google/wiki40b huggingface dataset:
Asociación Nacional Pro Fútbol

Liga Profesional de Fútbol yra aukščiausia Panamos futbolo lyga. Lygos sezonas yra padalintas į du atskirus atidarymo (Apertura) ir uždarymo (Clausura) metų sezonus. Kiekviename sezone žaidžia 18 klubų.
Lyga buvo įkurta 1988 m. ir iki 2009 m. vadinosi ANAPROF (Asociación Nacional Pro Fútbol). Pirmas sezonas startavo 1988 m. vasario 26 d., kuriame žaidė 6 komandos. Iki 2001 m. lyga nebuvo padalinta į Aperturos ir Clausuros sezonus. Nuo 1994 m. Panamoje buvo dvi atskiros lygos: ANAPROF ir LINFUNA, kurios susijungė 1996-1997 m. sezone ir sudarė 12 komandų.
2009 m. Panamos aukščiausioje futbolo lygoje žaidžia 10 klubų.
Šv. Pauliaus ligoninė

Istorija

Ligoninės pastatų ansamblis pastatytas 1901–1930 m. Barselonos El Guinardó mikrorajone. Iškilmingai atidarytas dalyvaujant Ispanijos karaliui Alfonsui XIII. Pinigus ligoninės komplekso statybai skyrė katalonų finansininkas Paú Gil. Pagal jo valią, ligoninė turėjo būti pavadinta jo vardu, pastatyta pagal geriausius to laiko architektūros ir technologijos pasiekimus. Pagal architekto sumanymą, visi ligoninės skyriai buvo sujungti požeminiais praėjimais.
Nors šiuolaikiniai pastatai datuojami XX a. pradžia, pati šv. Pauliaus ligoninė buvo įsteigta dar 1401 m., kai buvo apjungtos šešios viduramžių Barselonos gydyklos.
1991 m. ligoninė buvo apdovanota Katalonijos vyriausybės šv. Georgijaus kryžiumi. Ji veikė iki 2009 m. birželio mėn., po to buvo uždaryta pertvarkymui į kultūros centrą ir muziejų, kurie atvėrė duris 2014 m. Senuosiuose pastatuose įsikūrė meno mokykla Escola Massana, nacionalinė Katalonijos biblioteka. Naujai ligoninei netoliese pastatytas modernus pastatas.
FK Ahmat Groznyj

Istorija

Klubo ištakos siekia 1946 m.
Tuputiškių geomorfologinis draustinis

Gamtos vertybės

Draustinyje siekiama išsaugoti būdingą šlaitinę raguvų sistemą.
Draustinio teritorijoje yra krūmais apaugančių pievų, kuriose vyrauja erškėtinių augalų vingiorykštynų bendrijos. Draustinyje saugoma daugiametė blizgė (Lunaria rediviva), bastutinių (Brassicaceae) šeimos daugiametis, žolinis augalas, įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą. Jo radavietės žinomos vos keliuose rajonuose. Blizgės populiacija draustinyje aptinkama netoli Pūčkorių kilpos lapuočiais apaugusiame stačiame šlaite.
Teritorijoje yra Pavilnio kapinės, Tuputiškių serpantinas.
Piet Mondrian

