google/wiki40b huggingface dataset:
Asūnes baznīca

Vēsture

Asūnes pirmā katoļu koka baznīca ar jezuītu gādību par Polijas karaļa Jāņa III līdzekļiem tika uzcelta 1680. gadā. To uzbūvēja bez muižas palīdzības, pašiem draudzes locekļiem gādājot strādniekus, materiālus, pārtiku un malku.
Pašreizējā mūra baznīca vecās, pussabrukušās baznīcas vietā ir uzcelta 1816. gadā par draudzes, prelāta Višomirska un kanoniķa Kupreviča līdzekļiem. 1819. gadā bīskaps V. Kamionka to konsekrēja Svētā Krusta paaugstināšanas godam. Baznīcas dārzā ir apbedīti priesteri Ignācijs Šidlovskis un Aleksandrs Meškovskis.

Draudze

Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Rēzeknes-Aglonas diecēzē. Draudzi apkalpo prāvests Pāvels Turonoks. Asūnes draudze veidojās jau 17. gadsimtā, par ko liecina metriku grāmatas, kas iznāk no 1695. gada. Draudzei ir astoņas kapsētas — Asūnes kapsēta, Dūķeļu kapsēta, Perveļovas kapsēta, Kromanišku kapsēta, Kriškinovas kapsēta, Vorzovas kapsēta, Veteraucu kapsēta un Melkeru kapsēta.

Draudzes lielākie svētki

Draudzes lielākie svētki un atlaidu dienas ir Jaungads, Svētā Izidora — arāja diena, Vasarsvētki, Svētā Pētera un Pāvila diena, Kunga Jēzus apskaidrošanas svētki, Svētā Krusta paaugstināšana.

Tehniska informācija

Asūnes baznīca ir mūra viennavas krustveida celtne ar skārda jumtu, 38 metrus gara un 19 metrus plata. Baznīcas solos var novietoties 128 cilvēki. Ieejas vārtos ir liels mūra zvanu tornis ar trim zvaniem. Ap baznīcu ir mūra žogs.

Interjers

Baznīcā ir četri altāri. Galvenajā altārī ir ievietotas Jaunavas Marijas un Svētās Helēnas gleznas, kā arī Svētā Antonija un Svētā Franciska skulptūras, citos altāros redzamas Kristus transfigurācijas, Svētā Jura, Svētā Izidora, Svēto Pētera un Pāvila gleznas.
Iespējams ir aplūkot "Asūnes evaņģēliju", pirmo latgaliešu valodā izdoto grāmatu, kas Asūnē apkopota 1730. gadā, vēl darbojoties vecajai baznīcai. Baznīcā ir lietošanas kārtībā ērģeles.

Sikspārņi

Asūnes baznīcā notiek dīķu naktssikspārņu uzskaite, jo tajā atrodas sikspārņu kolonija.
Rūdolfs Leopolds

Šaha kompozīcija

1911. gadā, būdams Baucenes vidusskolas skolnieks, Rudolfs Leopolds sāka nodarboties ar šaha kompozīciju. Tajā pašā gadā viņš ar savu divvilci ieguva ceturto vietu Budapeštas šaha kluba konkursā. Drēzdenes šaha savienībā Leopolds iepazinās ar šaha problēmistu Frīdrihu Paliču un apguva Drēzdenes tēmu. Viņš kļuva par nenogurdināmu tās propagandistu un turpināja darbu pie šīs tēmas agri mirušā drauga vietā. No 1924. gada Leopolds vada šaha stūrīti laikrakstā "Pirnaer Anzeiger". 1965. gadā viņam piešķīra starptautiskā tiesneša titulu šaha kompozīcijā. Rūdolfs Leopolds uzrakstīja vairākus teorētiskos darbus un sastādīja vairāk nekā 700 uzdevumus.
Ozolīšu saulkrēsliņš

Raksturojums

Augums liels, līdz 150 cm. Stumbrs stāvs, zarojas. Lapas līdzīgas ozolītes lapām, divkārt vai trīskārt plūksnaini saliktas. Ziedi zaļganbalti, sakārtoti blīvās vairogveida skarās. Apziedņa lapas ātri nobirst, bet paliek violetas putekšņlapas. Zied jūnijā, jūlijā. Auglis — riekstiņu kopauglis.

