google/wiki40b huggingface dataset:
.be

Reģionālie domēni

Labēja partija Vlaams Belang iesniedza Flandrijas reģiona Flāmu Parlamentā projekta uzmetumu flāmu augstāka līmeņa .vl (no "Vlaanderen", flāmi holandiešu valodā) domēna iegūšanai, bet tas neguva atbalstu pārējo partiju vidū. Tikai ANO atzītas valstis var iegūt divu burtu augstāka līmeņa domēnus. 2008. gada oktobrī flāmu valdība izteica vēlmi iegūt Flandrijai augstāka līmeņa domēnu .vla, .vln vai .fla.
Kristīne Opolais

Dzīvesgājums

Kristīne Opolais ir dzimusi Rēzeknē 1979. gada 12. novembrī. Mācījās skolā ar mūzikas novirzienu, arī Rēzeknes modeļu skolā. 2003. gadā uzsāka maksas studijas Jāzepa Vītola Latvijas Mūzikas akadēmijas Vokālajā nodaļā, ņēma privātstundas pie koncertmeistares Margaritas Gruzdevas un tika uzņemta Latvijas Nacionālās operas (LNO) korī. Savu solistes karjeru sāka ar Mizetes lomu Pučīnī operā "Bohēma" (2003), ar panākumiem dziedāja Lizas lomu Čaikovska operā "Pīķa dāma" (2005) un Katerīnas lomu Šostakoviča operā "Mcenskas apriņķa lēdija Makbeta" (2006).
2006. gadā Kristīne Opolais debitēja Berlīnes Valsts operā ar titullomu Pučīni operā "Toska". 2007. gadā uzstājās kopā ar BBC filharmonisko orķestri. 2008. gadā viņa dziedāja Polīnas lomu Milānas opernamā La Scala Prokofjeva operā "Spēlmanis" un Pučīni operas "Bohēma" koncertuzvedumā kopā ar Birmingemas simfonisko orķestri un diriģentu Andri Nelsonu.
2008./2009. gada sezonā Kristīne Opolais debitēja ar Mimī lomu operā "Bohēma" Vīnes Valsts operā, ar Polīnas lomu Prokofjeva operā "Spēlmanis" Lionas operā un ar Lizas lomu operā "Pīķa dāma" Turīnas Teatro Regio. 2009. gada vasarā viņa ar soprāna partiju uzstājās Šostakoviča 14. simfonijas atskaņojumā Zalcburgas festivālā.
2011. gadā precējusies ar diriģentu Andri Nelsonu, viņi izšķīrās 2018. gadā. 2012. g. janvārī ģimenē piedzima meita Anna Adriana.
2016. g. 18. oktobrī valsts prezidents R.Vējonis pasniedza Latvijas augstāko apbalvojumu operas zvaigznei Kristīnei Opolais un viņas dzīvesbiedram, diriģentam Andrim Nelsonam. Ar Triju Zvaigžņu ordeni viņus apbalvoja par sevišķiem nopelniem Tēvijas labā.
"Man patriotisms nozīmē — darīt izcili to, ko katrs spēj, un vienmēr atcerēties un lepoties ar savu valsti, no kuras tu nāc. Triju Zvaigžņu ordenis manās acīs vienlaikus ir gan pagodinājums, gan atzinība, gan lepnums un atbildība. To saņemt bija ļoti saviļņojoši", teica K.Opolais pēc apbalvošanas ceremonijas.
Strausi

Izskats un īpašības

Strausiem nav attīstīti krūšu muskuļi, kā arī tiem nav krūšu kaula ķīļa. Tiem tikpat kā nav putniem raksturīgā furkulas kaula. 
Spārnu uzbūve un muskuļi ir vienkāršāki kā citiem putniem. Lai arī kopumā tie ir lieli un labi attīstīti, tie netiek lietoti lidošanai, bet gan kā cīņas ierocis, aizsargājot teritoriju un mazuļus no plēsējiem. To lidspalvas ir kļuvušas dekoratīvas, un tās nav lidošanai piemērotas. Līdz ar to spalvas nav jāieeļļo un strausiem nav attiecīgo dziedzeru. 
Kājas ir labi attīstītas un spēcīgas, un strausi ir ātri skrējēji. Āfrikas strauss var noskriet zirgu, sasniedzot ātrumu 72 km/h, un ar šādu ātrumu putns var skriet pusstundu. Strausiem ir tikai 2 pirksti, no kuriem viens ir izteikti lielāks par otru. Lielākais no abām sugām ir Āfrikas strauss (Struthio camelus), kas var sasniegt gandrīz 3 metru augstumu un 159 kg masu. Turklāt tas ir lielākais mūsdienās dzīvojošais putns pasaulē.

