google/wiki40b huggingface dataset:
Miķelis Goppers

Biogrāfija

Dzimis 1908. gadā Varšavā Krievijas impērijas armijas virsnieka, vēlākā Latvijas armijas ģenerāļa Kārļa Goppera un viņa sievas Veras Pajevskas ģimenē. 1929. gadā pabeidza Rīgas pilsētas 1. ģimnāziju. Pēc tam studēja Latvijas Universitātes Tautsaimniecības fakultātē. Strādāja vairākas bankās, tai skaitā Latvijas Bankā. Kopš bērnības interesējās par grāmatām. 1935. gadā nodibināja savu grāmatu izdevniecību "Zelta ābele". No citām grāmatu izdevniecībām tā atšķīrās ar to, ka tā izdeva literatūru augstvērtīgā poligrāfiskā iesējumā.
Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā izdevniecība tika slēgta. Padomju varas iestādes apcietināja viņa tēvu Kārli Gopperu, un 1941. gada martā viņš tika nošauts mežā pie Ulbrokas. Vācu okupācijas laikā Miķelis Goppers atjaunoja izdevniecības darbību un 1942. gadā nāca klajā darbs "Baigais gads", kurā bija dokumentētas padomju varas zvērības okupācijas laikā. 1944. gadā parakstīja Latvijas Centrālās Padomes memorandu.
Sarkanajai armijai atkārtoti ienākot Latvijā, 1945. gadā M. Goppers pameta dzimteni un devās trimdā uz Zviedriju, kur Stokholmā viņš atjaunoja savas izdevniecības darbību. Kopumā savas pastāvēšanas laikā līdz 1985. gadam tā laida klajā 178 grāmatu izdevumu. Tā izdeva oriģinālliteratūru, gan tulkojumus, memuārus, kartogrāfiskus izdevumus utt.
Miris 1996. gadā Stokholmā.
Eirāzijas eži

Sistemātikas izmaiņas

Nesenā pagātnē Eirāzijas ežu ģintī bija tikai viena suga un Amūras ezis, kā arī abas baltkrūtaino ežu sugas tika klasificētas kā Eiropas eža (Erinaceus europaeus) pasugas. Dzīvnieku padziļinātā izpēte 1990. gados zinātniekiem ļāva secināt, ka tās ir trīs dažādas sugas. Līdz ar to papildus kā atsevišķas sugas tika izdalītas Amūras ezis (Erinaceus amurensis) un baltkrūtainais ezis (Erinaceus concolor), bet ziemeļu baltkrūtainais ezis kā baltkrūtainā eža pasuga — Erinaceus concolor roumanicus.  Tomēr 1990. gadu morfoloģiskie un vēlāko gadu ģenētiskie pētījumi rosināja zinātniekus vēlreiz pārvērtēt Eirāzijas ežu ģinti un, balstoties uz šiem pētījumiem, ziemeļu baltkrūtainais ezis kopš 2005. gada tiek izdalīts kā atsevišķa suga — Erinaceus roumanicus.

Latvijā

Latvijā dzīvo divas Eirāzijas ežu ģints sugas: ziemeļu baltkrūtainais ezis (Erinaceus roumanicus) un brūnkrūtainais ezis (Erinaceus europaeus). Ziemeļu baltkrūtainais ezis sastopams visā Latvijas teritorijā, turklāt tas bieži apmetas apdzīvoto vietu tuvumā. Otra suga sastopama samērā reti, galvenokārt Latvijas ziemeļu daļā. Abas sugas izskatās ļoti līdzīgas un vislabāk atšķiramas, apskatot vēderu. Brūnkrūtainajam ezim uz krūtīm ir izteikts brūns laukums. Baltkrūtainajam viss vēders ir bālgani pelēcīgs.