Izplatība

Suga izplatīta Eiropas vidienē, Sibīrijā, Tālajos Austrumos, Japānā.
Latvijā ir izplatīts visā teritorijā. Aug ēnainos krūmājos, mežmalās.
Dubnas pagasts

Upes

Dubna, Medupe, Ūda.

Ezeri

Veirūgnas ezers (daļa).

Vēsture

1945. gadā Daugavpils apriņķa Višķu pagastā izveidoja Dubnas ciema padomi. Daugavpils rajona Dubnas ciemam 1954. gadā pievienoja likvidēto Medupes ciemu, 1968. gadā - Stradiņu ciema Kirova kolhoza teritoriju, bet 1977. gadā daļu teritorijas pievienoja Kalupes ciemam. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Dubnas pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Daugavpils novadā.

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas ir Dubna (pagasta centrs), Aščuki, Bicāni, Borovaja, Ceplīši, Jadrova, Jaunie Tokari, Kondavnieki, Mazie Stradiški, Pariža, Petrāni, Pipari, Rovnica, Somi, Svenči, Zarāni, Zeiļi, Zemnicki.
Balbinovas baznīca

Vēsture

Indras, agrāk Balbinovas pirmā katoļu koka baznīca tika uzcelta 1803. gadā. To uzbūvēja, pateicoties 1801. gada Nitoslavsku ģimenes lūgumam caram Aleksandram I, kurš atļāva Nitoslavsku ģimenes kapos būvēt koka kapelu. Tā bija 8 metrus gara un 5 metrus plata, apšūta no ārpuses un iekšpuses ar dēļiem. Virs dievnama ieejas durvīm atradās neliels tornītis, bet zvani bija iekārti liepā. Kapelā atradās altāris ar Vissvētākās Trīsvienības gleznu. Tā kā tajā laikā Balbinovas draudze ietilpa Piedrujas draudzē, dievkalpojumi kapelā drīkstēja noritēt katru dienu, izņemot dienas, kad tie notika Piedrujā. Vitebskas ģenerālgubernatora kancelejas akti norāda, ka 1954. gadā dievkalpojumi dievnamā vairs netika noturēti ēkas vecuma dēļ, taču 1895. gadā Nitoslavsku ģimene kapelu atjaunoja un dievkalpojumi noritēja līdz pat jaunās baznīcas uzcelšanai. Tā kā kapela bija maza, svētdienās dievkalpojumi notika ārā, tāpēc tur speciāli tika uzcelts altāris un ambons. Kapelu nojauca 1954. gadā.
Pašreizējo ķieģeļu baznīcu uzsāka celt 1935. gadā prāvesta Antona Lopatenoka darbības laikā, kad 20. oktobrī Krāslavas dekāns Jāzeps Kiselis iesvētīja jaunceļamās baznīcas pamatus. Būvdarbus vadīja Krāslavas meistars Terleckis. Baznīcu iesvētīja 1940. gadā bīskaps Jāzeps Rancāns. Dievnama labiekārtošana turpinājās arī pēc tās iesvētes.

Draudze

Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Rēzeknes-Aglonas diecēzē. Draudzi apkalpo prāvests Genādijs Alferovs.
Draudze nodibināta 1922. gadā, pārdalot Piedrujas draudzi. Draudzei ir desmit kapsētas — Indras kapsēta, Vaiculevas kapsēta, Petrovščinas kapsēta, Pelšu kapsēta, Saveiku kapsēta, Šņokovas kapsēta, Rusakovas kapsēta, Ķelavas kapsēta, Jaņelevas kapsēta un Maksimovas kapsēta.

Draudzes lielākie svētki

Draudzes lielākie svētki un atlaidu dienas ir Vissvētākās Trīsvienības svētki, Vissvētākās Jaunavas Marijas Rožukroņa diena, Svētā Stefana svētki, Svētās Marijas Goreti diena.

Tehniska informācija

Balbinovas baznīca ir ķieģeļu celtne ar skārda jumtu, 33 metrus gara un 18 metrus plata. baznīcai ir 750 kg smags zvans. Ap baznīcu ir ķieģeļu-metāla žogs.

