google/wiki40b huggingface dataset:
Žigmunds Pālfijs

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Pālfijs uzsāka 1990.—91. gada sezonā, kad debitēja Čehoslovākijas hokeja līgas kluba HK Nitra rindās. Čehoslovākijā hokejists aizvadīja vēl divas sezonas, taču 1993. gada vasarā pārcēlās uz Ziemeļameriku.
1993.—94. gada sezonu Pālfijs aizvadīja IHL, pamanoties debitēt arī NHL kluba Ņujorkas "Islanders" sastāvā, tajā aizvadot piecas spēles. Jau 1995.—96. gada sezonā hokejists bija nostiprinājies "Islanders" komandas pamatsastāvā, to noslēdzoši kā pārliecinoši rezultatīvākais komandas spēlētājs.
1999. gada vasarā Pālfijs tika aizmainīts uz Losandželosas "Kings" vienību. 2001.—02. gada sezona bija pirmā kopš 1994.—95. gada sezonas, kurā Pālfijs neizdevās gūt vidēji vienu punktu spēlē. Tiesa, hokejistu nomāca savainojumi, kuru dēļ Pālfijs, piemēram, izlaida lielu daļu 2003.—04. gada sezonas.
2004.—05. gada NHL sezonas lokauta laikā Pālfijs sezonu iesāka Slovākijas Ekstralīgas klubā HK 36 Skalica, taču jau drīz pievienojās Čehijas Ekstralīgas vienībai Prāgas "Slavia". 
2005. gada vasarā Pālfijs noslēdza trīs gadu līgumu ar Pitsburgas "Penguins" vienību, taču jau pēc 42 kluba rindās aizvadītām spēlēm pēkšņi paziņoja par savas karjeras beigšanu.
Divus gadus vēlāk gan Žigmunds atgriezās hokejā, no 2007. līdz 2010. gadam spēlējot HK 36 Skalica sastāvā. Izlaidis 2010.—11. gada sezonu, Pālfijs laukumā atgriezās 2011.—12. gadā. Pēc 2012.—13. gada sezonas noslēguma uzbrucējs 40 gadu veicumā beidza savu karjeru. Gan 2011.—12., gan 2012.—13. gada sezonās viņš bija līgas rezultatīvākais spēlētājs.
Slovākijas hokeja izlases rindās 1994., 2002. un 2010. gada Olimpiskajās spēlēs, kā arī piedalījies piecos Pasaules čempionātos, 2002. gadā izcīnot zelta, bet 2003. gadā — bronzas medaļas.
Martins Frks

Spēlētāja karjera

Karjeru sācis Čehijā. Kopš 2010.—2011. gada sezonas spēlē Ziemeļamerikā. Sākumā pirmās trīs sezonas aizvadījis Kvebekas junioru hokeja līgas klubā Halifaksas "Mooseheads". Tā sastāvā 2013. gadā izcīnījis Prezidenta kausu. 2012. gada NHL draftā Frku otrajā kārtā ar kopējo 49. kārtas numuru izraudzījās Detroitas "Red Wings". 2013.—2014. gada sezonas sākumā pārstāvēja Austrumkrasta hokeja līgas klubu Toledo "Walleye", taču sezonu noslēdza AHL klubā Grandrapidsas "Griffins".
Īsi pirms 2016.—17. gada sezonas sākuma Frku neaizsargāto spēlētāju sarakstā izvēlējās Karolīnas "Hurricanes", kuras sastāvā hokejists oktobrī debitēja NHL. "Hurricanes" sastāvā Frks aizvadīja vien divas spēles, nepilnu mēnesi pēc pievienošanās "Hurricanes" viņa līgumu atgūstot Detroitas "Red Wings". 2017.—18. gada sezonu Frks jau pilnībā aizvadīja "Red Wings" sastāvā.
Pārstāvējis dažādas Čehijas jaunatnes izlases.
Johanness Kocs

Šaha kompozīcija

Sākotnēji Kocs un Kokelkorns atbalstīja vecvācu skolas principus un tiek uzskatīti par tās pamatlicējiem. 1903. gadā viņi publicēja darbu Das Indische Problem (Indiešu uzdevums), kas radīja pamatus jaunam novirzienam šaha kompozīcijā, kuru sākotnēji sauca par jaunvācu skolu (atšķirībā no vecvācu), bet vēlāk par loģisko skolu.