Izskats

Eirāzijas eži ir nelieli zīdītāji. To ķermeņa garums atkarībā no sugas ir 13—27 cm, dažreiz līdz 40 cm, svars 400—1200 g. Visas ežu sugas ir apmēram vienādi lielas, tomēr nedaudz lielākas ir abas baltkrūtaino ežu sugas, kas kādreiz tika uzskatītas par vienas sugas divām pasugām.
Kā visiem ežiem arī Eirāzijas ežiem adatas ir modificēts matojums, keratīns tam piešķir stīvumu un izturību. Iekšpusē adatas ir tukšas, sadalītas ar plānu plēvīti vairākās kamerās, kas pildītas ar gaisu. Adatas sedz ķermeņa virspusi, bet seju, vēderu un kājas sedz mīksts kažoks. Tā kā mīkstais matojums aug arī starp adatām, starp tām pamanāmi reti, gari mati, parasti pelēcīgi vai brūngani. Katra adata ir saistīta ar muskuļiem un briesmu gadījumā ezis izslien adatas un pretēji — normālos apstākļos adatas tiek pieglaustas ķermenim.

Barība

Eirāzijas eži ir visēdāji un barojas ar nelieliem bezmugurkaulniekiem, abiniekiem, augļiem, dārzeņiem un sēnēm. Tā kā ežiem piemīt zināma rezistence pret indēm, tie medī ne tikai parastas čūskas, bet arī indīgās, kā arī tie barojas ar indīgiem kukaiņiem.

Reprodukcija

Valda uzskats, ka Eirāzijas ežiem pārojoties pastāv poligāmiskas attiecības. Grūsnības periods ilgst 30—40 dienas. Mazuļi piedzimst akli un nevarīgi, pilnībā atkarīgi no savas mātes. To mīkstās adatas sedz plēvīte, kas pirmajās stundās pēcpiedzimšanas izžūst un izzūd. Vidēji piedzimst 2—5 ezēni, maksimums 10 mazuļi. Mīkstās adatas nocietē pirmajās trīs nedēļās. Māte mazuļus zīda ar pienu 4—6 nedēļas, bet dzimumbriedumu jaunie eži sasniedz 12 m;enešu vecumā. Vidējais mūža ilgums savvaļā ir 2—5 gadi, nebrīvē līdz 10 gadiem.
Džons Gudro

Spēlētāja karjera

No 2011. līdz 2014. gadam Gudro spēlēja NCAA čempionātā, taču tad pievienojās Kalgari "Flames", aizvadot savu debiju NHL. 2014.—15. gada sezonu noslēdza ar 64 rezultativitātes punktiem, savā pirmajā pilnajā NHL sezonā kļūstot par otru komandas rezultatīvāko spēlētāju aiz Jirži Hudlera. Nākamajā sezonā kļuva jau par rezultatīvāko "Flames" spēlētāju.
CBERS-3

Lidojuma gaita

CBERS-3 tika palaists 2013. gada 9. decembrī 03:26 UTC ar nesējraķeti Chang Zheng 4B no Taijuaņas pavadoņu palaišanas centra Ķīnas vidienē. Raķete avarēja un pavadonis tika zaudēts.
Polikarps Čerņavskis

