google/wiki40b huggingface dataset:
Antons Jukšinskis

Biogrāfija

Antons Jukšinskis piedzima 1902. gada 6. februārī Līksnas pagastā Kazimera un Veronikas Jukšinsku ģimenē.
1928. gadā ievēlēts 3. Saeimā no Katoļu un kristīgo zemnieku partijas saraksta Latgales apgabalā. 1931. gadā ievēlēts 4. Saeimā. Parlamentā darbojās līdz Ulmaņa apvērsumam 1934. gadā. Paralēli darbam parlamentā Jukšinskis bija Līksnas pagasta padomes priekšsēdētāja vietnieks un Latvijas Katoļu jaunatnes biedrības Centrālās valdes loceklis (vēlāk — priekšsēdētājs).
No 1949. līdz 1951. gadam strādāja par skolotāju Ambeļu astoņgadīgajā skolā. Miris 1958. gada 16. augustā.
Pāvels Reifmans

Biogrāfija

Dzimis 1923. gadā Ukrainas pilsētā Umaņā. 1940. gadā Ļeņingradā ar izcilību beidzis vidusskolu un iestājies Ļeņingradas Universitātes filoloģijas fakultātē. 1941. gadā vasarā kā brīvprātīgais iestājies zemessardzē. Visu kara laiku bijis frontē un demobilizēts tika 1945. gadā. 1949. gadā pabeidzis Ļeņingradas universitāti. Ebreju diskriminācijas dēļ Ļeņingradā darbu nav atradis un devies strādāt uz Pleskavu par pasniedzēju Pedagoģiskajā institūtā.

Zinātniskā darbība

Strādājot Pleskavā, uzrakstījis zinātņu kandidāta disertācijas: «„Отечественные записки“ 1840-х годов (период участия в журнале Белинского)» (latviešu: 1840. gadu "Tēvzemes piezīmes" (Beļinska līdzdalības periods žurnālā)) un 1953. gadā to aizstāvējis Ļeņingradas Universitātē. Tai pašā gadā pārcēlies dzīvot uz Igaunijas pilsētu Tartu. Vispirms strādājis Tartu Skolotāju institūtā, bet no 1959. gada Tartu Universitātē. 1963. gadā kļuvis par krievu literatūras fakultātes docentu. 1973. gadā, pēc doktora disertācijas aizstāvēšanas, kļuvis par profesoru. 1993. gadā ievēlēts par emeritēto profesoru. P. Reifmans lasījis lekcijas par šādiem tematiem: krievu literatūras vēsture 19. gadsimta otrā pusē, krievu un padomju žurnālistikas vēsture, krievu kritikas vēsture, krievu un padomju cenzūras vēsture.
P. Reifmana četras grāmatas un daudzi desmiti literatūrzinātniskie raksti padarīja viņu par pasaulē atpazīstamu krievu literatūras zinātnieku.
Iziešana kosmosā

Iziešana kosmosā ir kosmonauta darbība kosmosā ārpus kosmosa kuģa vai dehermetizētā telpā kosmiskā aparāta iekšienē.
ASV lietotais termins EVA (angļu: Extra-vehicular activity "ārpuskuģa aktivitāte") ir plašāks par PSRS/Krievijā izmantoto (krievu: Выход в открытый космос "iziešana atklātā kosmosā"), jo tas neaprobežojas tikai ar cilvēka darbību kosmosā Zemes orbītā, bet arī ar aktivitātēm uz Mēness virsmas ārpus nolaižamā aparāta, un nākotnē — uz citas planētas virsmas. Dažreiz nepieciešamas kosmonautu darbības skafandros kosmosa kuģa vai kosmiskās stacijas iekšienē (vai daļēji iekšienē) dehermetizētā telpā.
Vēsturiski, sakarā ar pirmo kosmosa kuģu atšķirīgām konstrukcijām, amerikāņi un krievi dažādi nosaka ja pārējais viņa ķermenis palika kabīnē. Mūsdienās amerikāņi par iziešanas sākumu uzskata skafandra pārslēgšanu uz autonomo elektrobarošanu, bet beigas — gaisa ieplūšanas sākumu slūžu kamerā.
Iziešana kosmosā tiek veikta, kosmonautam esot skafandrā. Agrākajiem skafandriem gaisu piegādāja no komosa kuģa pa cauruli. Vēlāk gaisa rezerves tika ņemtas līdzi, un no kuģa pa kabeli nodrošināja tikai elektroenerģiju. Mūsdienās skafandri ir pilnībā autonomi. Drošības apsvērumu dēļ ar kosmosa kuģi kosmonautu saista tikai drošības trose vai tiek izmantota īpaša manevrēšanas iekārta, ar kuras palīdzību var atgriezties slūžu kamerā.
Slepenpolicija

