google/wiki40b huggingface dataset:
Josef Jakubowski

Biografija

Gimė 1895 m. rugsėjo 8 d. Dubnuose. Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui paimtas į Rusijos imperijos kariuomenę, karo metu pateko į vokiečių nelaisvę kurioje išbuvo 2 metus. Paleistas iš belaisvių stovyklos apsigyveno Vokietijoje Palingeno kaime netoli Liubeko, kur dirbo žemės ūkyje. Dirbdamas susipažino su mergina Ina Nogens, kuri turėjo nesantuokinį sūnų Evaldą. Pora po kiek laiko susilaukė dukros Anos ir planavo susituokti, tačiau Ina Nogens mirė ir abu vaikai apsigyveno pas močiutę, kuriai J. Jokubovskis už vaikų išlaikymą mokėjo pinigus, tačiau po kiek laiko pastebėjo, kad vaikai nemėgsta savo močiutės ir jis nustojo mokėti pinigus.
1924 m. lapkričio 9 d. šalia kaimo esančiame miške buvo rastas pasmaugtas trejų metų Inos Nogens sūnus Evaldas. J. Jokubovskis tapo įtariamuoju ir buvo suimtas. 1925 m. kovo mėnesį prasidėjo teismo procesas, kaltinamasis neturėjo alibi, o vienintelis protiškai neįgalus liudininkas teigė matęs įtariamąjį, tą rytą kai buvo nužudytas vaikas, einantį iš miško. Inos Nogens broliai teigė, kad J. Jokubovskis nesirūpino vaiku. J. Jokubovskis visą laikė teigė esąs nekaltas ir prastai mokėdamas vokiškai negalėjo tinkamai gintis, o dėl lėšų stygiaus vertėjo neturėjo. 1925 m. kovo 26 d. nuteistas mirties bausme, kuri buvo įvykdyta Štrelice 1926 m. vasario 15 d. Dvi dienos prieš mirties bausmės įvykdymą kaltinamojo advokatas išsiuntė laišką teisėjui, kad mirties bausmės vykdymas būtų atidėtas, nes advokatas buvo įsitikinęs, kad kaltinamasis yra nekaltas.
1928 m. policijai apklausus Inos Nogens motiną ir abu brolius paaiškėjo, kad tai jie suplanavo žmogžudystę siekdami atsikratyti Inos Nogens nesantuokiniu sūnumi ir taip visą kaltę suversti vieninteliam kaime gyvenusiam užsieniečiui. 1929 m. liepą Augustas Nogensas buvo nuteistas mirties bausme, bet vėliau bausmė pakeistą į kalėjimą iki gyvos galvos. Po tikrųjų kaltininkų išaiškinimo Vokietijos žmogaus teisių organizacija pateikė kaltinimus klaidingą nuosprendį paskyrusiems prokurorams ir teisėjams, kurie buvo atleisti iš darbo.
Po Jokubovskio bylos Veimaro respublikoje iki A. Hitlerio atėjimo į valdžią 1933 m. buvo įvykdytos vos kelios mirties bausmės. To meto žurnalistai Rudolf Olden ir Max Barth 1928 m. Sonntags-Zeitung laikraščio 3 numeryje išsakė nuomonę, kad Jokubovskis buvo nuteistas dėl to kad buvo užsienietis. Jokubovskio byla buvo aprašyta daugelyje knygų, straipsnių, sukurti filmai, o Noištrelice klaidingai nuteistojo garbei pavadinta gatvė Josef-Jakubowski-Straße.
Palenkės Bialos miesto herbas

Palenkės Bialos miesto herbas (lenk. Herb Białej Podlaskiej) – Palenkės Bialos miesto skydo formos herbas, kuriame raudonoje užsklandoje vaizduojamas Arkangelas Mykolas. Herbą miestui suteikė Mykolas Kazimieras Radvila.
Vanraure Hachinohe

