google/wiki40b huggingface dataset:
Leonīds Kurdjumovs

Biogrāfija

Dzimis Minskā. Izglītību ieguvis Rīgas 35. vidusskolā, ko beidzis 1956. gadā, un Daugavpils Aviācijas kara skolā, ko absolvējis 1959. gadā radioinženiera specialitātē. Pēc studijām strādājis Rīgā: rūpnīcā "Alfa", pēc tam Radioizotopu aparātu būves institūtā. No 1970. līdz 1995. gadam L. Kurdjumovs bija Valsts lauksaimniecības tehnikas komitejas republikāniskā informātikas un skaitļošanas centra direktors. 1990. gadā — Republikāniskā statistiskās informācijas centra "Agroapgāde" direktors.
L. Kurdjumovs bija precējies, ir meita un mazmeita.

Politiskā darbība

1990. gadā L. Kurdjumovs tika ievēlēts Augstākajā Padomē kā "Līdztiesības" un PSKP kandidāts Rīgas vēlēšanu apgabalā un bija starp tiem deputātiem, kas nebalsoja par Latvijas neatkarību. Dažās publikācijas minēts, ka viņš agrāk darbojies Interfrontē, tomēr pats Kurdjumovs apgalvoja, ka nav bijis ne Tautas frontes, ne Interfrontes biedrs. 1995. gadā bija Latvijas Apatrīdu līgas deputāts.
Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas L. Kurdjumovs neieguva Latvijas pilsonību, tādēļ uz vietu vēlētās institūcijās nevarēja pretendēt līdz 2000. gadam, kad kļuva par Latvijas pilsoni naturalizācijas kārtībā.
1995. gadā L. Kurdjumovs bija Latvijas Sociālistiskās partijas dibinātāju skaitā. 2001. gadā viņš kļuva par PCTVL 7. Saeimas frakcijas konsultantu. Šai pašā gadā ievēlēts Rīgas domē no PCTVL saraksta. 2002. gadā L. Kurdjumovu izslēdza no partijas "Līdztiesība" un viņš iestājās Tautas Saskaņas partijā, no kuras izstājās jau nākamajā gadā. 2004. gadā L. Kurdjumovs bija Sergeja Dolgopolova veidotās partijas "Cita Politika" dibinātāju skaitā un 2005. gadā tika ievēlēts Rīgas domē no "Jaunā Centra" saraksta, kurā šī organizācija iesaistījās. 2006. gadā nesekmīgi kandidēja 9. Saeimas vēlēšanās jau no apvienības "Saskaņas Centrs" saraksta. 2009. gadā kā "Saskaņas Centra" pārstāvis ievēlēts Rīgas domē. 2007. gadā ievēlēts par Rīgas domes Sociālo jautājumu komitejas priekšsēdētāju un amatā atradās līdz nāvei pēc ilgas slimības 2012. gadā.
Teodors Zeiferts

Dzīvesgājums

Teodors Zeiferts dzimis 1865. gada 3. aprīlī Dobeles apriņķa Džūkstes pagastā "Peternieku" māju saimnieku ģimenē. Mācījās Irlavas skolotāju seminārā, pēc kura beigšanas no 1884. līdz 1891. gadam strādāja par skolotāju Lubezeres un Olaines draudzes skolās. Šajā laikā sāka rakstīt dzeju reālisma stilā, kas izdota 1890. (krājums "Kārklu svilpe") un 1897. gadā (krājums "Stari").
Pēc tam nodarbojās ar literatūrkritiku un latviešu rakstniecības vēstures pētījumiem, Rīgas Latviešu biedrības Zinātņu komisijas vasaras sapulcēs sniedzot pārskatus par latviešu literatūru. Viņš darbojās arī Dubura-Zeltmata dramatiskos kursos. Pirmā Pasaules kara laikā Zeiferts strādāja par skolotāju latviešu bēgļu skolās, bet ar Latvijas Universitātes nodibināšanu kļuva par latviešu valodas lektoru, tanī pat laikā vadīdams «Izglītības Ministrijas Mēnešrakstu".
Miris 1929. gada 9. decembrī, apbedīts Rīgā. Kapa piemineklis Meža kapos uzstādīts 1936.gadā, tēlnieks Kārlis Jansons (1896-1986).

