google/wiki40b huggingface dataset:
Darbėnų paminklas partizanams

Atminimo vieta

Atminimo vietą sudaro dirbtinė pakiluma, link kurios nuo Palangos g. (Kretingos, Šventosios ir Skuodo kelių kryžkelės) veda takas. Pakilumoje suformuota 10 m skersmens aikštelė, kurios šiaurės vakarinėje dalyje stovi 3,5 m aukščio granitinis paminklas su stilizuoto kalavijo atvaizdu. Fasadinėje pusėje ąžuolo lapo fone pavaizduotas Vyčio kryžius, o po juo yra užrašas: „ŽEMAIČIŲ APYGARDOS / KARDO RINKTINĖS / PARTIZANAMS / ŽUVUSIEMS UŽ LIETUVĄ / 1945–1965 // RINKTINĖJE ŽUVO APIE 700 PARTIZANŲ“. Paminklą pusračiu supa 11 statmenų, 54×30×14 cm dydžio akmens plokščių su Kardo rinktinės kuopų ir būrių pavadinimais: „SKIRMANTO / KUOPA“, „VIZBUTO / KUOPA“, „TAURO (SLYVOS) / KUOPA“, „DAUGVAIŠO / KUOPA“, „ŠIRVYDO / KUOPA“, „J. ŠLEIDERIO / BŪRYS“, „TAUTVAIŠO / KUOPA“, „NARIMANTO / KUOPA“, „VIDMANTO / KUOPA“, „ŽYGIMANTO / KUOPA“, „BŪGANTO / KUOPA“.
Teritorijos plotas – 0,01 ha, paminklo aukštis – 3,5 m.

Istorija

Darbėnų valsčiaus Vaineikių miškuose 1945–1953 m. veikė Lietuvos laisvės armijos Žemaičių apygardos Kardo rinktinės štabas, kuriam ilgus metus vadovavo iš šio valsčiaus Knėžų kilęs Kazimieras Kontrimas. Štabą saugojo Vizbuto būrys, suburtas iš Darbėnų–Grūšlaukės apylinkių vyrų. Baudžiamųjų karinių operacijų metu žuvę ir sunkiai sužeisti partizanai buvo vežami į Darbėnų NKGB-MGB būstinę. Žuvusiųjų palaikai buvo pametami turgaus aikštėje, o sužeistieji tardomi ir kankinami būstinėje. Po to žuvusiųjų ir nužudytųjų palaikai būdavo užkasami būstinės kieme, sumetami į išviečių duobes, vėliau – išvežami pakasti į Darbėnų durpyną ar kitas vietas. Laisvės kovų metų žuvo apie 700 Kardo rinktinės partizanų, jų tarpe ir štabo viršininkas, rinktinės vadas K. Kontrimas. Paskutinis 1965 m. žuvo Pranas Končius, kurį saugumiečiai nušovė Didžiųjų Žalimų kaime, Kretingos raj.
1945-1965 m. žuvusiems Kardo rinktinės partizanams atminti darbėniškio Stanislovo Burbos iniciatyva 2005 m. miestelyje pastatytas paminklas. Jam pinigus aukojo per 20 pavienių asmenų, Kretingos rajono savivaldybės administracija, Darbėnų seniūnija, kai kurios bendrovės. Projekto autorius klaipėdiškis skulptorius Gintautas Jonkus.
Inkubai

Inkubai (lot. incubus – „gultis ant viršaus“) – Europos viduramžių mitologijoje vyriškos giminės demonai, lytiškai santykiaujantys su miegančiomis moterimis. Pasak krikščionių teologų, inkubai – puolę angelai, neretai persekiojantys vienuoles. Lytinio akto metu inkubas iščiulpa iš moters visą energiją, kad palaikytų savo gyvastį. Dažniausiai demonas nužudo savo auką arba palieka labai silpną, be gyvybės energijos. Moteriškas šių demonų atitikmuo vadinamas sukubais.
Moteris galėjo pastoti nuo inkubo. Buvo manoma, kad inkubas gali pavirsti žmogumi ir susilaukti palikuonių, kurie dažnai būdavo išsigimę, luošiai ar pusiau žvėrys. Dažniausiai inkubai aplankydavo raganas ar jų burtų aukas.