Biografija

Pitas Mondrianas (pilniau, Piteris Kornelis Mondrianas) gimė 1872 m. kovo 7 d. Amersforto mieste Nyderlanduose. Jo tėvas, bendravardis, buvo piešėjas mėgėjas ir vadovavo pradinei kalvinistų mokyklai Amersforte. Jo dėdė Fricas Mondrianas buvo peizažistu. 1892 − 1897 m. P. Mondrianas mokėsi Valstybinėje vaizduojamojo meno akademijoje Amsterdame. Iki 1908 m. nuolat keliaudavo ir tapydavo pajūrio Domburgo miestelyje Zelandijoje. Pirmą kartą P. Mondriano kūriniai eksponuoti 1893 m. Utrechte. Jo pirmieji kūriniai buvo natūralistiniai peizažai su olandų akademizmo, impresionizmo ir simbolizmo apraiškomis. 1909 m. įvyko stambi P. Mondriano darbų paroda (kartu su Jan Sluijters ir Cornelis Spoor) Amsterdamo miesto muziejuje, jis prisijungė prie vietos Teosofų draugijos. 1909 ir 1910 m. P. Mondrianas eksperimentavo su puantilistine technika, 1911 m. pradėjo tapyti kubistine maniera. Po susipažinimo su kubistiniais Ž. Brako ir P. Pikaso darbais P. Mondrianas 1912 m. persikėlė į Paryžių, kur iki 1914 m. išvystė nuosavą abstrakcionistinės dailės stilių.
Pirmojo pasaulinio karo metus P. Mondrianas praleido Nyderlanduose. Jo tapybos stilius toliau supaprastėjo iki naudojamų tik pagrindinių spalvų ir paprasčiausių geometrinių figūrų. 1917 m. P. Mondrianas tapo vienu „De Stijl“ menininkų grupės steigėjų, išvystė taip vadinamos neoplastinės dailės koncepciją. Grupės nariai Theo van Doesburg, Bart van der Leck ir Georges Vantongerloo toliau praplėtė P. Mondriano dailės supratimą į skulptūros ir architektūros, pramoninio dizaino sritis. P. Mondrianas publikavo esė to paties pavadinimo žurnale „De Stijl“. Menininkai visiškai atmetė bet kokių realaus pasaulio objektų vaizdavimą.
1919 m. P. Mondrianas grįžo į Paryžių, eksponavo su grupės nariais, bet pasitraukė iš jos apie 1925 m., kai Teo van Dusburgas nusprendė grąžinti į kūrybą diagonalius elementus. 1930 m. P. Mondrianas eksponavo su Cercle et Carré grupe ir 1931 m. prisijungė prie Abstraction-Création menininkų grupės. 1938 m. P. Mondrianas persikėlė į Londoną ir 1940 m. spalį − į Niujorką. Jis prisijungė prie Amerikos abstrakcionistų draugijos, publikavo esė apie savo neoplasticizmo teoriją. 1942 m. įvyko jo pirmoji personalinė paroda JAV, Valentine Dudensing galerijoje Niujorke. Dailininko kūryba Niujorke pagyvėjo, jis nebe taip griežtai laikėsi neoplastinės dailės principų, pavyzdžiui, „Brodvėjaus bugi−vugi“. P. Mondrianas mirė 1944 m. vasario 1 d. Niujorke nuo pneumonijos. Palaidotas Cypress Hills kapinėse.
Lietuva (Kaunas)

Istorija

Leido seminarijos klierikai. Rašė Adomas Dambrauskas-Jakštas, Marcijonas Povilas Jurgaitis, Juozas Zubrys. Laikraštėlį uždraudė seminarijos rektorius Antanas Baranauskas. Išleisti 4 numeriai. 
Redagavo Adomas Dambrauskas-Jakštas.
Konstantas Fugalevičius

Konstantas Fugalevičius (1893 m. Kaune – 1919 m. rugsėjo 3 d. ten pat) – karo lakūnas, oro žvalgas, vienas Lietuvos karo aviacijos kūrėjų.

Biografija

Nuo 1915 m. sausio mėn. laisvai samdomas Rusijos imperijos kariuomenės Kauno tvirtovės karo aviacijos būrio žvalgas. Baigė Kijevo 2-ąją praporščikų mokyklą. Per Pirmąjį pasaulinį karą Rusijos karo aviacijos oro žvalgas, kapitonas.
Grįžęs į Lietuvą 1919 m. sausio mėn. paskirtas Inžinerinio bataliono tiekimo skyriaus lakūnu žvalgu, buvo vienintelis Lietuvos kariuomenėje aviacijos specialistas. Nuo 1919 m. kovo mėn. pirmasis kuriamos Karo aviacijos mokyklos viršininkas. 1919 m. kovo 3 d. vokiečio F. Šulco pilotuojamu lėktuvu kaip oro žvalgas atliko vieną pirmųjų Lietuvos karo aviacijos skrydžių į frontą su Lenkija. 1919 m. balandžio 4 d. skrydžio į frontą metu sužeistas, dėl sveikatos būklės pripažintas netinkamu karo tarnybai. 1919 m. gegužės 27 d. atleistas iš Karo aviacijos mokyklos viršininko pareigų. Nusišovė.
Menzelinskas

Istorija

XVI a. vid. miesto vietoje pastatyta baškirų tvirtovė. XVIII a. Menzelinskas buvo Jemelijano Pugačiovo sukilimo vienas iš centrų. 1781 m. Menzelinskui suteiktas miesto statusas, tapo apskrities centru. XIX a. pab. miesto gyventojai vertėsi medžiokle, žvejyba, žemdirbyste, siuvimu, sviesto, degtukų gamyba. 1930 m. tapo rajono centru.
Lesosibirskas

Istorija

Miestas įkurtas 1975 m. sujungus Maklakovo ir Novomaklakovo gyvenvietes, 1989 m. prie Lesosibirsko prijungta darbininkų gyvenvietė Novojeniseiskas. Per miestą eina geležinkelis Ačinskas–Jeniseiskas, yra upių uostas. Miško pramonės centras. Veikia Krasnojarsko universiteto, Sibiro technologijos akademijos filialai, miško ir medienos muziejus.