Privātā dzīve

Johanness Kocs studējis Berlīnē un Karlsrūē. Strādājis par galveno inženieri dzelzceļa vagonu rūpnīcā Elblingā un Kēnigsbergā. No 1901. gada Kocs kā pensionārs dzīvoja Drēzdenē. Pēc nāves saskaņā ar testamentu viņa šaha grāmatu kolekcija tika nodota Saksijas bibliotēkā Drēzdenē.
Atkarīgā teritorija

Atkarīgā teritorija ir politiski administratīvs teritoriāls veidojums, kuram nav valsts statusam atbilstošas pilnīgas politiskas neatkarības vai suverenitātes.
Atkarīgajām teritorijām var būt dažāda līmeņa un formu atkarība no pārvaldošās valsts. Kopēja iezīme ir tā, ka šīs teritorijas netiek uzskatītas par pārvaldošās valsts pamatteritorijas daļu. Daļā gadījumu atkarīgajām teritorijām ir lielāka autonomijas vai pašpārvaldes pakāpe, nekā valsts pamatteritorijas administratīvajām vienībām.
Atkarīgajām teritorijām var būt ļoti atšķirīgs pakļautības statuss: dažādu resoru tieši pārvaldītas teritorijas (Klipertona sala, Veika sala); aizjūras teritorijas ar dažādu pašpārvaldes pakāpi (Senpjēra un Mikelona, Angilja); valsts administratīvajam iedalījumam līdzvērtīgas aizjūras teritorijas (Gvadelupa, Martinika); teritorijas ar asociētas valsts statusu (Kuka Salas, Puertoriko) u.c.

Atkarīgo teritoriju uzskaitījums

Šajā sarakstā uzskaitītas virs 60 atkarīgās teritorijas. Teritorijas, kuras atrodas Antarktikā uz dienvidiem no 60° paralēles, ir starptautiski neatzītas un sarakstā dotas slīprakstā. Neapdzīvotās teritorijas un teritorijas bez patstāvīgiem iedzīvotājiem atzīmētas ar simbolu #.
Uzskaitījumā iekļautas vairākas "ANO nesuverēno teritoriju sarakstā"  neiekļautās teritorijas. Uzskaitījumā nav iekļauta minētajā sarakstā iekļautā Rietumsahāra.
Atsevišķi ir uzskaitītas teritorijas ar speciālu starptautisku statusu: Olande, Honkonga, Makao, Svalbāra.

Teritorijas ar speciālu starptautisku statusu

Sadaļā uzskaitītas teritorijas, kuru statusu galvenais noteicošais faktors nav valsts likumdošana, bet gan starpvalstu vai starptautiski līgumi.

Integrālas aizjūras valstu daļas

Sadaļā iekļautas ārpus valsts pamatteritorijas atrodošas valstu daļas, kuru statuss neatšķiras vai atšķiras nenozīmīgi no pamatteritorijas administratīvo vienību statusa. Nav iekļauti eksklāvi un anklāvi. Neapdzīvotās teritorijas un teritorijas bez patstāvīgiem iedzīvotājiem atzīmētas ar simbolu #.
Trevojs

Trevojs ir suņu un zirgu pajūgs, ar ko Ziemeļamerikas pamatiedzīvotāju ciltis pārvadāja mantas. Tas bija ar jēlādām sastiprināts A veida egles vai citu koku kāršu rāmis, ko pievienoja segliem. Īpaši plaši izmantoja Lielo līdzenumu nomadi.
Vārds travail ir Kanādas franču izcelsmes, un nozīmē "rāmis zirgu savaldīšanai". Lakoti to sauca par hupak'in.