Mito kilmė

Inkubų legendą paaiškina tai, kad viduramžiais buvo ypač neigiamai žiūrima į moterų seksualines nuodėmes. Inkubų aukos galėjo patirti vaikščiojimą per miegus ar miego paralyžių. Taip pat inkubų aukos galėjo savo ar ne savo valia turėti seksualinių santykių ne santuokoje. Tokiu būdu buvo aiškinami atsiradę nesantuokiniai vaikai. Prievartautojai kaltindami inkubus išvengdavo bausmės už išžaginimus. Kartais pačios moterys teigdavo pastojusios nuo inkubo slėpdamos tiesą, jog pastojo ne santuokoje nuo mylimo draugo ar pažįstamo asmens, kuris ją išžagino.
Ūta (Suvalkų valsčius)

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Martynas Kavolis

Biografija

Sūnus Vytautas Kavolis. 1915 m. baigė mokytojų seminariją Tauragėje, 1918 m. – aukštuosius vokiečių kalbos mokytojų kursus Ylavoje ir 1919 m. Kaune, 1925 m. – Lietuvos universiteto Teisių fakultetą. 1943 m. studijavo teisę Berlyno universitete, 1944–1949 teisę, filosofiją ir teologiją Tiubingeno universitete. 1948 m. daktaras.
1916–1918 m. mokytojavo pradžios mokykloje Tauragėje, 1919 m. Naumiestyje. Nuo 1919 m. priklausė Lietuvos šaulių sąjungai. 1919 m. dalyvavo kovose su bermontininkais, 1920 m. – su bolševikais. 1920–1923 m. Muitinių departamento tarnautojas. 1923 m. Kauno apygardos teismo kandidatas, 1924 m. – šio teismo svarbių bylų tardytojo padėjėjas, 1926 m. – tardytojas, 1927–1940 m. Vyriausiojo Tribunolo prokuroro padėjėjas. 1930–1940 m. Lietuvos banko revizijos komisijos narys, 1934–1940 m. Kauno miesto tarybos narys. 1935 m. Vytauto Didžiojo universitete dėstė bažnytinę teisę, 1940 m. – baudžiamąją ir administracinę teisę.
1925–1936 m. Lietuvos evangelikų liuteronų konsistorijos prokuroras. Prasidėjus sovietinei okupacijai emigravo į Vokietiją. 1941 m. Lietuvių Aktyvistų Fronto narys. 1953 m. išlaikė teologijos egzaminą Kanados sinode, įšventintas kunigu, kunigavo Toronto ir Monrealio lietuvių evangelikų liuteronų parapijose. Rašė nusikalstamumo, teismų reformos ir kitų temomis periodikoje: „Kovokime su nusikaltimais“, „Lietuvos aidas“, „Vairas“, „Naujoji Romuva“.
Vilniaus universitetinė Antakalnio ligoninė

Vilniaus universitetinė Antakalnio ligoninė – Vilniaus ligoninė.

Istorija

1944 m. Vilniuje įsitvirtinus sovietams, buvo įkurta specializuota poliklinika Lietuvos komunistų partijos darbuotojams. 1952 m. ši įstaiga tapo ligonine.
1990 m. ligoninė neteko savo specialaus statuso, o 2012 m. – prijungta prie Vilniaus miesto klinikinės ligoninės. 2017 m. ligoninė buvo panaikinta.
Kazys Mažonas

Kazys Mažonas (1886 m. rugsėjo 9 d. Gesaluose, Mažeikių raj. – 1958 m. ? Klyvlende, JAV) – vaistininkas, Lietuvos visuomenės ir politinis veikėjas.