Istorija

Klubo ištakos siekia 2006 m. Klubas negali pasigirti aukštais pasiekimais. Žaidė JFL (jap. Nihon Futtobōru Rīgu), 2018 m. joje užėmė trečią vietą ir pateko į J3 lygą.
Nuo 2019 m. žaidžia J3 lygoje.
Regina Majauskaitė-Abramavičienė

Biografija

Tėvas Jonas Majauskas jaunystėje gyveno ir mokėsi Peterburge, išmoko groti įvairiais instrumentais, vadovavo pučiamųjų orkestrams. Pirmieji Reginos muzikos mokytojai buvo tėvas ir Kupiškio vidurinės mokyklos mokytojas Vladas Zinkevičius. Baigusi septynias klases, 1954–1958 m. choro dirigavimo mokėsi Panevėžio muzikos mokykloje (dėst. Aleksandras Liberis). 1965–1970 m. choro dirigavimą neakivaizdiniu būdu studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (prof. Konrado Kavecko klasė).
Kurį laiką padirbėjusi Marijampolės vaikų muzikos mokykloje ir pedagoginėje mokykloje, 1961 m. atvyko į Zarasus ir pradėjo mokytojauti vaikų muzikos (meno) mokykloje. Nuo 1990 m. jaunių choro vadovė. Chorą išmokė daug įvairių kūrinių – jis dažnai pasirodo koncertuose. Jį parengė Zarasų rajono ir nuo 1975 m. visoms respublikinėms dainų šventėms, 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei, 1994 m. I Pasaulio lietuvių dainų šventei, 1997 m. Lietuvos moksleivių dainų šventei ir 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventei Vilniuje. Mokytoja yra daugelio Zarasų rajono dainų švenčių dirigentė.
Darius Jasevičius

Sporto pasiekimai

Buvo 3 kartus Lietuvos čempionu (2000, 2001, 2005). Pasaulio jaunimo (1998, Argentina), Europos jaunimo (1999, Kroatija), Europos (2000, Suomija) čempionatų bronzos medalininkas.
Bogutiškė

Aplinkinės gyvenvietės

DotenėnaiSariai
Linkaičių pušis

Pušies aplinka

Paminklinis medis auga atokioje miškingoje vietoje, nėra kelio nuorodų (2019 m. balandžio mėn. duomenimis), todėl sunkiai surandamas. Pasiekiamas iš žvyrkelio Puipiai–Labučiai–Bebrujai pasukus į miško kelią taške 55°44′38″š. pl. 23°38′46″r. ilg.: pavažiavus 100 m į rytus, sukti pažvyruotu keliu į dešinę ir važiuoti 500 m (kairėje telkšo vandens kanalas), iki kryžkelės. Toliau sukti 90° kampu kairėn į sunkiai pravažiuojamą kelią  (lygiagrečiai dešinėje telkšančio kito užžėlusio kanalo). Pušis pasiekiama už 550 m (kirtavietė pastebima nuo kanalo). Aplink medį plynai iškirstas miškas, jo apsauginėje zonoje, papėdėje, paliktos sunkiosios technikos įspaustos vėžės. Šalia kamieno išlikęs nulenktas metalinis paveldo objekto strypas su neįskaitoma lentele. Kirtavietės kampe, už 80 m  į lapuotį medį atremtas medinis stulpas su ryškia informacine lentele apie šią pušį.