Dzīvesgājums

Dzimis 1923. gada 8. maijā Rēzeknes apriņķa Silajāņu pagasta Jurīšu sādžā sīkzemnieku ģimenē. Mācības uzsācis Antonišķu I pakāpes pamatskolā. 1939. gadā beidzis Silajāņu sešklasīgo pamatskolu. Materiālo apstākļu dēļ mācības nav turpinājis.
Ganu gaitās keramiķu Rivču ģimenē iepazinies ar podnieka ripu un mēģinājis veidot pirmos māla veidojumus. Amata prasmi apguvis pie sava krusttēva atzītā keramiķa Polikarpa Vilcāna (1984-1969). Sākumā kopējis savu skolotāju, bet turpmākajā daiļradē izveidojis tikai sev raksturīgu keramiķa rokrakstu. 1942. gadā piedalījies keramikas izstādē Rēzeknē, kur guvis pirmo atzinību. 1943. gadā iesaukts vācu armijā darba bataljonā. Kara beigās 1945. gadā nokļuvis filtrācijas nometnē Gruzijā. 1948. gada pavasarī atgriezies mājās un turpinājis apgūt amatu Polikarpa Vilcāna keramikas darbnīcā.
1951. gadā Polikarps Čerņavskis apprecas ar Staņislavu Babri un pārceļas uz dzīvi Babru sādžā, kur sievas vecākiem piederēja podnieku ceplis. 1956. gada Babros aprīkojis savu darbnīcu un cepli.
Pēc 1957. gadā Rīgā notikušās Silajāņu keramikas izstādes ieguvis milzīgu popularitāti. Divu gadu laikā mākslas zinātnieks Jānis Pujāts noorganizē 18 izstādes ārzemēs. 1958. gadā izstādē Ženēvā par vienu no savām krūzēm P. Čerņavskis saņem 1000 rubļu prēmiju. 1959. gadā tiek uzņemts Mākslinieku Savienībā. Meistars daudz strādā, stingri turas pie Silajāņu keramikas labākajām tradīcijām un kļūst par keramiķi ar pasaules slavu. 1977. gadā par sasniegumiem tautas mākslas attīstībā apbalvots ar PSRS Tautas saimniecības sasniegumu izstādes Zelta medaļu.
1983. gadā Polikarps Čerņavskis pārceļas uz dzīvi Preiļos. Talsu ielā 21 viņš atver savu darbnīcu un turpina radošā darba gaitas. Strādādams Preiļos, 1986. gadā izveido savu keramikas kopu, kur amata prasmi tālāk nodod dēlam Jāzepam Čerņavskim, znotam Jāzepam Caicam, krustdēlam Aleksandram Rečam, Vladimiram Ivanovam, J. Abrickim.
1983. gadā apbalvots ar Latvijas PSR Kultūras ministrijas A. Paulāna medaļu un goda rakstu; 1989. gadā piešķirts Latvijas PSR Nopelniem bagātā mākslas darbinieka goda nosaukums. Savu augstāko apbalvojumu meistars saņem 1996. gadā. Par nopelniem Latvijas labā viņš tiek iecelts par Triju Zvaigžņu ordeņa virsnieku.
Polikarps Čerņavskis miris 1997. gada 25. janvārī, apbedīts Preiļu pilsētas kapsētā.

Keramiķa piemiņai

Polikarpa Čerņavska darbnīcā Preiļos, Talsu ielā 21, Preiļu vēstures un lietišķās mākslas muzejs ir izveidojis Silajāņu keramikas vecmeistaram veltītu ekspozīciju „Polikarps Čerņavskis – meistars un personība”. Ekspozīcijā var izsekot P. Čerņavska izaugsmei no vienkāršu saimniecības trauku darināšanas līdz izsmalcinātām un sarežģītā dekoratīvās keramikas formām, priecāties par meistara krāsu spēli un rotājošo rakstu daudzveidību. Keramikas mājā virpošanas un veidošanas paraugdemonstrējumus demonstrē Polikarpa Čerņavska radošā darba turpinātāji dēls Jāzeps Čerņavskis un znots Jāzeps Caics.
Roberts Tautmīlis-Bērziņš

Biogrāfija

R. Tautmīlis-Bērziņš 19. gadsimta 90. gados bija aktieris dažādos kolektīvos, kā arī vadīja dažādas trupas Rīgā. No 1902. līdz 1905. gadam viņš strādāja Jaunajā Latviešu teātrī. 1908./1909. gada sezonā Liepājas Tautas teātra mākslinieciskais vadītājs, bet 1909./1910. gada sezonā - Liepājas Latviešu teātra mākslinieciskais vadītājs. Dibinājis un no 1910. līdz 1914. gadam Rīgā vadījis ceļojošo Mazo teātri.
Sarakstījis vairākas lugas. Publicējis presē ikgadējus pārskatus par latviešu teātra izrādēm. Dibinājis un īslaicīgi vadījis pirmo latviešu teātra žurnālu "Skatuve" (1906-1907) un "Teātris" (1908). Sastādījis pirmo "Rokasgrāmatu teātra vadītājiem" (1910).
1914. gadā saslimst ar garīgu slimību, tiek ievietots dziedniecības iestādē, kur 1915. gadā miris. Apbedīts Rīgas Lielajos kapos.
Džads Tramps

