google/wiki40b huggingface dataset:
Betsafe Latvija

Betsafe Latvija

Betsafe Latvijas Betsafe.lv vietne pieder Betsson AB meitas kompānijai Latsson Licensing SIA.
2017. gada 2. maijā sporta likmju portāls Triobet iepazīstināja ar internacionāli pazīstamo Betsafe zīmolu, kas ir Betsson grupas  licencēts pārstāvis Baltijas valstīs. Betsafe ir vienīgā licencētā internacionālā azartspēļu vietne Baltijā.

Vēsture

Betsafe zīmols tika radīts 2006. gadā, kad Norvēģijā, satiekoties totalizatora un sporta entuziastiem, tika izveidots strauji augošs uzņēmums azartspēļu uzņēmumiem. Sākotnēji kompānijai bija biroji Norvēģijā, Zviedrijā, Latvijā un Maltā.
2011. gadā, kad Betsafe strādāja 130 darbinieku un tika apkalpoti klienti vairāk kā 100 pasaules valstīs, Betsafe savā īpašumā pārpirka viens no Ziemeļeiropas lielākajiem azartspēļu uzņēmumiem “Betsson AB”.

Sponsorēšana

Pašlaik sportā ārpus Latvijas robežām tiek atbalstīts slavenais F1 braucējs, soms Kimi Raikonens un “Alfa Romeo” komanda.
Bez viņiem autosportā atbalstām arī igauņu nopelniem bagātāko autosportistu, WRC rallija braucēju Ots Tanaks, kā arī Lietuvas basketbola izlasi un tās vietējo līgu (Betsafe LKL). 
Latvijā tiek atbalstīti pludmales volejbolisti Aleksandrs Samoilovs un Jānis Šmēdiņš, cīņu sportists Zaurs Dāvadovs, basketbola klubs “Jūrmala/Betsafe” un florbola klubs “Betsafe Ulborka”. 
Betsafe globālajā tirgū atbalstījis gan komandas (Mančestras “City”) un pat pasākumus (“Gumball 3000”).

Produkti

Betsafe piedāvā pilnu produktu klāstu - sporta totalizatoru, interneta kazino un pokera istabu.

Licence

Betsafe darbību Latvijā uzrauga un licencē Latvijas Republikas Izložu un Azartspēļu Uzraudzības Inspekcija.

Ārējie resursi

Betsafe mājaslapa.
Pēteris Apinis

Izglītība un personīgā dzīve

P. Apinis ir dzimis 1958. gadā Rīgā. Pabeidzis Rīgas 5. vidusskolu, 1982. gadā ir absolvējis Rīgas Medicīnas institūta Ārstniecības fakultāti. Precējies, ir trīs meitas.

Ārsta darbs

Pēc internatūras beigšanas strādāja par ārstu pie Latvijas celtniekiem un dzelzceļa līnijas Tjumeņa-Surguta-Urengoja pievadceļu būvētājiem Tjumeņas apgabalā Rietumsibīrijā, bet no 1986. līdz 1994. gadam bija anesteziologs reanimatologs Rīgas pilsētas 7. slimnīcā.

Politiskā darbība

No 1995. gada 3. februāra līdz 1995. gada 21. decembrim bija Latvijas Veselības aizsardzības valsts ministrs Māra Gaiļa valdībā. 1995. gadā iestājās savienībā "Latvijas Ceļš", bija 6. Saeimas un 7. Saeimas deputāts (bija "Latvijas Ceļa" 7. Saeimas vēlēšanu kampaņas vadītājs, bet pats netika ievēlēts un otro reizi Saeimā nokļuva, ieņemot Anatolija Gorbunova vietu, kad viņš kļuva par ministru Viļa Krištopana valdībā). 7. Saeimā bija Finanšu ministrijas parlamentārais sekretārs. Kandidēja arī 8. Saeimas vēlēšanās, tomēr "Latvijas Ceļš" tajās nepārvarēja 5% barjeru un P. Apinis netika ievēlēts.
Pēc tam, kad atklājās viņa saistība ar Tautas partiju nomelnojošu anonīmu skrejlapu izplatīšanu, kas bija notikusi pirms 8. Saeimas vēlēšanām, 2002. gada 14. oktobrī P. Apinis tika izslēgts no "Latvijas Ceļa".
No 2009. līdz 2010. gadam bija Ministru prezidenta Valda Dombrovska ārštata padomnieks.