Biografija

1894–1898 m. mokėsi Palangos progimnazijoje, priklausė slaptam moksleivių būreliui. 1904–1906 m. organizacijos „Draugas“, nuo 1906 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narys. 1907 m. Kazanės universitete išlaikęs vaistininko egzaminus, praktiką atliko Peterburge, Archangelske ir Raseiniuose. 1913 m. Tartu universitete išlaikė valstybinius egzaminus, dirbo Raseinių vaistinės vedėju.
Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui pasitraukė į Rusiją, 1914–1918 m. buvo Tambovo vaistinės vedėjas ir kartu Nuo karo nukentėjusiems šelpti komiteto narys. 1918 m. pargabeno į Lietuvą apie 1000 lietuvių tremtinių.
1919–1922 m. Lietuvos vidaus reikalų ministerijos Sveikatos departamento centrinio vaistų sandėlio ir vaistinės vedėjas. 1922–1924 m. dirbo savo vaistinėje Skuode, 1924–1944 m. – Klaipėdoje.
1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1945–1949 m. dirbo Lietuvos Raudonajame Kryžiuje Detmonde, nuo 1949 m. gyveno Klyvlende.
Kudirkos Naumiesčio Vinco Kudirkos gimnazija

Istorija

Žemaičių vyskupas Jurgis Tiškevičius, 1644 m. perduodamas karmelitų vienuolynui naujai pastatytą koplyčią (pirmąją katalikų šventovę šioje vietoje), nurodė, kad pamokslai būtų sakomi žemaitiškai ir laikoma mokykla. Tikslių žinių apie mokyklos įkūrimą nerasta. Pirmą kartą ji paminėta 1781 m.
Nuo 1875 m. miesto mokykla buvo dviklasė. Mokyklos vedėjais dirbo rašytojas Petras Arminas-Trupinėlis, o nuo 1877 m. – varpininkas, kraštotyrininkas Pranas Užupis. Senojoje miesto mokykloje mokėsi: rašytojas, kunigas Antanas Tatarė, kalbininkas Jonas Jablonskis, rašytojas, pedagogas Pranas Mašiotas, Lietuvos Nepriklausomybės akto signataras, vyskupas Justinas Staugaitis, „Varpo“ redaktorius, profesorius dr. Juozas Bagdonas, profesorius, teisingumo, vidaus reikalų ministras Petras Leonas, teisininkas, literatas Justinas Zubrickas, kanauninkas, spaudos bendradarbis Kazimieras Prapuolenis, kunigas, filosofas Pranas Kuraitis, aktorė Jadvyga Oškinaitė-Sutkuvienė, kiti žymūs žmonės. Mieste veikusią trimetę vargonininkų mokyklą lankė būsimasis kompozitorius Česlovas Sasnauskas ir būsimasis miesto burmistras muzikas Zigmas Skirgaila.
1907 m. buvo įsteigta lietuviška trijų skyrių „Žiburio“ draugijos mokykla. 1917 m. atidaryta keturių skyrių pradžios mokykla. 1919–1928 m. mieste veikė „Žiburio“ draugijos gimnazija, prie kurios 1923 m. buvo įsteigti dvimečiai mokytojų kursai. Direktoriais dirbo Antanas Daniliauskas, kunigas Pijus Dambrauskas, Kostas Barniškis. Gimnazijoje ir mokytojų kursuose mokėsi sociologas, visuomenės veikėjas Pranas Dielininkaitis, Vinco Kudirkos muziejaus Paežeriuose įkūrėjas ir puoselėtojas Stasys Ankevičius, rašytoja Petronėlė Orintaitė-Janutienė, dailininkas Vytautas Kazimieras Jonynas, pedagogas, rašytojas Motiejus Lukšys, kunigas, muzikos profesorius, daktaras Antanas Adomaitis, kiti būsimi kunigai, Lietuvos kariuomenės karininkai, žymūs pedagogai.
1932 m. rugsėjo 4 d. buvo atidaryta nauja moderni Dr. Vinco Kudirkos pradžios mokykla, miesto burmistro Zigmo Skirgailos ir vedėjo Petro Barkausko iniciatyva pastatyta.
Po Antrojo pasaulinio karo, nuo 1945 m. veikė progimnazija, išaugusi į vidurinę mokyklą. Minint daktaro Vinco Kudirkos šimtąsias gimimo metines, mokyklai sugrąžintas Vinco Kudirkos vardas.
Nuo 2008 m. rugsėjo 1 d. Panovių pagrindinė mokykla tapo gimnazijos skyriumi.
Nuo 1998 m. veikia privatus mokytojų Irenos ir Antano Spranaičių įkurtas sunaikinto Širvintos miestelio muziejus – Širvintos kampelis (Dariaus ir Girėno g. 34).
Ošas