Barība

Lai arī strausi ir visēdāji, tomēr tie galvenokārt ir veģetārieši, jo to garais zarnu trakts (apmēram 14 metri) vislabāk piemērots augu barībai.

Vairošanās

Tā kā strausi nelido, to pēcnācēji ir viegls laupījums plēsējiem. Tādēļ evolūcijas ceļā strausi ir piemērojušies un attīstījuši dažādus veidus, lai aizsargātu jauno paaudzi. Pirmā aizsardzība ir olu biezā un izturīgā čaumala. Pēc izšķilšanās mazuļi ir labi attīstīti un drīz jau spēj skriet, lai aizbēgtu no ienaidniekiem. Strausu pāris sadala perēšanu atkarībā no tā, vai ir diena vai nakts; mātītes perē pa dienu, bet tēviņi pa nakti.

Strausi un cilvēki

Strausiem un cilvēkiem ir sena kopīga vēsture, sākot ar olu čaumalu izmantošanu kā ūdens konteinerus vai kā izejmateriālu juvelierizstrādājumiem. Strausu tēviņa spalvas 18. gadsimtā bija populārs modes aksesuārs pie cepurēm, kas noveda pie intensīvām strausu medībām un to populācijas samazināšanās. Vēlāk strausus sāka audzēt zemnieku saimniecībās kā mājputnus, iegūstot spalvas, olas, ādu un gaļu. No strausu ādas gatavo labas kvalitātes kurpes.

Fosilijas

Iespējams, strausu ģintī ir bijušas 5 strausu sugas vairāk, kā tiek uzskatīts līdz šim. Par to liecina jaunākie fosiliju atradumi. Fosiliju un olu čaumalu fragmenti pierāda, ka Āzijas stepēs ir dzīvojuši strausu ģints putni jau pirms 40—58 miljoniem gadu, tie bija neliela auguma, nelidojoši putni. Pirms 12 miljoniem gadu strausi kļuva augumā lielāki, līdzīgi mūsdienu strausiem. Šajā laikā strausi dzīvoja Mongolijā un lēnām pārvietojās uz Āfriku.
Lilita Ozoliņa

Biogrāfija

Lilita Ozoliņa piedzima Rīgā. Līdz karam Lilitas māte Albertīna strādāja par režisora palīgu vācu kinostudijā, tēvs Arvīds bija lidotājs-izmēģinātājs. Lilita, izturot uzņemšanas konkursu, veiksmīgi iestājās Rīgas Kinostudijas tautas kinoaktiera studijā. Paralēli mācībām 1966. gadā viņa sāka strādāt J. Raiņa Latvijas PSR Valsts Akadēmiskajā Dailes teātrī. 1969. gadā Lilita beidza kinoaktiera studijas, bet 1971. gadā Jāzepa Vītola Latvijas Mūzikas akadēmijas aktieru fakultāti.
Lilitas pirmā kinoloma ir Velta spēlfilmā "Kad lietus un vēji sitas logā" (1967), kuru uzņēma viens no viņas studiju pasniedzējiem, režisors Aloizs Brenčs. Par Lilitas populārāko kinolomu tiek uzskatīta Marta filmā "Ilgais ceļš kāpās" (1981).
Pēc PSRS sabrukuma viņa pameta darbu Rīgas Kinostudijā, bet palika strādāt teātrī. Ozoliņa ir piedalījusies arī Latvijas Nacionālā teātra un M. Čehova Rīgas Krievu teātra izrādēs.
Saņēmusi Lilitas Bērziņas balvu (2008). "Spēlmaņu nakts" balva kā gada labākajai aktrisei par Alises lomu A. Strindberga lugas „Nāves deja" iestudējumā M. Čehova Rīgas Krievu teātrī (1996). Par lomām M. Bogavacas lugas "Ka tavu tēti!" iestudējumā nominēta "Spēlmaņu nakts" balvai kā gada aktrise otrā plāna lomā.
Lilitai Ozoliņai ir meita Liliāna Ozoliņa, kas ir bijusi televīzijas kanāla MTV Latvija direktore.
Dzelzceļa līnija Pakalnieši—Kūdupe

Dzelzceļa līnija Pakalnieši—Kūdupe bija 29,9 km garš dzelzceļa atzars no dzelzceļa līnijas Gulbene—Abrene.