Interjers

Baznīcā ir aplūkojama 18. gadsimta beigās gleznots darbs "Dievmātes kronēšana", kā arī trīs 1990. gadā mākslinieka Tirranena gleznotās gleznas — "Pestītāja kristīšana", "Lurda" un "Trijādība".
Asinsblakšu ģints

Kopīgās īpašības

Visas asinsblakšu ģints sugas ir ektoparazīti, kas barojas ar asinīm. Tās atrodamas vai nu uz saviem upuriem (galvenokārt putniem, sikspārņiem un cilvēkiem), vai mājo no tiem nelielā attālumā. Asinsblakšu ģints ir vienīgā ģints visā dzimtā, kuras sugas specializējušās uz dažādiem upuriem. Pārējām ģintīm ir raksturīga samērā stingra specializācija, vai nu uz sikspārņiem, vai putniem. Šajā ģintī ir divas blakšu sugas, kuras barojas ar cilvēku asinīm: gultas blakts un tropu gultas blakts (Cimex hemipterus).
Asinsblakšu ģintij piederošās blaktis atkarībā no sugas ir 3—9 mm garas, to ķermeņi ir plakani, ovāli un dzeltenbrūnā vai sarkanbrūnā krāsā. Spārni kā visām asinsblaktīm ļoti īsi, rudimentāri, nesasniedz vēdera posmu.
Bharat Mata (Abanindranats)

Vēsture

Gleznu 1905. gadā radīja Abanindranats Tagore. Tagore tajā laikā Bengālijā bija ievērojama persona gan kā mākslinieks, gan politiski; viņš gandrīz desmit gadus bija Kalkutas mākslas skolas prezidents (tagad Valsts mākslas un amatniecības koledža) un bija arī ievērojama persona svadeši kustībā, kuras mērķis bija Britu Indijas ekonomikas pārveide, panākot neatkarību no Lielbritānijas, mobilizējot Indijas ražotājus un patērētājus. Svadeši kustība sākās kā atbilde uz 1905. gada Bengālijas sadalīšanu, kad Džordžs Kerzons atdalīja galvenokārt musulmaņu apdzīvoto Bengālijas austrumu daļu no pārsvarā hinduistu apdzīvotās rietumdaļas. Indiešu nacionālisti to uztvēra kā briti palielina savu varu pār Austrumbengālijas musulmaņu zemniekiem uz hinduistu rēķina. Atbildot uz to, Indijas nacionālisti, kas piedalījās svadeši kustībā, pretojās britu varai, boikotējot Lielbritānijas preces un valsts iestādes, veidojot mītiņus un gājienus, veidojot komitejas un piemērojot diplomātisko spiedienu. Bharat jeb Indijas jēdziena nozīme pieauga kopā ar "svadeši" kustību kā telpu, kurā jāizveido jauna sociālā un ekonomiskā kārtība, bez negatīvas Lielbritānijas ietekmes. Tādējādi Bengālijas sociālpolitiskais konteksts 20. gadsimta sākumā ietekmēja Tagores Bharat Mata apskatītās tēmas.

Glezna

Abanindranats Tagore uzgelznoja Banga Mata (bengāļu versija par Bharat Mata) kā Lakšmi Devi, Hindu pārpilnības dievieti, ietērptu Vaišnavas apģērbā.
Glezna Indijas muzeja Kolkātā kurators Džajanta Sengupta raksturojis kā Bharat Mata cilvēciskošanas mēģinājumu, kurā māte meklē atbrīvošanos ar savu dēlu palīdzību.
Gleznas galvenais tēls tur rokās vairākas divdesmitā gadsimta sākumā Indijas kultūrā un ekonomikā nozīmīgas lietas, piemēram, grāmatu, rīsu labības kūļus, baltu auduma gabalu un galvas rotu. Turklāt gleznas centrālajam tēlam ir četras rokas, kas atspoguļo hindu vizuālos tēlus, kas vairākām rokām piedēvē milzīgu spēku.

