google/wiki40b huggingface dataset:
Žils Verns

Ceļš uz slavu

Nozīmīgs notikums, kas pārvērta Verna dzīvi, bija iespēja strādāt uz kuģa divpadsmit gadu vecumā. Vecāki jaunajam puisim lika apsolīt, ka viņš "ceļos tikai savā iztēlē" nevis dzīvē, ko savos darbos rakstnieks arī dara.
Licejā rakstnieks studēja latīņu valodu, bet kad viņam palika 20 gadu, tēvs puisi nosūtīja uz Parīzi mācīties par juristu. Šī profesija Verniem bija mantota. Taču Žils sapņoja par rakstnieka karjeru. Viņš iepazinās ar Aleksandriem Dimā (ar jaunāko viņi kļuva par labiem draugiem, bet vecākais palīdzēja uzsākt rakstnieka karjeru) un aizrāvās ar teātri, sāka sacerēt komiskas vodeviļas. Verns iedvesmojās arī no Viktora Igo.
Paralēli Verns strādāja par žurnālistu, rakstot piezīmes par zinātniski-populārām tēmām. Tā sākās viņa radošā karjera. Pēc tam rakstnieks sāka veidot interesantu zinātnisku faktu kartotēku (vēlāk tā kļuva par pamatīgu piezīmju un avīžu izgriezumu kolekciju). Pēcāk no tās izveidojās romāns "Piecas nedēļas gaisa balonā", kuru 1863. gada janvārī nopublicēja tā laika slavenais izdevējs Pjērs-Žils Hetcels. Šī grāmata guva negaidītus panākumus. Pēc līguma, ko Verns noslēdza ar viņu, topošajam rakstniekam bija jāsaraksta trīs romāni gadā.
Verna dažas nākamās grāmatas arī kļuva ļoti populāras un tās savu slavu nav pazaudējušas pat mūsdienās. 1864. gadā sarakstītajā grāmatā "Ceļojums uz Zemes centru" viņš smalki apraksta zinātnieku un pētnieku grupas piedzīvojumus, kad tie nolaižas Islandes vulkāna krāterī un atklāj pazemes pasauli. "Kapteiņa Haterasa piedzīvojumi Ziemeļpolā" (1866) atklāj ekspedīcijas uz Ziemeļpolu norisi. Savā darbā "No Zemes uz Mēnesi" (1865) un tās turpinājumā "Ceļojums ap Mēnesi" (1870) Verns stāsta par laiku, kad Amerikā plosās pilsoņu karš. Rakstnieks apraksta divu amerikāņu un francūža piedzīvojumus, kad tie nokļūst ārpus Zemes gravitācijas, pateicoties artilērijas šāviņam.
Verna personība bija sarežģīta. Lai arī viņš izstaroja dzīvīgumu un bieži jokoja, rakstnieks patiesībā bija kautrīgs un visērtāk jutās, būdams viens, rakstot vai zvejojot Lamanšā.

Mūža nogale

Lai gan Verns bija audzināts kā katolis, sākot no 1870. gada, viņš pievērsās deismam. Deisms ir atspoguļots arī dažos viņa romānos, jo tajos bieži ir pieminēti jēdzieni Dievs vai dievišķais liktenis, bet reti atrodams jēdziens Kristus.
1886. gada 9. martā, kad Verns devies mājās, viņa 25 gadus vecais, psihiski slimais brāļadēls sagaidījis rakstnieku pie mājas sliekšņa un iešāvis viņam kājā. Lodi tā arī neizņēma un rēta sagādāja Vernam pastāvīgas sāpes.
Pēc kāda laika nomira Hetcels un Verna māte. Rakstnieka darbi kļuva drūmāki. 1888. gadā viņš iesaistījās politikā un tika ievēlēts Amjēnas pilsētas domē, kur veica vairākus uzlabojumus un kalpoja 15 gadus. 1902. gadā Verns kļuva gandrīz akls, taču cītīgi turpināja rakstīt, diktējot grāmatas — līdz pašai nāvei 1905. gada 24. martā.
Izraēlas administratīvais iedalījums

Izraēlas administratīvais iedalījums sastāv no 6 apgabaliem (ivritā: מחוזות, mehozot, viensk.: mahoz). Savukārt apgabali iedalās 15 apriņķos (ivritā: נפות, nafot, viensk.: nafa).
Rokīča vērtību aptauja