Lietuviai

1948 m. birželio mėn. į Maklakovo gyvenvietę atvežta tremtinių, tarp jų ir lietuvių iš Marijampolės apskrities. 50–80 šeimų buvo išsiųsta į Ust–Abakaną (Chakasija), kitos paliktos Maklakove. Iš pradžių lietuviai buvo apgyvendinti kartu barakuose, mokykloje. Vėliau šeimos gavo po kambarį ilguose mediniuose barakuose, kai kurie pasistatė namelius. Tremtiniai kirto mišką ir plukdė sielius, dirbo statybose. Apie trečdalį lietuvių tremtinių 1948–1950 m. mirė nuo bado, ligų, sunkaus darbo. 1951 m. atsikėlė lietuvių tremtinių iš kitų gyvenviečių (Igarka, Strelka, Podtiosovas), t. p. atvyko buvusių politinių kalinių, atlikusių bausmę lageriuose. 1954 m. čia gyveno apie 1000 lietuvių. Tarp tremtinių buvo karininkai Bronius Karevičius, Pranas Matulis, teisininkas ir politikas Zigmas Toliušis. Veikė lietuvių choras, tautinių šokių būrelis, instrumentinis kvartetas. Lietuvių buvo ir invalidų namuose apie 10 km nuo Maklakovo. Dauguma lietuvių į Lietuvą grįžo 1958 m. 1989–1990 m. iš Lesosibirsko kapinių kai kurių lietuvių palaikai parvežti į Lietuvą.
Jüri Pootsmann

2015 m. „Eesti otsib Superstaari“

2015 m. vasario mėn. Pootsmann dalyvavo šeštame „Eesti otsib Superstaari“ sezone. Jis laimėjo šou 2015 m. gegužės 31 d., kai buvo išleistas jo debiutinis singlas „Torm“. Jis pasiekė 7 vietą Estijos radijo „Raadio Uuno“ įrašų tope. 2015 m. lapkričio 15 d. jis išleido singlą „Aga Siis“, kuris pasiekė 1 vietą radijo „Raadio Uuno“ įrašų tope.

„Eurovizija“

2016 m. Pootsmann buvo paskelbtas vienu iš kandidatų Estijos nacionalinėje atrankoje „Eesti Laul 2016“ į 2016 m. „Eurovizijos“ dainų konkursą. 2016 m. vasario 20 d. Pootsmann atliko savo dainą antrajame pusfinalyje Estijos televizijos studijoje, Taline, ir pateko į finalą. Galutinis šou įvyko 2016 m. kovo 5 d. Talino arenoje „Saku Suurhall“. Renginio vedėjai buvo žurnalistai Ott Sepp ir Märt Avandi. J. Pootsmann pasiekė superfinalą ir laimėjo nacionalinę atranką su 32 394 žiūrovų balsais.
2016 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse Estija dalyvavo pirmajame pusfinalyje. J. Pootsmann nepateko į finalą ir užėmė paskutinę (18-ąją) vietą – Estijos blogiausias rezultatas konkurse iki šiol.

Pasirodymai

2016 m. kovo 11 d. J. Pootsmann buvo pasirodęs dainoje „I Remember U“, sukurtoje „Cartoon“. Ji pasiekė 1 vietą „Raadio Uuno“ įrašų tope.
2016 m. pasirodė estų TV3 televizijos seriale „Padjaklubi“.
2016 m. spalio 30 d. kaip svečias pasirode estų muzikinėje laidoje Su nägu kõlab tuttavalt, kurioje atliko Olivia Newton-John dainą "Physical".