Suņu trevojs

Sākotnēji pirms zirgu piejaucēšanas trevojus vilka suņi, taču tie spēja pārvest tikai no 20 līdz 30 kg smagas kravas. Pirmās ziņas par suņu trevojiem atstāja konkistadors Francisko de Koronado 1541. gadā. 18. gadsimta otrajā pusē baltie ceļotāji ziņo, ka suņu trevojus izmanto hīdatsi, mandani, arikari, apsaroki un lakoti. Arī 19. gadsimta sākumā daudzās ciltīs suņus iejūdza pajūgu vilkšanai.

Zirgu trevojs

18. gadsimtā indiāņu kultūrā ienāca zirgi. Tie varēja pavilkt līdz 135 kg smagu nastu, un līdz 19. gadsimta vidum zirgu trevoji gandrīz pilnībā bija nomainījuši suņu vilktus pajūgus. Līdz ar to indiāņi kļuva ne tikai daudz mobilāli, bet varēja dzīvot krietni plašākos un ērtākos tipi.
Oļģerts Kreišmanis

Biogrāfija

Klavierspēli mācījies pie savas mātes, vēlāk privātstundās Valmierā. 1920. gadā iestājies Latvijas Konservatorijā, L. Gomanes klavieru klases audzēknis. 1924. gadā strādājis par repetitoru Nacionālajā operā, šajā pašā laikā arī Latvijas Konservatorijas operas klases repetitors.
No 1921. līdz 1927. gadam dienēja karadienestā, darbojies 4. Valmieras pulka orķestrī kā altists un bundzinieks. Darbojies dažādos koncertos kā solists, koncertmeistars un ērģelnieks. No 1928. gada strādājis Latvijas radiofonā.
Sidra nama likumi (filma)

Atšķirības no romāna

Filmas ierobežotais laiks lika scenārija autoram Džonam Ērvingam atteikties no diviem ļoti nozīmīgiem tēliem, kas bija viņa romānā Sidra nama likumi. Viens tēls ir Melonija, Homēra draudzene no bērnu nama. Romānā ir parādīta viņas spēcīgā personība, notikumi viņas dzīvē pēc bērnu nama atstāšanas līdz pat nāvei no elektrības trieciena (viņa bija kļuvusi par elektriķi). Otrs nozīmīgs tēls romānā, kas nav minēts filmā, ir Kendijas un Homēra dēls Endžels, kura patieso izcelsmi vecāki turējuši noslēpumā 15 gadus, uzdodot viņu par Homēra adoptētu bāreni no bērnu nama.
Maksims Širokovs

Spēlētāja karjera

2005.—06. un 2006.—07. gada sezonās, spēlējot Latvijas hokeja līgas kluba HK Rīga 2000 sastāvā, kļuva par Latvijas čempionu. Iepriekšējās divas sezonas viņš aizvadīja citā Latvijas hokeja līgas klubā - HK Liepājas Metalurgs. 
2008.—09. gada sezonā hokejists aizvadīja vienu spēli arī KHL kluba Rīgas "Dinamo" rindās, atlikušo sezonas daļu aizvadot HK Rīga 2000. 2009.—10. gada sezonu Širokovs uzsāka "Metalurgā", taču drīz pārcēlās uz Slovākijas Ekstralīgas klubu HK Nitra.
2010.—11. gada sezonu Širokovs aizvadīja Zviedrijas 1. divīzijas kluba Karlskrona IK sastāvā.
Latvijas izlases sastāvā viņš piedalījies 2002. gada Pasaules čempionātā junioriem.
Kampenhauzeni

Kampenhauzeni (vācu: von Campenhausen) ir vācbaltiešu dzimta, kas bija ieceļojusi Livonijā 16. gadsimtā un 1742. gadā ierakstīta Vidzemes bruņniecības matrikulā.
1744. gadā Zviedrijas karalis Baltazaram fon Kampenhauzenam piešķīra barona titulu, bet Krievijas impērijas valdība 1854. gadā atzina Kampenhauzenu dzimtas tiesības lietot mantojamu baronu titulu.