Rokīča vērtību aptauja (angļu: Rokeach Value Survey) ir sociālo vērtību klasifikācijas sistēma un pētniecības instrumentārijs, ko izstrādājis amerikāņu sociālpsihologs Miltons Rokīčs.
Rokīča vērtību aptaujas metodoloģijas pirmsākumi atrodami Rokīča darbā (Beliefs, Attitudes and Values, 1968), kurā aprakstīts koncepcijas pamats sociālo vērtību saistīšanai ar indivīda uzskatiem un attieksmi. Tālāka Rokīča sociālo vērtību teorijas un vērtību mērīšanas instrumentārija attīstība veikta darbos Cilvēka vērtību būtība (The Nature of Human Values, 1973) un Izprotot cilvēka vērtības (Understanding Human Values, 1979).

Pielietojums un ietekme

Rokīča izveidotās vērtību sistēmas priekšrocība ir tās universālisms, kas ļāvis izmantot to izmantot dažādās jomās - Rokīča vērtību aptauja ir plaši izmantots sociālo vērtību pētīšanas līdzeklis psiholoģijas, socioloģijas un mārketinga pētījumos. 
Pieeja ir laika gaitā pilnveidota, plaši adaptēta un attīstīta, ietekmējot arī tādu metodoloģiju attīstību kā "Vērtības un dzīvesstils" (Values and Lifestyle), "Vērtību saraksts" (List of Values) un plaši pielietotā Švarca vērtību modelis (Schwartz Values Inventory).
Vasilijs IV Šuiskis

Pilns tituls

1610. gadā Krievijas cars Vasīlijs Joanovičs lietoja šādu pilno titulu:
"No Dieva žēlastības mēs, visas Krievijas cars un lielkņazs Vasīlijs Joanovičs, Vladimiras, Maskavas, Novgorodas patvaldnieks, Kazaņas cars, Astrahaņas cars, Sibīrijas cars, Pleskavas kungs un Smoļenskas, Tveras, Jugras, Permas, Vjatkas, Bulgārijas u.c. valstu lielkņazs, Ņižņijnovgorodas, Čerņigovas, Rjazaņas, Rostovas, Jaroslavļas, Belozerskas, Udoras, Obdoras, Kondijas valdnieks un lielkņazs, visas Ziemeļu zemes pavēlnieks un Ivērijas zemes, Kartvelas un Gruzijas caru, un Kabardijas zemes, Čerkesu un Kalnu kņazu kungs un daudzu citu valstu kungs un īpašnieks."
(krievu: Божiею милостiю мы Великiй Государь Царь и Великiй Князь Василей Ивановичь всея Русiи Самодержецъ Владимерскiй, Московскiй, Новогородскiй, Царь Казанскiй, Царь Астораханскiй, Царь Сибирскiй, Государь Псковскiй, и Великiй Князь Смоленскiй, Тверскiй, Югорскiй, Пермскiй, Вятцкiй, Болгарскiй и иныхъ, Государь и Великiй Князь Новагорода Низовскiе земли, Черниговскiй, Резанскiй, Ростовскiй, Ярославскiй, Бђлоозерскiй, Удорскiй, Обдорскiй, Кондинскiй, и всеа Сђверные страны Повелитель, и Государь Иверскiя земли, Карталинскихъ и Грузинскихъ Царей, и Кабардинскiя земли, Черкасскихъ и Горскихъ Князей и иныхъ многихъ государьствъ Государь и Облаадатель.)
Pols Makartnijs

Mūziķa karjera

Pols savu mūziķa karjeru uzsāka 1957. gadā, pievienojoties grupai The Quarrymen, kas vēlāk pārtapa par The Beatles. Sākotnēji grupā viņš spēlēja ģitāru, bet pēc Stjuarta Satklifa aiziešanas pārņēma basģitāru, kā arī vokālu. Pols Makartnijs un Džons Lenons bija visveiksmīgākie dziesmu rakstīšanas partneri un kopā sarakstīja ļoti daudzus skaņdarbus, kuri iegājuši rokenrola vēsturē. Populārākās Makartnija dziesmas ir Yesterday, Hey Jude un Let It Be. Līdz 1966. gadam grupa arī koncertēja, pēc tam koncertu vairs nebija sakarā ar to, ka grupas dalībnieki nevarēja sadzirdēt paši sevi fanu radītā trokšņa dēļ. 1970. gadā grupa izjuka, Makartnijs uzsāka savu solokarjeru un uzstājās ar savu grupu Wings. Šobrīd turpinās mūziķa veiksmīgā solokarjera, tiek izdoti jauni albumi.
Vrangeļi