Latviešu raksturojums grāmatā "Latviešu rakstniecības vēsture"

"Meijera vācu konversācijas vārdnīcā (1909) par latviešiem sacīts, ka tie strādīgi, pacietīgi un lokāmi, vaļsirdīgi, viesmīlīgi, bet neuzticīgi un apslēpti pret saviem kungiem. Šis raksturojums savā visumā var attiekties uz klaušu laiku latvieti, lai arī agrākā izdevumā atrodamais “bailīgi” pārgrozīts par “strādīgi”.
Latviešu pašu starpā mēģinājis uztvert latviešu raksturīgās īpašības J. Velme. Viņš vispirms atrod, ka latvieši lieli individuālisti, kas grib palikt un rīkoties katrs par sevi. Viņi nedzīvo sādžās, bet atsevišķās mājās. šis individuālisms kaitē latviešu kopdarbībai un veicina viņu vidū aristokrātismu. Tas parādās šķiru starpībās. Plaisma starp saimnieku un kalpu ir ārkārtīgi liela; nabags saimnieks šķietas lielāks esam par turīgu kalpu. Šai ziņā latvieši līdzinās angļiem, kam plaismas kārtu starpā pašas par sevi saprotamas, dabiskas. Bet starp angļiem un latviešiem liela izšķirība tai ziņā, ka angļiem prāts valda pār jūtām un fantāziju, bet latviešiem jūtas un fantāzija ieņem pirmo vietu. Ar šo savu īpatnību latvieši nostājas blakām senajiem grieķiem."
Demjanskas katls

Priekšvēsture

Pēc tam, kad 1941. gada decembrī vācu uzbrukums tika apturēts pie Maskavas, Sarkanās armijas virspavēlniecība izstrādāja Toropecas—Holmas operāciju, lai ielenktu Vērmahta 16. armijas daļas. Ziemeļrietumu frontes komandieris Pāvels Kuročkins vienlaikus ar Toropecas — Holmas operāciju nolēma veikt uzbrukumu uz dienvidiem no Ilmeņa ezera starp Staraja Rusu un Valdaju. Gandrīz vienlaicīgi ar Demjanskas un Toropecas — Holmas operāciju sākās Rževas—Vjazmas operācija.

Norise

1942. gada 7. janvārī 11. armija sāka uzbrukumu Staraja Rusas virzienā. Tā kā pilsēta bija stipri nocietināta un apvidus bija ļoti purvains, to ieņemt neizdevās. Vienlaikus uzbrukumā devās 34. armijas labais spārns. No frontes pie Maskavas tika atsūtīta 1. triecienarmija, kā arī no rezerves piesaistīti 1. un 2. gvardes strēlnieku korpusi.
Toropecas — Holmas operācijā 9. janvārī 3. triecienarmija un 4. triecienarmija devās uzbrukumā uz rietumiem no Seligera ezera, vietā, kur vācu spēki nebija spēcīgi, jo šeit negaidīja padomju uzbrukumu. 22. janvārī 3. triecienarmija ielenca vācu garnizonu Holmā, līdz ar to apejot Demjanskas grupējumu no dienvidiem.
29. janvārī 34. armija un 1. gvardes korpuss sāka ielenkt vācu spēkus. Vācu pavēlniecība vairākkārt lūdza atļauju atkāpties, bet Ādolfs Hitlers kategoriski to noraidīja, cerot no Demjanskas placdarma turpināt uzbrukumu PSRS iekšzemē. 8. februārī vācu spēki tika pilnībā ielenkti. Katlā atradās sešas divīzijas, ieskaitot SS divīziju Totenkopf — aptuveni 100 000 personu. Aplenktos spēkus komandēja 2. korpusa komandieris Valters fon Brokdorfs-Ālefelds.
Februāra vidū ielenktos spēkus sāka apgādāt ar lidmašīnām. Tika izveidoti divi lidlauki. Transporta aviācija tika piesaistīta no citiem frontes iecirkņiem un Vācijas. Sākot ar 20. februāri ik dienas katlā atlidoja 100 līdz 150 lidmašīnas, nogādājot vidēji 265 t kravu dienā.
Sarkanā armija nespēja sagraut Demjanskas katlu. Lai pārrautu aplenkumu, 21. martā sākās vācu uzbrukums dienvidrietumos no Staraja Rusas. Trieciengrupu trīs divīziju apmērā vadīja Valters fon Zeidlics-Kurcbahs. Vienlaicīgi uzbrukumu veica arī no katla iekšienes, kur galveno triecienu deva Totenkopf divīzija. 21. aprīlī aplenkums tika pārrauts, izveidojot Ramuševas koridoru. Tas bija 6 līdz 8 km plats un nodrošināja Demjanskas grupējuma apgādi.
Atlikušo 1942. gadu Sarkanā armija neveiksmīgi mēģināja pārraut Ramuševas koridoru, bet vācu spēki to bija pamatīgi nocietinājuši un arī paplašinājuši.