Vēsture

Kampenhauzenu dzimta cēlusies no Holandes, no kurienes tās piederīgie (Camphuis) spāņu iebrukuma dēļ izceļojuši uz protestantu zemēm. Vidzemes Kampenhauzenu ciltstēvs bijis Lībekas tirgotājs Hermanis Kamphūzens (Camphusen), kura dēls Hermanis 1622. gadā kļuva par Stokholmas pilsoni. Savukārt viņa dēls Johans Hermanis Kampenhūzens (1641-1705), zviedru armijas virsnieks, kļuva par Rīgas vicekomendantu un tika uzņemts zviedru bruņniecībā 1672. gadā. Viņa pēctecis Johans Baltazars fon Kampenhauzens pēc Lielā Ziemeļu kara apmetās Vidzemē, 1728. gadā iegādājās Ungurmuižu un 1742. gadā tika ierakstīts Vidzemes bruņniecības matrikulā. 19. gadsimtā dzimtai piederēja arī citas Vidzemes guberņas muižas.
Pēc Molotova-Rībentropa pakta noslēgšanas Kampenhauzeni 1939. gadā izceļoja uz Vāciju, vēlāk arī uz Zviedriju.

Kampenhauzenu patversme

Kampenhauzenu patversme (vācu: Campenhausensche Elend) bija 1492. gadā Rīgas birģermeistara Johana Kampenhūzena dibināta patversme trūkumā nonākušajām atraitnēm. Sabrukušo ēku ar savu ziedojumu 1746. gadā atjaunoja ģenerālis Johans Baltazars fon Kampenhauzens. Tagad ēka ir restaurēta un atrodas viesnīcas "Konventa sēta" teritorijā.
Cīravas pagasts

Upes

Akmene, Ašvalks, Cepļupe, Dubeņa, Gliemežvalks, Kraukļu valks, Mālvalks, Melnupīte, Pilsnika, Rudīte.

Ezeri

Cīravas dzirnavu dīķis

Vēsture

Mūsdienu Cīravas pagasta teritorijā vēsturiski atradās Cīravas muiža (Gut Zierau, Cīrava), Dzērves muiža (Gut Dserwen, Dzērves skola)..
1935. gadā Cīravas pagasta platība bija 116 km². 1945. gadā pagastā izveidoja Cīravas un Upsēdes ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. 1954. gadā Cīravas ciemam pievienoja Upsēdes ciemu. 1960. gadā Cīravas ciema padomju saimniecības «Pāvilosta» teritoriju pievienoja Sakas ciemam. 1968. gadā Cīravas ciemam pievienoja Apriķu ciema kolhoza «Jaunā dzīve» teritoriju. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Aizputes novadā.
Cauri pagastam veda 1900. gadā atklātā šaursliežu Liepājas—Aizputes dzelzceļa līnija ar pieturas punktiem "Cīrava" un "Marienhofas pusstacija (Marijas)", kas slēgta 1964. gadā.

Apdzīvotās vietas

Lielākās apdzīvotās vietas ir Cīrava (pagasta centrs), Dzērvenieki, Akmene, Dzērves skola.
1. novembris

1. novembris ir gada 305. diena (306. garajā gadā) pēc Gregora kalendāra. Līdz gada beigām atlikušas 60 dienas.
Ozolsala (stacija)