Fon Vrangeļi (vācu: von Wrangel) ir sena vācbaltiešu dzimta, kas Livonijā zināma kopš 13. gadsimta un bija ierakstīta Vidzemes bruņniecības un Igaunijas bruņniecības matrikulās. Vēlāk dzimtas atzari izplatījās arī Zviedrijā, Prūsijā un Krievijā.

Vēsture

Vrangeļu dzimtas nosaukums cēlies no Viruzemes Varangu ciema (Uvarangalae), kuru 1241. gadā ieguva īpašumā Dānijas ķēniņa vasalis Eilards (dominus Eilardus).
1277. gadā pieminēts Rīgas arhibīskapa vasalis Indriķis no Vrangeles (Henricus de Wrangel). 1474. gadā Livonijas ordeņa mestrs Bernds fon der Borhs izlēņoja tagadējo Brenguļu apkārtni pie Valmieras Indriķim Vrangelim. 1554. gadā bruņinieks Valdemārs Vrangelis bija viens no Livonijas konfederācijas sūtņiem pie Krievijas cara Ivana IV. 
Līdz 16. gadsimtam Vrangeļi sadalījās apmēram 20 patstāvīgās dzimtās, kuru muižas atradās Igaunijas un Latvijas teritorijā.
17. gadsimtā Vrangeļi kalpoja Zviedrijas ķēniņiem, 1625. gadā feldmaršalu un Elistveres muižas īpašnieku Hermani Vrangeli (1585-1643) uzņēma Zviedrijas bruņniecībā un piešķīra titulu Wrangel af Ellistfer. 1651. gadā viņa dēlam feldmaršalam Kārlim Gustavam Vrangelim piešķīra grāfa titulu Wrangell af Salmis, 1653. gadā pulkvedim Hermanim Vrangelim barona titulu Vrangelis no Ludenhofas (Wrangell af Ludenhof), bet Volmāram Vrangelim 1654. gadā brīvkunga titulu Vrangelis no Lindebergas  (Wrangel af Lindeberg). 1664. gadā baronu Vrangeļu dzimtu uzņēma Zviedrijas bruņniecībā. 1709. gada kaujā pie Poltavas krita 22 Vrangeļu dzimtas piederīgie.        
Pēc Vidzemes pievienošanas Krievijas impērijai Vrangeļi dienēja arī tās armijā. Vrangeļu dzimtu 1733. gadā uzņēma Vidzemes bruņniecības matrikulā, bet 1746. gadā Igaunijas bruņniecības matrikulā. Krievijas impērijas valdība 1855. un 1865. gadā Vrangeļiem no Elistferas (Elistveres) un Ludenhofas (Lūas) piešķīra mantojamu baronu titulu.
Cēsu komturi un fogti

Cēsu komturi (vācu: Komtur von Wenden, igauņu: Võnnu komtuur) un Cēsu fogti (vācu: Vogt von Wenden, igauņu: Võnnu foogt) bija ordeņa Cēsu pils un tai pakļauto teritoriju pārvaldnieki un karavadoņi (komturs - "komandieris") no 1207. līdz 1562. gadam. 
Cēsu pils periodiski bija arī Livonijas ordeņa mestru rezidence (1297-1349, 1429-1434, 1470-1471), bet 1481. gadā uz Cēsu pili no Rīgas ordeņa pils tika pārvests Livonijas arhīvs, zelta, sudraba, dārglietu un citu bagātību krājumi un Cēsis kļuva par pastāvīgo Livonijas ordeņa galvaspilsētu līdz pat ordeņa sekularizācijai 1561. gadā. Šajā laikā Cēsu pils pārvaldnieki jeb "mājas komturi" atbildēja vienīgi par pils uzturēšanu. 
Cēsu komturejā ietilpa Āraišu, Burtnieku, Cēsu, Lugažu, Trikātas un Valmieras draudzes novadi.