Sabiedriskā darbība

P. Apinis bija viens no Latvijas Ārstu biedrības dibinātājiem 1988. gadā, tās prezidents no 1991. līdz 1992. gadam un no 2006. gada līdz 2018. gada novembrim. No 1989. līdz 1994. gadam bija žurnāla "Latvijas Ārstu Žurnāls" galvenais redaktors un izdevējs.
Ilgus gadus aktīvi nodarbojas ar orientēšanās sportu, ir bijis Latvijas Orientēšanās federācijas prezidents (2006-2008 un 2012-2014). Ir "Latvijas Tibetas atbalsta biedrības" valdes priekšsēdētājs. 2009. gadā P. Apinis bija viens no Baltija ceļa piemiņas pasākuma - diennakts skrējiena "Sirdspuksti Baltijai" iniciatoriem un organizētājiem.
Titulārpadomnieks

Titulārpadomnieks (krievu: титулярный советник) bija Krievijas impērijas IX kategorijas civildienesta pakāpe no 1722. līdz 1917. gadam, kas atbilda kapteiņa, vēlāk štāba kapteiņa (pēc 1884. gada) pakāpei armijā un deva tiesības uz uzrunu "Jūsu labdzimtība" (Ваше Благородие).
Šīs civildienesta pakāpes ierēdņus ieskaitīja nepārmantojamas muižniecības kārtā, viņiem bija nepieciešama augstākā izglītība.
2010. gada Pasaules čempionāts basketbolā — B grupa

2010. gada FIBA Pasaules čempionāta spēles B grupā norisināsjās no 28. augusta līdz 2. septembrim. Grupas komandas spēles aizvadīja Abdi İpekçi Arena Ankarā. Grupā tika ielozētas Brazīlijas, Horvātijas, Irānas, Slovēnijas, Tunisijas un ASV izlases. Grupā pirmās četras vietas ieņēmušās izlases iekļuva pasaules čempionāta izslēgšanas spēļu turnīrā.
Jurijs Razuvajevs

Biogrāfija

1971. gadā Viļņā dalījis 1.-2. vietu PSRS jauno meistaru turnīrā. Daudzu starptautisko šaha turnīru uzvarētājs. 1979. gadā dalījis 1.-4. vietu Dubnā, kā arī uzvarējis Akibas Rubinšteina memoriālā Polaņicazdrojā, apsteidzot Miroslavu Filipu. 1987. gadā dalījis 1.-4. vietu (kopā ar Mihailu Tālu un Aivaru Gipsli) starptautiskajā šaha turnīrā Jūrmalā.
Sekmīgi piedalījies dažādās šaha komandu sacensībās. 1971. gadā ar simtprocentīgu rezultātu - 7 punkti no 7 iespējamiem PSRS komandas sastāvā uzvarējis Pasaules studentu komandu šaha čempionātā. 1984. gadā PSRS un pārējās Pasaules šaha mačā Londonā aizvietojis saslimušo Tigranu Petrosjanu un pie 8. galdiņa nospēlējis neizšķirti 2:2 ar Robertu Hībneru. Trīs reizes uzvarējis PSRS komandu kausa izcīņā (1964, 1974, 1976). 1976. un 1979. gadā sporta biedrības "Burevestnik" komandas sastāvā uzvarējis Eiropas klubu komandu šaha čempionātos.
Bijis talantīgs šaha pedagogs. Daudz darba ieguldījis Pasaules šaha eksčempiona Mihaila Botviņņika šaha skolā, bijis Pasaules šaha čempionu Anatolija Karpova un Aleksandras Kosteņukas treneris. No 1999. gada līdz 2009. gadam trenējis Itālijas vīriešu šaha izlasi.
Britu Antarktiskais dienests