Slepenpolicija (vai politiskā policija) ir organizācija, kuras primārais uzdevums ir jebkuriem līdzekļiem aizsargāt pastāvošo, lielākoties autoritāro vai totalitāro režīmu no iekšējiem draudiem.
Atšķirībā no policijas šādas organizācijas darbojas slepeni, izmantojot izlūkdienestu metodes — izsekošanu, noklausīšanos u.c. Slepenpolicijai ir plašas un neierobežotas pilnvaras, lielākoties tās nepakļaujas likumu normām — ierasta prakse ir, piemēram, spīdzināšana, draudi, izteikšanās tiesību liegšana, politiskās slepkavības un citi represīvi līdzekļi. Organizatoriski slepenpolicija parasti tiek veidots kā autonoms valsts specdienests vai kā Iekšlietu ministrijai pakļauta policijas struktūra, tomēr slepenpolicija varbūt veidota arī savādāk, piemēram, kā partijas iekšējā organizācija.
Arī demokrātiskās valstīs nereti pastāv dienesti, kas līdzīnās slepenpolicijai, jo tiem ir dotas plašas un īpašas pilnvaras, kas ļauj cīnīties pret terorismu, radikāli pretvalstiskām grupām, cenzēt presi, tomēr tām visbiežāk iztrūkst būtiski represīvie elementi, kā arī likuma kontroles neesamība.
Instrumenti (grupa)

Vēsture

Projektu radīja divi mūziķi: Shipsi (Jānis Šipkēvics jr. – taustiņi/vokāls) un Reynsi (Reinis Sējāns – bungas/taustiņi/vokāls), kas ir bijušie latviešu vokālās grupas Cosmos dalībnieki.  
Instrumenti darbību uzsāka 2009. gadā ar debijas singlu „Life Jacket Under Your Seat” un piedalīšanos „Latvijas Mūzikas Ierakstu Gada balvā 2008”. Gadu vēlāk (Latvijas Mūzikas Ierakstu Gada balva 2009) viņi saņēma divas balvas: par labāko debiju (EP „Pandemiya” + „Apēst tevi”) un labāko dziesmu (Apēst Tevi). Kopš projekta pirmā EP „Pandemiya” 2009. gadā, Instrumenti ir uzstājušies dažādos pasākumos Baltijas valstīs, Eiropā, Krievijā un arī ASV, piedaloties daudzos festivālos, ieskaitot EuropaVox Francijā, Bergenfest Norvēģijā, Positivus Festival Latvijā, Be2Gether Lietuvā, Õllesummer Igaunijā un Sound of the Forest Vācijā. Instrumenti ir iesildījuši Miku, Džeimsu Blantu, The Whale Watching Tour un kāpuši uz vienas skatuves ar Scissor Sisters, Moby, Skank Ananasie un The Whip.
Dueta radīto mūziku salīdzina ar tādiem māksliniekiem kā Mika, Bjorka, Maikls Džeksons un Sigur Rós.
2014. gadā Gruzijā tika sarakstīts albums "Iekams".
Karmena (opera)

Sižets

Stāsts vēsta par naivu kareivi Donu Hosē, kuru savaldzina ugunīgā čigāniete Karmena. Par spīti tam, ka Hosē Karmenas dēļ pamet savu jaunības mīlestību un dezertē no armijas, Karmena izvēlas pievilcīgo toreadoru Eskamiljo. Hosē greizsirdības pārņemts nogalina Karmenu.
Daniela Ivanova