Sekas

1943. gada janvārī, pēc sakāves pie Staļingradas, Hitlers beidzot ļāva atvilkt karaspēku no Demjanskas. Atkāpšanās no 17. līdz 27. februārim notika plānveidīgi un ar minimāliem cilvēku un tehnikas zaudējumiem.
Achtung Baby

Reakcija

"Achtung Baby" ASV Billboard albumu topā nonāca līdz 1. vietai. Tas ieguva "Grammy" balvu kā labākais rokmūzikas albums.
Žurnālā "Rolling Stone" ir teikts, ka U2 ir "pierādījuši, ka tā pati spēcīgā tieksme uz episku mūziku un verbāliem žestiem, kas vairākiem māksliniekiem ļauj parodēt sevi, iedvesmotākās rokās aizdedzina neaizmirstamo uguni (norāde uz albumu "The Unforgettable Fire"), kas definē lielisku rokenrolu."
Albums bieži tiek minēts kā viens no labākajiem rokmūzikas vēsturē. 1998. gadā žurnāla "Q" lasītāji "Achtung Baby" ierindoja 15. vietā starp visu laiku labākajiem albumiem; 2001. gadā mūzikas kanāls VH1 to ierindoja 65. vietā. 2003. gadā žurnāls "Q" albuma trešo dziesmu "One" nosauca par "visu laiku labāko dziesmu".
2003. gadā publicētajā žurnāla "Rolling Stone" 500 visu laiku labāko albumu sarakstā "Achtung Baby" atrodams 62. vietā, no visiem U2 albumiem piekāpjoties vienīgi "The Joshua Tree".

Studijas ieraksti

U2 savu darbu pie albuma ierakstīšanas sāka 1990. gada nogalē pirms vēl bija sarakstījuši kādu dziesmu, pārsvarā improvizējot un savas idejas realizējot dziesmās. Interesantākās idejas tika ierakstītas kasetēs. 1991. gada aprīlī šīs kasetes nejauši nonāca grupas fanu rokās, vēl pirms novembrī paredzētās albuma laišanas klajā. Visplašāk apgrozībā laistā šo kasešu izlase 1992. gada februārī tika izdota trīs diskos ar nosaukumu "Salomé: The Axtung Beibi Outtakes". 1993. gadā atklātībā nonāca arī citi studijas ieraksti, kuriem tika dots nosaukums "The Achtung Sessions". 
Tā kā šīs dziesmas parādījās atklātībā tām esot vēl agrā producēšanas stadijā, tās parāda retu ieskatu grupas dziesmu rakstīšanas procesā. Vairākas no grupas idejām, tostarp astoņas dažādas dziesmas "Salomé" ierakstīšanas, bija galīgi nepabeigtas, tāpēc lielas mākslinieciskās vērtības tām nebija. Bono par to ir teicis: "Tur nebija ģēniju neatklāto darbu, diemžēl tie bija vienkārši neveiksmīgi ieraksti."
Dolby teātris