Vēsture

1942. gadā tika atvērts izmaiņas punkts «Ozolsala». Bet 1956. gadā izstrādāja projektu par pasažieru platformas un koka paviljona izbūvi. 1974. gadā šeit uzbūvēja nelielu koka stacijas ēku. Stacijas ēkā ir arī dzīvokļi, tā ir reģistrēta kā Ozolsala 2. Pēc otrā sliežu ceļa posmā Skrīveri—Krustpils atklāšanas stacija pārvērsta par pieturas punktu, tajā uzbūvēti jauni paaugstināti peroni.
Kutikula

Kutikula ir ārējs epidermas apvalks, kas sedz dažādus dzīvos organismus vai to daļas. Kutikulas ir mehāniski stingras, bet elastīgas, pildot aizsardzības funkciju no ārējās vides. Ķīmiski tās sastāv no organiskām vielām. Dažādi kutikulu tipi nav homoloģiski, bet atšķiras pēc izcelsmes, struktūras, funkcijām un ķīmiskā sastāva.

Augu kutikula

Augu kutikula ir vaskveidīgs slānītis (no kutīna), kas klāj dažu daudzgadīgu sauszemes augu daļu virsmu (galvenokārt, lapu, stumbru un augļu epidermu). Tā pilda aizsardzības un balsta funkcijas, aizturot ūdens šķīdumus, gāzes un slimību izraisošus organismus. Kutikulas galvenā sastāvdaļa ir kutīns, kuru sintezē epidermas šūnas, sekretējot to uz ārpusi un piesūcinot ar to audu ārējo apvalku. Kutikulai ir slāņaina struktūra, un tā sastāv no celulozes, pektīna, kutīna un vaska. Bieza kutikula, kas blīvi segta ar vaska kristaliem, ir raksturīga kserofītiem, aizsargājot tos no liekiem mitruma zudumiem. Kutikulu virsmas struktūra var tikt izmantota, kā augu sugu diagnostiska īpašība.

Dzīvnieku kutikula

Dzīvnieku kutikula ir blīvs veidojums uz epitēlija šūnu virsmas, kas pilda pārsvarā aizsardzības un balsta funkcijas.

Bezmugurkaulnieku kutikula

Bezmugurkaulnieku kutikula, kuru veido vienslāņa epitēlija (hipodermas) šūnas, pilda, galvenokārt, aizsardzības un balsta funkcijas. Kutikula var sacietēt (piemēram, posmkājiem), tāpēc dzīvnieka augšanas gaitā tā tiek regulāri nomesta. Kutikulas sastāvā parasti ir hitīns, kas kopā ar minerālajām un olbaltumvielām piedod tai mehānisku stingrību, bet lipīdi - ūdensnecaurlaidību. Kutikula vispirms parādās pie tārpiem ar primāro ķermeņa dobumu. Dažādām bezmugurkaulnieku grupām kutikula atšķirtas pēc  ķīmiskā sastāva un uzbūves. Kutikulas sekundārie veidojumi var būt zvīņas, vairodziņi, matiņi un skropstiņas.

Mugurkaulnieku kutikula

Mugurkaulnieku kutikula ir mikroskopisku bārkstiņu kopums uz epitēlija šūnu virsmas, kas izklāj iekšējos orgānus (zarnu traktu, elpošanas ceļus, nieru urīna kanālus). Fermentu klātbūtne kutikulā liecina par tās dalību orgānu funkcionēšanā.
Iļja Sorokins

Spēlētāja karjera

Profesionāļa karjeru Sorokins sāka 2012.—13. gada sezonā, kad, būdams vien 17 gadus vecs, aizvadīja piecas spēles Kontinentālās hokeja līgas kluba Novokuzņeckas "Metallurg" sastāvā. Nākamajā sezonā Sorokins jau dalīja komandas pirmā vārtsarga lomu ar Ņikitu Ložkinu. 2014. gada decembra nogalē "Metallurg" aizmainīja Sorokinu uz Maskavas CSKA.
2015.—16. gada sezonā Sorokins pildīja CSKA pamatvārtsarga funkcijas, kopā ar komandu sasniedzot Gagarina kausa finālsēriju, kurā CSKA ar 3—4 piekāpās Magņitogorskas "Metallurg". Sorokins tika atzīts par sezonas labāko līgas vārtsargu un tika iekļauts KHL simboliskajā izlasē. 2018.—19. gada sezonā kopā ar CSKA izcīnīja Gagarina kausu un tika atzīts par izslēgšanas kārtas vērtīgāko spēlētāju.
Krievijas hokeja izlases rindās izcīnījis bronzas medaļas 2016., 2017. un 2019. gada Pasaules čempionātos.
Jāšana