Karjera

Trenēties svarcelšanā sāka Dobelē pie Jurija Andruškeviča, bet vēlāk pārcēlās uz Ventspili, lai trenētos pie Jurija vecākā brāļa Eduarda Andruškeviča. Daniela vairākkārt triumfējusi Latvijas čempionātos dažādās vecuma grupās un arī Latvijas olimpiādē. Meitenei pieder vairāki Latvijas rekordi U17 vecuma grupā. 2018. gadā jaunā svarcēlāja kvalificējās pasaules jaunatnes Olimpiādei, kura notika Argentīnas pilsētā Buenosairesā, taču meitene sacensību dienā neiekļāvās svara kategorijas rāmjos un tika diskvalificēta.  2019. gadā Ivanova debitēja pieaugušo Eiropas čempionātā, ierindojoties 17. vietā
.
Oskars Batņa

Spēlētāja karjera

2017. gada vasarā uzbrucējs uz pārbaudes laiku pievienojās KHL vienībai Rīgas "Dinamo". Veiksmīgi izturējis pārbaudes laiku, augustā noslēdza viena gada līgumu ar klubu un tā sastāvā nākamajā sezonā aizvadīja 34 spēles.
Kopā ar Latvijas hokeja izlasi devās uz 2018. gada Pasaules čempionātu, tomēr sastāvam tā arī netika pieteikts un, neaizvadījis nevienu spēli, turnīra gaitā atgriezās Rīgā.
Bēlica

Vēsture

Iespējāms pilsētu kā Belizi pirmoreiz rakstos 997. gadā pieminējis imperators Oto. 1247. gadā, saistībā ar ebreju it kā veikto hostijas desekrēciju uz sārta esot sadedzināta visa pilsētas ebreju kopiena. Šis gadījums ir pirmā dokumentētā liecība par šādu ebrejiem veltītu apsūdzību. Ar šo leģendu saistītā asiņojošā hostija padarīja Bēlicu par viduslaiku svētceļojumu vietu. 1731. gadā Frīdrihs Vilhelms I izveidoja Bēlicu par garnizona pilsētu un arī šodien pie pilsētas ir bundesvēra karaspēka daļa.
Pilsētas pievārtē 1898. gadā tika izveidots liels kara hospitālis. Pēc Otrā pasaules kara tas nokļuva PSRS kontrolē. Kopš 1995. gada, kad hostpitāļa kompleksu pameta Padomju armija, tas stāv puspamests. Šeit dažkārt tiek uzņemtas filmas vai videoklipi, piemēram Romana Polaņska 2002. gada filma "Pianists".
Progress M-66

Krava

Kopējā kravas masa bija aptuveni 2407 kg. Tajā ietilpa degviela stacijas dzinējsistēmai, skābeklis, ūdens, pārtikas preces, apģērbs, iekārtas stacijas apkalpošanai un zinātniskajiem pētījumiem, kā arī 390 kg kravas ASV segmentam. Bez tam tika nogādāts otrais modernizētais skafandrs Orlan-MK (pirmais stacijā tika nogādāts 2008. gadā ar Progress M-65).

Lidojuma gaita

Palaišana notika no Baikonuras kosmodroma 2009. gada 10. februārī 05:49:46 UTC ar nesējraķeti Sojuz-U. Šis starts pirmoreiz pēc daudziem gadiem notika no 31. starta laukuma. Savukārt 1. starta laukumam, no kura līdz šim notika visi Sojuz raķešu starti, 2009. gadā tiks veikts kapitālais remonts.
Saslēgšanās ar SKS notika 2009. gada 13. februārī 07:18:13 UTC. Progress automātiskā režīmā pievienojās pie Pirs moduļa saslēgšanās mezgla.
Progress M-66 no stacijas atvienojās 2009. gada 6. maijā 15:18 UTC. Tas veica autonomu lidojumu, kura laikā tika veikts tehnisks eksperiments "Plazma-Progress". Karavas kuģis no orbītas tika novadīts 18. maijā, kad 14:32 UTC tika veiks bremzēšanas manevrs. Tas iegāja atmosfērā un sadega. Kosmiskā aparāta nesadegušās daļas aptuveni 15:18 iekrita Klusā okeāna dienvidu daļā, vairākus tūkstošus km au austrumiem no Jaunzēlandes pilsētas Velingtonas.
NeGribu, neGribu, neGribu!...