Apie medį

Medžio rūšis – paprastoji pušis (Pinus sylvestris L.). Medžio kamieno apimtis 1,3 metro aukštyje – 3,15 m, aukštis – 33,5 m.
Ards FC

Istorija

Klubo ištakos siekia 1902 m.
Bantai

Bantai – tautų grupė, gyvenanti subsacharinėje Afrikoje (į pietus nuo 6° šiaurės platumos). XX a. pab. iš viso gyveno ~200 mln. bantų. Kalba bantų kalbomis, priklausančiomis Nigerio kalbų šeimos, Nigerio-Kongo kalbų pogrupiui. Sudaro ~400 skirtingų tautų (žymesnės – zulai, suahiliai, tsvanai, kirundžiai, fangai, kikujai, kosai, nguniai ir kt.).
Dauguma bantų yra priėmę krikščionybę ar islamą (daugiausia Rytų Afrikoje), tačiau nemažai tebėra išlaikę senuosius tikėjimus. Gausus folkloras (sakmės, padavimai, legendos, pasakos). Verčiasi lydimine žemdirbyste, gyvulininkyste, medžiokle. Amatai: audimas, pynimas, puodininkystė, kalvystė.
Manoma, kad bantų protėvynė yra dabartinėje Kamerūno teritorijoje. II tūkstantmetį pr. m. e. – I tūkstantmetį m. e. bantai migravo į pietų ir pietryčių Afriką, išstumdami čiabuvius bušmėnus, hotentotus, pigmėjus. Jie išvystė žemės ūkį, metalo apdirbimą, tai leido užkariauti plačias teritorijas Afrikoje. Jie sukūrė keletą valstybinių junginių: Kongą, Bugandą, Monomotapą, Ruandą ir kt.). Gyveno gentimis ir genčių sąjungomis. XIX–XX a. dauguma pietinių bantų genčių kariavo su okupantais iš Europos. Dėl Afrikos kolonizacijos dauguma bantų genčių buvo išskirstytos į skirtingas valstybes ir tik nedaugelis jų turi savas valstybes. Pastaruoju laikotarpiu bantų populiacija smarkiai auga, tačiau tarp jų labiausiai išplitęs AIDS.
LSMU Odontologijos fakultetas

Istorija

1921 m. buvo įsteigta Aukštųjų kursų medicinos skyriaus odontologijos sekcija, o tų pačių metų rugsėjo 1 dieną buvo priimti ir pirmieji studentai. 1922 m. vasario 16 d. Aukštuosiuose kursuose įvyko iškilmingas Lietuvos universiteto atidarymas. Jame buvo Medicinos fakultetas su odontologijos skyriumi, kurio vadovu buvo paskirtas dantų gydytojas A. Petrauskas.
1922 m. sudarant mokymo planus Medicinos fakulteto Taryba pasirinko Rusijos ir Vokietijos universitetų gydytojų ir stomatologų rengimo sistemą, nes dauguma fakulteto profesorių buvo baigę šių šalių universitetus. 1940 m. rudens semestre pradėta mokymo planus ir visą mokymo sistemą suvienodinti su Sovietų Sąjungos aukštųjų medicinos mokyklų planais ir mokymo sistema. Prasidėjus karui, vėl grįžta prie buvusios studijų tvarkos. Karui pasibaigus, studijos buvo pradėtos pertvarkyti pagal bendras Sovietų Sąjungos aukštosios medicinos mokyklos programas. 1946 m. pereita prie sesijinės egzaminų tvarkos. Ji galutinai įgyvendinta po metų. 1951 m. įkurtas Farmacijos-stomatologijos fakultetas, kurio pirmasis fakulteto dekanas buvo prof. B. Šiaulis. Vėliau fakulteto dekanais dirbo prof. A. Vileišis, doc. I. Riauba, doc. V. Rimkevičiūtė, doc. L. Steponavičius. 1968 m. Farmacijos-stomatologijos fakultetas padalintas į du savarankiškus fakultetus.
2003 m. Stomatologijos fakultetas tapo Odontologijos fakultetu.
Vaineikiai

Geografija

Kaimas įsikūręs abipus Akmenos upės. Vakaruose Akmena ir dešinysis jos intakas Šlaveita skiria kaimą nuo Barkelių miško. Pietiniu pakraščiu teka kitas Akmenos intakas Vaineikupis, už kurio prasideda Garždupio kaimo žemė. Kaime susieina keliai iš Darbėnų, Grūšlaukės, Vaineikių Medsėdžių, Kūlupėnų ir Šukės. Iš rytų pusės kaimo žemes juosia Vaineikių miškų masyvas.
Chevrolet Caprice