Karjera

2004. gadā 14 gadu vecumā pirmo reizi sasniedza maksimālo breiku un kļuva par jaunāko spēlētāju, kurš to paveicis. Profesionālo karjeru sāka 2005. gadā.
2011. gada China Open izcīnīja savu pirmo reitinga turnīra titulu, finālā uzvarot Marku Selbiju ar 10:8. 2011. gadā iekļuva Pasaules čempionāta finālā, kur piekāpās Džonam Higinsam ar 15:18. 2011. gada decembrī kļuva par Apvienotās Karalistes čempionāta uzvarētāju, finālā uzvarot Marku Allenu ar 10:8. 2012. gada novembrī pēc uzvaras pār Pīteru Ebdonu International Championship pirmo reizi nokļuva pasaules reitinga pirmajā pozīcijā. Vēlāk finālā uzvarēja arī Nīlu Robertsonu, izcīnot savu trešo reitinga turnīra titulu. 2013. gadā Antverpenē pirmo reizi profesionālajā karjerā sasniedza maksimālo breiku (147).
2019. gadā ar uzvaru 10:4 finālā pret Roniju O'Salivanu pirmo reizi izcīnīja prestižā Masters turnīra titulu. 2019. gadā otro reizi karjerā iekļuva Pasaules čempionāta finālā, kur atkal par viņa pretinieku kļuva Džons Higinss. Tajā Tramps guva uzvaru ar 18:9, iegūstot savu pirmo pasaules čempiona titulu.
Andrejs Vilks

Biogrāfija

1976. gadā — absolvējis PSRS Iekšlietu ministrijas Omskas augstāko milicijas skolu.
1981. gadā — beidzis PSRS Iekšlietu ministrijas zinātniski pētnieciskā institūta adjunktūru.
1984.—1989. gadā — PSRS Iekšlietu ministrijas zinātniski pētnieciskā institūta vecākais zinātniskais līdzstrādnieks.
1989.—1991. gadā — PSRS Iekšlietu ministrijas zinātniski pētnieciskā institūta Baltijas Kriminoloģisko pētījumu daļas vadītājs.
1991.—1993. gadā — LR Drošības dienesta sociālpolitisko pētījumu biroja vadītājs
1993.—2003. gadā bijis Kriminoloģisko pētījumu centra direktors.
2001.—2005. gadā Rīgas domes Drošības un kārtības jautājumu komitejas priekšsēdētājs.
Kopš 2007. gadā LSDSP frakcijas Rīgas domē un Rīgas organizācijas priekšsēdētājs.
Kopš 2009. gadā RSU Juridiskās fakultātes dekāns.
Pašlaik — RSU profesors un RSU Promocijas Juridiskās zinātnes padomes priekšsēdētājs. Andreja Vilka vadītie pieci promocijas darbi ir aizstāvēti (Jeļena Alfejeva, Anatolijs Kriviņš, Aldona Kipāne, Valdis Voins, Ainars Feldmanis).
Ārvalstu organizācijas "Eiropas pilsētas pret narkotikām" (ECAD) Latvijas biroja vadītājs un Latvijas kriminologu biedrības valdes priekšsēdētājs.
Edvarda VIII līcis

Edvarda VIII līcis (angļu: Edward VIII Bay) ir Sadraudzības jūras piekrastes līcis, kas nosacīti atdala Kempa krastu no Enderbiju Zemes. Līcis ir aptuveni 30 km plats un iestiepjas sauszemē austrumu — rietumu virzienā par 40 km. Līča ziemeļu malu veido Edvarda VIII plato, dienvidu piekrastē izvietojušās Eigardena salas, rietumu galu aizņem Edvarda VIII šelfa ledājs. Līcī noplūst vairāki glečeri, lielākie no kuriem ir Roberta glečers dienvidaustrumu galā un Sītona glečers ziemeļaustrumu galā. Līci 1936. gadā atklāja britu Discovery Investigations ekspedīcija un nosauca par godu tā laika Apvienotās Karalistes monarham Edvardam VIII.
HD 50554 b

