Priežu lielais lūksngrauzis

Morfoloģija

T. piniperda ir pavisam neliela izmēra (3,5 – 5,2 mm) vabole. Tai ir melnas krūtis ar punktveida reljefu un dzeltenbrūni vai tumši brūni līdz pat melni, cilindriski segspārni, kas beigu daļā ir noapaļoti, bet augšējā mala pieguļ krūšu lokveida līnijai. Segspārni ir ar reljefu – vertikālām rieviņām un punktveidīgiem izcilnīšiem.

Sistemātika

Otrs biežāk lietotais sinonīms ir Blastophagus piniprda un mazāk zināmi nosaukumi ir Dermestes piniperda, Myelophilus piniperda. Līdzīga šai sugai ir priežu mazais lūksngrauzis (T. minor), kam ir līdzīgs izplatības areāls, tomēr sugas ekoloģija atšķiras. T. minor atšķirībā no T. piniperda izmanto tikai stāvošus mirušos kokus un olu dēšanas laikā ejas grauž šķērsām koksnes šķiedrai, nevis paralēli tai. Dažādus areālus aizņem T. destruens (Vidusjūras reģions) un T. yunnanensis (Dienvidrietumu Ķīna), kas pēc ārējām pazīmēm ir izteikti līdzīgas T. piniperda, tomēr ir reproduktīvi izolētas savā starpā.

Izplatība

Suga plaši izplatīta lielā daļā pasaules, galvenokārt reģionos, kur sastopama parastā priede. 'Tā ir sastopama lielā daļā Eiropas (Austrija, Beļģija, Bulgārija, Francija, Krievija, Lielbritānija, Norvēģija, Polija, Somija, Spānija, Vācija, Zviedrija u.c.), Ziemeļ- un Ziemeļaustrumāzijā (Japāna, Ķīna, Mongolija), Āfrikā (Alžīrija) un konstatēta arī Ziemeļamerikā (ASV, Kanāda), kur tā kļuvusi invazīva.

Pētīšanas metodes

Galvenās metodes, lai pētītu šīs sugas populāciju mežos ir priežu apsekošana un bojāto zaru un dzinumu izpēte, skaitot izveidotās ejas vai pašus indivīdus barošanās laikā, kā arī jauno indivīdu izskreju uzskaite uz bojā gājušo koku stumbriem, celmiem un baļķiem, kur tika iedētas olas. Pieaugušos indivīdus iespējams ievākt arī ar loga lamatām, par pievilinošu izmantojot svaigu priedes koksni periodā, kad kukaiņi pārlido uz priežu vainagiem, lai barotos ar jaunajiem dzinumiem, vai arī periodā, kad mātītes lido uz kritušajiem kokiem. Tiek izmantotas arī lamatas pie koku stumbriem un indivīdu ievākšana, noņemot mizu no koku stumbra pamatnes, kur tie ziemo.
Par to, ka priedē iemitinājies lūksngrauzis, liecina jauno priežu zaru dzinumu atmiršana, kas pārvietojas stumbra virzienā, nodzeltēšana un atmirušu, „izurbtu” dzinumu klātbūtne uz zemes ap inficētajiem kokiem. Kaitējums var būt līdzīgs tam, ko izraisa citas kukaiņu kaitēkļu sugas, piemēram, Ips ģints mizgrauži, tādēļ nepieciešama bojāto dzinumu papildus izpēte, lai identificētu sugu. Uz nolūzušajiem dzinumiem ir 2 – 3 mm diametra cirkulāras ieejas un izejas atveres, ko izveidojuši pieaugušie indivīdi tuvu dzinumu galiem. Pirmā un otrā gada dzinumi vasaras sākumā nokrīt un kļūst dzelteni vai sarkani.

Ietekmējošie faktori

Šai kaitēkļu sugai nav īpaši daudz faktoru, kas varētu būtiski ietekmēt tās populācijas lielumu. Kukaiņu attīstības stadijas lielā mērā ir atkarīgas no vides temperatūras, tomēr tā ietekmē stadiju ilgumu, vairošanās un ziemošanas perioda sākumu, kas populācijas blīvumu būtiski nesamazina.
Galvenokārt regulējošais faktors ir pašas kaitēkļu populācijas blīvums, īpaši kāpuru stadijā, kad liela kāpuru blīvuma rezultātā rodas konkurence par barību. Līdz ar to ir lielāka iespēja, ka populācijā izplatīsies slimības un parazīti, kas ievērojami var samazināt indivīdu skaitu.
Nelielā mērā populāciju var ietekmēt arī koku mizas biezums. Jo biezāka miza, jo lielāka ir aizsardzība kāpuriem no plēsējiem un sausuma. Ja miza ir plāna, tad ir lielāks risks, ka izteikta sausuma apstākļos kāpuri izžūs vai arī tos apēdīs kāds plēsējs.
Viens no svarīgākajiem T. piniperda plēsējiem ir mizgraužu skudrulītis Thanasimus formicarius, kas katru dienu patērē vairākas mizgraužu vaboles. T. formicarius izplatās tieši pirms sava barības objekta izlidošanas vai nedaudz vēlāk. Tie bieži gaida uz kritušām priedēm, kur nolaižas mizgraužu mātītes, lai dētu olas. Gan skudrulīti, gan mizgraužu vaboles piesaista monoterpēni, kas izdalās no kritušiem kokiem.

Ekonomiskā nozīme un kaitējums

T. piniperda tiek uzskatīts par vienu no nopietnākajiem priežu kaitēkļiem Eiropas mežos. Tas kaitē gan koka stumbram, gan jaunajiem dzinumiem un galvenokārt ir sastopams priedēm, bet var baroties arī eglēs un lapeglēs. Vislielāko kaitējumu izraisa pieaugušo indivīdu barošanās jaunajos dzinumos, kas tiešā veidā traucē koku augšanu un samazina koksnes pieaugumu, radot lielus ekonomiskos zaudējumus. Netiešā veidā koku augšanu ietekmē arī kaitēkļu izraisītais stress. Desmit gadu laikā augšanas efektivitāte var samazināties par 20 – 45%, kas līdz ar to ietekmē koksnes ražas daudzumu. Tā kā arī Latvijas teritorijā ir priedes, tad arī šis kaitēklis ir sastopams, tomēr nav precīzi noskaidrots, cik lielus zaudējumus tas rada. Latvijas kaimiņvalstī Lietuvā šis kaitēklis ir samērā bieži sastopams un izraisa priedēm defoliāciju - skuju nobiršanu.

Ierobežošana

Nav konkrētu ķīmisku līdzekļu, lai ierobežotu kaitēkļa populāciju un tās izplatību, un parasti Eiropā tiek izmantota metode, kas paredz koku ciršanu noteiktā laikā un celmu izraušanu, kas samazina kaitēkļa vairošanās sekmes. Priedes lielā lūksngrauža un arī citu mizgraužu sugu savairošanos īpaši sekmē koku ciršana visa gada garumā, kā rezultātā tiek nodrošināta barība, vairošanās un ziemošanas vietas kaitēklim visu gadu. Populācijas ierobežošanai var izmantot arī pētīšanai izmantotās metodes, piemēram, loga lamatas. Tāpat ir svarīgi stipru vējgāžu gadījumā no meža izvest kritalas.