Mantojums

Kopš 1905. gada Bharat Mata daudzkārt atkārtoti izmantots gleznās un citās mākslas formās. Tomēr joprojām tiek novērtēts Tagores ieguldījums. 2016. gadā Bharat Mata tika izstādīts apskatei Viktorijas memoriālajā zālē Kolkatā, Indijā.
Help! (albums)

Dziesmu saraksts

Visas dziesmas sarakstīja Lenons/Makartnijs, izņemot, kur pieminēts. Albumam tika atteikta dziesma "Wait", kuru vēlāk iekļāva "Rubber Soul".
Jakobs Lipmans

Dzīvesgājums

Jakobs Lipmans dzimis 1874. gadā 18. novembrī Jaunjelgavas ebreju ģimenē. Pirmo izglītību ieguva pie privātskolotāja, pēc tam beidzis Orenburgas ģimnāziju. 1888. gadā viņš pārcēlās uz dzīvi ASV, kur mācījās lauksaimniecības skolā Ņūdžersijas štatā, ieguva bakalaura grādu Ratgera universitātē un doktora grādu Kornelas universitātē (1903).
1901. gadā viņš nodibināja un vadīja Ratgera universitātes lauksaimniecības koledžu un no 1916. gada bija Ņūdžersijas eksperimentālās lauksaimniecības stacijas direktors līdz savai nāvei 1939. gadā.
1928. gadā D. Lipmans piedalījās Palestīnas ekonomisko perspektīvu ekspertīzē. Miris 1939. gada 19. aprīlī Ņūdžersijas štata Ņubransvikā.
Dāņu darbi

Dāņu darbi (latīņu: Gesta danorum) ir dāņu Sores klostera mūka Sakša Gramatiķa no aptuveni 1178. līdz 1208. gadam sarakstīta dāņu vēstures hronika, kurā iekļauti arī no agrākām hronikām un vikingu sāgām patapināti leģendāri vēstījumi par Latvijas senvēsturi (4.—12. gadsimtu).

Pilnais nosaukums

1514. gadā iespiestā latīniskā izdevuma pilns nosaukums ir Danorum Regum heroumque Historiae stilo eleganti a Saxone Grammatico natione Zialandico necnon Roskildensis ecclesiae praeposito, abhinc supra trecentos annos conscriptae et nunc primum literaria serie illustratae tersissimeque impressae (Dāņu karaļu un varoņu vēstījumi, elegantā stilā sacerēti no Sakša Gramatiķa, zēlandieša un un arī Roskildes baznīcas prāvesta pirms vairāk nekā trīssimt gadiem, un nu pirmreizēji ilustrēti nodrukāta).

Saturs

"Dāņu darbi" sākas ar dāņu teiksmainās senatnes aprakstu (1.—9. grāmatas) no ķēniņa Dana līdz ķēniņa Gorma valdīšanas laikam, kam seko vēsturisko notikumu apraksti (10.—16. grāmatas). Pēdējās trīs grāmatas (14.—16.) ir sava laikmeta hronika par dāņu krusta kariem pret Pomerānijas slāviem un dieva Svētvīda (Svantevit) Arkonas tempļa aprakstu Rīgenes salā. Hronika beidzas ar ķēniņa Knuta VI valdīšanas laiku (1185), kad Saksis to beidzis rakstīt un vēlāk 1208. gadā vien uzrakstījis priekšvārdu.

Leģendārie dāņu ķēniņi

Gesta Danorum rokraksta 1.—9. grāmatās pirms vēsturiski apstiprināmā Gorma (Gormo) minēti daudzi dāņu vikingu ķēniņi, kuru vārdi tikai ar nelieliem izņēmumiem nav atrodami citos rakstiskajos avotos. Iespējams, Saksis tos adaptējis no vienīgi viņam pieejamiem senākiem tekstiem, bieži vien pārveidojot ķēniņu vārdus un zaudējot hronoloģisko secību.
Dāņu ķēniņu latinizētie vārdi minēti šādā secībā:
Dan (I), Humblus, Lotherus, Skioldus, Gram, Hadingus, Frotho (I), Haldanus (I), Ro, Helgo, Rolvo Krake, Høtherus, Rørikus, Wiglecus, Wermundus, Uffo, Dan (II), Huglecus, Frotho (II), Dan (III), Fridlevus (I), Frotho (III), Fridlevus (II), Frotho (IV), Ingellus, Olavus (I), Frotho (V), Haldanus (II), Unguinus, Sywaldus (I), Sygarus, Haldanus (III), Haraldus Hyldetan, Sigurd Ring, Olo, Omundus, Sywardus I, Iarmericus, Broderus, Sywaldus (II), Snio, Biorn, Haraldus (II), Gormo (I), Gudfred, Olavus (II), Hemmingus, Siwardus Ring, Regner Lothbrog, Siwardus (III), Ericus, Kanutus (I), Frotho (VI), Gormo (II), Haraldus (III), Gormo (III).