Apdovanojimai

Chevrolet Caprice du kartus laimėjo Motor Trend metų mašinos apdovanojimą, 1977 ir 1991 metais.
Kasacija

Kasacija (lot. cassare – panaikinti, padaryti negaliojantį) – apeliacinės instancijos teismų sprendimų ir nutarčių apskundimas ir peržiūrėjimas kasacine tvarka. Peržiūri kasacinis teismas.
Kasacine tvarka bylas Lietuvoje nagrinėja Lietuvos Aukščiausiasis Teismas.

Civilinis procesas Lietuvoje

Pakartotiniai kasaciniai skundai dėl to paties įsiteisėjusio teismo sprendimo ar nutarties negalimi. Kasacine tvarka byla dėl to paties įsiteisėjusio teismo sprendimo ar nutarties gali būti nagrinėjama tik vieną kartą.
Kasacine tvarka bylą LR CPK nustatytais atvejais nagrinėja arba 3 teisėjų kolegija, arba 7 teisėjų kolegija, arba Lietuvos Aukščiausiojo Teismo Civilinių bylų skyriaus plenarinė sesija.
Vyriausiasis kariuomenės vadas

Vyriausiasis kariuomenės vadas, nuo 1935 m. Kariuomenės vadas – aukščiausias Lietuvos kariuomenės karinis valdininkas, skiriamas Lietuvos Respublikos prezidento, kaip aukščiausio valstybės pareigūno, o nuo 1935 m. kaip Vyriausiojo kariuomenės vado.

Istorija

Kol vyko Lietuvos kariuomenės organizavimasis kovai su bolševikais ir pirmosios kovos, Vyriausiojo kariuomenės vado funkcijas – koordinuoti kariuomenės veiksmus, atliko Lietuvos kariuomenės Generalinis štabas. Tik susikūrus pirmiesiems keturiems Lietuvos kariuomenės pulkams ir kariuomenei išsikėlus uždavinį valstybės teritoriją išlaisvinti nuo priešišką ideologiją skleidusių ginkluotų lietuvių bei kitų tautybių Lietuvos gyventojų gaujų ir jiems į pagalbą atėjusių reguliariosios Raudonosios armijos dalinių, atsirado būtinybė griežčiau kontroliuoti ir organizuotai planuoti kariuomenės dalinių veiksmus. Pirmuoju kariuomenės vadu 1919 m. gegužės 7 d. paskirtas Generalinio štabo viršininkas, ir toliau ėjęs šias pareigas, generolas Silvestras Žukauskas. Jo suplanuota ir sėkmingai įvykdyta Kurklių-Panevėžio operacija, kurios metu išvaduoti Ukmergė ir Panevėžys, buvo pirmasis karinis Vyriausiojo kariuomenės vado laimėjimas. Paskutiniajam kariuomenės vadui Vincui Vitkauskui teko neitin garbinga misija TSRS okupuojant Lietuvą 1940 m. įsakyti kariuomenei sutikti okupantų karius „draugiškai“, nes buvusios valstybės valdžios nuolaidos, 1939 m. įsileidžiant „ribotą“ Raudonosios armijos kontingentą ir leidus TSRS kariuomenės dalinius dislokuoti strategiškai pavojingiausiose vietose, praktiškai sukaustė vienos iš geriausiai Europoje parengtos ir apginkluotos Lietuvos kariuomenės veiksmus.