Vēsture

Pirmā pasaules kara laikā no bijušās Pakalniešu stacijas, kas atradās Gulbenes—Abrenes līnijas 140. kilometrā, tika uzbūvēts 7,8 km garš 1524 mm platuma atzarojums. 1932. gadā Tautas labklājības ministrijas darba aizsardzības departaments ierosināja pagarināt šo līniju līdz Kūdupei, lai izmantotu kokmateriālu transportam, kur varētu nodarbināt daudzus bezdarbniekus. Sākumā bija paredzēts atzarojumu būvēt pievedceļu platumā (750 mm), taču, lai novērstu pārkraušanas neērtības, līniju nolēma būvēt tā sauktajā krievu platumā (1524 mm), tāpat kā Gulbenes līnijai. Līniju būvēja galvenokārt sabiedriskos darbos reģistrētie bezdarbnieki (1933. gada ziemā darbos iesaistīja 700 bezdarbnieku). Zemes klātni sākumā būvēja bez balasta, tieši uz sasalušas, noplanētas klātnes liekot nepiesūcinātus mazmēra gulšņus, tādēļ maksimālais kustības ātrums bija 10—15 km/h. Tika izmantotas lietotas, nodilušas sliedes, ko lika tieši uz gulšņiem bez paliktņiem, izņemot sliežu savienojumu gulšņus. 1933. gada 1. martā pa jaunuzbūvēto atzara daļu uzsākta kokmateriālu izvešana no Mālupes stacijas, bet 15. aprīlī atklāta pagaidu kustība līdz Mālupei. Līnijas būvēšana līdz Kūdupei turpinājās 1933. un 1934. gadā, pārbūvējot arī pirmos 7,8 km. No Igrīves karjera izveda 7070 m³ rupjas smilts līnijas balastam. 1934.—1935. gadā līnijas būvi pabeidza līdz Kūdupei (vispārējā lietošanā nodeva 1934. gada 25. augustā), uzceļot nelielas pieturu ēkas Sviltē, Saleniekos, Lāčudārzā, Bejā un Ošos. Kūdupē izbūvēja novietni sliežu autobusam un autobusa griezuli, bet Mālupē — drezīnas novietni. Sliežu autobusi pasažieru un bagāžas pārvadāšanai līnijā norīkoti 1934. gada 15. augustā. Līdz 1937. gadam uzbūvētas dzīvojamās un staciju ēkas Mālupē un Kūdupē; pārējās pieturās personāla uz vietas nebija. Līdz 1938. gadam līnijai uzvests labs balasts no Madonas karjera, nomainīti mazmēra gulšņi un pagaidu savienojumi, tādēļ tvaika vilcieniem maksimālais kustības ātrums atļauts līdz 30 km/h, bet pasažieru sliežu autobusiem līdz 35 km/h. Atzara būve, ieskaitot lietotos materiālus, izmaksāja 488 000 latus.
Pēc Kacēnu pagasta valdes iniciatīvas, dzelzceļu bija paredzēts pagarināt līdz Kacēniem, tomēr ierosinājumu noraidīja Kara ministrija stratēģisku apsvērumu dēļ.
Līnija darbojās tikai 10 gadus, jo to slēdza un nojauca 2. pasaules kara laikā 1944. gadā.
Atkāpjoties vācu karaspēkam, 1944. gada ziemā Pakalniešu—Kūdupes līnija tika savienota ar Pečoru staciju Igaunijā, lai nodrošinātu karaspēka izvešanu, kad Pleskavas—Polockas līniju ieņēma Sarkanā armija. Posms līdz Pečoriem bijis 1435 mm platumā, tādēļ pārnaglota arī esošā līnija. Pēc aculiecinieku stāstiem, pa jaunuzcelto posmu paspējis aizbraukt tikai viens vilciens. Atkāpjoties vācieši dzelzceļu iznīcināja.