Hronikas rokraksti, izdevumi un tulkojumi

Gesta Danorum bija pārrakstīta vairākās versijās, no kuriem 16. gadsimtā bija saglabājušies vien fragmenti. Vecākais rokraksts, šķiet, ir paša Sakša rakstīts. Pilno tekstu Lundas arhibīskapu arhīvā atrada Kristiāns Pedersens, kas 1514. gadā Parīzē to iespieda.
Gerhards Merkators

Dzīvesgājums

Dzimis kā Gerards Krēmers (Gerard De Kremer) 1512. gada 5. martā Rupelmondē, Flandrijā, kurpnieka Huberta Krēmera un viņa sievas Emerances ģimenē. No 1530. gada studēja Lēvenes (Leuven) universitātē, latinizēja savu uzvārdu uz Mercator, pēc tam strādāja globusu darbnīcā (1534-1537). 1537. gadā izveidoja Svētās zemes karti Amplissima Terrae Sanctae descriptio ad utriusque Testamenti intelligentiam, bet 1538. gadā pasaules karti un 1539. gadā Flandrijas karti.
1541. gadā viņš izgatavoja savu pirmo globusu. 1544. gadā Merkatoru apcietināja sakarā ar apsūdzībām sekošanai Lutera mācībai. 1551. gadā viņš pabeidza sava zvaigžņoto debesu globusa izgatavošanu un pieņēma uzaicinājumu doties uz Duisburgu, kur G. Merkators bija akadēmiskās ģimnāzijas matemātikas un kosmogrāfijas profesors (1559-1562). 1568. gadā iznāca viņa sarakstītā pasaules vēstures hronoloģija Chronologia. Hoc est temporum demonstratio exactissima, ab initio mundi usque ad annum Domini MDLXVIII. 1569. gadā Merkators izveidoja savu slaveno lielo pasaules karti Nova et aucta orbis terrae descriptio ad usum navigantium, ko vēl ilgi izmantoja pasaules apceļotāji. 1578. gadā viņš izdeva Ptolemaja vēsturisko karšu komplektu.
1585. gadā viņš izdeva modernās ģeogrāfijas karšu grāmatu ar 51 karti, kas saturēja tā laika 16 Francijas (Galliae Tabulae Geographicae), 9 Beļģijas un Holandes (Belgii Inferioris Geographicae Tabulae) un 26 Vācijas kartes (Germaniae tabulae geographicae). 1589. gadā 22 Vidusjūras valstu kartes (Italiae, Sclavoniae et Graeciae tabulae geographicae). Viņa plānos bija izveidot pasaules atlantu ar 120 kartēm. Merkatora kosmogrāfijas atlantu Atlas, sive Cosmographicae Meditationes de Fabrica Mundi et fabricati figura pēc viņa nāves izdeva viņa dēls Rumolds Merkators (1595). Tajā bija iekļautas papildus 34 Ziemeļeiropas un Austrumeiropas kartes, arī Livonijas karte, kas tika atkārtoti izdota arī 17. gadsimtā.
Miris 1594. gada 2. decembrī Duisburgā.
Arturs Vaišļa

Izglītība

1988. gadā pabeidzis Mārupes vidusskolu. No 1991. līdz 1996. gadam studējis Latvijas Policijas akadēmijā un ieguvis jurista izglītību un tiesību zinātņu bakalaura grādu. No 1997. līdz 1999. gadam neklātienē mācījies šīs pašas augstskolas maģistratūrā un ieguvis tiesību zinātņu maģistra grādu.