Įgaliojimai

Vyriausiaisiais kariuomenės vadais paprastai buvo skiriamas aukščiausią karinį laipsnį turintis veikiantis karininkas. Jam buvo pavaldūs visi Lietuvos kariuomenės daliniai ir tarnybos, o nuo 1935 m. sausio 1 d. tapo pavaldus ir Vyriausiasis kariuomenės štabas, kuris iki tol buvo atskaitingas krašto apsaugos ministrui.
POS sistemos

POS sistema (angl. POS point of sale), kitaip kompiuterinis kasos terminalas, yra naudojama vietose, kuriose vyksta atsiskaitymo operacijos. POS sistemą sudaro techninė įranga ir programinė įranga.

Istorija

Programinė įranga iki 1990-ųjų

Pirmieji elektroniniai kasos aparatai buvo valdomi programinės įrangos, kurios funkcinės ir komunikacinės galimybės buvo ribotos. 1973-ųjų rugpjūtį IBM informavo, kad IBM 3650 ir 3660 parduotuvių sistemos buvo sujungtos į vieną kompiuterinę sistemą, kuri valdė parduotuvių POS 128 IBM 3653/3663 sistemas. Ši kompiuterinė sistema buvo pirmą kartą panaudota komercijoje. Įpusėjus 1974-iesiems ši sistema buvo įdiegta Pathmark tinklo parduotuvėse Naujajame Džersyje ir Dillard's universalinėse parduotuvėse. Viena pirmųjų mikroprocesoriumi kontroliuojama kasos aparatų sistema buvo išrasta William‘o Brobeck‘o ir nuo 1974 metų naudota McDonald's restoranuose.
Modernioji programinė įranga po 1990-ųjų
1992 metais Martin‘as Goodwin‘as ir Bob‘as Henry sukūrė POS sistemos programinę įrangą, kuri galėjo veikti Microsoft Windows platformoje pavadinimu IT Retail. Nuo tada POS sistemų taikymas buvo išvystytas Windows ir Unix platformose. Augant prekybininkų poreikiams, dėl spartaus personalinių kompiuterių technologijų ir programinės įrangos vystymosi, kartu augo ir POS sistemų funkcionalumas.

Mažmeninė prekyba

POS sistemos daugiausiai naudojamos mažmeninėje prekyboje. POS sistemą paprastai sudaro: kompiuterinis terminalas, fiskalinis blokas, kasininko ir kliento ekranai, gryniesiems pinigams skirtas stalčius, kvitų spausdintuvas, brūkšninių kodų skaitytuvas bei banko kortelių terminalas. Sistema gali būti komplektuojama ir su taip vadinamomis „check-out“ tipo svarstyklėmis, skirtomis sverti prekes kasininko darbo vietoje. POS sistemų programinė įranga atlieka daugybę funkcijų – pvz., programose yra išvystytos nuolaidų sistemos (promotion), kai galima naudotis kliento nuolaidų (loyalty) ir dovanų kortelėmis, rodyti reklamas klientams, spausdinti reklaminius kuponus ir t. t.

Restoranų veikla

Dažniausiai restoranų programinei įrangai pritaikyta POS sistema turi liečiamąjį ekraną, kartais darbui pagreitinti naudojami nešiojami kompiuteriai, bevieliai delninukai (PDA). Naudojantis restoranų POS sistema galima atlikti prekybos operacijas realiu laiku. Naudojantis standartine restoranų POS sistemos programine įranga galima spausdinti kliento sąskaitą, užsakymus virtuvei ir barui, suteikti nuolaidas klientui panaudojant lojalumo korteles, spausdinti ataskaitas. Restoraninės POS sistemos dažnai turi lietimui jautrų ekraną, kompiuteris ir kasininko ekranas gaminami kaip vienas modulis. Taip sutaupomas darbo vietos plotas, nes sistema yra kompaktiška, ją paprasčiau prižiūrėti.

Viešbučiai

POS sistemos programinė įranga įgalina sujungti kliento restorano sąskaitą su kambario sąskaita.
Batakių herbas

Aprašas

Herbo skydo sidabriniame lauke, atskirtame nuo skydo raudonos papėdės liepsnų linija, juodas išnyrantis šėlstantis lokys su raudona kuoka dešinėje letenoje. Lokio liežuvis raudonas, nagai sidabriniai.