Stacijas un infrastruktūra

Līnijā bija 10 stacijas un pieturas: Pakalnieši, Aizezere, Sproģi, Svilte, Mālupe, Salenieki, Lāčudārzs, Beja, Oši, Kūdupe.
Lielākie tilti — Sitas un Igrīves tilts.
Svēte (upe)

Upes raksturojums

Svēte sākas Lietuvā, Šauļu rajonā, no Linkuvas galēnmorēnu vaļna. 2 km garā posmā pie Žagares Svēte ir Latvijas un Lietuvas robežupe. Lielākā baseina daļa Latvijā atrodas Zemgales līdzenumā, kreisā krasta pieteku baseins - Austrumkursas augstienē. No Lietuvas robežas upe tek pa ~10 m dziļu ieleju, aiz Augstkalnes, kur uz upes uzstādināts Augstkalnes dzirnavu ezers, ieleja kļūst šaurāka un seklāka, tālāk uz leju līdz Lielupei gultne ir plata un sekla. Daudzi upes posmi drenēti, lejtecē palienas norobežotas ar dambjiem. Augšpus Jelgavas labajā krastā māla karjeri.
Māris Verpakovskis

Karjera

M. Verpakovska tēvs Ilmārs Verpakovskis arī bija pazīstams futbolists. Sācis trenēties dzimtajā Liepājā, 1996. gadā jau 16 gadu vecumā debitēja Latvijas čempionātā Liepājas "Baltika" sastāvā, kas 1997. kļuva par Liepājas "Metalurgu". Tieši spēlējot "Metalurga" sastāvā, viņu pamanīja arī Latvijas futbola izlases treneri. Izlasē M. Verpakovskis debitēja 1999. gada jūnijā 2000. gada Eiropas čempionāta kvalifikācijas turnīra spēlē Atēnās pret Grieķijas izlasi, kad izlases treneris Revazs Dzodzuašvili iekļāva viņu sākumsastāvā. Jau savā pirmajā spēlē izlases rindās Māris izcēlās ar vārtu guvumu.
2001. gadā Verpakovskis pārgāja uz Latvijas čempionvienību Skonto FC, kļūstot par līderi gan klubā, gan izlasē. Skonto FC sastāvā Verpakovskis kļuva par trīskārtēju Latvijas čempionu. 2003. gada rudenī guva vairākus svarīgus vārtus izlases rindās, palīdzot Latvijas izlasei iekļūt 2004. gada Eiropas čempionātā.
Lieliskā snieguma izlasē dēļ par Verpakovski ieinteresējās vairāki Eiropas vadošie klubi, taču viņš noslēdza piecu gadu līgumu ar Ukrainas superklubu Kijevas "Dinamo", 2004. gadā kļūstot par Ukrainas čempionu. 2004./2005. gada sezonā Verpakovskis Dynamo kluba sastāvā spēlēja arī UEFA Čempionu līgā un guva arī vārtus pret Real Madrid.
2006. gada novembrī izplatījās baumas par Māra Verpakovska pāriešanu uz Horvātijas futbola klubu Zagrebas "Dinamo". Vēl par viņu interesi izrādīja cits Ukrainas futbola klubs Dņepropetrovskas "Dnipro". Galu galā Māris tika izīrēts Spānijas augstākās līgas klubam Getafe CF.
Pēc pussezonas Spānijā 2007. gada vasarā Verpakovskis tika izīrēts Horvātijas komandai Splitas "Hajduk". Kijevas "Dinamo" sastāvā Verpakovskis gatavojās 2008./2009. gada sezonai, bet augustā tika izīrēts Spānijas pēc spēka otrās stiprākās līgas komandai Vigo "Celta". Pēc neveiksmīgas sezonas Spānijā viņš 2009. gada 5. jūlijā tika izīrēts Iraklijas "Ergotelis" komandai. 2011. gada jūnija beigās viņš parakstīja līgumu ar Latvijas izlases galvenā trenera A. Starkova trenēto Azerbaidžānas klubu FK Baku. 2013. gada janvāra beigās pārgāja uz Grieķijas līgas klubu Iraklijas "Ergotelis". 
2014. gada janvārī Verpakovskis beidza karjeru, lai kļūtu jaunizveidotā kluba FK Liepāja prezidentu. Vēlāk gan Verpakovskis tika pieteikts Virslīgai kā futbolists, 2014. gada 20. aprīlī debitējot šajā komandā ar 1:0 uzvaru pret FK Daugava Rīga.
Andre Direls