Dolby teātris (angļu: Dolby Theatre), zināms arī kā Kodak teātris (angļu: Kodak Theatre) ir Losandželosas teātris, kas atklāts 2001. gada 9. novembrī un kopš tā laika ir pastāvīgā Amerikas Kinoakadēmijas balvas pasniegšanas mājvieta. Teātra būvi sponsorēja amerikāņu kompānija Eastman Kodak, kas projekta ieguldīja 75 miljonus dolārus, lai teātris iegūtu uzņēmuma vārdu. Teātris ir daļa no Holivudas un Hailendas centra izklaides kompleksa.
Teātrī ir vietas aptuveni 3400 skatītājiem, bet skatuve ir viena no lielākajam skatuvēm ASV. Kino mākslas un zinātnes akadēmija izīrē teātri nedēļu pirms ceremonijas norises, pārējo laiku teātrī norisinās dažādi koncerti, šovi un dažādu apbalvojumu pasniegšana. Dažreiz teātri izīrē privātiem pasākumiem.
P.U.N.K.S.

Sižets

Pusaudžu grupa atrod kāda zinātnieka radītu tērpu. Šis tērps tā valkātājam piešķir pārcilvēka spēku, tai pašā laikā valkātāju pakļaujot riskam, ka kāds cits ar bezvadu datortīkla signāliem varētu pārņemt pār viņu vadību. Pēc tam, kad jaunieši uzzina, ka Drū tēvam Petam jāprezentē prototips investoriem, bet pats tērps var Petu nogalināt ar sirdstrieku, jaunieši dodas misijā, lai izglābtu Drū tēvu un slēgtu uzņēmumu, kas izveidojis tik bīstamu un nepilnīgu ierīci.
Mazā bilžu rāmītī

"Mazā bilžu rāmītī" ir Renāra Kaupera komponēta dziesma ar Imanta Ziedoņa vārdiem, kuras publisko pirmatskaņojumu, pieteiktu kā mīlas madrigālu, Ērika Ešenvalda aranžējumā  2010. gada pavasarī izpildīja jauniešu kamerkoris „Kamēr...”. 
Dzejoli „Mazā bilžu rāmītī”  Imants Ziedonis nolasīja 2004. gada vasarā savā dzejas un mūzikas vakarā „Atsaukšanās”. Renārs Kaupers dziesmu ar šiem Ziedoņa vārdiem sacerēja kā dāvanu dzimšanas dienā savai sievai Agnesei.
2011. gadā dziesmu iekļāva Imanta Ziedoņa fonda "Viegli" izdotajā tāda paša nosaukuma albumā, bet 2012. gadā tās krievisko versiju ar nosaukumu „Pамочка” iekļāva albumā "Чайки на крышах".
2018. gadā "Mazā bilžu rāmītī" ieguva 22. vietu Radio SWH organizētajā LVtop100 aptaujā.
Ulbroka

Vēsture

Ulbrokas nosaukums cēlies no 16. gadsimta otrajā pusē Rīgas birģermeistaram H. fon Ūlenbrokam piešķirtās ķīlu muižas.
Pie ceļu P4 un P5 krustpunkta uzcelts piemineklis 1905. gada revolūcijas aktīvistiem un nogalinātajiem Ulbrokas un tās apkārtnes iedzīvotājiem (uzstādīts 1962. gadā, autori ir tēlnieks Jānis Zariņš un arhitekts Jānis Līcītis). Blakus atrodas barikāžu laika piemiņas akmens. Barikāžu laikos (1991. gadā) Ulbroka bija svarīgs posms ceļā uz Rīgu, kurš tika nobloķēts.
Leftovers & Leftlovers

Sižets

Pēc tam, kad pazūd elektrība un valda vājprāts, filmas galvenais varonis skenē drukātos tekstus, kas vēl ir saglabājušies un cenšas atgūt dzēstās atmiņas. Tā rezultātā notiek konfrontācija starp vīrišķo un sievišķo alter ego.
Oto Bērtiņš