Vēsture

Pirmie Cēsu pils pārvaldnieki vadīja Zobenbrāļu ordenim pakļauto vendu un letgaļu vasaļu karagājienus pret līviem, igauņiem, krieviem un lietuviešiem. Pēc 1237. gada Cēsu komtureja ietilpa Livonijas ordeņa valsts sastāvā kā ordeņa meistaram tieši pakļautā teritorija, kas savukārt bija Livonijas konfederācijas integrējošā sastāvdaļa.
Pirmo reizi Cēsu ordeņa brāļu meistars (meister) jeb "mestrs" pieminēts Indriķa hronikas tekstā par 1207. gada notikumiem. Sākotnēji mestrs Bertolds rezidēja vendu pilī tagadējā Riekstukalnā, kas tika saukta arī par Bertoldsburgu. Vēlāk ordeņa brāļi uzbūvēja varenu mūra pili, kuras drupas redzamas vēl šodien.

Cēsu komturu un fogtu uzskaitījums

Pēc vēsturnieka Leonīda Arbūzova ziņām Cēsu ordeņa pilī laikā no 1237. līdz 1349. gadam valdīja 15 komturi, 1255. - 1461. gadā - 20 fogti un 1413. - 1562. gadā 14 tā sauktie mājas komturi. Zināma ir tikai daļa no Cēsu komturu un fogtu vārdiem.
Demokrātiskā Kampučija

Demokrātiskā Kampučija bija komunistiska valsts, kas sarkano khmeru režīma laikā pastāvēja Kambodžā no 1975. līdz 1979. gadam. Šajā laikā Kambodžā, kas pēc platības ir aptuveni trīs reizes lielāka par Latviju, dzīvoja 7 līdz 8 miljoni iedzīvotāju. Pēc četriem gadiem, kad Vjetnamas iebrukuma rezultātā sarkanie khmeri atkāpās uz Taizemes pierobežu, to atstātais mantojums bija visā pasaulē zināmie nāves lauki, masu kapi, kuros gulēja 1,5 līdz 2 miljoni nogalināto; aptuveni 20% valsts iedzīvotāju.

Sabiedrības pārveidošana

1975. gada aprīlī Kambodžas galvaspilsētu Pnompeņu ieņēma sarkano khmeru vienības, tādējādi uzvarot Kambodžas pilsoņu karā. Sarkanie khmeri uzreiz ķērās pie iedzīvotāju tīrīšanām, kas zināmā mērā bija viena no t.s. zemnieku revolūcijas pamatidejām. Piespiedu deportācijās pilsētniekus piespieda ar kājām doties uz lauksaimniecības kooperatīviem, kas atradās tālu no viņu līdzšinējām dzīves vietām. Skolas tika slēgtas, rūpnīcas pamestas, nauda likvidēta. Pārstāja iznākt avīzes, ļaudīm konfiscēja radioaparātus.
Būtībā sarkanie khmeri gatavojās iznīcināt pilnīgi visus kambodžiešus, kuriem nepiemita tas, ko sarkanie khmeri dēvēja par “borisot” (tīrība), - t.i. visus, kuri bija guvuši kādu izglītību vai tos, kuri auguši un dzīvojuši ar ko ārzemniecisku (ieskaitot svešvalodu zināšanas) “sabojātās” vietās, pat tos, kuri nēsāja brilles, - katru, kurš neatbilda viņu plānam par ideālās zemnieku valsts izveidi. Visus aizdomīgos kambodžiešus no 1975. gadā ieņemtajām teritorijām dēvēja par “jaunajiem ļaudīm”, (pretstatā tiem, kas dzīvoja 1970-72 gadā ieņemtajās teritorijās) dažviet viņus piespieda valkāt īpašus lakatiņus ap kaklu, sava veida "Dāvida zvaigzni apģērbā", kuru dēļ tos viegli varēja atpazīt pūlī un aizturēt.
Sarkanie khmeri darīja visu, lai izolētu valsti no ārpasaules, un neviens nezinātu, kas patiesībā notiek Kambodžā. Jaunā vara, ko vadīja Parīzē izglītību guvušie komunisti Pola Pota vadībā, par savu mērķi izvirzīja pilnībā sagraut kambodžiešu tradicionālās sociālās struktūras pamatus: ģimeni, ciema kopienu un reliģiju — budismu.
Bērnus atņēma vecākiem un izveidoja pāraudzināmo grupas, kurās bērnus aicināja ziņot par visiem pieaugušajiem, arī saviem vecākiem, kuri pārkāpa režīma izsludinātos dzelžainos jaunās kārtības noteikumus. Laulības, izņemot režīma rīkotās, tika aizliegtas.