HD 50554 b ir citplanēta, kas riņķo ap zvaigzni HD 50554, kura atrodas 30 pc attālumā no Zemes Dvīņu zvaigznājā. Planētas orbītas tuvākā punkta attālums no zvaigznes ir 1,172 AU, bet tālākā — 3,540 AU. Šīs attālumu atšķirības ir skaidrojamas ar planētas ekscentrisko (elipsveida) orbītu ar ekscentricitāti 0,5026. Tas nozīmē to, ka šī ir planēta, kas pēc katra apriņķojuma nopietni skar zonu, kur cilvēkam valda komforta apstākļi un varētu riņķot Zemei līdzīgi pavadoņi, bet lielā ekscentriskuma dēļ pēc katra apriņķojuma valda ziema, kas temperatūras ziņā pielīdzināma ultra zemas temperatūras saldētavai.
Planēta sver 4,384 reižu vairāk par Jupiteru. Šāda planēta ir milzīga gāzu lode (gāzu gigants) bez cietas virsmas. Planētu atklāja 2002. gadā.
Ja mūsu planēta, kā tās pavadonis apriņķotu šo planētu, tad temperatūra uz Zemes, kad šī planēta atrastos vistuvāk savai zvaigznei, būtu +25 °C, bet, kad planēta attālinātos līdz vistālākajam punktam uz savas orbītas, tā noslīdētu līdz –102 °C. Ekvatora rajonā vasaras būtu karstas un saulainas (okeāni ziemas periodā ir atdzisuši un mitrumu dod ļoti maz) un ilgas, bet ziemas — līdzīgas ultra zemas temperatūras saldētavai ar sniega vētrām rudens pusē, biezu sniega segu (mitrums no okeāniem) un, protams, ilgākas par vasarām, jo gads uz šīs planētas ilgst 1292,546 zemes dienas. Temperatūras starpība starp ziemu un vasaru būtu 127 °C un tās iemesls — liela planētas ekscentriskā (elipsveida) orbīta ar ekscentricitāti 0,5026.
1. sieviešu šaha olimpiāde

1. sieviešu šaha olimpiāde notika no 1957. gada 25. oktobra līdz 12. novembrim Nīderlandes pilsētā Emenā.

"B" fināls

10. ASV, 11. Čehoslovākija, 12. Polija, 13. Dānija, 14. Īrija, 15. Skotija.

"C" fināls

16. Francija, 17. Austrija, 18. Somija, 19. Norvēģija, 20. Beļģija, 21. Luksemburga.

Godalgoto komandu dalībnieču individuālie rezultāti

Godalgoto komandu dalībnieču individuālie rezultāti redzami tabulās:
Jezups Rubulis

Biogrāfija

Jezups Rubulis piedzima 1898. gada 2. janvārī Viļānu pagastā. Studējis jurisprudenci Maskavas Universitātē.
Pirmā pasaules kara laikā pabeidzis Ziemeļfrontes praporščiku skolu. Apbalvots ar III šķiras Svētā Jura krustu. 1919. gada jūnijā brīvprātīgi iestājies Latvijas armijā, piedalījies Latgales atbrīvošanā. 5. oktobrī netālu no Varakļāniem, vadīdams 30 cilvēku lielu nodaļu Sarkanās armijas kontrolētajā teritorijā, tika smagi ievainots krūtīs, taču neatstāja ierindu un izpildīja uzdevumu, atgriezās ar gūstekņiem un svarīgu informāciju. Par to apbalvots ar Lāčplēša Kara ordeni. 1920. gada augustā atvaļināts no dienesta.
Turpmāk dzīvojis Rēzeknē. No 1922. līdz 1925. gadam bija 1. Saeimas deputāts, pārstāvēja Latgales Darba partiju. Ievēlēts Saeimas prezidijā — bija sekretāra biedrs. 1929. gadā kļuva par Rēzeknes pilsētas galvu, amatā bija līdz 1932. gadam. No 1933. līdz 1935. gadam strādāja par notāru.
1937. gada 14. decembrī Donato viesnīcā Rēzeknē Francis Markovskis, esot alkohola reibumā, ar revolveri raidīja trīs šāvienus griestos. Ar ceturto šāvienu viņš sašāva Jezupu Rubuli krūtīs. Rubulis smagā stāvoklī tika nogādāts Rēzeknes Sarkanā krusta slimnīcā.
Iespējams, 1941. gada jūnija deportācijās izsūtīts uz Sibīriju. Par turpmāko likteni ziņu nav.
Apbalvots ar Aizsargu Nopelnu krustu.
Pārejoša Mēness parādība