Sižets

Septiņi filmas varoņi ir iemīlējušies mūsdienīgās un izvēlīgās sievietēs. Attiecību, īsta vīrieša cienīga dzīvesstila un pašcieņas uzturēšanas dēļ visi vīrieši ir atmetuši morāles aizspriedumus. Sievietes, kurās varoņi ir iemīlējušies, nemaz nenojauš mīlnieku noslēpumus.
Zāmuēla Ministru kabinets

Voldemāra Zāmuēla vadībā Latvijas Republikas Ministru kabinets darbojās laika posmā no 1924. gada 25. janvāra līdz 17. decembrim.
Vesterns

Vesterns (angļu: western — ‘rietumi’) ir mākslas žanrs literatūrā, kino, glezniecībā un tēlotājmākslā, kas attēlo notikumus Ziemeļamerikas Rietumos (Mežonīgajos rietumos) un romantizē ASV Rietumu dzīves veidu.
Amerikāņu kultūra, neskatoties uz savu salīdzinoši vēsturisku jaunību ir ļoti bagāta un dažāda. Tas ir saistāms ar ASV specifisko mantojumu, kur var atrast dažādu tautu pārstāvjus no visiem pasaules nostūriem. Pateicoties šādai vēsturiskai sakritībai arī radās vesterna žanrs, spilgti piesātināts, ne tikai literatūrā un mākslā, bet arī kino.

Stils

Vesterna notikumi parasti norisinās 19. gadsimta otrajā pusē mežonīgajos rietumos, kā arī rietumu Kanādā un Meksikā. Papildu vesterna žanrs tika pielietots izdomātiem notikumiem arī Argentīnā, Austrālijā un Brazīlijā. Vesterna raksturs ir vecu iesīkstējušu uzskatu sadursme ar jauno pasauli, jauno domāšanu. Pamatiedzīvotāju un balto ieceļotāju cīņa sākotnējā periodā. Vēlāk tās ir rančo saimnieku cīņas, cīņas par zemi par izdzīvošanu. Šāvēju individuālās cīņas, revolūcijas, nepakļaušanās vietējiem varas pārstāvjiem.

Izskats, veidols

Vesterna filmās bieži galvenais varonis ir kāds vientuļš klaidonis, parasti tas ir kovbojs vai izveicīgs šāvējs (gunslinger). Ģērbies viņš ir tam laikam atbilstošās drēbēs — galvā kovboja cepure, briežādas biksēs, pie zābakiem ir pieši, sasviedrējušā kreklā, ap kaklu ir lakatiņš, kurš lieti noder aizsardzībai no putekļiem, ieroči — vai nu revolveris, vai arī šautene un uzticīgs zirgs, kurš vienmēr palīdzēs grūtajās dzīves situācijās kā uzticams draugs.

Daba un apkārtne

Vesternos tiek atainots vietējās dabas skarbums (bieži vien tuksneša). Darbība notiek atsevišķā fortā, rančo vai fermā; kādā mazā, pierobežas pilsētiņā, kurā ir krodziņš, neliels veikals, banka, zirgu stallis un arī cietums. Atsevišķi no šīs skarbās vides tiek attēlots vietējais krogs, kurā skan mūzika (spēlē sen neskaņotas klavieres), ir meitenes (parasti prostitūtas), tiek spēlēts vai nu pokers, vai blekdžeks, dzer alu un viskiju.
Džordžs Makenzijs