Asmeninis gyvenimas

Jüri Pootsmann, kaip ir dauguma moksleivių Estijoje, dainavo mokyklos chore, bet niekada nebuvo solistu. Vaikystėje šio dainininko balso tonas buvo toks aukštas, kad jis turėjo dainuoti chore kartu su merginomis, o ne vaikinais.
Jüri atrado savo vokalinius gebėjimus būdamas mainų studentu Danijoje, kur praleido metus. Taigi jis laisvai šneka danų kalba. Laisvalaikiu jis mėgsta vaikščioti vienas gamtoje, ypač Estijos miškuose. Jis taip pat yra interneto memų gerbėjas.
Vankuveris (JAV)

Istorija

Gyvenvietė įkurta činukų žemėse. Indėnai išmirė nuo ligų, o 1824 m. įkurtas Fort Vankuverio prekybinis taškas. 1855 m. pavadinimas pakeistas į Vankuverį, 1857 m. suteiktas miesto statusas. Veikė karinė bazė. 1917 m. tiltu sujungtas su Portlandu. 1937 m. Vankuveryje baigėsi rusų piloto Valerijaus Čkalovo kelionė iš TSRS į JAV per šiaurės ašigalį. Vėliau veikė aliuminio gamykla.
Franz Müntefering

Biografija

1954 m. baigė Zunderno liaudies mokyklą, 1957 m. prekybos mokyklą.
1957 m. pramonės įmonių tarnautojas, 1961–1962 m. tarnavo kariuomenėje, 1967 m. koncerno IG-Metall valdybos narys.
1966 m. Vokietijos socialdemokratų partijos (SPD) narys, 1991–1992 m. SPD parlamentinės frakcijos pirmininkas, nuo 1991 m. SPD valdybos narys, 1995–1998 m. SPD valdybos pirmininkas, 1999–2002 m. SPD Generalinis sekretorius, 2002–2005 m. SPD Bundestago frakcijos pirmininkas, 2004–2005 m. SPD pirmininkas.
1969–1979 m. Zunderno miesto tarybos narys, 1975–1992 m. ir nuo 1998 m. Bundestago narys. 1984–1988 m. Aukštutinio Zauerlando apskrities tarybos narys, 1984 m. Vakarų Vestfalijos valdybos pirmininkas, 1992–1998 m. Vakarų Vestfalijos apskrities tarybos pirmininkas. 1992–1995 m. Šiaurės Reino – Vestfalijos žemės darbo, sveikatos ir socialinių reikalų ministras, 1995–1998 m. Šiaurės Reino – Vestfalijos žemės landtago narys, 1998–1999 m. ir nuo 2005 m. Vokietijos butų, miestų statybos ir susisiekimo ministras, nuo 2005 m. Vokietijos vicekancleris.
Žąsinas

Istorija

Pirmą kartą kaimas minimas 1561 m. Pajūrio valsčiaus inventoriuje. Nuo 1585 m. minimas Žąsino dvaras. Kaime yra 1976-1979 m. tyrinėtas III–IV ir IX–XII a. kapinynas. Tiesiog ant senkapio yra senos kaimo kapinės, kuriose laidota iki 1953 m. Jose stovi mūrinė koplytėlė, ji pastatyta buvusioje Žąsino bažnyčios vietoje, ji minima viename Raseinių žemės teismo akte. 1993 m. koplytėlė atnaujinta.

Pavadinimo kilmė

Vardą kaimui davė Žąsinalio (Žąsinuko) upelis.
Aitrusis pušynbaravykis

Literatūra

Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 59 psl.
Jonas Paslauskas

Biografija

1975 m. baigė Panevėžio 5-ąją vidurinę mokyklą, 1983 m. – Vilniaus universiteto Filologijos fakultetą.
1984–1989 m. dirbo Lietuvos komjaunimo CK Studentų skyriaus instruktoriumi, skyriaus vedėju. Nuo 1989 m. – LTSR URM I-asis sekretorius.
Nuo 1991 m. – Lietuvos Respublikos užsienio reikalų ministerijos Protokolo skyriaus vedėjas, nuo 1992 m. – Valstybės ir diplomatinio protokolo tarnybos direktorius.
1993–1995 m. buvo Lietuvos ambasados JAV patarėjas politikai. 1995–1997 m. – laikinasis reikalų patikėtinis Kanadoje, 1997–1999 m. – Lietuvos ambasados Kanadoje patarėjas, ministras patarėjas.
1999-2005 m. buvo Lietuvos nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Baltarusijos Respublikoje.
2005-2007 m. buvo URM Amerikos, Afrikos, Azijos ir Okeanijos departamento direktorius. 2007 m. liepos mėn. paskirtas Lietuvos generaliniu konsulu Niujorke.
Prezidentės D.Grybauskaitės reikalavimu atšaukus M.Laurinkų, 2010 m. gegužės 3 d. paskirtas Lietuvos ambasadoriumi Gruzijoje. 2010 m. balandžio 20 d. Prezidentė Dalia Grybauskaitė įteikė J. Paslauskui skiriamuosius raštus. Iš šių pareigų atšauktas nuo 2015 m. balandžio 29 d.
2015-2016 m. buvo Ministro pirmininko A.Butkevičiaus patarėju.
Nuo 2017 m rugsėjo 26 d. - Lietuvos nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Norvegijoje.
Vedęs, žmona Dalia, vaikai - Jonas Balys (1989) ir Marija (1991).
2003 m. apdovanotas ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Komandoro kryžiumi.
Utongas