Pārejoša Mēness parādība ir īslaicīga Mēness virsmas krāsas, formas, apgaismojuma vai citāda izmaiņa. 
Terminu pirmoreiz lietoja britu astronoms Patriks Mūrs (Patrick Moor) 1968. gadā izdotajā NASA ziņojumā “Technical Report R-277 Chronological Catalog of Reported Lunar Events”, kurā Mūrs bija viens no autoriem. 
Amerikāņu ģeoloģes Vinifredas Kemeronas (Winifred Cameron) 2003. gadā izdotajā katalogā apkopotas ziņas par 2254 pārejošām Mēness parādībām laikposmā no 557. līdz 1994. gadam.

Biežāk novērotās parādības

Miglaini plankumi - kāds Mēness virsmas apgabals īslaicīgi kļūst neskaidrs vai neredzams. Iemesls varētu būt gāzu izplūšana no Mēness dzīlēm. Visbiežāk novērots Krīžu jūrā un Platona krāterī.
Spilgtuma izmaiņas – Mēness virsmas albedo izmaiņas. Kāds apgabals, visbiežāk krātera valnis, kļūst gaišāks vai tumšāks. Tiek skaidrots ar iespējamu putekļu mākoņu pārvietošanos vai ūdens ledus iztvaikošanu.
Zilgans spīdums – parasti tiek novērots Mēness daļā, kuru izgaismo pelnu gaisma vai Mēness aptumsumu laikā. Izpaužas kā gaiša, zilgana blāzma. Šī parādība vairākkārt novērota Aristarha krāterī. Spīdēšanu, iespējams, izraisa pjezoelektriskais efekts, iežiem saspiežoties.
Sarkanīgs spīdums – izpaužas kā sarkanīga blāzma.
Krēslas un ēnu parādības. Krēslas parādības novērojamas Mēness neapgaismotajā daļā, kad priekšlaicīgi iestājas rīta vai vakara krēsla, turklāt ēna ir nevis melna, bet pelēka. Ēnas parādības izpaužas kā ēnas parādīšanās vietā, kur tai nevajadzētu būt. Tas tiek skaidrots ar Mēness virsmas temperatūras straujajām izmaiņām, Saulei austot vai rietot, kad dažu stundu laikā virsmas t° mainās no −120 līdz +110 °C un ieži saraujas vai izplešas.
Punktveida uzliesmojumi – par iemeslu uzskata meteorītu nokrišanu uz Mēness virsmas.
Punktveida ugunis – ir novērotas punktveida gaismas, kuras uz Mēness virsmas spīdējušas vairākas minūtes.
Gaiši, kustīgi objekti uz Mēness virsmas vai tā apkārtnē. Skaidrojumi visdažādākie, piemēram, gāzes-putekļu mākoņu pārvietošanās.

Daži parādību apraksti

Kenterberijas abatijas hronists Gervēzijs atstājis pārejošas Mēness parādības aprakstu, kuru 1178. gada 18. jūnijā novērojuši pieci abatijas mūki. Viņš rakstīja: "Mēness augšējais rags sašķēlies divās daļās. No šķēluma vidus izsprāgusi liesmojoša lāpa, izspļaudama ievērojamā attālumā uguni, karstas ogles un dzirksteles." 1976. gadā britu ģeologs Džeks Hartungs izvirzīja versiju, ka mūki ir novērojuši Mēness sadursmi ar asteroīdu, kuras rezultātā radies Džordano Bruni krāteris Mēness neredzamajā daļā. Šī versija tomēr nav pilnībā pierādīta.
1787. gada 19. aprīlī naktī britu astronoms Viljams Heršels uz Mēness neapgaismotās daļas novēroja trīs sarkanus mirdzošus punktus. Viņš pats tos uzskatīja par trim neizdzisušiem vulkāniem.
1958. gada 2. novembrī padomju astronoms Nikolajs Kozirevs Pulkovas observatorijā novēroja apmēram pusstundu ilgu gāzu “izvirdumu” no Alfonsa krātera centrālās smailes.
ESMTP