Biogrāfija

Piedzimis Skotijā, mācījies Aberdīnas universitātē, vēlāk turpinājis izglītoties Francijā un Prūsijā. 1856. gadā iestājies Britu armijā, dienējis Indijā un ieguvis leitnanta pakāpi. 1861. gadā atvaļinājies no dienesta, taču 1863. gadā devies uz ASV, lai piedalītos Amerikas pilsoņu karā Ziemeļu pusē. Šajā karā ieguvis kapteiņa dienesta pakāpi, lai gan 1864. gadā ticis apvainots kā dezertieris un kādu laiku pavadījis apcietinājumā. 1865. gadā apmeties uz dzīvi Ņujorkā.
No 1865. gada līdz pat savai nāvei 1891. gadā bijis viens no vadošajiem ASV šahistiem. Trīs reizes uzvarējis ASV šaha kongresos: 1871. gadā Klīvlendā, 1874. gadā Čikāgā un 1880. gadā Ņujorkā. Sekmīgi spēlējis arī turnīros Eiropā, kur lielākais panākums bijusi uzvara 1887. gada 5. Vācijas šaha kongresā Frankfurtē pie Mainas. Bijis Vilhelma Steinica pozicionālās skolas piekritējs, izcēlies ar asu taktisku redzi un dinamisku pozīcijas izpratni. Pāragri miris no tuberkulozes. 1992. gadā uzņemts ASV šaha slavas zālē.
Kalpaka bulvāris

Vēsturiskie nosaukumi

Iela izveidojās līdz ar pilsētas aizsargmūru nojaukšanu 1860. un tika nosaukta pār Esplanādes ielu. 1885. gadā ielu pārsauca Jelgavā dzimušā un iepriekšējā gadā mirušā vācbaltiešu izcelsmes Krievijas impērijas armijas ģenerāļa Totlēbena vārdā (krievu: бульвар Тотлебена). Pēc Latvijas Republikas nodibināšanas to pārdēvēja 1919. vācu komunistes R. Luksemburgas godā, 1923. gadā - par Kalpaka bulvāri. Pēc Latvijas okupācijas to pārsauca par Komunāru bulvāri, vācu okupācijas laikā no 1941. g. - pār Bismarka gatvi (vācu: Bismarckring), no 1942. gadā - par Kalpaka ielu (vācu: Kalpakstrasse). 1991. gadā Komunāru bulvāris atkal atguva Kalpaka bulvāra nosaukumu.

Ielas raksturojums

Kalpaka bulvāris ir 870 metrus garš asfaltēts bulvāris Rīgas centrā. Tas sākas krustojumā ar Elizabetes, Pulkveža Brieža un Strēlnieku ielām un iet dienvidaustrumu virzienā. Kalpaka bulvāra posmā no Elizabetes ielas līdz Krišjāņa Valdemāra ielai pārnumuru pusē atrodas Kronvalda parks. Bulvārim ir savienojumi ar Antonijas un Jura Alunāna ielām. Savukārt, netālu no Latvijas Mākslas akadēmijas un Rīgas Valda Zālīša pamatskolas bulvāris krustojas ar Krišjāņa Valdemāra ielu. Posmā no Krišjāņa Valdemāra ielas līdz Brīvības bulvārim bulvāra nepārnumuru pusē atrodas Vērmaņdārzs. Viesnīcas "Radisson Blu Ridzene Hotel" tuvumā bulvāris savienojas ar Reimersa ielu. Kalpaka bulvāris beidzas krustojumā ar Brīvības bulvāri, Tērbatas un Merķeļa ielām. Posmā no Brīvības bulvāra līdz Krišjāņa Valdemāra ielai Kalpaka bulvāris ir vienvirziena iela, pa to var braukt virzienā uz Krišjāņa Valdemāra ielu.
9. Saeimas frakcijas

9. Saeimā tika ievēlēti 7 vēlēšanu saraksti, no kuriem 2006. gada 7. novembrī savu darbu sāka 7 frakcijas. Sasaukuma darbības noslēgumā Saeimā darbojas 8 frakcijas. Šis Saeimas sasaukums darbojās līdz 2010. gada 1. novembrim.
Kadrina (stacija)