Istorija

Vietovė prie Ančios upės kranto, kur įsikūręs miestelis, priklauso regionui, kur vyko aršios žemaičių kovos su Vokiečių ordinu. Prie Batakių esantį Aukaimio piliakalnį XIII a. pabaigoje - XIV a. pradžioje Vokiečių ordinas naikino ir degino net kelis kartus, kol 1305 m. pilį ir prie jos buvusias gyvenvietes pavertė pelenais. 1448 m. atgijusi gyvenvietė jau minima Batakių vardu. Vietos gyventojai aktyviai dalyvavo XIX a. sukilimuose ir pokario rezistencinėje kovoje su sovietais.
Herbo etalono autorius – dailininkas Juozas Galkus. Lietuvos Respublikos Prezidentas herbą 2006 m. gruodžio 28 d. patvirtino dekretu Nr. 1K-842.

Simbolika

Batakių herbu išreikšta pasiaukojama žemaičių kova už Lietuvos laisvę. Juodas lokys paimtas iš Žemaitijos herbo, raudona (kruvina) kuoka - vienas iš žemaičių kovos ginklų. Liepsnojanti skydo papėdė rodo kančias, kurias patyrė šio krašto gyventojai kovodami už laisvę.
Kampanija

Gyventojai

Kampanijos gyventojai turi turtingą bendrą istoriją, bet provincijos tapatybė yra stipresnė nei regioninė, tad žmonės iš Neapolio provincijos (kurie sudaro pusę Kampanijos gyventojų) vadina save Neapolitan, o Salerno provincijos - Salernitan (vietine kalba Salernitani). Neskaitant pietų italų, vietiniai gyventojai taip pat save sieja su graikais, ypač dėl Didžiosios Graikijos ir graikų-romėnų kultūros. Tai iliustruoja posakis "una faccia, una razza" (Vienas veidas, viena rasė). Vidutinis Kampanijos italas turi 15 procentų graikiškos priemaišos, o šis skaičius žymiai mažesnis šiaurės Italijoje.
Priešingai nei šiaurės ir vidurio Italijoje, į Kampaniją neatvyko daug emigrantų. Italijos nacionalinis statistikos institutas apskaičiavo, kad 2007 m. sausį Kampanijoje gyveno 98 052 užsienyje gimę emigrantai. Tai yra 1,7 % regiono gyventojų. Pagrindinė priežastis yra ta, jog šiaurėje yra geresnė galimybė įsidarbinti nei Pietų Italijoje.

Istorija

Kampanija kažkada buvo senovės graikų kolonija, vėliau užkariauta senovės romėnų. Viduramžiais regionas buvo arabų valstybės dalis, XI a. atiteko Šventajai Romos imperijai.
Petras Lapinskas

Petras Lapinskas (g. 1936 m. balandžio 24 d. Varėnoje) – Lietuvos geologas, fizinių mokslų daktaras, lietuviškos naftos atradėjas.

Biografija

1959 m. baigė Vilniaus universitetą. 1967 m. apgynė disertaciją „Pietų Pabaltijo viršutinio ordovito ir apatinio silūro (landoverio) nuogulų litologija ir facijos“, geologijos ir mineralogijos mokslų kandidatas.
1970–1989 m. Geologijos instituto Bitumų ir naftos kolektorių laboratorijos vadovas; 1973–2000 m. vyr. mokslo darbuotojas.