Vēsture

Institūcija izveidota 1945. gada jūlijā, civilā pārvaldē Koloniju birojam nododot Operācijas “Tabarin” organizatorisko struktūru un Antarktikā izveidotās bāzes un nodēvējot to par Folklenda Salu Teritoriju dienestu (Falkland Islands Dependencies Survey; FIDS). Institūcija nodarbojās ar zinātnisko pētniecību Folklenda Salu atkarīgajā teritorijās (dependencies) — Dienvidšetlendu salās, Dienvidorkneju salās un Greiema Zemē. 1962. gada 3. martā, pēc Antarktikas Līguma parakstīšanas, minētās teritorijas tika atdalītas no Folklendu Salām un izveidota atsevišķa Britu Antarktiskā teritorija. Sakarā ar šo reorganizāciju Folklendu Salu Teritoriju dienestu jau 1962. gada 1. janvārī pārdēvēja par Britu Antarktisko dienestu.
Rīgas Svētā Miķeļa kapi

Rīgas Svētā Miķeļa kapsēta ierīkota 1874. gadā, šobrīdējā Gaujas ielā. Kapsētas teritorija ir 17,9 ha, šajos kapos apbedīti, piemēram, metropolīts bīskaps Antonijs Springovičs, tēlnieks Konstantīns Rončevskis (Konstantin Ronczewski, 1875-1935), arhitekts Vladimirs Šervinskis (1894-1975), Antonio Cehīni (Antonino Zecchini), Ādolfs Čaplejēvičs (Adolf Czaplejewicz), Staņislavs Kambala, Voldemārs Irbe (baskājis Irbīte), gleznotājs Staņislavs Kreics, Ita Kozakēviča, Staņislavs Androvičs, tajos atrodas Teodora Zaļkalna veidotais kapa piemineklis E. un R. Dragoniem (1936); lai arī 19. gadsimtā tie veidoti kā katoļu un poļu kapi, tad tagad pie Miķeļa kapiem laicīgā vara pieskaita arī bijušos Garnizona, Debesbraukšanas un Musulmaņu kapus.
Garnizona kapsēta atklāta nedaudz vēlāk par Markusa kapiem 1880. gados, laika gaitā Garnizona kapsēta saplūdusi kopā ar Miķeļa kapiem.
Musulmaņu kapsēta tika izveidota 1890. gadā. Kapsētā vēl joprojām tiek apglabāti islāmticīgie, ievērojot to reliģiskās tradīcijas, un uz kapakmeņiem krusta vietā ir izkalts islāma reliģiskais simbols - augošs pusmēness, laika gaitā tie ir telpiski saplūduši kopā ar Miķeļa kapiem.
Rīgas Anniņmuižas vidusskola

Vēsture

Dibināta 1975. gadā kā Rīgas 78. vidusskola un Rīgas 20. vakara (maiņu) viduskola J. Petersa ielā 14, pēc Latvijas neatkarības atgūšanas to pārdēvēja par Rīgas 2. tehnisko liceju, vēlāk par Rīgas Anniņmuižas vidusskolu.
Latvijas skolu reformas gaitā 2009. gadā Anniņmuižas vidusskolai pievienoja Rīgas Imantas sākumskolu.

Izglītības programmas

Pamatizglītības mazākumtautību programma (21011121), Pamatizglītības humanitārā un sociālā virziena mazākumtautību programma (21012121), Pamatizglītības matemātikas, dabaszinību un tehnikas virziena mazākumtautību programma (21013121), Vispārējās vidējās izglītības vispārizglītojošā virziena mazākumtautību programma (31011021), Vispārējās vidējās izglītības matemātikas, dabaszinību un tehnikas virziena mazākumtautību programma (31013021).
Baltimora

Ģeogrāfija

Baltimora atrodas ziemeļu centrālajā Merilendas štatā, netālu no Petasko upes. Pilsēta atrodas uz krituma līniju starp Pjemontānas un Atlantijas piekrastes plātni, kuras sadala Baltimoru augšējā pilsētā un apakšējā pilsētā. Pilsētas pacēlums svārstās no 0 līdz 150 metriem virs jūras līmeņa.
Saskaņā ar 2010. gada datiem, pilsētas kopējā platība ir 238.41 kvadrātkilometri, no kuriem 209.64 kvadrātkilometri ir zeme, bet 28.77 kvadrātkilometri jeb 12.07% ir ūdens.