Istorija

Ošas yra vienas seniausių miestų Centrinėje Azijoje, žinomas nuo 8 amžiaus kaip šilko gamybos centras šalia Šilko kelio.
Babūras, Mogolų dinastijos pradininkas ir Timūro palikuonis, gimė šalia Andižano (Uzbekistanas), Ferganos slėnyje ir čia pradėjo šiaurės Indijos nukariavimo žygius.
Miestą 1876 metais buvo okupavusi Rusija, besivaržanti su Britanijos Imperija dėl dominavimo Vidurinėje Azijoje.

Turizmas

Mieste yra keli paminklai, tarp kurių paminėtinos pietų Kirgizijos „carienės“ Kurmanžanos Datkos ir Lenino statulos, rusų-ortodoksų cerkvė (vėl atidaryta po Tarybų Sąjungos griūties), taip kelios mečetės. Nuo populiaraus Suleimano kalnas atsiveria Ošo panorama; kalne yra urvas, šalia jo – muziejus, saugantis archeologines, geologines ir istorines kolekcijas, čia galima rasti informacijos apie vietinę florą ir fauną.
Audagostas

Audagostas arba Tegdaostas – V a. įkurtas senovės viduramžių miestas vakarų Afrikoje prie Nigerio upės (dabar Mauritanija).

Istorija

Berberų įkurtas miestas buvo pietvakarinėje Sacharos dalyje kaip transsacharinės prekybos centras. Apie 1050 m. Audagostą užgrobė Ganos imperija, o 1055 m. miestą užkariauja Almoravidai. Žlugus Almoravidų dinastijai XII a. miestas atiteko Malio imperijai. Prasidėjus transsacharinės prekybos nykimui XVI a. pabaigoje miestas buvo apleistas.
Vladas Auga

Biografija

1952–1977 m. Šiaulių dramos teatro aktorius, 1960–1977 m. ir direktorius. 1977–1980 m. Lietuvos kino studijos vaidybinių filmų direktorius. Šiaulių dramos teatre sukūrė apie 50 vaidmenų. Žuvo autokatastrofoje.
Laimutė Šunokienė

Biografija

1978 m. baigė Vilniaus Finansų ir kredito technikumą, buhalterė. Klaipėdos rajono savivaldybės Endriejavo seniūnijos seniūnė. Lietuvos savivaldybių seniūnų asociacijos narė.
Lietuvos krikščionių demokratų partijos, 2004 m. Tėvynės sąjungos Klaipėdos rajono skyriaus narė. 2003 m. ir 2007 m. (mandato atsisakė) Klaipėdos rajono savivaldybės tarybos narė.
Vaikai Nerijus, Marijus.
Antarktidos ryšiai

Fiksuoto telefono linijos: 0

(pastaba: informacija tik iš JAV bazių (2001))
Mobiliojo ryšio telefonai: nėra duomenų; naudojama Iridium palydovinė sistema. Argentinos stotyse veikia 2 mobiliųjų telefonų serveriai.
Telefoninės sistemos:
bendras vertinimas: vietinės telefoninės sistemos kai kuriose tyrimų stotyse
Radijo transliavimo stotys: AM: n.d., FM: 2, trumpųjų bangų: 1

(pastaba: informacija tik iš JAV bazių (2002))
Televizijos transliavimo stotys: 1 (kabelinė sistema su šešiais kanalais; American Forces Antarctic Network-McMurdo)

(pastaba: informacija tik iš JAV bazių (2002))
Interneto tiekėjai: 2009 m. planuojamas baigti šviesolaidinio kabelio tiesimas poliariniame plokščiakalnyje.
Argentinos Marambio bazėje veikia bevielis internetas.
Interneto kodas:
AQ
Taygi