Mokslinė veikla

Iškėlė hipotezę, kad Vidurio Lietuvoje yra silūro naftingų rifų; vadovavo jų paieškoms, įvertino pavienių rifų prognozinius geologinius naftos išteklius. Paskelbė straipsnių apie Baltijos silūro stratigrafiją, litologiją, facijas, paleogeografiją, paleotektoniką ir naftingumą. Lietuvos silūro stratigrafinių schemų vienas autorių, paleogeografinių sedimentacijos žemėlapių komplekto (14 žemėlapių) autorius.
Garovė

Istorija

XIX a. Garovė įėjo į Madžirtino sultonatą. Po Somalio nepriklausomybės tapo regiono centru. 1998 m. tapo Puntlando sostine.
Sunžos kalnagūbris

Sunžos kalnagūbris (rus. Сунженский хребет, kabard. Сынджытх, čeč. Соьлжан-РегIа, oset. Арыхъхъы рæгътæ, ing. АргI) – kalnų grandinė Priekaukazėje, Rusijoje, Tereko-Sunžos aukštumoje, tarp Sunžos upės pietuose ir Alchančurto slėnio šiaurėje. Driekiasi iš vakarų į rytus 140 km per Kabardą-Balkariją, Šiaurės Osetiją, Ingušiją ir Čečėniją. Aukštis iki 926 m (Zamankulo k.). Šlaituose būdingi kalnų stepių kraštovaizdžiai.
Palė (miestas)

Istorija

Bosnijos karo metu XX a. pabaigoje Palėje buvo Serbų respublikos sostinė, kuri vėliau perkelta į Banja Luką. Būtent tuo metu miestas labiausiai ir išsiplėtė. Po karo nedidelė miesto dalis Palė-Prača buvo perduota Bosnijos ir Hercegovinos federacijai.
Daisecuzanas

Daisecuzanas (jap. 大雪山 = Daisetsuzan, ain. Nutapukaushipe) – vulkaninis kalnagūbris Japonijoje, vidurinėje Hokaido salos dalyje. Ilgis siekia apie 100 km. Aukštis iki 2290 m (Asahio kalnas). Kiti svarbesni ugnikalniai: Kuma (2210 m), Pipu (2197 m), Koizumis (2158 m), Ebošis (2072 m) ir kt. Trykšta karštosios versmės, fumarolės, šniokščia kriokliai. Veši kalnų taiga. Daisecuzano ir apylinkių kraštovaizdis saugomas Daisecuzano nacionaliniame parke.
Mažoji lietuviškoji tarybinė enciklopedija

Mažoji lietuviškoji tarybinė enciklopedija (MLTE) – tritomė enciklopedija lietuvių kalba, išleista 1966–1971 m. Vilniuje.
Parengta „Mažosios lietuviškosios tarybinės enciklopedijos“ redakcijos. Tiražas – 30 000 egz. Vyriausiasis redaktorius – Juozas Matulis.
1975 m. pasirodė MLTE priedas – „Abėcėlinė vardų rodyklė“".
Šiupinys

Šiupinys – lietuvių valgis. Tai riebus patiekalas, gaminamas iš įvairių kruopų (paprastai miežinių – grucės), pupų, žirnių, pjaustytų arba trintų bulvių bei kiaulienos atraižų (ausų, kojų, galvos), kartais dar dedama miltų.
Šiupinys minimas jau Donelaičio „Metuose“. Gamintas per šventes (ypač Užgavėnes, Kalėdas), darbų pabaigtuves. Klaipėdos krašte buvo valgomas užgeriant kava arba alumi.
Propagandos ministerija

Propagandos ministerija (vok. Reichsministerium für Volksaufklärung und Propaganda - 'Reicho tautos švietimo bei propagandos ministerija'; RMVP) – Vokietijos šakinė ministerija, kuriai vadovavo Joseph Goebbels. Ji kontroliavo kultūrinį gyvenimą bei medijas valstybės viduje nacionalsocializmo metais.
Įsteigta 1933 m. kovo 13 d. imperijos prezidento Hindenburgo įsaku dėl Propagandos ministerijos įsteigimo (Reichsministeriums für Volksaufklärung und Propaganda).
Razališkis