Dzīvesgājums

Dzimis 1818. gada 4. vai 6. janvārī Gulbenē kurpnieka Sīmaņa Bērtiņa ģimenē. Mācījās Pēterburgā pie portretu gleznotāja Roberta Švēdes. Pēc tam strādāja litogrāfijas darbnīcā. No 1840. līdz 1850. gadam bija zīmēšanas skolotājs Rīgas Katrīnas skolā. Kopš 1842. gada piedalījās mākslas izstādēs. No 1850. mācījās Antverpenes Karaliskajā Mākslas akadēmijā, kuru ar izcilību pabeidza 1852. gadā. 1856. gadā mākslinieks aizbrauca no Latvijas, dzīvoja Parīzē (1856-1859), vēlāk Odesā (1859), tad atkal Parīzē (1862-1873).
1865. gadā Pēterburgas Mākslas akadēmija Bērtiņam piešķīra brīvmākslinieka nosaukumu, 1866. gadā trešās pakāpes mākslinieka, bet 1867. gadā pirmās pakāpes mākslinieka nosaukumu. Kādu laiku viņam piederēja sava mākslas studija.  
Bērtiņa biogrāfijas beigu daļa ir neskaidra. Iespējams, viņš pildīja kādus pasūtījumus Krievijas impērijā, vismaz 1876. gadā uzturējies Jeļecā. Viņa miršanas gads un vieta nav zināma (vecākos avotos minēti 1885. vai 1889. gads, Jalta).

Darbi

No Oto Bērtiņa mākslas mantojuma ir saglabājušies tikai daži darbi. Viens no pazīstamākajiem ir "Zēna akts" (1853), kas glabājas Latvijas Nacionālajā mākslas muzejā, daži viņa darbi glabājas Jaltā, kur viņš kādu laiku strādāja. Citi viņa darbi zināmi vien pēc viņa laikabiedru atstāstījumiem un aprakstiem dokumentos.
Ivars Kivlāns

Biogrāfija

Šahu sācis spēlēt vienpadsmit gadu vecumā. Trenera Alfrēda Akmentiņa audzēknis. 1967. gadā izpildījis PSRS sporta meistarkandidāta normu. No 1966. līdz 1969. gadam bijis Latvijas skolēnu spartakiādes uzvarētājs. 1970. gadā Viļņā uzvarējis PSRS skolēnu šaha čempionātā. Pēc gada Rīgā šajā turnīrā dalījis 4.-6. vietu. 1971. gadā kļuvis par PSRS Bruņoto spēku junioru čempionu šahā. Divas reizes bijis labākais Latvijas junioru šaha čempionātos (1975, 1977). 1977. gadā kļuvis par Rīgas pilsētas šaha čempionāta 2. vietas ieguvēju. 1978. gadā izcīnījis savu lielāko panākumu Latvijas šaha čempionātā, ierindojoties 4. vietā, un ieņēmis 2. vietu Rīgas atklātajā šaha čempionātā aiz Alvja Vītoliņa, apsteidzot Jāni Klovānu, Juzefu Petkēviču, Anatolu Šmitu, Edvīnu Ķeņģi un Zigurdu Lanku. Par šiem panākumiem Kivlānam piešķirts PSRS sporta meistara šahā nosaukums. Pārstāvējis Latvijas komandu PSRS komandu čempionātos (1969, 1972), kur 1969. gadā izcīnījis 3. vietu pie sava galdiņa. 1974. gadā pārstāvējis sporta biedrības Daugava komandu PSRS kausa izcīņā šahā. Latvijas komandu čempionātā šahā sekmīgi pārstāvējis Rīgas Politehniskā institūta (tagad Rīgas Tehniskā universitāte) komandu, kuras sastāvā 2 reizes (1978, 1980) kļuvis par šo sacensību uzvarētāju, bet vienu reizi (1977) bijis otrais.
Beidzis Rīgas Politehnisko institūtu. Pēc profesijas ir inženieris matemātiķis. Sākot ar 1980. gadu pirmo pusi vairāk laika veltījis savai profesionālajai darbībai un šaha turnīros piedalījies reti. Rīgas Tehniskās universitātes docents un vairāku zinātnisko darbu autors.
Džastins Šulcs

Spēlētāja karjera

Pēc vairākām NCAA čempionātā aizvadītām sezonām, profesionāļa karjeru Šulcs sāka 2012.—13. gada sezonā, tajā spēles laiku dalot starp NHL klubu Edmontonas "Oilers" un AHL vienību Oklahomsitijas "Barons". "Oilers" Šulcs aizvadīja 48 spēles, savukārt AHL kļuva par līgas rezultatīvāko aizsargu, tiekot atzīts arī par līgas labāko aizsargu. 2013.—14. gada sezonu Šulcs jau pilnībā aizvadīja "Oilers" sastāvā.
Pēc neveiksmīga 2015.—16. gada sezonas ievada Šulcs tika aizmainīts uz Pitsburgas "Penguins". Tās sastāvā 2016. un 2017. gadā viņš izcīnīja Stenlija kausu.
Baltastes truši

