimību, tostarp galvas un kakla audzēju gadījumā.  Otorinolaringoloģijas apakšpecialitātes ir galvas un kakla onkoloģiskā ķirurģija, sejas plastiskā un rekonstruktīvā ķirurģija, otoloģija, neirotoloģija, rinoloģija, laringoloģija un balss slimības, pediatriskā otorinolaringoloģija u.c.
Kārlis Gustavs fon Lēvenvolde

Kārlis Gustavs fon Lēvenvolde (vācu: Karl Gustav von Löwenwolde, ap 1686—1735) bija vācbaltiešu cilmes Zviedru Vidzemes muižnieks, Krievijas impērijas ķeizarienes Annas galminieks un diplomāts. Aijažu muižas (Aijasch, Ayasch), Dikļu muižas un Mazstraupes pilsmuižas īpašnieks, Livonijas landrāts (1721—1735).

Dzīves gājums

Cēlies no Lēvenvoldu dzimtas, dzimis ap 1686. gadu Zviedrijas armijas Rīgas garnizona kapteiņa Gerharda Johana fon Lēvenvoldes un viņa sievas Magdalēnas Elizabetes, dzimušas fon Lēvenas, ģimenē.
Lielā Ziemeļu kara sākumā viņa tēvs pārgāja Kurzemes hercogu dienestā un no 1701. gada dzīvoja Kurzemes hercoga reģenta Ferdinanda galmā Dancigā.
Pēc Vidzemes un Igaunijas kapitulācijas (1710) viņa tēvs bija Krievijas cara Pētera I pilnvarnieks (General-Bevollmächtigter) Baltijas provincēs, no 1711. gada Pētera I dēla Alekseja sievas Braunšveigas-Lineburgas princeses Sofijas Šarlotes (1694-1715) galminieks. 1722. gadā apprecējās ar Šarloti fon Rozenu.
Laikā, kad viņa brālis Gustavs Reinholds fon Lēvenvolde bija ķeizarienes Katrīnas I galminieks un favorīts, 1726. gadā kopā ar abiem brāļiem tika iecelts grāfa kārtā, kļuva par Dikļu muižas un Mazstraupes pilsmuižas īpašnieku. No 1727. gada bija ķeizara Pētera II galminieks, veicināja Kurzemes hercoga atraitnes Annas kļūšanu par Krievijas ķeizarieni 1730. gadā, tajā pašā gadā iecelts par jaundibinātā Izmailovas gvardes pulka komandieri.
1731. gadā iecelts par ģenerāli, nosūtīts diplomātiskā misijā uz Vīni un Berlīni, lai atrastu piemērotu kandidatūru Annas Leopoldovnas vīram. Viņš rekomendēja izvēlēties Brandenburgas markgrāfu Kārli vai Braunšveigas princi Antonu Ulrihu. 1732. gada pavasarī viņš Berlīnē veda sarunas ar Austrijas vēstnieku par pretošanos Francijas karaļa Luija XV atbalstītā Staņislava Leščiņska pretenzijām uz Polijas karaļa troni, un Sakšu Morica pretenzijām uz Kurzemes hercoga troni. 1732. gadā viņam izdevās panākt vienošanos ar prūšu un austriešu diplomātiem par līguma (t. s. Lēvenvoldes līguma) noslēgšanu starp Krieviju, Austriju un Prūsiju. Tomēr domstarpības starp Austriju un Prūsiju pēc karaļa Augusta II Stiprā nāves 1733. gada februārī noveda pie Polijas mantojuma kara, kurā karadarbība noritēja gan Polijā, gan Reinzemē, gan Ziemeļitālijā.
1734. gadā grāfs Kārlis Gustavs fon Lēvenvolde saslima un aizbrauca uz savu Mazstraupes muižu (Klein-Roop), kur mira 1735. gada 30. aprīlī, pēc citiem datiem viņš miris Repinas muižā (Rappin), tagadējā Igaunijā.
UNESCO Pasaules mantojuma vietas Ugandā