Taygi, taigi – išnykusi Uralo kalbų šeimos pietų samodų grupės kalba, kuria, manoma, dar kalbėjo XIX a. Pietų Sibire.
Kartais laikoma matorų kalbos dialektu, bet ISO 639-3 turi kodą ymt (Mator-Taygi-Karagas), o enciklopedijos Britannica 1984 m. leidime laikoma kalba.
Persija (regionas)

Geografija

Persijos regionas yra iš vakarų ir šiaurės apsuptas kalnų, tuo tarpu viduriniai regionai garsėja lietingomis švelniomis žiemomis ir sausomis karštomis vasaromis. Šios vietos tinkamos auginti javus, citrusinius, datules.

Ankstyvoji persų valstybė

Senovėje Persijos regionas buvo kontroliuojamas Elamo. Čia stovėjo svarbus miestas Anšanas.
Persų tauta minima kartu su medais 844 m. pr. m. e. Asirų šaltiniuose ji įvardijama parsuaš. Tuo metu jie klajojo šiaurės Irane aplink Urmijos ežerą. Apie 700 m. pr. m. e. legendinis valdovas Achemenes suvienijo persų gentis. Regioną kontroliuojant medams ir skitams, persai, vadovaujami valdovo Teispes (Cišpiš) migravo į pietus ir apsistojo Persijos regione. Čia jie perėmė daug tradicijų ir kultūros iš Elamo.
VII a. pr. m. e. augant Medijos imperijai, Persija tapo viena iš imperijos provincijų. Tačiau vietinė dinastija nebuvo nutraukta.

Graikų ir partų valdymas

334 m. pr. m. e. Aleksandras Makedonietis įžengė į Achemenidų imperiją ir nugalėjo Persijos valdovą. Jam atiteko visa imperija, taip pat ir Persijos regionas. Po Aleksandro mirties Persiją paveldėjo Seleukidai. Tuo metu imperijos centrai kėlėsi į kitus regionus, ypač į Viduržemio jūros pajūrį. Todėl Persijos regionas prarado savo reikšmę.
170 m. pr. m. e. kiti užkariautojai partai paveldėjo imperiją. Jie valdė iš Ktesifono Mesopotamijoje.
Jundeliškių dvaras

Istorija

XVI a. įsikūrė Eperješas. Abiejų Tautų Respublikos (ATR) padalijimo išvakarėse Ustronę valdė Kristina Ragožaitė – Kačanauskienė. Vėliau teisės perėjo Semaškoms. Apie 1800 m. Marijana Semaškaitė ištekėjo už Apolinaro Moravskio ir Moravskiai kraičio gavo Ustronės dvarelį. Nuo tada iki 1838 m. Ustronės dvare gyveno Apolinaras Moravskis, po jo mirties dvarą paveldėjo jo vienturtis sūnus gydytojas, memuaristas, etnografas, teisininkas ir keliautojas Stanislovas Moravskis, kuris čia ir mirė 1853 m. (palaidotas Nemajūnų koplyčioje). Po jo mirties dvaras atiteko jo giminaičiui Apolinarui Moravskiui, vėliau jo sūnui Zigmui Moravskiui, kuris valdė šį dvarą iki XX a. pirmos pusės.
Valdant A. ir St. Moravskiams dvaras didžiavosi gausia paveikslų, iškamšų kolekcija. Turėjo nemenką biblioteką. Jame buvo puoselėjamas parkas. Kaip savo atsiminimuose apie dvaro interjerą rašo St. Moravskis: Išvysi čia ir Peškos, ir Oleškevičiaus teptuką. Čia ir Kanevskis, ir didysis Suchodolskis. <...> Orlovskio eskizai. <...> Čia Rustemas, Joteika, Januševičius, Glovackis, Gladyšius, Moračinskis. <...> Albani ir Rafaelis. <...> Abiejų Lampi kūrinius rasi.
Dekanas

Vidurinės mokyklos

Daugelyje JAV vidurinių mokyklų dekanas yra mokytojas ar administratorius, kuri prižiūri moksleivių drausmę atlieka kai kurias administracines funkcijas. Didelėse mokyklose būna berniukų ir mergaičių dekanai ar tam tikrų klasių dekanai. Mokykloms vadovauja direktoriai (angl. principal ar headmaster), bet kai kurių mokyklų (dažniau privačių) vadovai vadinami dekanais (angl. dean).