Izskats un īpašības

Baltastes truši ir vidēja auguma zaķveidīgie dzīvnieki ar garām ausīm, kurām gali noapaļoti, garām, spēcīgām pakaļkājām un īsu asti. Tēviņi ir nedaudz mazāki nekā mātītes, izņēmums ir ūdens trusis (Sylvilagus aquaticus), kuram abi dzimumi ir apmēram vienādi. Baltastes truši ir apmēram 25—45 cm lieli, aste 1,5—6 cm, tie sver apmēram 250—2700 g. Visām sugām ir pūkains kažoks, kas mugurpusē ir tumšāks kā vēderpusē. Mugura parasti ir pelēkbrūna vai sarkanbrūna, bet vēders balts vai gaiši brūns. Pakausis ļoti bieži ir sarkanbrūns, bet var būt arī melns. Matojumu lielākā daļa sugu maina vienu reizi gadā, bet meža baltastes trusis (Sylvilagus brasiliensis) un purva trusis (Sylvilagus palustris) kažoku maina divas reizes gadā. 
Baltastes truši ir zālēdāji un barojas ar dažāda veida augiem. Ziemas periodā tie grauž arī koku mizu un zarus. Tie ļoti reti iznāk no savām slēptuvēm vējainās dienās, jo vējš tiem traucē uztvert apkārtnes skaņas. Dzirde ir galvenā truša maņa, ar kuru tas nosaka, vai tam netuvojas briesmas. Lielākajai daļai sugu ir vairāki mazuļu metieni gadā. Parasti piedzimst 2—6 mazuļi. Tie ir nevarīgi un akli, bet ar plānu matojumu. Lielākajai daļai sugu mātītes rok alu, kurā tiek iekārtota mazuļu miga. Tā ir 10—15 cm dziļa un 12 cm plata. Ala tiek izklāta ar mīkstu zāli un pašas mātes kažoka vilnu. Māte alā nelien, bet, kad ierodas zīdīt mazuļus, tā pārguļas pāri alas ieejai un mazuļi atrāpo līdz zīdekļiem.

Ēšanas mehanisms

Truši atšķirībā no vāverēm, kuras ēd, sēžot uz pakaļkājām un barību turot priekšķepās, balstās uz visām četrām ķepām un barību uz priekšu bīda ar purniņa palīdzību, vienblaicīgi cenšoties piemērot barībai tādu pozīciju, lai ar to būtu ērti manipulēt. Uzsākot ēšanu, trusis ar purniņa palīdzību groza barību, līdz atrod tīrāko vietu no zemes netīrumiem. Vienīgais gadījums, kad baltastes trusis izmanto priekšķepas, lai paēstu, ir tad, ja barību aug augstāk pār tā galvu. Tādā situācijā baltastes trusis ar ķepām noliec, piemēram, zaru lejup, lai varētu uzsākt graušanu.
Latvijas Universitātes Latviešu valodas institūts