Sarakstā apkopotas tās vietas Ugandā, kas iekļautas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. Kopā UNESCO sarakstā no Ugandas ir iekļautas 3 vietas (1 — kultūras objekts un 2 — dabas objekti), savukārt 5 vietas ir iekļautas oficiālajā kandidātu sarakstā. Kultūras objekts — Bugandas karaļu kapenes Kasubi — kopš 2010. gada ir iekļauts apdraudēto Pasaules mantojumu objektu sarakstā. Uganda Pasaules mantojuma konvenciju ratificējusi 1987. gada 20. novembrī.
Autoceļš P2

Vēsture

2014. gada novembrī tika pabeigta jauna tilta  pār Mazo Juglu būvniecība. Uzsākot tilta pārbūvi, 2014. gada jūlijā notika vecā tilta, kurš būvēts 1966. gadā, demontāža. Vecā tilta vietā izbūvēts jauns, 60 metrus garš, monolīts dzelzsbetona tilts. Projekta kopējās izmaksa ir 911,939 EUR.
Dižsporu atmatene

Taksonomija

Analoģisku latīnisku nosaukumu Agaricus macrosporus Mont. cits autors XIX gadsimtā bija devis arī citai sēņu sugai, un tā kā gan Latvijas, gan ārzemju avoti bieži vēl lieto novecojušo apzīmējumu macrosporus, tad šeit pārpratumu novēršanai pēc sēnes latīņu nosaukuma seko arī autoru uzvārdi. Šī otrā suga tagad saucas Lentinus strigosus.

Augšanas apstākļi

Humusa saprofīte. Aug trūdvielām bagātās augsnēs, ganībās un pļavās, bieži tuvu jūrai, no jūlija līdz oktobrim.

Barības vērtība

Jaunas sēnes ēdamas bez iepriekšējas novārīšanas. Pāraugušās, kuras sākušas nepatīkami smakot, lietot pārtikā nav ieteicams. Tāpat kā citas atmatenes, paaugstināti akumulē kadmiju, kam ir liela nozīme šo sēņu attīstībā.
Ir izdarīti mēģinājumi audzēt šo sugu mākslīgi ar parastajām komerciālajām tehnoloģijām, kuri bijuši visumā veiksmīgi, tomēr ražība un ātraudzība dižsporu atmatenei bijusi zemāka nekā parasti audzētajām atmateņu sugām.

Līdzīgās sugas

Dižsporu atmatene pieder pie dzeltējošo atmateņu grupas, kuras ir lielas, dzeltē iespiedumu vietās un ar to atšķiras no citām. Vēl šai grupā ietilpst tāpat ēdamās cildenā atmatene, tīruma atmatene, dzeltējošā atmatene, sajaukšanai ar kurām ir tīri zinātniska, bet ne kulināra nozīme, un atsevišķi stāvošā indīgā atmatene, kuras mīkstums, īpaši kātiņa pamatnē, griezuma vietā koši dzeltē daudz stiprāk nekā citām atmatenēm un kurai ir nepatīkama karbola smaka. Mušmires, ieskaitot  nāvīgi indīgo balto mušmiri, atšķiras no atmatenēm ar savām vienmēr baltajām lapiņām.
10a. mikroautobusu maršruts (Jūrmala)

Maršruts

Raiņa iela — Bulduri mikroautobusi kursēja šādās ielās: Talsu šoseja, Skolas iela, Satiksmes iela, Tallinas iela, Mazā Nometņu iela, Talsu šoseja, Asaru prospekts, Mellužu prospekts, Strēlnieku prospekts, Dubultu prospekts, Zigfrīda Meierovica prospekts, Jomas iela, Lienes iela, Meža prospekts, Dikļu iela, Edinburgas prospekts, Indras iela, Meža prospekts.
Bulduri — Raiņa iela mikroautobusi kursēja šādās ielās: Meža prospekts, Lienes iela, Jomas iela, Zigfrīda Meierovica prospekts, Dubultu prospekts, Mellužu prospekts, Asaru prospekts, Talsu šoseja, Mazā Nometņu iela, Tallinas iela, Artilērijas iela, Satiksmes iela, Skolas iela, Talsu šoseja.
Baltijas Līga futbolā

Vēsture

Laika posmā no 2003. līdz 2005. gadam starp Igaunijas Meistarlīgas un Latvijas Virslīgas čempioniem tika izspēlēts Livonijas Kauss. Bet 2006. gada augustā notika Baltijas Čempionu kausa izcīņa, kas bija Baltijas līgas priekštece, kurā sacentās visu trīs valstu čempionvienības. Šajā turnīrā uzvarēja Lietuvas FK Ekranas.
Kobalts