Aplinkinės gyvenvietės

Jasiškiai – 2,1 km
Nemunėlio Radviliškis – 3,8 km
Bliūdžiai (Biržai) – 1,4 km
Kraukliai – 1,9 km
Nausėdžiai (Nemunėlio Radviliškis) – 1 km
Lujėnai I – 4,5 km
Kočėnai – 3,3 km
BIRŽAI – 19 km
Apušynė (Biržai) – 2,8 km
Lapakrita – 1,3 km
Glorioza

Laikymas

Geriausiai auga gloriozos, laikomos šiltoje, šviesioje vietoje. Vasarą rekomenduojama gėlę laikyti atvirame ore. Gloriozos bijo skersvėjų, tačiau mėgsta gryną orą.
Vakarų Karelijos aukštuma

Vakarų Karelijos aukštuma (rus. Западно-Карельская возвышенность) – aukštuma Rusijoje, vakarinėje Karelijos dalyje, išilgai Suomijos sienos, į šiaurę ir vakarus nuo Sego ežero. Ilgis ~130 km. Aukštis siekia 417 m (Votovaros k., vidutinis aukštis – 180–390 m. Sudaryta iš gneiso, granito, kvarcitų. Būdinga spygliuočių taiga (pušynai ir eglynai).
Edvard Grieg

Edvardas Hagerupas Grygas (Edvard Hagerup Grieg, 1843 m. birželio 15 d. – 1907 m. rugsėjo 4 d.) – norvegų kompozitorius romantikas ir pianistas. Žymiausi kūriniai – Koncertas fortepijonui a - moll ir muzika dramai „Peras Giuntas“.

Biografija

Gimė Bergene. Skambinti fortepijonu Grygą mokė motina. 1858 m. jis susipažino su legendiniu Norvegijos smuikininku Ole Bull. Bull’is pastebėjo jaunuolio talentą ir įtikino tėvus išsiųsti jį į Leipcigo konservatoriją. Konservatorijoje Grygas daugiausia dėmesio skyrė fortepijonui. Jam nepatiko konservatorijos disciplina, tačiau sekėsi gerai. 1860 m. išgyveno po sunkios plaučių ligos. Kitamet debiutavo kaip pianistas Švedijoje. 1862 m. baigė studijas Leipcige ir pirmąkart koncertavo Bergene.
1863 m. trejiems metams apsigyveno Kopenhagoje. 1867 m. vedė pusseserę Niną Hagerup. Po metų jiems gimė dukra Aleksandra. 1869 m. ji mirė nuo ligos.
1868 m. Ferencas Listas, dar niekad nematęs Grygo, padėjo jam gauti paramą kelionėms. Jiedu susitiko Romoje 1870-aisiais. Listui paliko įspūdį Grygo pirmoji sonata smuikui, koncertas fortepijonui (kurį Listas čia pat perskaitė iš lapo).
1876 m. Grygas parašo muziką Henriko Ibseno dramos „Peras Giuntas“ pastatymui. Daug pjesių iš šio ciklo išpopuliarėjo kaip orkestrinės siuitos, buvo aranžuotos fortepijonui.
Grygas mirė 1907 m. po ilgos ligos. Su kompozitoriumi atsisveikinti į gatves išėjo tūkstančiai jo gimtojo miesto gyventojų. Jo ir žmonos pelenai palaidoti kalnuose, netoli jo namų.
Tigrė (Argentina)

Istorija

Nuo XVIII a. vid. vietovė buvo žinoma kaip Pago de las Conchas. 1806 m. dabartinės Tigrės vietoje išsilaipino Santjago de Linjerso pajėgos, kurios toliau keliavo link Buenos Airių, kad jas išvaduotų nuo britų. 1865 m. vietovę pasiekė geležinkelis. Maždaug XX a. vid. miestas pervadintas į Tigrę, pagal vienos iš Paranos protakų pavadinimą. Tokį vardą jį gavo dėl Paranos deltoje iki pat XIX a. pab. gyvenusių jaguarų, kuriuos ispanai vadino „tigrais“.