Aukštasis mokslas

JAV aukštosiose mokyklose dekanais vadinami atskirų universiteto department’ų ar departmentų grupių vadovai (pvz., menų ir gamtos mokslų koledžo dekanas, apatinio miesto kempuso dekanas). Daugelyje koledžų ir universitetų dažnai būna dean of students 'studentų dekanas' ir dean of the faculty 'dėstytojų ir kitų darbuotojų dekanas'.
Daugelio JAV teisės mokyklų, medicinos mokyklų, teologijos mokyklų ir kitų panašių aukštųjų profesinio rengimo mokyklų aukščiausi administratoriai vadinami dean 'dekanas'. Daugelis jų turi dekanus padėjėjus (angl. assistant deans ar associate deans), kurie atitiktų lietuviškus prodekanus, pvz., dean of academics 'akademinių reikalų prodekanas', dean of students 'studentų prodekanas'.
Konflikto teorija

Konflikto teorija – socialinės psichologijos mokslo sritis, kurioje tiriama konfliktai tarp atskirų socialinių grupuočių, taip pat tarp individo ir grupės. Teigiama, kad konfliktą autoritarinėje struktūroje, su būdingais diktato ir autoritarinio mąstymo atributais, paprastai laimi aukštesnes administracines pareigas užimantis arba aukštesnį statusą turintis konfliktuotojas. Konfliktui išėjus iš struktūros vidaus gali lemti juridiniai konflikto aspektai. Konfliktai paprastai yra neišvengiami besiformuojančiose socialinėse grupėse, bendrijose, kol nusistovi tam tikra hierarchija, išsiaiškinamos pozicijos ir vertybės, nusakoma tvarka. Pozityvi konflikto pusė – bendruomenės ar grupės raida, konstruktyviai išsprendžiant esminius prieštaravimus, negatyvi – konflikto dalyvių energijos sąnaudos, patiriamos emocinės traumos, kintantis socialinis statusas. Vengiant konfliktų yra itin svarbūs vertybių bendrumas, vidaus taisyklių, netgi procedūrinių apibrėžtumas ir aiškumas, demokratinės nuostatos bei taikdariai, geranoriškumas.
Gasparo sąsiauris

Gasparo sąsiauris (indonez. Selat Gaspar) – sąsiauris Malajų salyne, Indonezijoje. Skiria Bankos salą vakaruose nuo Belitungo salą rytuose. Jungia Pietų Kinijos ir Javos jūras. Ilgis 70 km, plotis 80-100 km. Pagrindinis uostas – Tandžungpandanas.
Sąsiauryje yra nedidelės Leparo, Pongoko ir Mindanau salos.
Kinų virtuvė

Kinų virtuve apibendrintai vadinamos Kinijoje esančios Tolimųjų Rytų virtuvės, išskiriant jas nuo japoniškos, korėjietiškos ir vietnamietiškos. Iš tiesų tai yra keletas savarankiškų virtuvinių tradicijų, kurios su kitomis Rytų Azijos virtuvėmis dalijasi daug bendrų produktų, prieskonių, taip pat filosofija ir maisto apdorojimo metodais, tačiau turi ir savo specifinių bruožų.
Paprastai pasaulio restoranuose dažniausiai yra paplitusi Kantono virtuvė, todėl daugumai pasakymas „kinų virtuvė“ asocijuojasi būtent su ja.
Ovidijus Galdikas