Vēsture

Par savu priekšteci Latvijas Universitātes Latviešu valodas institūts uzskata 1935. gada 1. decembrī dibināto Latviešu valodas krātuvi (1935–1944), ko atdalīja no Latviešu folkloras krātuves, turpinot tajā uzsākto vietvārdu un izlokšņu parādību materiālu vākšanu.
Pēc Latvijas padomju okupācijas 1945. gadā to pārdēvēja par LVU Latvijas PSR Latviešu valodas un literatūras institūtu un 1946. gadā iekļāva Latvijas PSR Zinātņu akadēmijas sastāvā kā Valodas un literatūras institūtu. Sākotnēji LZA Valodas un literatūras institūtā bija divas galvenās daļas: Literatūras daļa, ko vadīja tā direktors Andrejs Upīts, un Valodas daļa, ko vadīja Jānis Endzelīns. 1953. gadā Valodas daļu sadalīja divās struktūrvienībās: Vārdnīcu sektorā (vadītājs J. Endzelīns), kura uzdevumos ietilpa modernās valodas vārdnīcas, vietvārdu vārdnīcas un izlokšņu vārdnīcu sastādīšana, un Gramatikas sektorā, kurā analizēja latviešu valodas uzbūvi sinhronā skatījumā.  
Iesaistoties 1976. gadā Atlas Linguarum Europae izstrādē, tika savākti latviešu valodas izlokšņu materiāli no 38 izloksnēm.
Atmodas kustības laikā institūta direktora vietniece zinātniskajā darbā Aina Blinkena 1988. gada 30. augustā publicēja plašu rakstu “Par latviešu valodas statusu — esošo un vēlamo”, ievērojot publikācijās, diskusijās un iedzīvotāju vēstulēs pausto tautas gribu, Latvijas PSR Augstākā padome 1988. gada 6. oktobrī pieņēma lēmumu par valsts valodas statusa piešķiršanu latviešu valodai Latvijā.
1992. gadā to pārdēvēja par LZA Latviešu valodas institūtu, 1998. gadā institūts tika integrēts Latvijas Universitātē kā patstāvīga juridiska persona, 2006. gada 1. aprīlī to pārveidoja par Latvijas Universitātes aģentūru, bet 2015. gadā par Latvijas Universitātes pamatstruktūrvienību.
KazEOSat-2

Lidojuma gaita

KazEOSat-2 tika palaists 2014. gada 19. jūnijā 19:11:11 UTC ar nesējraķeti Dnepr-1 no Jasnijas militārās bāzes Orenburgas apgabalā Krievijā. Kopā ar KazEOSat-2 solārsinhronā orbītā ievadīti 36 pavadoņi.
Dons Čerijs

Trenera karjera

1971.—72. gada sezonas vidū Čerijs kļuva par Amerikas hokeja līgas kluba Ročesteras "Americans" galveno treneri. Tieši "Americans" sastāvā Čerijs bija aizvadījis savas spēlētāja karjeras noslēdzošos gadus. "Americans" galvenā trenera postenī Čerijs strādāja līdz 1973.—74. gada sezonas izskaņai.
1974. gadā Čerijs kļuva par Bostonas "Bruins" galveno treneri. 1976. gadā Čerijs ieguva Džeka Adamsa balvu. 1977. un 1978. gadā "Bruins" Stenlija kausa finālsērijās piekāpās Monreālas "Canadiens", taču pēc gada atzina "Canadiens" pārākumu jau pusfinālā. "Bruins" treneri atlaida, taču Čerijs kļuva par Kolorādo "Rockies" galveno treneri.
1981. gada Pasaules čempionātā Čerijs bija Kanādas hokeja izlases galvenais treneris.
Pārtuksnešošanās

Pārtuksnešošanās ir cilvēku saimnieciskās darbības izraisīta zemes noplicināšanās, kas noved pie augsnes auglības straujas samazināšanās un vēlāk augsnes segas pilnīgas iznīcināšanas. Procesa gaitā izmainās augsnes mitruma režīms un notiek augsnes sasāļošanās un sablīvēšanās. Galvenie pārtuksnešošanās iemesli ir mežu un krūmāju izciršana, uguns izmantošana zemes apsaimniekošanā, ekstensīva zemes apstrāde un iedzīvotāju skaita pieaugums.
Vienu trešdaļu no Zemes virsmas jeb 4 miljardus hektāru apdraud pārtuksnešošanās, un tas tiešā veidā skar vairāk nekā 250 miljonus cilvēku. Lai mazinātu pārtuksnešošanos, ANO paspārnē izveidota Konvencija par cīņu pret pārtuksnešošanos, kurā ir iesaistījusies arī Latvija.
17. jūnijs ir pasaulē atzīta kā diena cīņai pret pārtuksnešošanos un sausumu.