Reliģijas vajāšana

Budistu tempļi tika vai nu sagrauti, vai slēgti. No 60 000 budistu mūku, beidzoties sarkano khmeru valdīšanai dzīvi bija palikuši 3000 — pārējie vai nu nogalināti, vai miruši no pārmērīga darba, slimībām un mocībām. Tāpat tika iznīcināta musulmaņu minoritāte čami.

Režīma sagrāve

1978. gada decembrī Vjetnamas armija iebruka Kambodžā, kur tos sagaidīja kā atbrīvotājus, gāza sarkano khmeru varu un izveidoja Pnompeņā sev draudzīgu marionešu valdību, kas pasludināja Kampučijas Tautas Republiku. ANO Kambodžu turpinātu pārstāvēt tie paši sarkanie khmeri: aukstā kara apstākļos Rietumu lielvalstīm šķita, ka labāk ANO saglabāt sarkano khmeru pārstāvniecību, nekā to atdot sociālistiskās Vjetnamas ieceltai marionešu valdībai un to aizgādnei PSRS.
Eiropa (mitoloģija)

Eiropa (grieķu: Εὐρώπη, Eurṓpē; doriskajā dialektā: Εὐρώπα, Eurṓpā) sengrieķu mitoloģijā ir feniķiešu valdnieka Agēnora meita. Viņas vārdā nosaukta Eiropas pasaules daļa.
Eiropu nolaupīja Zevs balta vērša izskatā un aizveda uz Krētu. Krētā pēc mīlas sakara ar Zevu Eiropa dzemdēja Mīnoju, Sarpēdonu un Radamantiju. Vēlāk kļuvusi par Krētas valdnieka Asterija sievu. Eiropas kults izplatīts Feniķijā un Krētā.
Eiropas nolaupīšanas sižets bijis attēlots dažādos antīkajos mākslas pieminekļos. Sākot ar viduslaikiem, sižets ticis izmantots arī Eiropas mākslā.
Gistāfs Delors

Biogrāfija

Delors bija profesionālis no 1932. līdz 1939. gadam, kad Otrais Pasaules karš izbeidza viņa karjeru. Delors dienēja Beļģijas armijā netālu no Māstrihtas pie Eben-Emael cietokšņa, kad 1940. gada 10. maijā iebruka Vācijas armija. Delors kopā ar citiem 1200 beļģiem tika saņemts gūstā. Stalag II-B karagūstekņu nometnē Delors tika pie darba virtuvē, jo iepazinās ar vācu virsnieku, kuram interesēja sports. Kad Delors atgriezās no kara, viņa māja bija nopostīta un 1949. gadā viņš izlēma sākt jaunu dzīvi ASV. Pēc desmit gadiem Ņujorkā viņš pārcēlās uz Losandželosu. 1956. gadā viņš zaudēja savu sievu, bet apprecējās vēlreiz. 1980. gadā Delors atgriezās uz dzīvi Beļģijā.
Baku funikulers

Vēsture

Funikulers tika uzbūvēts pēc A. Lemberanska, toreizējā Baku pilsētas galvas, iniciatīvas. Tas tika atvērts 1960. gada maijā. Baku funikulieris vairākkārtīgi ilgstoši remontēts. Tas tika slēgts un pamests 1980. gadu beigās un atsākts ekspluatēt 2001. gada beigās pēc kapitālā remonta, taču lielu popularitāti un attiecīgi ienākumus neguva. Baku funikulers tika atkal kapitāli remontēts 2007. gadā, tika ievērojami samazināts viņa radītais troksnis, taču vagoni palika noplukušā stāvoklī. 2011. gadā to atkal uz 9 mēnešiem slēdza pilnīgai sakārtošanai diezgan lielas finanšu slepenības apstākļos un no jauna palaida pēc austriešu projekta 2012. gada 23. maijā, 22. maijā pilsētā sākoties Eirovīzijas dziesmu konkursam, lai gan plānotais starts bija divas nedēļas pirms tam. Funikulerā strādā 11 darbinieki. Padomju laikos tas izmantoja Harkovā būvētus vagonus. Tagad tiek lietoti Austrijā "CWA Constructions"būvētie. 
Funikuleram ir divas stacijas, ko sauc par “Bahram Gur” (kas bija viens no Sasanīdu impērijas karaļiem) un “Šehidler Hijabani” ("Mocekļu aleja", nosaukta tā par godu upuriem, ko padomju karaspēks nogalināja 1990. gadā, formāli — lai apturētu armēņu slepkavošanas Baku.)
1. decembris