Biografija

Pirmą kartą kamuolį į rankas O. Galdikas paėmė vaikystėje gimtajame Kaune. Kurį laiką lankė treniruotes, bet dėl lūžusios rankos krepšinio nebežaidė. Ūgį paveldėjo iš tėvų: 205 cm ūgio tėčio ir 186 cm mamos. Septyniolikmetį Ovidijų pakvietė Kauno Žalgiris. Iki 213 cm išaugęs O. Galdikas iš pradžių dirbo su fizinio rengimo treneriu Aleksandru Kosausku. 2006 m. rudenį O. Galdikas buvo įtrauktas į Žalgirio dublerių komandos paraišką Nacionalinės krepšinio lygos pirmenybėms. Bet savo vietos ekipoje vidurio puolėjas nesurado. Sunki karjeros pradžia sutapo su pabaiga. Jaunojo žaidėjo šeimą prispaudė finansinis nepriteklius, ir O. Galdikas, nesulaukęs ankstyvos sėkmės krepšinio aikštėje, nusprendė palikti krepšinį ir ieškotis darbo. Dvejus metus O. Galdikas dirbo „juodą“ darbą automobilių servise, kelininkų įmonėje.
Į krepšinį grįžo 2008 m. Su Klemensu Patiejūnu išvyko į Prancūziją. Jis treniravosi prancūzų antrosios lygos klubo, kuriam tuo metu atstovavo K. Patiejūnas, treniruotėse. Po keturių mėnesių Ovidijus grįžo į Lietuvą ir toliau treniravosi su Gintautu Regina Vilniuje.
25 metų centras 2013 m. vasarą dalyvavo Niujorko Knicks klubo peržiūroje, bet grįžo į Lietuvą ir toliau atstovavo „Šiaulių“ ekipai. Lietuvos krepšinio lygos čempionate O. Galdikas vidutiniškai pelnydavo 2,8 taško ir atkovodavo 2,6 kamuolio. Baltijos krepšinio lygoje krepšininko statistiniai rodikliai buvo kiek geresni - vidutiniškai 5,8 taško bei 3,3 atkovoto kamuolio.
2015 m. vasarą, po epizodiško žaidimo NBA vasaros lygoje, pasirašė dvejų metų sutartį su galimybe ją pratęsti, su Ispanijos ACB lygos Las Palmo "Herbalife Gran Canaria" klubu. 2016 m. vasario viduryje iki sezono pabaigos buvo paskolintas Lenkijos Ščecino „King Wilki Morskie“ klubui, o nuo 2016 m. spalio mėn. buvo paskolintas Utenos "Juventus" komandai.
2017 m. spalio viduryje nusprendė baigti profesionalaus krepšininko karjerą dėl problemų su širdimi.

Asmeninis gyvenimas

Būdamas devyniolikmetis O. Galdikas vedė penkiolikmetę savo kūdikio motiną Džanetą, tapusią jauniausia 2008 m. nuotaka Lietuvoje. Priešingu atveju jam grėsė baudžiamoji byla už lytinius santykius su nepilnamete.
Tauragės rajono savivaldybės taryba 2011–2015 m.

Tauragės rajono savivaldybės taryba – Lietuvos Respublikos Tauragės rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta ketveriems metams savivaldybių rinkimuose, vykusiuose 2011 m. vasario 27 d. 1994 m. liepos 7 d. Lietuvos Respublikos savivaldybių tarybų rinkimų įstatymo Nr. I-532 2010 m. liepos 20 d. redakcijos nustatyta tvarka daugiamandatėje rinkimų apygardoje, remiantis visuotine ir lygia rinkimų teise, slaptu balsavimu proporcine rinkimų sistema, pagal Lietuvos Respublikoje registruotų politinių partijų pateiktus kandidatų sąrašus bei iš išsikėlusių kandidatų, jeigu jų išsikėlimą parašais parėmė ne mažiau kaip dešimt procentų skaičiuojant vienam savivaldybės tarybos nario mandatui, bet ne mažiau kaip 100 tos savivaldybės rinkėjų.