Pārtuksnešošanās ierobežošana

Pārtuksnešošanos var ierobežot ar dažādu vietējo augu sugu mākslīgu stādījumu ierīkošanu, apūdeņoto platību pareizu ierīkošanu un apsaimniekošanu, kā arī augsnes mehānisku nostiprināšanu un mākslīgu terašu veidošanu.
BESM

BESM (krievu: БЭСМ, saīsinājums no Lielā (ātrdarbīgā) elektroniskā skaitļošanas mašīna) bija PSRS skaitļošanas mašīnu sērija, kura paredzēta plaša uzdevumu loka risināšanai.

БЭСМ-2 (1958)

Šī bija pirmā elektroniskā skaitļošanas mašīna БЭСМ sērijā, ko izstrādāja PSRS Zinātņu akadēmijas Precīzās mehānikas un skaitļošanas tehnikas institūts (Институт точной механики и вычислительной техники). Galvenie tehniskie parametri: 20 000 operāciju sekundē, 4 000 elektronisko lampu un 5 000 pusvadītāju diodes. Mašīnas tika ražotas laikā no 1958. līdz 1962. gadam. Pavisam saražoja 67 šādas mašīnas.

БЭСМ-4 (1965)

БЭСМ-4 mašīnas atšķiras ar savu ātrdarbību — 20 tūkstoši operāciju sekundē. Mašīna varēja strādāt arī ar attālinātiem objektiem caur telefonu sakaru kanāliem. Standarta konfigurācijā sakaru kanālu nebija. БЭСМ-4 tika ražota no 1965. gada un pavisam saražoja 30 mašīnas. 
Priekš БЭСМ-4 pastāvēja vismaz 3 dažādi kompilatori Алгол-60 un Fortran programmēšanas valodām, vismaz 2 dažādi assembleri ar Epsilon valodu.

Modeļi, tehniskie parametri un konfigurācija

Pirmie datori parādījās 1971. gadā. Tos ražoja rūpnīcās Kazaņā un Minskā. Pēdējās mašīnas tika ražotas 1998. gadā (ЕС-1220). Pavisam saražoja vairāk nekā 15 000 ЕС ЭВМ mašīnu.
Gandrīz visi šie projekti tika apturēti 1990. gadu sākumā pēc PSRS sabrukuma. Pēdējās ЕС sērijas mašīnas tika ražotas jau ar IBM licenci un aprīkojumu.
Visu šo datoru pamats bija plates 140 x 150 mm lielumā. Konstruktīvi šie datori bija kā lieli skapji, kuru augstums bija cilvēka augumā. Tiem bija arī perifērijas iekārtas — printeri, magnētisko lenšu datu nesēji un magnētiskie diski. 
Mašīnām bija konkrēts funkcionālo bloku sadalījums: procesora vieta, operatīvās atmiņas bloks u.c. 
Lai izvietotu visus šī datora blokus, bija vajadzīga atsevišķa telpa (vai pat vairākas telpas) ar kopējo platību vismaz 25 — 30 m², bija vajadzīga arī īpaša grīda, lai būtu, kur likt visus kabeļus. Grīdā bija arī ventilācijas un dzesēšanas sistēmas. 
Kopumā galvenā datoru īpašība bija to ātrdarbība. Procesors veica no dažiem desmitiem tūkstošu līdz dažiem miljoniem operāciju sekundē. Operatīvās atmiņas daudzums bija no 64 kb pirmajos datoros līdz pat 16 MB pēdējiem datoriem. Perifērijas iekārtas bija apmaināmas savā starpā, bet procesori un atmiņa — nē.
Lukāšs Radils

Karjera

Radils savu karjeru sāka Čehijas Ekstralīgas komandā HC Pardubice. No 2015. gada līdz 2018. gadam Radils spēlēja KHL komandā Maskavas "Spartak". Kopš 2018. gada spēlē Sanhosē "Sharks".
Čehijas hokeja izlases sastāvā ir spēlējis 2017. gada Pasaules čempionātā un 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs.
Vēžukrogs

Vēsture

Vēžukroga pietura atklāta 1931. gadā, bet pēc kara nav vairs izmantota. 1966. gadā sākta izmantot no jauna. Kopš 1995. gada, kad tika slēgts vietējais maršruts Rīga—Jelgava—Meitene, pasažieru vilcieni Vēžukrogā nepietur.