Amatieru karjera

Andre Direls un viņa vecākais brālis Entonijs savus pirmos soļus boksā spēra sava vectēva Leona Lousona (Leon Lawson) vadībā. Amatiera karjeras laikā Andrē guva vairāk nekā 200 uzvaru, bija divkārtējs ASV čempions, kā arī izcīnīja 2004. gada vasaras olimpisko spēļu bronzu vidējā svarā (75 kg), pusfinālā Genādijam Golovkinam no Kazahstānas.

Profesionālā karjera

Profesionālās karjeras sākumā guva 18 uzvaras pēc kārtas, pēc tam Super Six World Boxing Classic sacensībās ar strīdīgu tiesnešu lēmumu piekāpās anglim Karlam Fročam. Vēlāk viņš guva traumu un nevarēja piedalīties sacensībās pusotru gadu.
Box2D

Vēsture

Box2D pirmo reizi tika izlaists kā "Box2D Lite", demonstrācijas dzinējs, ko papildināja fizikas prezentācija, kuru sniedza Erin Catto GDC 2006. gada 11. septembrī. 2010.gada 17.janvārī Box 2D pārvietoja projektu uz Google kodu, lai to uzturētu. 2015. gada 12. jūlijā atkal tika pārcelts hostings, šoreiz uz GitHub.
2008. gada 6. martā tika uzsākta versija 2.0, kas ieviesa nepārtrauktu papildināšanu un API atjaunošanu.

Pieejamība starp citām platformām

Box2D ir rakstīts neatkarīgi no platformas C ++ (izmantojams jebkurā sistēmā ar C ++ kompilatoru). Dzinējs var tikt sastādīts fiksētā un peldošā komata režīmā, un to izmantoja Nintendo DS, Wii un vairākos mobilajos tālruņos (ieskaitot Android, BlackBerry 10 un iOS), kā arī lielākajā daļā galveno operētājsistēmu.
Dzinējs ir pārnests uz daudzām citām programmēšanas valodām un vidēm, ieskaitot Java, Adobe Flash (ActionScript un Haxe valodās), C #, Lua, JavaScript, un D.  Saistības pastāv, lai izmantotu apkopoto bibliotēku no Python  un DarkBASIC.
2009. gada 30. oktobrī tika paziņots, ka Box2D tika integrēts (tagad vecāks) 2D spēļu dzinējs.
Latvijas Bibliotekāru biedrības Jauno speciālistu sekcija

Latvijas Bibliotekāru biedrības Jauno speciālistu sekcija (LBB JSS) dibināta 2009. gada 15. aprīlī, kad neliela grupa bibliotēkzinātnes studentu nolēma apvienot savus spēkus, lai veicinātu jauno speciālistu kustības atpazīstamību Latvijā un ārzemēs. Sākotnējais LBB JSS sastāvs un arī vadība laika gaitā ir mainījusies. Sekcijā darbojas biedri, kas pārstāv dažādas Latvijas bibliotēkas, vai arī kā citādi ir saistīti ar bibliotēku un informācijas nozari. Lai kā arī atšķirtos biedru vecums, izglītība, tiešo darba pienākumu specifika un brīvā laika pavadīšanas veids, tomēr visus vieno nesavtīga patika pret bibliotēku.

Vadība

No 2009. gada 15.aprīļa līdz 2014. gada 18. septembrim — Dace Ūdre.
No 2014. gada 18. septembra — Elīna Sniedze.
Emanuels Guthi

Biogrāfija

Pārstāvējis Izraēlas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījies 2 reizes (1960, 1964) un individuālajā vērtējumā izcīnījis sudraba (1960) medaļu.
Bulgārijas administratīvais iedalījums

Bulgārijas administratīvo iedalījumu veido 28 apgabali (bulgāru: области), kuri sīkāk iedalās 265 pašvaldībās (bulgāru: obshtini). Pašreizējais administratīvais iedalījums pastāv kopš 1999. gada. No 1987. līdz 1999. gadam Bulgārija tika iedalīta deviņos apgabalos.
Liepupes muiža

Liepupes muižas jeb Perniģeles muižas (vācu: Pernigel) pils ir baroka stilā 1751. gadā celta muižas kungu māja Liepupē. Viena no vislabāk saglabātajām 18. gadsimta muižu pilīm Vidzemē.