ESMTP jeb Extended SMTP ("paplašinātais SMTP") ir SMTP protokola standata paplašinājumi. Standarts ir aprakstīts RFC 2821. Tas saglabā saderību ar iepriekšējo SMTP protokolu.
SMTP protokols tika izstrādāts 1980. gadu sākumā, bet desmit gadu laikā jau bija nepieciešams papildināt to ar jaunām funkcijām. 1993. gadā RFC 1425 tika publicēti šie papildinājumi "SMTP Service Extensions". Standarts vēl tika papildināts 1994. gadā (RFC 1651) un 1995. gadā (RFC 1869). RFC 2920 "SMTP Service Extention for Command Pipelining" aprakstīti paplašinājumi SMTP komandu konveijerapstrādei.
Hellēnisms

Hellēnisms ir antīkās vēstures periods no aptuveni 336. gada p.m.ē., Aleksandra Lielā valdīšanas sākuma, līdz aptuveni 30. gadam p.m.ē., kad Romas impērija pilnībā pakļāva grieķus. Pēc cita uzskata tas ilga līdz 529. gadam m.ē., kad Justiniāns I slēdza hellēnistu filozofu skolas un akadēmijas.
Hellēnisma kultūra uzplauka ap 280. gadu p.m.ē., kad īpaši attīstīta bija matemātika, filozofija, māksla, it īpaši Ēģiptes pilsētā Aleksandrijā.
Terminu "hellēnisms" 19. gs. vidū ieviesa vācu vēsturnieks Johans Gustavs Droizens. Tas radies no grieķu valodas vārda hellenes ("grieķi"). Hellēnisma perioda laikā Aleksandra Lielā karagājienu rezultātā notika izteikta grieķu kultūras izplatīšanās un nostiprināšanās ārpus Grieķijas. Par nozīmīgākajiem kultūras centriem kļuva pilsētas ārpus tagadējās Grieķijas - Pergama, Roda, Antiohija, Aleksandrija.
Depozīts

Depozīts jeb slēpts dārgumu krājums ir vērtīgu priekšmetu kopums, kurš parasti ir slepus noglabāts zem zemes. Šādus depozītus parasti meklē ar metāla detektoriem.

Staldzenes depozīts

2001.gadā Staldzenes stāvkrastā netālu no Ventspils tika atrast līdz šim lielākais depozīts Austrumeiropā. Tur atradās vairāki bronzas priekšmeti un fragmenti, kuru forma liecināja, ka tie ir nākuši no Skandināvijas un izgatavoti 800-600 gadus pirms mūsu ēras.
Vējiņi (stacija)

Vēsture

Vējiņu pietura atklāta 1979. gadā ar nosaukumu 26. kilometrs (p. p. 26. kilometrs). Par Vējiņiem pārdēvēts 1990. gados, pēc tuvējo māju nosaukuma. Nojume uzbūvēta 1980. gadā. No 2011. gada 1. februāra vilciens šeit apstājas tikai pēc pieprasījuma (ja pasažierim ir biļete līdz šai pieturai, vai ja pieturā gaida cilvēks).
Fjodors Dobronravovs

Biogrāfija

Dzimis 1961. gada 11. septembrī Taganrogā. Viņa tēvs strādāja būvlaukumā, bet māte maizes ceptuvē. Bērnībā Fjodors gribēja kļūt par klaunu. Savā dzimtajā pilsētā viņš apmeklēja cirka studiju un  intensīvi nodarbojies ar sportu (basketbolu, peldēšanu, volejbolu, boksu). No 1979. līdz 1981. gadam dienējis Gaisa desanta karaspēkos. Vēlāk pārvācās uz Maskavu, sāka piedalīties teātra izrādēs un spēlēt kino.
Kļuvis pazīstams pēc filmēšanās skeču šovā "6 kadri". Vēlāk filmējies seriālos "Radu būšana" un "Tētuka meitiņas". Tāpat tēloja kino un ieskaņoja animācijas filmas.
HK Rīga 2000