Darba pieredze

No 1996. līdz 1999. gadam A. Vaišļa bija Imigrācijas policijas pārvaldes Operatīvās nodaļas inspektors. No 1999. līdz 2003. gadam Narkotiku apkarošanas biroja Tikumības policijas nodaļas priekšnieks. No 2003. līdz 2012. gadam Organizētās  noziedzības apkarošanas pārvaldes Cilvēku tirdzniecības un sutenerisma apkarošanas nodaļas priekšnieks. Kopš 2012. gada Arturs Vaišļa ir izdienas pensijā. Kopš 2013. gada strādā kā pašnodarbināts jurists. Kopš 2014. gada  darbojas biedrības “Par brīvu Vidzemi no cilvēku tirdzniecības” valdē. Sadarbībā ar biedrību ”Patvērums ”Drošās mājas”” apmāca valsts un pašvaldību institūciju darbiniekus cilvēku tirdzniecības un fiktīvo laulību novēršanā.

Rakstniecība

Pirmo grāmatu "Policista blēņu stāsti" Arturs Vaišļa izdeva 2006.gadā ar pseidonīmu Kaprālis Dāvis. Šī ir vienīgā grāmata, kura izdota ar šo pseidonīmu. Kopš 2011. gada Arturs Vaišļa humora un satīras žanra grāmatas izdod ar pseidonīmu A II Pozitīvs, savukārt pārējo žanru grāmatas tiek izdotas ar pseidonīmu Arturs Balts. Ir Latvijas Rakstnieku savienības biedrs.
20 000 ljē pa jūras dzelmi

Sižets

Grāmatā ir stāstīts par iepriekš nezināmu jūras nezvēru, par kuru Londonā nerimstas runas. Šis nezvērs spējot taranēt kuģus. Jūras biologs Aronakss uzskata, ka tas ir milzu narvalis. Viņš kopā ar Nedu un Konselu dodas to meklēt. Izrādās, ka tas nemaz nav narvalis, bet kapteiņa Nēmo vadītā zemūdene "Nautilus". Viņi piespiedu kārtā nonāk uz tā un ir spiesti ceļot tālāk šajā zemūdenē. Šajā ceļojumā viņi sastopas ar dažnedažādiem atklājumiem un cīnās ar dažādām iepriekš neparedzētām briesmām.
Dabasu Durovys

Vēsture

2008. gadā grupa izlaida savu debijas albumu „Ļepetņīks” (latviešu: Taurenis). Kā daudzas citas jaunās Latvijas grupas, Dabasu Durovys tās pirmsākumos ir piedalījusies dažādos konkursos, kā, piemēram, „Mic Rec bārs open” 2007. gadā, ČBK jauno grupu festivālā 2010, 2013, 2014 gadā, mūzikas festivālā „Bildes”.
2012. gada rudenī tika izdots grupas otrais albums ar nosaukumu „Styklu Vītā Skaņa”. Tā nosaukums norāda uz ideju, ka pasauli var redzēt ne tikai vizuāli, bet arī caur skaņu. Albums atzinīgi novērtēts, un nominēts Latvijas Mūzikas ierakstu gada balvai, Grupa saņem iespēju apbalvošanas ceremonijā izpildīt albumā iekļauto dziesmu „Sajiutu Īluopi” (latviešu: Sajūtu ielāpi) gūstot pirmo nopietno publicitāti valsts mērogā. Albums, Dziesma „Pusnakts Triādis”, un videoklips šai dziesmā saņem arī Latgales Kultūras gada balvu „Boņuks”. Togad grupa piedalās festivālā Summer Sound Liepājā.
2013. gadā grupai pievienojas 20. gadsimta 90. populārās Latvijas progresīvā roka grupas „Elpa” basģitārists Valdis Rundzāns. 2014. gadā grupa izdod savu trešo albumu, ar nosaukumu „Bāka”. Albuma galvenais vēstījums — katram ir jāmeklē nodarbošanās vai sirdslieta, kas izdodas vislabāk — jāizvirza mērķis un neskatoties uz grūtībām, jā iet pretī savai „Bākai”. Albums nominēts Latvijas mūzikas ierakstu gada balvai „Zelta Mikrofons”. Visatpazīstamākā albuma dziesma „Sejas grāmata” veiksmīgi debitējusi Latvijas Radio 2 dziesmu aptaujā „Muzikālā banka”, 2014. gadā ieņemot 9. vietu.
2016. Gadā tiek izdots albums "Pādys Runoj" kurā grupa filozofiski apspēlē Klusuma tēmu. Albuma vāka noformējumam tiek izmantots morzes ābeces kods. Dziesma "Šūpuļdziesma" startē 2015 dziesmu aptaujā "Muzikālā Banka" iegūstot 12. Vietu.
Grupa ir ietekmējusies no 60. gadu popa un rokmūzikas, folkroka, blūza un britu poproka. Uzstājoties vairāk nekā 20 reizes gadā, grupa ir sniegusi koncertus arī Lietuvā (2007, 2009, 2011, 2012), Portugālē (2010) un Austrālijā (2011) un Polijā (2015)
Nāvessods