Vēsture

Perniģeles muiža izveidojusies senajā līvu Metsepoles zemē, kas kopš 13. gadsimta sākuma ietilpa Rīgas arhibīskapijas Līvu galā.  Zināms, ka 15. gadsimtā Perniģeles draudzes novads izlēņots dažādām Rīgas arhibīskapu vasaļu dzimtām - Fītinghofiem (1403), Ikšķiļiem, Koskuliem (1467), Rozeniem (1490). Zviedru Vidzemes laikā 1630. gadā to ieguva A. Tīzenhauzens. 
Pēc Vidzemes pievienošanas Krievijas impērijai 18. gadsimtā muiža piederēja Meku dzimtas atzaram (vācu: von Meck a. Pernigel und Mojan). Tagadējo muižas kungu māju 1751. gadā uzcēla Rīgas mūrniekmeistars Johans Andreass Hāberlands (Kristofa Hāberlanda tēvs) pēc    muižas īpašnieka Frīdriha Vilhelma fon Meka atraitnes Annas Sofijas pasūtījuma. 
Kopš 1829. gada muiža trīs paaudzēs piederēja fon Zengeriem, pēc 1920. gada zemes reformas 1922. gadā muižu viņiem atsavināja, un Perniģeles muiža tika sadalīta 92 vienībās (7 bija rentes mājas) 2498 ha kopplatībā. 1930. gados muižā ierīkoja laukstrādnieku skolu.
Pēc Otrā pasaules kara bijušajā muižas kungu mājā bija iekārtots padomju saimniecības "Liepupe" kantoris. 2003. gadā muiža tika iekļauta 100 apdraudētāko pieminekļu sarakstā. Pakāpeniski tās īpašniece kopš 2004. gada muižas centra ēkas atjaunoja un tajās iekārtoja viesu namu.

Apraksts

Kungu mājas pirmā stāva telpu interjers veidots kā kopēja, gaismas caurstrāvota telpa, kur zāles saplūst cita ar citu. Pirmā stāva telpas un pagrabs paredzēti viesu uzņemšanai. Otrajā stāvā un Pārvaldnieka ēkā kopā izvietoti 16 apartamenti. Liepupes muižu ieskauj 3,5 ha liels ainavu parks ezera krastā.
Vainižu pagasts

Vēsture

Dibināts pēc muižu pagastu likvidēšanas sakarā ar 1866. gada pagastu pašvaldību likuma pieņemšanu. 1945. gada 10. septembrī pagastā izveidoja Iesalkāju un Vainižu ciema padomes. 1947. gada 16. oktobrī pagastu iekļāva jaunizveidotajā Limbažu apriņķī. Pagastu likvidēja 1949. gada 31. decembrī, ciemus iekļaujot Limbažu rajonā. Mūsdienās Vainižu pagasta teritorija iekļauta Limbažu novada Umurgas pagastā un neliela daļa Kocēnu novada Dikļu pagastā.
Hilarija Svonka

Biogrāfija

Svonka piedzima 1974. gadā, Nebraskas galvaspilsētā Linkolnā. Kamēr vēl Hilarija bija pirmskolas vecumā, ģimene pārcēlās uz Belingemu Vašingtonas štatā un dzīvoja treileru parkā. Deviņu gadu vecumā nospēlēja savu pirmo lomu, pēc tam regulāri spēlēja vietējā teātrī. Hilarija nodarbojās gan ar peldēšanu (piedalījās junioru olimpiādē), gan ar vingrošanu (piedalījās Vašingtonas štata čempionātos).
Kad Hilarijai bija 15 gadu, vecāki izšķīrās. Hilarija 1990. gadā kopā ar māti pārcēlās uz Losandželosu. Viņas dzīvoja savā mašīnā, līdz iekrāja naudu dzīvokļa īrei. Hilarija iestājās vidusskolā un uzsāka aktrises karjeru, sāka piedalīties TV seriālos. Viņas Holivudas filmu karjera sākās ar nelielu lomu filmā "Bafija pret vampīriem" (1992). Pirmo vadošu lomu notēloja filmā "Jaunā karatē zvaigzne" (1994).
1992. gadā Svonka satika aktieri Čedu Lovu, ar ko apprecējās 1997. gadā (šķīrušies 2006. gadā). Abi kopā tēloja filmā Quiet Days in Hollywood (1997). Šī un vēl dažas citas filmas nebija veiksmīgas.