1. decembris ir gada 335. diena pēc Gregora kalendāra (336. diena garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 30 dienas.
Rīgas Kara hospitālis

Rīgas Kara hospitālis bija Rīgas slimnīca, kas atradās tagadējā Brasas apkaimē.

Vēsture

Rīgas Kara hospitālis, kas bija paredzēts 1000 slimniekiem, tika uzcelts no 1750.—1754. gadā pēc kara inženiera un arhitekta F. Demercova projekta vietā, kur Sarkandaugavā ieplūda daļa no Smilšu dzirnavu kanāla.
1835. gadā pēc arhitekta A. E. Štrauberta projekta uzcelta U veida divstāvu mūra ēka vēlā klasicisma formās. Būvdarbus vadīja kara inženieris un arhitekts Johans Eduards de Vite. Tas bija viens no lielākajiem Krievijas impērijas kara hospitāļiem. No 1919. gada līdz 1940. gadam hospitālis funkcionēja kā Rīgas kara slimnīca. Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā to pārveidoja par Baltijas kara apgabala hospitāli. Hospitāļa teritorijā uzbūvēja vairākas jaunas ēkas, kā arī veiktas esošo ēku pārbūves.
Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas izveidoja Valsts Kara slimnīcu. 1998. gadā uz tās bāzes izveidoja Nacionālo bruņoto spēku Militārās medicīnas centru. Kara hospitāļa ēkā atradās Narkoloģijas Valsts aģentūra, Ātrās palīdzības stacija un divas medicīnas iestādes. 
2011. gadā Rīgas Kara hospitāļa teritoriju sadalīja starp Aizsardzības, Tieslietu, Veselības un Finanšu ministriju. Vienā no ēkām darbojās Valsts tiesu ekspertīžu centrs, bet vēsturiskā mūra ēka tika slēgta.
Kopš 2016. gadā bijušo Rīgas Kara hospitāli apsaimnieko Tieslietu ministrijas paspārnē esošā Tiesu namu aģentūra, lai to attīstītu tieslietu sistēmas vajadzībām.
Rīgas kara hospitālī ir strādājuši pazīstami ar medicīnu saistīti cilvēki kā baku vakcinācijas aizsācējs Krievijas impērijā Oto fon Hūns, embrioloģijas pamatlicējs Kārlis Ernsts fon Bērs, kā arī Nikolajs Pirogovs.
Minoritāte

Minoritāte jeb mazākumgrupa ir cilvēku grupa, kas atšķiras no sociālās grupas, kam pieder valdošās sociālās varas pozīcijas sabiedrībā. Terminu lieto gan sociālajās zinātnēs, gan tiesību zinātnē. Tas var būt definēts dažādu valstu normatīvajos aktos.
Minoritātes veidojas pēc tautības, rases, reliģijas, kastas, vecuma, bagātības, veselības, seksuālās orientācijas un citām atšķirību veidojošām īpašībām.
Kopš 20. gadsimta, kad arvien lielāku nozīmi gūst sociālā vienlīdzība, to bieži lieto kontekstā ar cilvēktiesībām un civiltiesībām. Minoritātes ir mazāk aizsargātas pret diskrimināciju, tā kā tās bieži vien neveido sabiedrības vairākuma uzskatus.
Strenči (stacija)