Veikla

Pirmasis savivaldybės tarybos posėdis įvyko 2011 m. balandžio 15 d. Savivaldybės meru 16 balsų išrinktas Pranas Petrošius.
Kalcio permanganatas

Savybės

Nėra degus, tačiau sumaišytas su degiąja medžiaga, gali paspartinti jos degimą. Smulkiai susmulkinus degiąją medžiagą, iš mišinio galima gauti sprogstamąją medžiagą. Sumaišius su skysta degia medžiaga gali įsiliepsnoti. Taip pat dėl sąlyčio su sieros rūgštimi gali užsiliepsnoti, sukelti sprogimus. Mišiniai su acto rūgštimi ar acto anhidridu gali sprogti, jei nėra laikomi šaltai. Kalcio permanganato ir sieros rūgšties mišinį sumaišius su benzinu, anglies disulfidu, dietileteriu, etanoliu, nafta ar kita organine medžiaga galima sukelti sprogimus.
Stasys Pajeda

Biografija

Poilsio namų „Dubingiai” direktorius, nuo 2008 m. pensininkas.
Lietuvos socialdemokratų partijos Molėtų rajono skyriaus narys. Nuo 2011 m. Molėtų rajono savivaldybės tarybos narys.
Stasys Ivanauskas

Biografija

Nuo 1924 m. gyveno Šiauliuose, kur 1930 m. baigė pradinę mokyklą. 1934 m. pakviestas dirbti ir mokytis G. Zilbermano fotolaboratorijoje įsigijo pirmąjį fotoaparatą „Super baldina“. Iš fotografo M. Fligelio išmoko fotografijos meno. Būtinąją karinę tarnybą atliko 8-ajame pėstininkų Lietuvos kunigaikščio Vaidoto pulke. Nuo 1940 m. Šiaulių Aušros muziejaus fotografas, dalyvavo muziejaus ir respublikinėse ekspedicijose, fotografavo eksponatus, bendradarbiavo muziejaus leidžiamame žurnale „Gimtasai kraštas“. Važinėdamas po Šiaulių apskritį, nufotografavo šimtus etnografinių ir istorinių objektų. Aušros muziejaus fototekoje saugoma apie 9000 negatyvų. Buvo aktyvus Lietuvos skautų sąjungos narys, dalyvavo tautinėse skautų stovyklose.
1945-1955 m. Šiaulių dramos teatro fotografas. Per 10 metų užfiksavo apie penkiasdešimt spektaklių pastatymų. 1950-1955 m. dar ir miesto laikraščio „Raudonoji vėliava“ fotokorespondentas.
Fotografijų paroda iš Aušros muziejaus rinkinių „Šiaulių krašto gyvenimo akimirkos“ veikė Šiaulių fotografijos muziejuje 2000 m.  Seimo galerijoje 2001 m. surengta paroda S„kautas, karys, pilietis“.
Romeo ir Džuljeta

„Romeo ir Džuljeta“ (angl. Romeo and Juliet) yra 1595 m. Viljamo Šekspyro sukurta tragedija, kurioje pasakojama jaunuolių iš priešiškai nusiteikusių šeimų meilės istorija. Viena populiariausių Šekspyro dramų, statyta, perdirbta ir interpretuota daugelį kartų. Romeo ir Džuljeta tapo tipiniu jaunų įsimylėjėlių pavyzdžiu ir prototipu kitoms istorijoms.
Mulčias

Mulčias – natūralios organinės ir sintetinės medžiagos, naudojamos dirvos paviršiui dengti, siekiant išsaugoti drėgmę, palaikyti šilumą, padidinti derlingumą, sustabdyti piktžolių augimą, mažinti eroziją arba dėl estetinių priežasčių. Mulčiuojama paprastai pavasarį.
Mulčias gali pakeisti agrocheminę dirvos sudėtį, jos rūgštingumą. Spygliai, žievė, durpės rūgština. O kalkinga skalda ir žvyras tinka alpinariumams, kur dažnai sodinami šarminę terpę mėgstantys augalai.

Organinės kilmės mulčias

Organinis mulčias, kuris palaipsniui yra, turi būti nuolat atnaujinamas. Dažniausiai naudojamos organinės medžiagos: nupjauta žolė, lapai, kompostas, pjuvenos, mėšlas, medžio drožlės, skiedros, žievė, javų šiaudai. Organinis mulčias suaktyvina bakterijų veiklą ir taip sumažina azoto kiekį, todėl reiktų patręšti azotinėmis trąšomis.