Vēsturiskā Eiropa

Viduslaikos Eiropā nāvessoda veids bija atkarīgs no notiesātā sociālās šķiras. Augstmaņus sodīja pēc iespējas nesāpīgākā un ātrākā veidā — parasti nocērtot galvu; bet zemākās šķiras parasti sodīja publiski, demonstrējot apkārtējiem viņu ciešanas, parasti pakarot. Noteiktiem noziegumiem bija īpaši soda veidi — burvestības un ķecerību mēdza sodīt, sadedzinot uz sārta, un valdnieka gāšanas vai nogalināšanas mēģinājumi tika sodīti ar īpaši lēniem un mokošiem nāvessodiem.
Šādus sodus un šķiru atšķirības noliedza franču revolūcija, kas ieviesa giljotīnu kā ātru un nesāpīgu metodi priekš visiem.
PSRS kāda nebūt likumu ievērošana sākās tikai pēc 1922. gada — Kriminālkodeksa pantu apjoms, saskaņā ar kuriem piesprieda nāvessodu, bija visai plašs, minimālais vecums šī soda piemērošanai bija 18 gadi. 1935. gada reforma pazemināja vecuma slieksni, un nu nāvessodu varēja piespriest jau no 12 gadu vecuma. 1947. gadā PSRS nāvessodu miera laikā atcēla, taču jau 1950. gadā atjaunoja politiski apsūdzētajiem — spiegiem un diversantiem, — bet 1954. gadā arī kriminālnoziedzniekiem. 1960. gada Kriminālkodekss noteica, ka nāvessodu var piemērot tikai vīriešiem vecumā no 16 līdz 65 gadiem. Kopš 1996. gada nāvessodus Krievijā vairs neīsteno, aizstājot ar mūža ieslodzījumu.
Pirmskara Latvijā nāvessods miera laikā nepastāvēja. Bija tomēr iespēja dažus noziegumus arī miera laikā nodot kara tiesai ar tiesībām piespriest nāvessodu. To izmantoja, piemēram, slepkavas un laupītāja Anša Kaupēna notiesāšanā 1927. gadā. Pēc neatkarības atjaunošanas nāvessodus izpildīja līdz 1996. gadam, pēc tam prezidents pasludināja faktisku moratoriju. Nāvessodu miera laikā atcēla 2000. gadā. Nāvessods pilnībā atcelts 2011. gadā

Argumenti par un pret nāvessodu

Viedokļi par nāvessodu dažādās valstīs ļoti atšķiras, un demokrātiskās valstīs tas ir jūtīgs politisks jautājums.
Rīgas 64. vidusskola

Izglītības programmas

2018. gadā skolā tiek īstenota Vispārējā pamatizglītības programma (21012111) un Vispārējās vidējās izglītības vispārizglītojošā virziena programma (31011011).