Vēsture

Stacija Stakeln iekārtota 1889. gadā. 1919. gadā stacija pārdēvēta par Strenčiem. 50. gados no stacijas Valgas virzienā uzbūvēts atzars uz kūdras krautuvi. Agrāk stacijā pieturēja starptautiskie vilcieni maršrutos Rīga—Sanktpēterburga, Rīga—Tallina u.c., bet mūsdienās šeit pietur tikai maršruta Rīga—Valga dīzeļvilcieni.
Džonatans Druāns

Spēlētāja karjera

No 2011. līdz pat 2014. gadam Druāns spēlēja QMJHL klubā Halifaksas "Mooseheads", tā rindās 2013. gadā izcīnot Memoriālo kausu.
Profesionāļa karjeru sāka 2014.—15. gada sezonā, kad debitēja NHL kluba Tampabejas "Lightning" sastāvā. Sezonas gaitā Druāns tās rindās aizvadīja 70 spēles, atzīmējoties ar 32 rezultatitivātes punktiem. 2015.—16. gada sezonā Druāns "Lighting" rindās sasniedza Stenlija kausa finālsēriju, tajā gan piekāpjoties Pitsburgas "Penguins". 2016.—17. gada sezonā ar 53 punktiem bija trešais rezultatīvākais "Lightning" spēlētājs.
2017. gada vasarā tika aizmainīts uz Monreālas "Canadiens".
Enriko Porro

Biogrāfija

1908. gada olimpiskajās spēlēs Londonā Porro sacentās vieglā svara kategorijā (līdz 66,6 kg). Viņš uzvarēja visās četrās cīņās un kļuva par čempionu, saņemot zelta medaļu.
Porro piedalījās arī divās turpmākajās olimpiskajās spēlēs. 1920. gada spēlēs Antverpenē viņš sasniedza ceturtdaļfinālu un 1924. gada Parīzē  zaudēja pirmajā kārtā, dalot 18. vietā ar astoņiem sportistiem.
Otrdiena

Otrdiena ir nedēļas otrā diena starp pirmdienu un trešdienu.

Vēsture

Senajiem romiešiem otrdiena bija veltīta kara dievam Marsam, tādēļ daudzās romāņu valodās otrdienas nosaukums atvasināts no Marsa (itāļu: martedì, franču: mardi). Savukārt angļu un skandināvu valodās otrdienas nosaukums cēlies no senskandināvu dieva Tīra (angļu: Tuesday). Portugāļi otrdienu sauc par "trešo dienu" (terça-feira), jo par pirmo dienu uzskata svētdienu.
Curriculum vitae

Curriculum vitae (saīsināti CV vai vita; no latīņu valodas "dzīves ceļš") ir īss dzīves apraksts, biogrāfija. Daudzās valstīs CV ir pirmais dokuments, ko darba devējs pieprasa cilvēkiem, kas piesakās uz darbu. Parasti pēc CV izskatīšanas labākie kandidāti tiek izsaukti uz interviju. Netiek rakstīts prozas veidā, bet gan parasti tabulas vai aizzīmēta saraksta veidā.
CV parasti tiek iekļauta informācija par personas datiem (vārds, uzvārds, kontakti), izglītību, iepriekšējo darba pieredzi, interesēm, kvalifikāciju.
Mūsdienās curriculum vitae var iesniegt arī elektroniskā formātā — caur e-pastu, kādu tīmekļa vietni, piemēram, LinkedIn, u.t.t.
Celtne

Celtne ir celtniecībā radīts objekts vai to kopums. Dažreiz celtnes tiek sauktas arī par būvēm, lai gan precīzāk ar šo terminu apzīmē celtniecības stadijā esošās celtnes. Savukārt ar terminu "ēka" apzīmē celtnes, kuras tiek izmantotas dzīvošanai, saimnieciskai darbībai, ražošanai un tamlīdzīgi.
Vadims Koževņikovs

Karjera

Ar svarcelšanu nodarbojas no četrpadsmit gadu vecuma. Sportista gaitas uzsāka Daugavpilī pie pazīstamā svarcelšanas trenera Igora Očkurova. Viņa labākais sasniegums sportā ir 2017. gadā izcīnītā bronzas godalga Eiropas čempionātā U23 vecuma grupā. Paralēli sportista karjerai Vadims strādāja par sporta skolotāju Rundenes pamatskolā un Daugavpils 10. vidusskolā. 2017. gadā Koževņikovs pārcēlās uz dzīvi Ventspilī, lai trenētos Eduarda Andruškēviča paspārnē.
80 dienās apkārt zemeslodei (2004. gada filma)