Sports

Pilsēta ir NFL līgas (amerikāņu futbols) komandas Baltimoras "Ravens" un MLB (beisbols) līgas komandas Baltimoras "Orioles" mājvieta.
Deivids Bovijs

Bērnība

Ģimene, kurā viņš piedzima, tajā laikā nebūt nebija saucama par konvencionālu. Viņa vecāki Mārgareta Mērija "Pegija" un Heivuds Stentons "Džons" Džounss nebija precējušies līdz Deivids sasniedza astoņu mēnešu vecumu. Viņš bija viņu pirmais kopīgais bērns (gan mātei, gan tēvam bija bērni no iepriekšējām laulībām).
Jau agrā bērnībā parādījās Deivida mīlestība pret visu amerikānisko, jo sevišķi rokenrolu — Elvisu Presliju, Fats Domino, Little Richard. Little Richard krietni atšķīrās no citām rokenrola zvaigznēm — viņa izskats bija androgēns, pat diezgan sievišķīgs, lirikas bija seksuāli suģestīvas. Šāda kombinācija ieintriģēja un fascinēja Deividu. Lielu ietekmi atstāja arī Deivida pusbrālis Terijs, kurš viņu iepazīstināja ar bītu kustības dzejniekiem un nonkomformismu tādos darbos kā Džeka Keruaka "Ceļā". Terijs viņu arī pirmo reizi aizveda uz Londonu, kur parādīja bohēmisko Soho rajonu un aizveda uz vairākiem blūza priekšnesumiem naktsklubos. Drīz vien Deivids sāka spēlēt saksofonu un ģitāru, viņš apņēmās kļūt par slavenu mūziķi. Tajā pašā laikā viņš arī sāka eksperimentēt ar savu ārējo izskatu.
Šajā laika posmā, kaujoties par meiteni ar savu skolas biedru un draugu Džordžu Andervudu, Deivida acs tika savainota un viena no viņa zīlītēm palika mūžīgi palielināta, kas ir cēlonis populārajam mītam par divu dažādu krāsu acīm. Vēlāk Deivids Džordžam teicis, ka viņš pat izdarījis pakalpojumu.
Rūžena Suha

Biogrāfija

No 1930. gadu beigām līdz 1960. gadu sākumam bijusi viena no vadošajām Čehoslovākijas šahistēm. 1943. gadā bijusi vienīgā sieviete, kas piedalījusies Prāgas starptautiskajā šaha turnīrā. Turnīrā uzvarējis toreizējais Pasaules čempions šahā Aleksandrs Aļehins, otrais bijis Pauls Keress, bet Rūžena Suha vīriešu konkurencē finišējusi pēdējā ar 3 neizšķirtiem 19 partijās.
Izcīnījusi 13 medaļas Čehoslovākijas sieviešu šaha čempionātos: trīs zelta (1938, 1951, 1954), trīs sudraba (1949, 1952, 1953) un septiņas bronzas (1940, 1943, 1944, 1955, 1956, 1960, 1961).
Piedalījusies 1955. gada pretendentu turnīrā šahā sievietēm Maskavā, kurā ieņēmusi 19. vietu (uzvarēja Olga Rubcova). 
Pazīstama arī šaha dzīves organizētāja. 1974. gadā bijusi viena no Smihovas (tagad Prāgas rajons) šaha kluba dibinātājām. Pēc viņas nāves šajā klubā tiek regulāri organizēti Rūženas Suhas piemiņas turnīri.
Par panākumiem turnīros FIDE 1954. gadā viņai piešķīra starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu.
Aivars Kļavis

1953. — 1986.

Dzimis 1953. gada 17. jūlijā Rīgā, strādnieku ģimenē. Literatūrai nopietni pievērsās un publicēties sāka, mācoties Rīgas 2. vidusskolā.
Tūlīt pēc vidusskolas tika iesaukts PSRS armijā. Stāsti, kas vēlāk kalpo par pamatu grāmatai ”Kafejnīcās zagtas karotītes”, sarakstīti tieši armijas laikā.
Pēc atgriešanās Rīgā Aivars Kļavis neilgu laiku strādāja par apgaismotāju Latvijas Televīzijas centrā, pēc tam par žurnāla „Liesma” nodaļas redaktoru (1975—1977), par Rakstnieku savienības Literatūras propagandas biroja direktoru (1978—1980). 1981. gadā viņš pabeidza Latvijas Valsts universitātes Filoloģijas fakultātes Žurnālistikas nodaļu, bet no 1980. līdz 1985. gadam strādāja par žurnāla „Liesma” atbildīgo sekretāru.