Nozīmīgākās lomas

1999. gadā Svonka guva ievērojamus panākumus ar lomu filmā "Puiši neraud" (1999). Par šo lomu viņa saņēma gan Amerikas Kinoakadēmijas balvu, gan Zelta Globusa balvu.
Vēlāk sekoja lomas tādas pazīstamas filmas kā "Gaišreģe" (2000), "Bezmiegs" (2002), Iron Jawed Angels (2004), Red Dust (2004).
2004. gadā Svonka filmējā galvenajā lomā Klinta Īstvuda filmā "Miljons dolāru mazulīte", par ko saņēma savu otro Amerikas Kinoakadēmijas balvu un otro Zelta Globusa balvu.
Vēl Svonka tēlojusi filmās "Pļauja" (2007), "P.S. Es tevi mīlu" (2007), "Brīvības rakstnieki" (2007), "Amēlija" (2009), "Notiesāšana" (2010), "Jaungada nakts" (2011), The Homesman (2014), You're Not You (2014).
IPod Shuffle

iPod Shuffle ir firmas Apple Inc. pārnēsājams mūzikas atskaņotājs, no iPod mūzikas atskaņotāju sērijas. Tas ir mazākais modelis iPod ģimenē, un pirmais, kas izmanto flash atmiņu. Par pirmo modeli tika paziņots 2005. gada 11. janvārī, un šobrīdējais trešās paaudzes Shuffle iznāca 2009. gada 11. martā. Tas sver 10.7 gramus.
Bitu ātrums

Telesakaros un skaitļošanā bitu ātrums jeb bitu pārraides ātrums (angļu: bit rate) ir ātrums, ar kādu tiek pārsūtīti biti. Parasti to izsaka kā bitu skaitu sekundē vai tā reizinājumu (kilobiti sekundē, megabiti sekundē, utt.). To apzīmē ar burtu R. Astoņi biti sekundē (8 bit/s) atbilst vienam baitam sekundē (1 B/s).
Valters Jergensens

Šaha kompozīcija

Jergensens sastādīja apmēram 700 uzdevumus, galvenokārt trīsvilčus, daudzvilčus un pašmatus, bet vairāk pazīstams bija kā redaktors. Viņš publicēja vairākas šaha kompozīcijas grāmatas un bija problēmu sleju redaktors žurnālā "Stella Polaris".
Jergensens bija starptautiskais tiesnesis (1956) un starptautiskais meistars (1976) šaha kompozīcijā.
DARPA

DARPA jeb Aizsardzības attīstīto projektu aģentūra (angļu: Defense Advanced Research Projects Agency) ir ASV Aizsardzības ministrijas aģentūra, kas nodarbojas ar jaunu tehnoloģiju izstrādi bruņotajiem spēkiem.
Aģentūra tika dibināta 1958. gadā pēc tam, kad 1957. gadā palaistais PSRS pirmais pavadonis iedragāja ASV pārliecību par savu pārākumu tehnoloģiju jomā. 
Sākotnējais nosaukums bija Advanced Research Projects Agency (ARPA), kuru 1972. gada 23. martā pārdēvēja par DARPA. 1993. gada 22. februārī tika dots vecais nosaukums ARPA, un 1996. gada 11. martā atkal nosauca par DARPA.
Abreviatūra

Abreviatūra (itāļu: abbreviatura, kas no latīņu: brevis — 'īss') ir saīsinājums, ko veido no saīsinātām vārdu savienojuma sastāvdaļām, piemēram, LR (Latvijas Republika), speckurss (speciālais kurss).

Abreviatūras citās valodās

Angļu valodā izšķir vismaz trīs saīsinājumu veidus.