Vēsture

Ķīmiskā elementa kobalta nosaukums radies no vācu valodas vārda Kobold — mājas gars, rūķītis, gnoms. Apdedzinot kobalta minerālus, kas satur arsēnu, izdalās gaistošs, indīgs arsēna oksīds. Rūda, kas satur šos minerālus, kalnu apvidus iedzīvotāju vidū ieguva kalna gara Kobolda vārdu. Senie norvēģi piedēvēja kausētāju saindēšanos sudraba kausēšanas laikā šī ļaunā gara darbiem. Iespējams, ļaunā gara vārds saistās ar grieķu vārdu kobalos — dūmi. Ar šo vārdu grieķi apzīmēja melīgus cilvēkus. 1735. gadā Zviedrijas mineralogs Georgs Brands spēja no šī minerāla izdalīt iepriekš nezināmu metālu, kuru nosauca par kobaltu. Viņš tāpat noskaidroja, ka tieši šī elementa savienojumi iekrāso stiklu zilā krāsā. Šo īpašību izmantoja jau senajā Asīrijā un Babilonijā.

Fizikālās īpašības

Kobalts ir ciets metāls, kas pastāv divās modifikācijās. Sākot no istabas temperatūras, līdz 427 °C ir stabila alfa modifikācija. Pie temperatūras no 427 °C līdz kušanas temperatūrai (1494 °C) ir stabila kobalta beta modifikācija. Kobalts ir feromagnētiķis ar Kirī punktu 1121 °C. Dzeltenīgo toni tam dod plāns oksīdu slānis.

Izmantošana

Litija kobaltāts tiek lietots augstas efektivitātes pozitīva elektroda veidā litija akumulatoru ražošanai. Kobalta silicīds ir lielisks termoelektrisks materiāls un tas ļauj ražot termoelektroģeneratorus ar augstu lietderības koeficientu. Radioaktīvais kobalts-60 tiek pielietots gamma defektoskopijā un medicīnā.
Laivu iela (Rīga)

Vēsture

Laivu iela pirmoreiz Rīgas adrešu grāmatā minēta laika posmā no 1880. līdz 1883. gadam ar savu tagadējo nosaukumu, kuru tā, līdzīgi kā daudzas citas Torņakalna ielas, saglabājusi neskartu līdz pat mūsdienām. Nereti ielas nosaukums tiek dēvēts vienskaitlī, proti, Laivas iela.

Ielas raksturojums

Laivu iela ir aptuveni 0,1 km gara iela netālu no Daugavas, Torņakalna apkaimes austrumos. Tā sākas Y veida krustojumā ar Buru ielu, kur viena no Buru ielas daļām ir Laivu ielas turpinājums Jelgavas ielas virzienā, un iet austrumu virzienā. Laivu iela beidzas pēc aptuveni 120 metriem iepretīm Bieķengrāvim, krustojumā ar Mūkusalas ielu. Nepāra numuru pusē atrodas koka dzīvojamās ēkas, savukārt nosacītajā pāra numuru pusē - industriālā apbūve. Oficiāli Laivu ielā ir tikai viena adrese - Laivu iela 1.

Sabiedriskais transports

Laivu ielā sabiedriskā transporta satiksmi uztur divas autobusu un viena trolejbusu līnija, attiecīgi 23. un 26. maršruta autobusi, un 27. maršruta trolejbusi. Naktīs no piektdienas uz sestdienu un no sestdienas uz svētdienu ielu izmanto arī nakts autobusu satiksmes uz Ziepnniekkalnu nodrošināšanai (N10 maršruts). Laivu ielā neatrodas neviena sabiedriskā transporta pieturvieta. Papildus iepriekšminētajam, iela tiek izmantota arī trolejbusu nokļūšanai uz 2. trolejbusu parku Jelgavas ielā.
Aleksejs Seļezņovs

Šaha kompozīcija

Papildus šaha spēlei, Seļezņeva otrā kaislība bija šaha kompozīcija. Viņš sastādījis vairāk nekā 100 šaha etīdes.
Rēperbānis

Rēperbānis (vācu: Reeperbahn) ir iela Sv. Pauli rajonā Hamburgā, kas ir viena no Hamburgas naktsdzīves rajoniem, pazīstama ar daudzajiem bāriem, seksa veikaliem, klubiem un bordeļiem.