Stacijas ēka

Līdz ar dzelzceļa Baltijas Osta—Rēvele—Gatčina izbūvi 1870. gadā tika atklāta arī stacija Katrīnas ciemā (vācu: Katharinen, krievu: Kатеринень). Pēc īpašā projekta celtā stacija, kuru atsevišķi pasūtīja Baltijas dzelzceļu sabiedrības pilnvarotais barons Aleksandrs fon Pālens ir neliela vienstāva koka ēka ar paralēli sliežu klātnei izvietotu būvapjomu un centrālo transepta daļu ar rizalītiem ēkas galvenajās fasādēs. Ēkas centrālajā daļā izvietota pasažieru uzgaidāmā telpa ar biļešu kasēm ar izejām uz ielu un platformu. Ielas pusē neliels segts lievenis. Ēkas fasādēs atbilstoši laikmetam izmantots plašs koka aplikatīvo dekoru klāsts - dzegas, karnīzes, sandriki, spāru galu dekoratīvie griezumi, jumta savilces, stūra pilastri, konsoles. Ēkai ir divslīpju jumts ar simetrisku centrālās daļas jumta izbūvi un jumta galu nošļaupumiem.
Kopš 1980. gada stacijas ēka netiek izmantota.

Interesanti fakti

Pirmais stacijas priekšnieks bija Aleksis Kreicvalds (1845–1910), igauņu dzejnieka un folklorista Frīdriha Reinholda Kreicvalda dēls. Aleksis Kreicvalds ieguva izglītību Pēterpils tehnoloģiskajā institūtā (krievu: Санкт-Петербургский Практический Технологический институт). Pēc Aleksandra fon Pālena uzaicinājuma Aleksis Kreicvalds 1871. gada sākumā pieņēma Kadrinas stacijas priekšnieka amatu un nokalpoja stacijā 17 gadus.
Andrejs Kurcijs

Dzīvesgājums

Dzimis 1884. gada 1. oktobrī Asītes pagastā "Apšu" saimnieka Pētera Kuršinska ģimenē. Mācījās Bunkas-Urdangas pagastskolā un Liepājas reālskolā (1899—1904). Studēja komerczinības Rīgas Politehniskajā institūtā (1904—1905). Piedalījās 1905. gada revolūcijas notikumos, tādēļ emigrēja uz Vāciju, kur studēja medicīnu un filozofiju Jēnas universitātē (1905—1911). Pabeidza medicīnas studijas Kazaņas universitātē (1913) un sāka strādāt par ārstu Pēterburgas ķirurģiskajā slimnīcā (1913), bija ārsts Liepājā (1913—1915), publicējās literārajos izdevumos "Dzīve", Vārds", "Domas" u.c.
Pirmā pasaules kara laikā devās bēgļu gaitās uz Krieviju, kur bija Pēterpils kara medicīnas akadēmijas ārsts (1915—1918). Pēc atgriešanās Latvijā bija Tautas Padomes loceklis (1918—1920), Rīgas skolu nodaļas vadītājs (1919), Latvijas armijas sanitārās pārvaldes ārsts kapteinis (1920). 
1920. gadā viņu ievēlēja par Satversmes sapulces locekli, darbojās sociāldemokrātu frakcijā. Papildinājās filozofijas un mākslas teorijas studijās Berlīnes universitātē (1922-1923). Vēlāk bija skolu ārsts (1923—1940), līdztekus 3. Saeimas deputāts (1928—1931). Sadarbojās ar Leonu Paegli, Linardu Laicenu un citiem kreisi noskaņotajiem rakstniekiem. 
Otrā pasaules kara laikā Rīgas III poliklīnikas galvenais ārsts (1941—1944). Pēc kara beigām strādāja LZA Folkloras institūtā un lasīja lekcijas Latvijas Valsts universitātes studentiem  literatūras teorijā un kritikā. Atdzejoja Omaru Haijāmu. 1949. gadā padomju okupācijas iestādes Kurciju viņa politisko uzskatu dēļ apcietināja un deportēja uz GULAG soda nometni Komi APSR (1949—1955).
Pēc Staļina nāves Kurciju atbrīvoja un viņš atgriezās Rīgā, kur mira 1959. gada 23. februārī.
Paēdušai Latvijai