1986. — 1992. „Avota” laiks

1986. gadā Aivars Kļavis kļuva par literārā žurnāla „Avots” galveno redaktoru. Viņš sapulcēja tā nākamos darbiniekus, izveidoja redakciju un pašu žurnālu. Šāda galvenā redaktora patstāvība padomju laikā bija netipiska. Tikai pateicoties Gorbačova perestroikai, kas vēstīja par daudz nopietnākām pārmaiņām bijušajā PSRS, redakcija pati varēja noteikt žurnāla saturu, kaut gan formāli tai vajadzēja rēķināties ar izdevējiem — Latvijas ĻKJS Centrālo komiteju un Latvijas PSR Rakstnieku savienību. Pirmais žurnāla numurs iznāca 1987. gada janvārī 100 000 eksemplāru tirāžā. 1989. gada beigās „Avota” kopējā mēneša tirāža sasniedza pat 147 000 eksemplārus. Atmodas laiks lika mainīties arī pašam žurnālam, par ko redakcijā bija diametrāli pretēji viedokļi. Daļa no pirmajiem darbiniekiem redakciju jau bija pametuši un 1992. gadā no tā aizgāja arī Aivars Kļavis. Drīz pēc tam žurnāls beidza pastāvēt.

Pēc 1992. gada

No 1992. līdz 1995. gadam Aivars Kļavis bija laikraksta „Kriminālvēstnesis” līdzīpašnieks, viens no tā izdevējiem un redaktoriem, pēc tam (1995—2003) BO Valsts SIA „Likuma Vārdā” direktors un vienlaikus tā izdoto preses izdevumu galvenais redaktors. 2003. gadā viņš sāka strādāt par VSIA ”Latvijas Vēstnesis” izdotā laikraksts “Latvijas Vēstnesis” galvenā redaktora vietnieku un atbildīgo redaktoru, bet no 2005. — 2006. par “Latvijas Vēstnesis Plus” galveno redaktoru. Pēc aiziešanas no šī amata gadu nostrādājis par žurnāla ”Kapitāls” atbildīgo redaktoru, bet kopš 2007. gada pilnībā pievērsies radošam darbam.
Pauza-Mīltrofa

Vēsture

Pilsētas tiesības Pauzai ir no 1393. gada, bet Mīltrofai - no 1367. gada.
SQLite

SQLite ir maza izmēra iegultā relāciju datubāzu pārvaldības sistēma. Datubāzes bibliotēkas pirmkods ir publiskots. 2005.gadā projekts saņēma Google-O'Reilly Open Source Awards balvu.

Dizains

Vārds "iegultā" nozīmē, ka SQLite neizmanto klienta-servera paradigmu, ti. SQLite nav atsevišķi strādājošs process ar kuru mijiedarbojas programmas, bet ir bibliotēka ar kuru tiek papildināta programma un tas kļūst par daļu no programmas. Tādējādi, kā saziņas protokols tiek izmantotas funkcija no SQLite bibliotēkas. Šāda pieeja samazina pieskaitāmās izmaksas, reakcijas laiku un vienkāršo programmu. SQLite visas datubāzes (ieskaitot definīcijas, tabulas, indeksus un datus) glabā vienotā standarta failā tajā datorā, kurā tiek veikta izpildāmā programma. Īstenošanas vienkāršums ir panākts, nodrošinot, ka pirms transakcijas veikšanas ieraksta visu failu, kas glabā datubāzes informāciju, tiek bloķēts.
Vairāki procesi vai plūsmas vienlaicīgi var bez problēmām nolasīt datus no vienas datubāzes. Ierakstu datubāzē var izdarīt tikai tad, ja tajā pat laikā nav citu pieprasījumu, citādi ieraksta mēģinājums neizdodas, un programma atgriež kļūdas kodu. Vēl viens scenārijs ir automātiska atkārtošana mēģinājumiem rakstīt iepriekš noteiktā laika intervālā.
Komplektā ir arī funkcionāla klienta daļa, kā izpildāmais fails sqlite3, ar kura palīdzību tiek demonstrēta bibliotēkas funkciju īstenošana. Klienta daļa strādā no komandrindas ļaujot piekļūt datubāzes failiem uz standarta OS funkciju pamata.
Pateicoties arhitektūrai SQLite var izmantot kā iegultās sistēmas, tā arī atsevišķos datoros ar gigabaitu datu masīviem.
Oto Ādolfs Veismanis fon Veisenšteins