Jāšana ir sens sporta veids, kurā tiek attīstītas, pārbaudītas un vērtētas iemaņas jāšanā ar zirgiem. Šajā sporta veidā vīrieši sacenšas kopā ar sievietēm (vienīgais šāda tipa olimpiskais sporta veids). Jāšana kopš 1900. gada ir iekļauta Olimpisko spēļu programmā, sievietes Olimpisko spēļu jāšanas sacensībās piedalās kopš 1952. gada. Tajās pašlaik tiek sadalīti seši medaļu komplekti: iejādē, konkūrā (šķēršļu pārvarēšanā) un trīscīņā (visās disciplīnās gan individuāli, gan komandām). Šo sporta veidu starptautiski pārvalda Starptautiskā jāšanas sporta federācija (Fédération Équestre Internationale, FEI).
Skrivanek

Uzņēmumā ieviestās vadības sistēmas

EN ISO 9001:2008 – kvalitātes vadības sistēma, kas apliecina, ka uzņēmumā ir ieviesti un tiek īstenoti nepieciešamie procesi, lai sniegto pakalpojumu kvalitāte atbilst klientu vēlmēm un normatīvo aktu prasībām.
EN 17100:2015 – tulkošanas procesu vadības sistēma, kas apliecina, ka uzņēmumā tulkošanas speciālistu atlase, saziņa, projektu vadība, darba process, tehnoloģiju izmantojums un citi ar nozari saistītie aspekti atbilst noteiktajām prasībām.
EN ISO 14001:2004 – vides vadības sistēma, kas apliecina, ka uzņēmums rūpējas par vidi, tostarp videi saudzīgu tehnoloģiju un materiālu izmantošanu uzņēmējdarbībā, atkritumu šķirošanu un tikai nepieciešamo dokumentu drukāšanu.
EN ISO/IEC 27001:2013 – informācijas drošības vadības sistēma, kas apliecina, ka uzņēmumā ir īstenoti informācijas aizsardzības pasākumi un nodrošināta nepieciešamā kontrole, garantējot sadarbības partneru uzticēto datu drošību un konfidencialitāti.

Projekti

„Valodas policija” – „Skrivanek Baltic” un vadošo nozares ekspertu kompetences projekts, kura mērķis ir aktualizēt valodas kultūras un publiskā lietojuma jautājumus. Projekta pamatā ir pārliecība, ka katrs sabiedrībā atpazīstams cilvēks, kurš publiski pauž savas domas un viedokli, ietekmē latviešu valodas kvalitāti un tās attīstību, arī Latvijas jauniešu attieksmi pret valodas kultūru. Līdz ar to populāru cilvēku, tostarp politiķu, valdības pārstāvju, uzņēmēju, aktieru, dziedātāju u. c., valodas kultūrai svarīgi būt izkoptai, pilnveidotai, lai tā kā paraugs spētu ietekmēt pārējās sabiedrības valodas un runas ieradumus. 
Konkurss „Labākais jaunais tulkotājs” – lai veicinātu studentu interesi par darbu tulkotāja profesijā, kopš 2008. gada „Skrivanek Baltic” organizē konkursu „Labākais jaunais tulkotājs”. Tas norit sadarbībā ar trīspadsmit Latvijas augstskolām – augstskolu RISEBA, Baltijas Starptautisko akadēmiju, Biznesa augstskolu „Turība”, Daugavpils Universitāti, Ekonomikas un kultūras augstskolu, Latvijas Kultūras akadēmiju, Latvijas Lauksaimniecības universitāti, Latvijas Universitāti, Liepājas Universitāti, Rēzeknes Tehnoloģiju akadēmiju, Rīgas Stradiņa universitāti, Rīgas Tehnisko universitāti un Ventspils Augstskolu. Konkurss notiek divās atlases kārtās, kurās studenti aicināti tulkot tekstus no angļu, franču un vācu valodas latviešu valodā.
Karena Demirčana Sporta un Koncertu Komplekss