Sižets

Ķīnietis Lao Hans ir nozadzis no Britu muzeja vecu ķīniešu statueti, kas viņa ciemā ir stāvējusi gadsimtiem, līdz britu karaspēks to nozadzis. Bēgot viņš satiek zinātnieku Fileasu Fogu, kam vajadzīgs palīgs, un viņš saprot, ka tikai tādā veidā var paslēpties. Fileasa acīs viņš ir Paspartū, kas ir no Francūžu un Ķīniešu izcelsmes. Taču Foga kungam arī neklājas viegli. Visi viņu uzskata par jukušu tādēļ, ka viņš uzskata, ka būs ātrāki transportlīdzekļi par zirgiem. Viņš pieņem izaicinājumu, un kopā ar Paspartū dodās ceļojumā apkārt pasaulei.
Allodifikācija

Allodifikācija bija akts, ar kuru feodālais senjors piešķīra vasalim pilnā privātīpašumā viņa lēni (pārvērta to par allodu) un iecēla vasali par neierobežotu feodālā zemes īpašuma valdnieku.
1570. gadā Kurzemes un Zemgales hercogistē allodificēja lielāko daļu lēņa muižu, bet 1776. gadā — pārējās. 1768. gadā allodifikācija notika Latgalē, bet 1783. gadā — Vidzemē.
Cinka hidroksīds

Izmantošana

Cinka hidroksīdu izmanto citu cinka savienojumu, galvenokārt sāļu, iegūšanai.
Bena 10

Sižets

Bens Tenisons ir desmitgadīgs amerikāņu skolēns, kurš kopā ar savu māsīcu Gvenu un vectēvu Maksu pavada skolēnu brīvdienas, pārvietojoties ar autofurgonu. Kad viņi nonāk pirmajā pieturā, pēkšņi no debesīm nokrīt NLO. Bens tajā atrod īpašu rokaspulksteni, kas spēj Benu pārvērst par kādu no desmit citplanētiešiem. Viņš izmanto savas spējas, lai cīnītos pret ļaunajiem spēkiem.
Žano Trons

Biogrāfija

Žano Trons piedzima 1865. gada 25. decembrī. Ieguvis augstāko izglītību, strādāja par advokātu. 1920. gadā ievēlēts Latvijas Satversmes sapulcē, pārstāvēja Žīdu cionistes partiju.
Malāvija

Ekonomika

Malāvija ir viena no pasaules vismazāk attīstītajām valstīm. Ekonomika lielā mērā balstās uz lauksaimniecību. 2015. gadā lauksaimniecība veidoja 29,49% no valsts IKP. Galvenā eksportprece ir tabaka, kas veido 55% no valsts eksporta. Valsts eksportē arī urānu, cukuru, tēju un kafiju. Vislielākais tirdzniecības partneris ir Eiropas Savienība uz kuru aiziet 50% no valsts eksportiem. Citi tās tirdzniecības partneri ir Zambija, Zimbabve, Dienvidāfrika un ASV. Malāvijas ekonomika lielā mērā ir atkarīga no ārvalstu atbalsta, lai gan šī nepieciešamība kopš 2000. gada ir samazinājusies.
Davids Greiems Bērds

Biogrāfija

19. gadsimta beigās bijis viens no vadošajiem Ņujorkas šahistiem. No 1880. līdz 1911. gadam regulāri piedalījies Ņujorkas šaha turnīros. Četras reizes uzvarējis Manhetenas šaha kluba čempionātos (1888, 1890, 1891, 1895). 1879. gadā mačā zaudējis Čārlzam Mēlem ar 4½:6½. 1889. gadā Ņujorkā 6. ASV šaha kongresā ieņēmis 14. vietu (uzvarējuši Makss Veiss un Mihails Čigorins). 1895. gadā uzvarējis Ņujorkas štata šaha čempionātā. 1898. gadā piedalījies Vīnes starptautiskajā šaha turnīrā, kurā palicis 18. vietā (uzvarējuši Zīgberts Tarrašs un Harijs Pilsberijs).
Arī viņa brālis Džons Vašingtons Bērds ir bijis šahists.