Komandas vēsture

2000.—01. gada sezonā, kas bija HK Rīga pirmā pastāvēšanas sezona, komanda uzvarēja Latvijas hokeja līgā, kā arī ierindojās 7. vietā Austrumeiropas hokeja līgā. 2001.—02. un 2002.—03. sezonās HK Rīga 2000 Latvijas čempionātā ierindojās otrajā vietā, abas reizes finālā piekāpjoties HK Liepājas Metalurgs. AEHL tā ierindojās attiecīgi 2. un 4. vietā.
No 2004. līdz 2007. gadam HK Rīga 2000 vēl četras reizes izcīnīja Latvijas čempiones titulu. 2004.—05. un 2005.—06. gada sezonās komanda spēlēja arī Baltkrievijas Ekstralīgā, 2005.—06. gada sezonā izcīnot trešo vietu. 2004.—05. gada sezonas NHL lokauta laikā komandā spēlēja vairāki NHL spēlētāji — Kārlis Skrastiņš, Sergejs Žoltoks, kā arī amerikānis Dārbijs Hendriksons. 2004. gada 3. novembrī Žoltoks spēles laikā mira (Baltkrievijas Ekstralīgas izbraukuma spēlē pret Minskas "Dinamo"). 2005.—06. gada sezonā 18 spēles komandas sastāvā aizvadīja latviešu vārtsargs Artūrs Irbe. 2005.—06. un 2007.—08. gada sezonās HK Rīga 2000 veiksmīgi piedālījās Kontinentālā kausa izcīņā, izcīnot 2. vietu. 2008. gadā finālturnīrs norisinājās Rīgā. 
2008.—09. gada sezonā HK Rīga 2000 kļuva par KHL komandas Rīgas "Dinamo" fārmklubu. 2009. gadā komanda tika izformēta, uz tās pamatiem izveidojot jaunu "Dinamo" fārmklubu Dinamo Juniors, kas gan aizvadīja tikai vienu sezonu.
Peipuss

Daba un izmantošana

Pārsvarā zemi krasti ar purvājiem. Igaunijas krastā, Kallastē līdz 10 m augsti devona smilšakmens klinšu atsegumi. Ezera gultne gluda, klāta ar dūņām. Gar ezera ziemeļu un austrumu krastu stiepjas smilšu josla — iekšzemes kāpas. Vairākas salas, no kurām lielākās ir Pīrisāre un Gorodeca. Dienviddaļā vairāki līči: Pedaspes līcis rietumu krastā un Želčas, Lahtas un Raskopeļas līči austrumu krastā. 
Lielākās pietekas ir Emajegi, Želča un Kepa, kā arī Lemmijervs, kas pievada Pleskavas ezera un Veļikajas baseina upju noteci. 
Iztek Narva uz Somu līci. Ezeru izmanto zvejniecībai un atpūtai, populārs ziemas zvejas ezers. Tā kā ezers ir relatīvi sekls, vasarās tā ūdens iesilst līdz 22 °C. Sevišķi piemērota atpūtai ir ezera ziemeļrietumu daļas pludmale starp Kauksi un Vasknarvu — šeit ainava atgādina klasisku Baltijas jūras pludmali. Ikgadējā nozveja ir ap 10 000 tonnu. Ezera ziemeļu daļa cieš no rūpnieciskā piesārņojuma. Aizsalst novembra beigās — decembra sākumā. Vidējais gada nokrišņu daudzums ir 575 mm.

Vēsture

1242. gada 5. aprīlī uz ezera ledus netālu no Sigovecas salas notika Eiropas vēsturei nozīmīgā Ledus kauja starp novgorodiešiem Aleksandra Ņevska vadībā un Livonijas ordeni, no kura kaujā piedalījās pārsvarā vācu un dāņu bruņinieki un viņu igauņu sabiedrotie.
Ezera piekrastē Kallastē un uz Pīrisāres salas dzīvo vecticībnieku kopienas, kas šeit patvērumu raduši no agrāko laiku vajāšanām. Pīrisāres salas iedzīvotāji daļēji saglabājuši vecticībniekiem raksturīgās ieražas.