Vēsture

Komplekss tika atklāts 1983. gadā, bet dēļ lielā ugunsgrēka, kas izcēlās pēc pusotra gada, tas tika aizvērts līdz pat rekonstrukcijas beigām 1987. gadā. Kompleksu projektēja armēņu arhitektu grupa: A. Tarhaņans, S. Hačikans, G. Pogosans un G. Mušegans. 1990. gadā kompleksā norisinājās Jana Gilana konerts, 1996. gadā norisinājās 32. šaha olimpiāde, bet 2011. gadā 2011. gada Bērnu Eirovīzijas dziesmu konkurss.
1999. gadā, drīzumā pēc terorakta Armēnijas parlamentā, kā rezultātā bojā gāja spīkers Karens Demirčans, komplekss tika pārsaukts viņa vārdā.
Satversmes aizsardzības birojs

Vēsture

SAB tika izveidots 1995. gadā, pamatojoties uz Saeimas pieņemto Satversmes aizsardzības biroja likumu.
No 1995. gada 6. novembra SAB pārraudzībā nodots Totalitārisma seku dokumentēšanas centrs (TSDC), kas tika izveidots saskaņā ar Latvijas Republikas Augstākās Padomes Prezidija 1992 .gada 16. aprīļa lēmumu on sākotnēji darbojās kā Tieslietu ministrijas struktūrvienība.
2003.gadā tika izveidota Nacionālā drošības iestāde (NDI) kā viena no SAB apakšstruktūrām. Tās izveide bija obligāta prasība dalībai NATO un Eiropas Savienībā (ES). Pēdējā ES Padomes Ģenerālsekretariāta Drošības biroja inspekcija 2012. gadā un NATO Drošības biroja inspekcija 2015. gadā atzina, ka SAB un NDI ievēro visas noteiktās drošības prasības un arī turpmāk būtu tiesīga saņemt klasificēto informāciju.
2004.gada 26. oktobrī  Ministru kabinets apstiprināja noteikumus Nr. 887 ,,Valsts noslēpuma objektu saraksts”, norādot tādu militāra, politiska, ekonomiska, zinātniska, tehniska vai cita rakstura informāciju, kuras nozaudēšana vai nelikumīga izpaušana var nodarīt kaitējumu valsts drošībai, ekonomiskajām vai politiskajām interesēm. Valsts noslēpuma aizsardzības jomā SAB veic personu pārbaudes, lai izsniegtu vai pagarinātu speciālās atļaujas pieejai valsts noslēpuma objektiem (speciālās atļaujas), kā arī pārbauda un akreditē darbā ar klasificētu informāciju izmantojamās telpas.