Iniciālismi

Iniciālismus dažreiz izšķir kā atsevišķu saīsinājumu grupu, diferenciējot tos no akronīmiem ar vajadzību izrunāt tos veidojošos burtus atsevišķi. Pēc šāda iedalījuma NATO (IPA: [ˈneɪtoʊ]) un laser ([ˈleɪzɑɹ]) ir akronīmi, bet IBM ([aɪˈbi.ɛm]) — iniciālisms.
Meletijs Kaļistratovs

Biogrāfija

Dzimis vecticībnieku ģimenē, kura nodarbojās ar tirdzniecību, Daugavpilī. Agri zaudēja tēvu. Pabeidza Ilūkstes skolotāju semināru. Pēc tam strādāja par skolotāju Ilūkstē. Vienlaicīgi veica izglītojošu darbību starp vecticībniekiem. Viņš lasīja viņiem lekcijas. Aktīvi publicējās vietējā žurnālā.
Sākoties Pirmajam pasaules karam brīvprātīgi iestājās Krievijas impērijas armijā. Beidzoties Pirmajam pasaules karam iestājās Anatola Līvena rotā, kuras sastāvā karoja pret Sarkano armiju Latvijā un arī Igaunijā, Krievijā (Nikolaja Judeņiča armijas sastāvā).
1920. gadā atgriezās Daugavpilī, kur iesaistījās politiskā darbībā. No 1920. līdz 1922. gadam bija krievu kopienas pārstāvis pilsētas domē. 1922. gadā no vecticībnieku saraksta tika ievēlēts par 1. Saeimas deputātu. Pēc tam ievēlēts arī visās nākamajās pirmskara Saeimās. Aktīvi darbojās ar krievu kopienu saistītu jautājumu risināšanā. No 1930. gada sāka izdot laikraksta pielikumu «Latgales Balss» (krievu: «Голос Латгалии»).
Pēc 1934. gada 15. maija valsts apvērsuma pusgadu atradās ieslodzījumā Liepājas koncentrācijas nometnē. Pēc tam strādāja par skolotāju Daugavpilī.
1940. gadā, kad Latvija tika okupēta, kļuva par krievu skolas direktoru, tomēr jau oktobrī tika apcietināts. Pēc tam notiesāts kā baltgvardu kustības dalībnieks un 1941. gadā 23. jūnijā nošauts Daugavpils cietuma pagalmā. Apglabāts Daugavpilī, vecticībnieku kapsētā. Viņa sievai un bērniem izdevās emigrēt. Sākotnēji viņi atradās bēgļu nometnēs Vācijā, bet pēc tam izceļoja uz ASV.

Kaļistratova nams

Daugavpilī darbojas «Kaļistratova nams» (krievu: «Дом Каллистратова»), kurā atrodas Daugavpils krievu kultūras centrs (Nometņu iela 21). Šajā namā Kaļistratovs dzīvoja līdz pat savam arestam. Namā atrodas bibliotēka, memoriāla istaba Meletijam Kaļistratovam un citiem Latvijas krievu sabiedriskiem un politiskiem darbiniekiem. Nama telpās notiek dažādi pasākumi.
Tilpuma renderēšana

Maksimālā projekcijas intensitāte

Tiešā tilpuma renderēšana prasa, lai katra parauga vērtība būtu kartēta ar necaurredzamību un krāsu. Pretēji tai, projekcijas maksimālā intensitāte izvēlas un projektē tikai vokseļus ar maksimālo intensitāti, kuri aizsedzas ar paralēlajiem gaismas stariem, kuri tēmēti uz projekcijas plakni.
Šis paņēmiens ir ātrs, bet 2D rezultāti nesniedz labu sākotnējo datu dziļuma sajūtu. Lai uzlabotu 3D sajūtu, animācijas parasti tiek renderētas no vairākiem MIP kadriem, kuros viedoklis ir nedaudz mainīts no viena uz otru, tādējādi radot ilūziju par rotāciju.
MIP attēlveidošana tika izgudrota kodolmedicīnas izmantošanai (Jerold Wallis, MD, 1988. gads), un pēc tam publicēta IEEE Transactions in Medical Imaging.

Optimizācijas metodes

Optimizācijas galvenais mērķis ir izlaist tik daudz apjoma, cik iespējams. Tipisks medicīnisko datu kopums var būt 1 GB liels. Izlaist vokseļus nozīmē, ka būs nepieciešams apstrādāt mazāk informācijas.