Vēsture

Skola dibināta 1971. gadā. 
1973. gadā tajā atvēra klasi ar teātra novirzienu. 2010. gadā skola ieguva Draudzīgā aicinājuma balvu par sasniegumiem mācību olimpiādēs. 
To vadījuši direktori Egons Mauriņš (1971-1978), Edgars Krūmiņš (1978—1987), Dace Lāce (1987—2016) un Ernests Sviklis (kopš 2017. gada).
Rolands Zagorskis

VDK kartotēka

Rolanda Zagorska kartīte atrasta publiskotajā VDK savervēto aģentu kartotēkas daļā. Tajā apgalvots, ka viņš kā aģents "Aivars" savervēts 1974. gada aprīlī. Pats Zagorskis 2010. gadā stāstīja, ka par savu atrašanos šajā kartotēkā uzzinājis piecus gadus pirms tam, un paziņoja, ka tolaik bijis LKP komitejas  sekretārs un visiem esot zināms, ka komunistus nedrīkstējuši vervēt. Viņš apstiprināja, ka uz teātri VDK "kuratori" nākuši bieži, taču viņam neko parakstīt nav nācies. Viņš arī izteica pieņēmumu, ka šis fakts varētu būt sastāvdaļa priekšvēlēšanu kampaņā un izteica gatavību tiesāties. Totalitārisma seku dokumentēšanas centra atzinums apgalvo, ka Zagorskis bijis VDK aģents, tomēr atzīst, ka tiesas šai lietā nav bijis. Vēl 2017. gadā Latvijas PSR VDK zinātniskās izpētes komisijas loceklis Jānis Taurēns izteica cerību uz komisijas papildu darbu pie šīs lietas, jo neesot pietiekamu skaidrojumu.
Gulašs

Gulašs (ungāru: gulyás) ir Ungārijas nacionālais ēdiens. To pagatavo no vērša vai teļa gaļas gabaliņiem, kam pievieno klāt dažādas garšvielas, un to pasniedz kopā, piemēram, ar kartupeļiem vai makaroniem.
Progress MS-04

Krava

Kopējā kravas masa starta brīdī bija 2 442 kg. Īpašajās tvertnēs ietilpa degviela (710 kg), skābeklis (52 kg), ūdens (420 kg). Hermētiskajā kravas telpā (pavisam 1 260 kg) atradās iekārtas stacijas apkalpošanai un zinātniskajiem pētījumiem (to skaitā skafandrs Orlan-MKS, oranžērija Lada-2), pārtikas preces, apģērbs, higiēnas, medicīnas preces.

Avārija

Progress MS-04 tika palaists 2016. gada 1. decembrī 14:51:52 UTC ar nesējraķeti Sojuz-U no Baikonuras kosmodroma. 382,3. sekundē, 181 km augstumā pārtrūka telemetrijas pienākšana no raķetes. Trešā pakāpe ar kravas kuģi sadega atmosfērā, bet nesadegušās daļas varētu būt nokritušas Tivā.
2017. gada 11. janvārī Roskosmos paziņoja, ka visticamāk avāriju izraisīja otrās pakāpes Blok-I dzinēja aizdegšanās un eksplozija. Kļūme dzinējā varēja notikt vai nu pēc "ārēju daļiņu" iekļūšanas tajā vai montāžas kļūda.
Pavels Šimāčeks

Biogrāfija

1993. gadā izcīnījis sudraba medaļu Čehijas jauniešu šaha čempionātā U14 vecuma grupā, bet 1998. gadā atkārtojis šo panākumu U20 vecuma grupā. Vairākkārt pārstāvējis Čehiju Eiropas un pasaules jauniešu šaha čempionātos, kur lielāko panākumu guvis 1995. gadā, kad Verdenā uzvarējis Eiropas jauniešu šaha čempionātā U16 vecuma grupā. 2009. gadā Dečīnā uzvarējis Čehijas šaha čempionātā, bet gadu vēlāk šajā turnīrā ieguvis bronzas medaļu.
Daudzu starptautisko šaha turnīru uzvarētājs, tajā skaitā uzvarējis vai dalījis pirmo vietu Olomoucā (1998, 2003), Klatovā (Čehija, 1999), Pakšā (Ungārija, 2004), Impērijā (Itālija, 2005), Ždjārā pie Sāzavas (2008), Brno (2009), Prjevidzā (2009).
Par panākumiem turnīros FIDE 2002. gadā Šimāčekam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2018. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.