Paēdušai Latvijai ir Latvijas Samariešu apvienības vadīta pārtikas programma, lai sniegtu atbalstu ģimenēm ar bērniem, pensionāriem un invalīdiem ar ienākumiem zem iztikas minimuma (Ls 180,43) uz vienu ģimenes locekli un Sociālā dienesta atteikumu piešķirt trūcīgā vai maznodrošinātā statusu.
Pārtikas banka palīdz trūkumā nonākušajiem, izsniedzot pārtikas pakas. Pārtikas paku saturs tiek veidots no ražotāju, pārstrādātāju vai tirgotāju ziedotām pārtikas precēm. Par naudas ziedojumiem tiek iegādātas tās preces, kuras nav saņemtas ziedojumu veidā.
Pārtikas pakas tiek dalītas iedzīvotājiem visā Latvijā sadarbībā ar vietējām labdarības organizācijām un pašvaldību Sociālajiem dienestiem. Pārtikas paku saņēmēju skaits ir atkarīgs no pieejamā pārtikas paku daudzuma. 
Lai pietiektos atbalstam ar pārtiku, nepieciešams aizpildīt pieteikuma anketu. 
Vienas pārtikas pakas izmaksas nepārsniedz 6 LVL, un tajā iekļauti produkti, kas dod iespēju ģimenēm nodrošināt ikdienas maltīti – 800 g putraimi ], 0,5 kg auzu pārslas,  0,5 kg pelēkie zirņi, 800 g manna, 400 g makaroni, 1 kg milti, 1 l eļļa, 1 kārba- 240 g, gaļas  konservi, 1 kg cukurs, 1 kārba- 300 g, iebiezinātā piena ar cukuru 60 g sausais buljons. No ziedojumiem, kas saziedoti „Paēdušai Latvijai’, netiek ieturēta nekāda starpniecība vai komisijas maksa. Visi ziedojumi 100% apmērā tiek izlietoti pārtikas produktu iegādei un piegādei saņēmējiem. 
Vienai ģimenei pieejemas 6 pārtikas pakas gada laikā. Ja pēc visu paku saņemšanas ģimenes stāvoklis nav uzlabojies, tā var atkārtoti pretendēt uz atbalstu ar pārtiku, taču šajā gadījumā nebūs proritāra. 
Izmaksas, kas saistītas ar pārtikas uzglabāšanu, uzskaiti, personālu un citām administratīvajām izmaksām, tiek segtas no cita finansējuma, piemēram, mērķa ziedojumi no uzņēmumiem pārtikas fonda administrēšanai, starptautisku projektu finansējums un citi.
Projektu iespējams atbalstīt zvanot uz labdarības tālruni 90006488 (Ls1), ziedot.lv, Swedbank internetbankā vai piepildot Glābējpaku. Ziedojumums iespējams saņemt un nest uz ziedojumu izdales punktu "Māja atbalstam", Tallinas ielā 81, Rīgā, darba dienās plkst. 9-17.
Projekta aktivitātēm iespējams sekot draugiem.lv, Facebook un Twitter profilos.
Froburga

Vēsture

Froburga rakstos pirmoreiz minēta 1198. gadā.
Firdousī

Leģenda par Firdousī dzīvi

Leģenda vēsta, ka Firdousī bērnībā dzimtajā pilsētā Tūsā patika spēlēties pie upes, kur atradās tilts. Bet katru reizi, kad bija plūdi, tilts tika aizskalots, un pēc tam atkal celts no jauna. Neviens nevarēja uzcelt tādu tiltu, kuru nākamajos plūdos neaiznestu prom. Firdousī sapņoja, ka viņš varētu kādreiz tādu uzcelt.
Laikam ritot, Firdousī bija kļuvis par dzejnieku un ieguva darbu pie karaļa, kas viņam deva uzdevumu uzrakstīt Persijas vēsturi. Karalis savā pilī piešķīra Firdousī atsevišķu istabu un piesolīja 1000 zelta gabalus par 1000 divrindēm, ko dzejnieks uzrakstīs.
Pēc 30 gadu smaga darba Firdousī bija uzrakstījis 60 000 divrindes — "Šāhnāmi". Viņš atdeva uzrakstīto darbu karalim un prasīja savu atalgojumu, bet karalis iedeva 60 000 sudraba gabalus nevis zelta, kā bija solījis.
Firdousī palika nikns un pameta pili, lai atgrieztos dzimtajā pilsētā Tūsā, kur par nopelnīto naudu uzcēla pār upi tiltu, kas plūdos vairs netika aizskalots.
Jauda

Mērvienības

SI jaudas mērvienība ir vats.
Dažkārt tehnikā jaudu joprojām mēra arī zirgspēkos (zs). 1 zirgspēks aptuveni ir 735 vati.