Dzīvesgājums

Dzimis 1726. gada 20. decembrī Vecķeipenes muižas (Alt-Kaipen) īpašnieka virsleitnanta Ādama Johana fon Veismaņa un viņa sievas Evas Marijas, dzimušas Osterstokas, ģimenē.
Viņa jaunākais brālis bija Daugavas dambju sistēmas izveidotājs Gustavs Emanuēls fon Veismanis.
1744. gadā sāka dienestu Krievijas impērijas armijā, piedalījās Septiņgadu karā, 1756. gadā ieguva kapteiņa, 1763. gadā pulkveža pakāpi.     
1768. gadā viņš komandēja 13. Belozerskas kājnieku pulku kaujās pret Polijas-Lietuvas kopvalsts konfederātu armiju. 
Vajādams poļu karaspēku, ielauzās Osmaņu impērijas teritorijā, izraisot Krievu-turku karu (1768-1774). 
Par kaujām pie Largas un Kagulas apbalvots ar Aleksandra Ņevska ordeni un Sv. Jura ordeni. 1770. gadā paaugstināts par ģenerālmajoru. 1772. gadā viņa dzimtai piešķīra mantojamu barona Veismaņa fon Veisenšteina titulu. 
Pēc pārcelšanās pāri Donavai komandēja krievu karaspēka avangardu.
Kritis kaujā pie Kučuk-Kajnardžas (Kajnardžas) 1773. gada 21. jūnijā tagadējās Bulgārijas teritorijā.
Māris Jučers

Spēlētāja karjera

Karjeru uzsācis 2003. gadā Latvijas hokeja līgas kluba Zemgale sastāvā. Laika posmā no 2004.—2005. līdz 2006.—2007. gada sezonai M. Jučers pārstāvēja Zviedrijas 1. divīzijas klubu Tyringe "SoSS". No 2007.—2008. gada sezonas pārstāvēja HK Liepājas Metalurgs, spēlējis arī kluba otrajā sastāvā. 2011.-2012. un 2012.-2013. gada sezonā pārstāvēja Rīgas "Dinamo". M. Jučers ir trīskārtējs Latvijas čempions (2007—2008, 2008—2009, 2010—2011), kā arī 2007.—2008. gada sezonas labākais līgas vārtsargs.
2019. gada maija sākumā noslēdza līgumu ar HK Liepāja.
Latvijas izlasē debitēja 2011. gada 8. aprīlī pārbaudes spēlē pret Somijas izlasi. Viņš tika pieteikts startam 2011. gada Pasaules čempionātā kā trešais vārtsargs, 2012. gadā aizvadīja 2 spēles, piedalījies arī 2013. gada čempionātā.
Blue Microphones

Vēsture

Blue Microphones 1995. gadā dibināja amerikāņu sesijas mūziķis Skipper Wise un latviešu ierakstu inženieris Mārtiņš Saulespurēns. Uzņēmuma nosaukums ir akronīms no Baltic Latvian Universal Electronics.
2008. gadā Skipper Wise un Mārtiņš pārdeva Blue Microphones privātam uzņēmumam Transom Capital.
2013. gadā Blue Microphones tika pārdots investīciju uzņēmumam Riverside Company. Darījumā Blue Microphones konsultēja Intrepid Investment Bankers.
2018. gada 1. augustā Logitech paziņoja par nodomu iegādāties Blue Microphones par 117 miljoniem ASV dolāru.