Nosaukums

Vārds Reeperbahn nāk no vecvācu vārda Reep kas nozīmē "kuģu tauva, jeb trose"; agrākos laikos šī iela bija tā, uz kuras tika taisītas šīs tauvas tuvējai ostai.

Apkārtne

Šī iela ir pilna ar visdažādākajiem restorāniem, nakts klubiem un bāriem. Te atrodas arī operetes nams, kur spēlēta Endrū Loida Vēbera izrāde "Kaķi!", ABBA mūzikls "Mamma Mia!". Tāpat šajā rajonā ir arī citi izklaides nami, kā teātri, kabarē, utt.
Herberta ielā (Herbertstraße) ir Hamburgas prostitūcijas centrs, kurā nedrīkst atrasties personas, kas nav sasniegušas 18 gadu vecumu, ielas skatlogos sēž prostitūtas, kas aicina un gaida pēc saviem klientiem. 
1967. gadā te tika atvērts bordelis Eros Center, kas tika slēgts vēlajos 1980. gados sakarā ar HIV izplatīšanos.
Suntažu luterāņu baznīca

Suntažu luterāņu baznīca ir luteriešu dievnams Ogres novada Suntažu pagasta Suntažos. Valsts nozīmes arhitektūras piemineklis. Baznīcas interjera objekti — altāris, kancele, soli, ērģeļu prospekts un luktas ir saudzējami 19. gadsimta mākslas pieminekļi. Baznīcas zvans ir viens no lielākajiem starp Latvijas lauku draudzēm. Draudze ir aktīva. Dievkalpojumi Dievnamā notiek katru svētdienu pl. 14:00 ar Svēto Vakarēdienu. Draudzē šobrīd kalpo mācītājs Mārtiņš Kalējs.

Vēsture

Baznīca, kas saglabājusies līdz mūsdienām nav pirmā celtne šajā vietā, jo pirms tam šeit atradušies vairāki koka dievnami. Šo vietu kristiešu kolonizatori izvēlējās ar nolūku, jo šeit atradusies lībiešu svētvieta. Pašreizējā baznīcas ēka celta 1780.—1782. gadā. Baznīca celta klasicisma stilā pēc Kristofa Hāberlanda projekta.
1874.—1875. gadā dievnamam veikta pamatīga rekonstrukcija, kuras rezultātā baznīca ieguvusi arī jaunu iekārtu un arī jaunu altārgleznu 1878. gadā, kuras autors ir Jūliuss Gotfrīds Zigmunds.
Otrā pasaules kara laikā baznīca tika izmantota kā munīcijas noliktava. Padomju okupācijas laikā dievnams vairākkārt cietis no vandaļu ielaušanās.

Brāļu kapi

Pie baznīcas atrodas Pirmā pasaules kara karavīru apbedījumi, kuri pēc Otrā pasaules kara tika pārveidoti par padomju karavīru kapiem, 1973. gadā pārveidojot arī iepriekš Latvijas Republikas laikā uzstādīto pieminekli. Esošajam šūnakmens piemineklim piekombinējot padomju simbolikai raksturīgās zvaigznes, kā arī uzstādot blakus līdzīgas trijstūra formas metāla konstrukciju. Blakus baznīcai uzstādīti apmēram 1,5 m augsti ieejas vārti ar gadaskaitļiem 1941 un 1945.
Peldpīles

Peldpīles Latvijā

Latvijā ir novērojamas 10 peldpīļu sugas: baltvaigu garkaklis (Anas bahamensis), baltvēderis (Anas penelope), pelēkā pīle (Anas strepera), krīklis (Anas crecca), meža pīle (Anas platyrhynchos), garkaklis (Anas acuta), prīkšķe (Anas querquedula) un platknābis (Anas clypeata). Kā retu viešņu var novērot mandarīnpīli (Aix galericulata). Tomēr pēdējā, iespējams, pieder dižpīļu apakšdzimtai.