Elektriskā jauda

Ar elektrisko jaudu saprot elektromagnētiskās enerģijas pārveidošanas vai patērēšanas ātrumu elektriskās ierīcēs.

Līdzstrāvas jauda

Tā kā līdzstrāvas spriegums un strāvas stiprums ir pastāvīgi un momentānie spriegumi un strāvas ir vienādas jebkurā laika momentā, tās aprēķina pēc formulām:

Maiņstrāvas jauda

Izšķir aktīvo un reaktīvo maiņstrāvas jaudu.

Maiņstrāvas aktīvā jauda

Sinusoidālas maiņstrāvas vidējā jauda:
;   
I un U — strāvas stipruma un sprieguma amplitūdas vērtības;
Ief un Uef — strāvas un sprieguma vidējās kvadrātiskās jeb efektīvās vērtības;
 — fāzu nobīde starp strāvu un spriegumu.
Koeficientu  sauc par jaudas koeficientu.

Maiņstrāvas reaktīvā jauda

Raksturo enerģijas apmaiņu starp elektriskās ķēdes induktīvajiem un kapacitatīvajiem elementiem un barošanas avotu.
Reaktīvo jaudu mēra reaktīvajos voltampēros.

Maiņstrāvas pilnā jauda

Maiņstrāvas pilno jeb šķietamo jaudu izsaka ar sprieguma un strāvas efektīvo vērtību reizinājumu un mēra voltampēros.
Lietderības koeficients n=cosф
Mežs

Mežs ir ekosistēma salīdzinoši plašā teritorijā, kurā dominējošā augu forma ir koki, arī krūmi. Meža ekosistēmā ietilpst arī pamežs un zemsedze, kā arī tiem raksturīgi noteikti meža dzīvnieki. Liela loma ir arī meža augsnē esošajām baktērijām, aļģēm un sēnēm. Starp šiem organismiem pastāv komplicētas barības ķēdes.
Mežu kopplatība pasaulē ir aptuveni 40 miljoni km² jeb 30,8 % no visas pasaules sauszemes platības, tomēr mežainums (mežu izplatība) visā pasaulē nav vienmērīga. Piemēram, Dienvidamerikā meži klāj gandrīz pusi no kontinenta, savukārt Austrālijā ļoti maz, Antarktīdā vispār nav mežu. Arī dažādās valstīs mežainums ir atšķirīgs. Piemēram, Ēģiptē mežu nav vispār, bet Latvijā — ap 33 000 km² (54 % no valsts teritorijas). Meži ir reģionos, kuros ir pietiekams gada nokrišņu daudzums, kā arī siltākajā gada mēnesī gaisa temperatūra ir vismaz +10 °C. Visvairāk mežu ir abpus ekvatoram (mitrie tropu meži), kur ūdens un gaisa temperatūra neierobežo mežu augšanu. Citos biotopos tieši šie divi faktori ietekmē mežu lielumu, produktivitāti un bioloģisko daudzveidību.

Mežu klasifikācija

Ir daudz dažādu mežu tipi un daudz veidu, kā tos klasificēt. Piemēram, tos var klasificēt pēc ģeogrāfiskās izplatības (ekvatoriālie meži, boreālie meži) vai pēc reljefa stāvokļa (līdzuma meži, palienes meži un tamlīdzīgi). Tos var arī grupēt pēc sezonāla aspekta, mežus uzskata par mūžzaļiem, ja koki lapas saglabā visu gadu. Pretējais variants ir tad, kad koki aukstuma vai sausuma dēļ nomet lapas, līdz ar to tie dažas nedēļas vai mēnēšus ir bez lapās. Meži ar augstu nokrišņu daudzumu tiek saukti par lietus mežiem.