Produkti

Blue Microphones projektē un ražo kondensatoru mikrofonus, lentes mikrofonus, dinamisko mikrofonus, USB mikrofonus un austiņas.
Uzņēmums ražo mikrofonus studijām: Bottle Rocket Stage One, Bottle Rocket Stage Two un Application Specific Series ar īpašām skaņas iezīmēm.
Patēriņa tirgum Blue Microphones projektē un ražo USB mikrofonus, tostarp Yeti, Snowball un Spark Digital. Spark Digital bija pirmais studijas kvalitātes kondensatora mikrofons, kas apvienoja USB un iOS savienojamību. Yeti bija pirmais THX sertificētais mikrofons.
Lauvas aptieka

Lauvas aptieka bija septītā vecākā aptieka Rīgā, Latvijā. Tikusi dibināta 1691. gadā kā Ķēniņa aptieka, 1867. gadā tika pārsaukta par Dzelteno aptieko, 1888. gadā ieguva Lauvas aptiekas nosaukumu. Tika slēgta 1939. gadā, jo īpašnieki tika repatriēti.
Laika gaitā ir mainījusies aptiekas atrašanās vieta. Līdz 1867. gadam tā atradās Šķūņu ielā (pretī Tirgoņu ielai), pēc tam līdz 1892. gadam — ēkā Šķūņu ielā 6, kas nav saglabājusies. Aptiekas pēdējā atrašanās vieta bija Kaļķu iela 14 (pašreizējā Kaļķu iela 20). Pirmais aptiekas īpašnieks bija B. Fišers (1691—1695).
Āzijas tuksneša ķauķis

Izplatība

Āzijas tuksneša ķauķis ligzdo Āzijas dienvidrietumos un centrālajā daļā. Uzturas tuksnešos un pustuksnešos, no Volgas lejteces līdz Turkmenistānai un Irānas austrumiem, Mongolijas centrālajai daļai un Ķīnas ziemeļrietumiem. Ziemo Ziemeļāfrikas austrumos (galvenokārt gar Sarkano jūru), Arābijas pussalā ap Persijas līci, Irānā un Indijas ziemeļrietumos.
Rudens migrācijas laikā ieklejo Eiropā, sasniedzot arī Lielbritāniju.

Latvijā

Āzijas tuksneša ķauķim Latvijā ir bijis viens novērojums, kad rudens migrācijas laikā ieceļojis un līdz ziemai izdzīvojis putns tika sastapts 2003. gada 30. decembrī Akmensragā.

Izskats

Āzijas tuksneša ķauķis ir maza auguma, kompakts ķauķis, otrs mazākais ģintī pēc Sahāras ķauķa. Ķermeņa garums ir 11,5—12,5 cm, spārnu plētums 14—17 cm, svars 7—10,5 g. 
Abi dzimumi izskatās līdzīgi. Mugurpuse gaiši pelēkbrūna vai smilšu brūna, spārni un aste rudi brūni. Astes ārējās lidspalvas baltas. Vēderpuse un pakakle gaišā smilšu krāsā, gandrīz baltas. Kājas gaiši dzeltenas, arī acis dzeltenas ar dzeltenu ādas gredzenu apkārt. Spārni un aste relatīvi īsi, knābis garš un smails, dzeltens ar tumšu galu. Jaunie putni līdzīgi pieaugušajiem, bet to pavēderes ir krēmīgāk dzeltenas, kopumā apspalvojums gaišāks.

Uzvedība

Āzijas tuksneša ķauķis uzturas tuksnešainās, atklātās vietās ar smilšainu vai mālainu augsni, reizēm arī akmeņainās vietās, mājojot zemos krūmos (saksaulos, tamariskos) vai kuplākos zāļu ceros. Izvairās no kailām smilšu kāpām, izkaltušas, saplaisājušas augsnes un citām līdzīgām vietām, kas neuzrāda nekādas pazīmes par ūdens tuvumu. Sastopams līdz 700 m virs jūras līmeņa. Migrācijas laikā uzturas mežmalās un krūmājos.

Barība

Barojas galvenokārt ar kukaiņiem, arī augļiem un ogām. Barību meklē uz zemes zem krūmiem vai arī to apakšējos zaros. Barību meklē, pārvietojoties ar īsiem, asiem lēcieniem, arī skrienot vai zemu lidojot starp krūmiem. Atrodoties uz vietas, paceļ asti un to vēdina.