Sistemātikas diskusijas

Peldpīļu apakšdzimtā ir 58 mūsdienās dzīvojošas sugas, kas iedalītas 10 ģintīs. Pirms vairākiem gadiem 1986. gadā peldpīļu ģints tika sadalīta 8 ģintīs. Mūsdienās no meža pīļu ģints (Anas) ir izdalītas vēl 2 jaunas ģintis: Dienvidamerikas cekulpīles (Lophonetta) un bronzspārnu pīles (Speculanas). Par vairākām ģintīm zinātniekiem nav vienprātības. Tādas ir, piemēram, Brazīlijas pīles (Amazonetta), par kurām lielākā daļa, taču ne visi sistemātiķi domā, ka tās ir peldpīles. Ir vairākas ģintis, kuras daļa sistemātiķu rosina iedalīt dižpīļu apakšdzimtā. Tādas ir: mandarīnpīles (Aix), gredzenkrīkļi (Callonetta) un Austrālijas koku pīles (Chenonetta). Par muskuspīlēm (Cairina) valda uzskats, ka viena no divām sugām pieder dižpīlēm, bet otra nirējpīlēm (Aythyinae). Vēl viena diskutabla grupa ir Hartlauba pīles (Pteronetta), kuras tiek rosināts apvienot ar zilspārnu zosīm (Cyanochen) no dižpīļu apakšdzimtas un izveidot jaunu apakšdzimtu.
Mūsdienās pīlēm tiek veikti dažāda rakstura ģenētiskie pētījumi, un daudzie atklājumi ir jau ieviesuši izmaiņas sistemātikā, nākotnes atklājumi drīz vien ieviesīs jaunas izmaiņas. Jau šobrīd DNS pētījumi ir pierādījuši, ka starp dažādajām pīļu apakšdzimtām (kopumā astoņas), lai arī pastāv morfoloģiskas līdzības, ir lielas ģenētiskas atšķirības un samērā attāla radniecība.
Sesils Purdi

Biogrāfija

Piedzimis Ēģiptē, kur viņa tēvs darbojies Suecas kanāla padomē. Vēlāk ģimene pārcēlusies uz Jaunzēlandi, bet vēlāk pārcēlusies uz Austrālijai piederošo  Tasmaniju.
Šahu sācis spēlēt 13 gadu vecumā. 1924. gadā uzvarējis Jaunzēlandes šaha čempionātā. Pēc tam kļuvis par četrkārtējo Austrālijas čempionu šahā (1935, 1937, 1949, 1951). 1951. gadā FIDE piešķīrusi Purdi starptautiskā meistara nosaukumu (IM). 1960. gadā uzvarējis Āzijas zonas apakšturnīrā Sidnejā, bet zonas finālā piekāpies Manuelam Āronam ar 0:3. Divas reizes pārstāvējis Austrālijas izlasi Pasaules šaha olimpiādēs (1970, 1974). Līdz mūža beigām piedalījies klātienes turnīros.
Vislielākos panākumus guvis korespondencšahā. 1937. un 1948. gados kļuvis par Austrālijas korespondencšaha čempionāta uzvarētāju. 
1953. gadā uzvarējis Pirmajā pasaules čempionātā korespondencšahā.
No 1929. gada bijis žurnāla "Australian Chess Review" redaktors, bet no 1946. gada - žurnāla "Chess World" redaktors. Publicējis arī grāmatas par šaha tematiku - "How Euwe won" ("Kā Eive uzvarēja" - 1936), "The Return of Alekhine" ("Aļehina atgriešanās" - 1938), "Among these Mates" ("Starp šiem matiem" - 1939), "A guide to Good Chess" ("Ceļvedis labā šahā" - 1950).
Purdi dēls - Džons Purdi (dzimis 1935. gadā) arī ir bijis pazīstams šahists, kurš divas reizes uzvarējis Austrālijas šaha čempionātos (1955, 1963).
Mozambikas karogs