Pētnieciskie darbi

1999 -- Niedre O., Daugmalis V. „Slepenais karš pret Latviju. Komunistiskās partijas darbība 1920–1940”.
1999 -- Okupācijas  varu politika Latvijā: Dokumentu krājums/ Atb. red. E. Pelkaus.- Rīga: Latvijas Valsts arhīvs; Nordik, 1999.- 590 lpp.
2001 -- „Latvijas izlūkdienesti 1919–1940. 664 likteņi. Par PSRS specdienestu darbību Latvijā (1919–1940)  un pretdarbību Krievijas/PSRS specdienestu aktivitātēm.
TSDC darbinieki vairākkārt organizējuši ekspedīcijas nacionālo partizānu mirstīgo atlieku meklēšanai. Rezultātā pārapbedīti vairāku nacionālo partizānu grupu dalībnieki Kurzemē, Latgalē un Sēlijā. Pētījumu rezultātā tika sagatavota karte „Nacionālo partizānu darbība Latvijā”, kas ievietota Latvijas vēstures atlantā. 
TSDC darbinieki piedalījušies starptautiskajās zinātniskās konferencēs (1997.g., 1999.g. un 2002.g. Viļņā; 1998., 1999., 2000., 2002., 2004.g. Rīgā; 1999.g. Berlīnē; 2002.g. Maskavā; 2004.g. Ukrainā).
Uz TSDC informācijas bāzes un ar centra darbinieka Ritvara Jansona scenāriju 2004.gadā Jura Podnieka studijā tapa dokumentālā filma „Nesalauztie” par Latvijas nacionālajiem partizāniem.
Raimonds Graube

Militārā karjera

Raimonds Graube militāro dienestu uzsācis 1991. gadā Zemessardzes štāba bataljonā. 1998. gada jūnijā iecelts par Zemessardzes komandieri; no 1999. gada janvāra līdz 2003. gadam bijis NBS komandieris. Līdz atkārtotai iecelšanai par NBS komandieri 2010. gadā, ieņēmis amatus Aizsardzības ministrijā un bijis NBS Militārais pārstāvis NATO/ES. 2012. gadā Graubem tika piešķirta ģenerālleitnanta dienesta pakāpe.
2016. gada 25. oktobrī tika paziņots, ka Graube iesniedzis lūgumu atvaļināt no amata pirms pilnvaru termiņa beigām (2018). Savu atkāpšanu viņš skaidroja ar to, ka "pienācis brīdis nodot šo amatu nākamajam komandierim". Viņš ir visilgāk dienējušais NBS komandieris šajā amatā (kopā 10,5 gadi) un vienīgais, kas atnāca no Zemessardzes.
Medijos un sociālos tīklos izskanēja versija, ka tieši Zemessardzes mācības Salaspilī, kad iedzīvotājus nobiedēja automāta kārtas un bruņoti cilvēki pilsētas domes apkaimē, bija Graubes atkāpšanās iemesls. Šo un citas ar atkāpšanos saistītās versijas Graube noliedza.
Baltijas tīģeri

"Baltijas tīģeri" ir ekonomistu lietots jēdziens Baltijas valstu ekonomiku straujajai attīstībai pēc liberālu ekonomisko reformu un tirgus ekonomikas principu ieviešanas. To veicināja Baltijas valstu iestāšanās Eiropas Savienībā 2004. gadā. Sākotnēji "tīģerekonomikas" jēdzienu lietoja Tālo Austrumu valstu, vēlāk arī Īrijas ekonomikas lēcienveida attīstības apzīmēšanai.
Ekonomisko izaugsmi nobremzēja 2007.—2010. gada globālā finanšu krīze.
Voldemārs fon Budbergs-Benninghauzens

Dzīvesgājums

Dzimis Tallinā 1740. gada 8. oktobrī Turaidas un Tirzas muižnieka Oto Frīdriha fon Budberga-Benninghauzena un viņa sievas Barbaras Vilhelmīnes, dzimušas fon Cimmermanes, ģimenē. Mācījas privāti pie Rīgas Domskolas rektora Johana Gothelfa Lindnera (1754-1757), pēc tam studēja Strasbūrā (1757), ceļoja pa Eiropas valstīm, Leipcigā un Drēzdenē apguva gleznotāja arodu.   
1765. gadā atgriezās Vidzemē, dzīvoja Strazdumuižā pie Juglas ezera un Ķieģeļu muižā (Kegeln).  
1783. gadā viņu ievēlēja par Valkas apriņķa maršalu, bija Tirzas muižas mantinieks (1784).
Miris Valkā 1784. gada 3. jūlijā.