Ligzdošana

Āzijas tuksneša ķauķi ligzdošanas laikā ir teritoriāli, veido monogāmus pārus. Ligzdošanas sezona ir laikā no marta beigām vai aprīļa sākuāma līdz jūlijam. Ligzda atrodas zemos krūmos, līdz 110 cm augstumam no zemes. Tās pamatu vij tēviņš un tā ir daļa no riesta rituāla, pēc tam pāris kopīgi ligzdu pabeidz. Ligzda būvēta no zariņiem, zāles, lapām un zirnekļu tīkliem, no iekšpuses izklāta ar augu pūkām, spalvām un smalkiem zāļu stiebriņiem. Dējumā 2—6 olas. Perē un par mazuļiem rūpējas abi vecāki. Inkubācijas perioda ilgums nav zināms. Jaunie putni izlido maija vidū vai jūnijā. Iespējams, sezonā ir divi perējumi.
Kokgrebums

Kokgrebums jeb kokdzelums (vācu: Holzstich, angļu: woodcut engraving) ir grafikas augstspiedes tehnikas ksilogrāfijas veids.
Kokgrebumā klišejas izgatavo no stāvšķiedras koka plāksnēm, kurā attēlu jeb zīmējumu iegrebj ar grebļiem — īpašiem kaltiņiem. Kokgrebumā zīmējumus iespējams izveidot smalkāk nekā kokgriezumā.
Kokgrebuma izgudrotājs ir 18. gadsimta angļu mākslinieks Tomass Bjūiks (1753—1828), daiļradē apvienojot kokgriezuma un vara grebuma principus. Terminu "kokdzelums" sāka lietot grafiķis Pēteris Upītis, tā uzsverot atšķirību no koka amatniecības. Pirmo eksemplāru sauc par autoreksemplāru. Ar terminu "kokgrebums" vai "kokdzelums" apzīmē gan augstspiedes tehniku, gan arī mākslas darbu, kas iespiests šajā tehnikā.

Kokgrebuma tehnikā strādājoši latviešu grafiķi

Šajā tehnikā daudz strādājuši sekojoši latviešu grafiķi: Oļģerts Ābelīte, Aleksandrs Junkers, Gunārs Krollis, Jānis Plēpis, Dainis Rožkalns, Valdis Villerušs, Pēteris Upītis, Zigurds Zuze.
Wireshark

Funkcionalitāte

Wireshark ir ļoti līdzīgs tcpdump, bet tam ir izveidots grafiskais interfeiss, kā arī dažas integrētas šķirošanas un filtrēšanas iespējas.
Wireshark atļauj lietotājiem ievietot saskarnes kontrolieri, kas atbalsta jauktu režīmu, kurā var redzēt visu datu plūsmu, ne tikai to, kas tiek adresēts vienai no saskarnes konfigurētajām adresēm. Uz Linux, BSD un Mac OS X, ar 1.0.0 libpcap vai jaunāku, 1.4 Wireshark un jaunākas var nolasīt arī bezvadu tīkla saskarnes kontroliera datu plūsmu.

Vēsture

1990. gadu beigās Džeralds Kombss, datorzinātņu absolvents no Misūri Kanzassitijas universitātes, strādāja mazā interneta pakalpojumu sniedzēju firmā. Tolaik komerciālie protokolu analīzes produkti maksāja ap 1500 dolāriem, bet tie nedarbojās uz kompānijas primārajām platformām (Solaris un Linux), tāpēc Džeralds Kombss uzsāka Ethereal izstrādi un pirmo versiju izlaida 1998. gadā.
2006. gada maijā Kombss iestājās darbā CACE Technologies, taču viņam vēl joprojām piederēja autortiesības no lielākās Ethereal koda daļas (un pārējās tika atkārtoti izlaistas zem GNU GPL licences), tāpēc Kombss izmantoja Ethereal Subversion repozitorija saturu par pamatu Wireshark krātuvē. Tomēr viņam oficiāli nepiederēja Ethereal preču zīme, tāpēc tā tika nomainīta uz Wireshark. 2010. gadā Riverbed Technologies iegādājās CACE Technologies un kļuva par primāro Wireshark sponsoru.
Gadu gaitā Wireshark ir ieguvusi vairākas nozares balvas, ieskaitot eWeek, InfoWorld un PC Magazine. Tas arī ir vislabāk novērtētais pakešu meklētājs Insecure.Org tīkla drošības rīku aptaujā un 2010. gada augustā bija SourceForge mēneša projekts