Karoga vēsture

1966. gadā portugāļu veksilologs Almeida Langhans (Franz Paul de Almeida Langhans) savā grāmatā "Armorial do Ultramar Português" (latviešu: "Portugāles Aizjūru īpašumu ģerboņi) piedāvāja apstiprināt visām Portugāles Aizjūru provincēm karogus, kuru pamatā bija Portugāles karogs ar pievienotu Aizjūras provinces ģerboņa attēlu.
1962. gadā tika izveidota Mozambikas Atbrīvošanas fronte (FRELIMO) (portugāļu: Frente de Libertação de Moçambique, FRELIMO), kuru karogs bija taisnstūra auduma gabals ar trim horizontālām līnijām - zaļu, melnu un dzeltenu, kuras atdalīja šauras baltas svītras, un ar sarkanu trijstūri masta pusē . Šis pats karogs faktiski bija arī Mozambikas sākuma perioda karogs, laika posmā no 1974. gada septembra, kad pie valsts varas bija autonoma valdība.
1975. gada 25 jūnijā atzīstot Mozambikas Tautas republikas neatkarību tika pacelts jaunais karogs, kurā joprojām bija FRELIMO karoga krāsas. Karogs bija taisnstūra auduma gabals ar septiņiem ķīļiem, kuru smailes sagāja vienā punktā augšējā stūrī pie masta - zaļa, sarkana, melna un dzeltena, kas savā starpā atdalītas ar šaurām, baltām svītrām. Virs ķīļiem, augšējā stūrī pie masta izvietota emblēma, kas sastāv no balta zobrata silueta, uz kuras krusteniski pāri atvērtai grāmatai attēloti melns kaplis un automāts, vēl zobratā atrodas sarkana piecstaru zvaigzne.
1983. gada aprīlī valsts karogs tika izmainīts: par pamatu tika atstāts FRELIMO karogs, bet sarkanā trijstūra vidū, kur bija liela dzeltena piecstūru zvaigzne, aizvietota ar emblēmu no 1975. gada karoga.
1983. gada 1. maijā tika apstiprināts pašreizējais karogs.
2005. gadā tika izsludināts konkurss par jaunu valsts karogu, ģerboni un himnu. Konkursam tika iesniegti daudzi projekti, tomēr pagaidām karogs ir atstāts iepriekšējais.
Filmā "Ieroču barons" tiek stāstīts par šo karogu, kā arī par karu Mozambikā.
Kārlis Maiets

Biogrāfija

Cēlies no senas Francijas hugenotu ģimenes. 1828. gadā beidzis skolu Berlīnē, pēc tam mācījies tiesību zinātni Berlīnes un Heidelbergas Universitātēs. Strādājis Berlīnes municipālajā tiesā par advokātu un notāru. 1840. gadā pārcelts uz Potsdamu, pēc tam uz Štetinu. 1850. gadā atgriezies Berlīnē.
Kopā ar Ludvigu Bledovu, Paulu Rūdolfu fon Bilgueru, Vilhelmu Hanšteinu un citiem bijis viens no Berlīnes plejādes dalībniekiem. No 1850. gada līdz savai nāvei 1868. gadā bieži ticies pie šaha galdiņa ar Ādolfu Andersenu un sekmīgi cīnījies ar savu slaveno pretinieku. 1851. gadā piedalījies pirmajā starptautiskajā šaha turnīrā Londonā, kur gan zaudējis pirmajā kārtā. 1853. gadā zaudējis maču Žanam Difrenam ar 5:7. Devis nozīmīgu ieguldījumu šaha atklātņu teorijā, īpaši spāņu atklātnē, un savās partijās nereti lietojis arī latviešu gambītu.
Marsels Hiršers

Karjera

Pasaules kausa izcīņā debitējis 2007. gada 17. martā. Karjeras laikā izcīnījis vairāk nekā 50 uzvaras Pasaules kausa posmos, vairāk nekā 110 reizes stājies uz goda pjedestāla. 2012. gada sezonā kļuva par Lielā kristāla globusa ieguvēju, tāpat izcīnīja Mazo kristāla globusu milzu slalomā. Nākamajās piecās sezonās atkal uzvarēja kopvērtējumā. Atsevišķās disciplīnas Pasaules kauss ir vēl izcīnīts slaloma ieskaitē (2013, 2014, 2015. un 2017.) un milzu slalomā (2015., 2016. un 2017.).
Kopš 2009. gada piedalās Pasaules čempionātos (2011. gadā nestartēja savainojuma dēļ), kur izcīnījis sešas zelta un trīs sudraba medaļas. Pasaules čempionātos junioriem izcīnījis vairākas medaļas, tai skaitā trīs zelta.
Piedalījies 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs, kur milzu slalomā ierindojās 4. vietā un 5. vietā slalomā. 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs izcīnīja sudraba medaļu slalomā un 4. vietu milzu slalomā.