Valdymo metai

1350 m. tapęs pirmuoju Ajutajos karalystės karaliumi, Utongas 1351 m. kovo 4 d. buvo karūnuotas. Savo sūnų Ramesuaną paskyrė Lopburio valdytoju. Šalyje prasidėjo greitas laisvų valstiečių įbaudžiavinimas. Tais laikais laisvę buvo galima prarasti karo metu pakliuvus į nelaisvę arba įsiskolinus, kai žmogus nebegali atiduoti skolos ir patenka konkretaus feodalo žinioje.
Būtent valdant Utongui prasidėjo eilė karų, kurių pagrindinis tikslas buvo ne išplėsti šalies teritoriją, o iš svetimų teritorijų parsivesti kuo daugiau darbo jėgos. Karo belaisviai iš karaliaus gaudavo valstybinės žemės, kartais net gyvulių ir padargų, kad galėtų užsiimti žemdirbystę. Juridiškai toks žmogus nebuvo laisvas, kaip vietos gyventojai, o karaliaus „vergas“ be išpirkos teisės. 1352 m. karalius savo sūnų Ramesuaną išsiuntė į karą prieš Ankoro imperatorių Lompongrčhą (Lompong Racha). Po vienerių metų apsupties khmerų sostinė pasidavė. Į Ajatują buvo parvesta labai daug belaisvių. Toks pat likimas ištiko ir Pegu karalystės gyventojus.

Mirtis

Karalius Utongas mirė 1369 m. sulaukęs penkiasdešimt septinių metų amžiau nepalikęs istorijai žinių kas buvo jo tėvai, kur gimė, kaip jaunystėje vadinosi. Ir todėl nieko konkretaus nežinoma iki tol, kol jis, būdamas trisdešimt septinių metų, įkūrė Ajutajos karalystę. Dabar mes galime perskaityti jo išleistus įstatymus, matyti jo užkariavimus, bet žiūrint kaip į asmenybę, jis lieka viena iš istorijos paslapčių. Sostą paveldėjo jo sūnus Ramesuanas.
Artūras Buitkus

Biografija

Kauno apskrities valstybinės mokesčių inspekcijos vyriausiasis specialistas.
Lietuvos socialdemokratų sąjungos Prienų rajono skyriaus narys. Nuo 2011 m. Prienų rajono savivaldybės tarybos narys. 
Žmona Gintvilė, vaikai Dovydas, Augustas.
Mokomasis šovinys

Mokomasis šovinys' (angl. dummy round, drill round; rus. учебный патрон) – inertiškas šovinys, t. y., neturintis kapsulės, parako užtaiso ir sprogstamojo užtaiso (sviedinyje ar kulkoje). Mokomieji šoviniai naudojami patikrinti ginklo veikimui, treniruoti šauliams ar ginklo (pabūklo, kovos mašinos) įgulai. Jais šaudyti neįmanoma.
Mokomieji šoviniai skiriasi nuo praktinių šovinių (tai artilerijos šovinių rūšis), kurie turi mažesnį šaunamąjį parako užtaisą ir/ar mažesnį sprogstamąjį užtaisą sviedinyje ar turėti sviedinį be užtaiso. Pavyzdžiui, praktinė rankinė granata vietoje sprogimo pokšteli ir išmeta baltų dūmų kamuolį.
Mokomieji šoviniai skiriasi ir nuo tuščiųjų šovinių, kurie turi kapsulę ir parako užtaisą, tačiau neturi kulkos ar kitokio kaunamojo elemento (šratų ir pan.).
Šaulių ginklų mokomieji šoviniai paprastai žymimi grioveliais tūtelėje, išilgai tūtelės ar žiediniais.
Evoliucinė biologija

Evoliucinė biologija yra populiacijų biologijos šaka, tirianti rūšių kilmę, taip pat jų kaitą laike, t. y. jų evoliuciją. Tai tarpdisciplininė mokslo šaka, įtraukianti biologus iš įvairių tradicinių biologijos mokslo šakų.
Didžioji siena (astronomija)

Didžioji Siena, kartais vadinama Komos Siena arba tiksliau CfA2 Didžiaja Siena, tai antra pagal dydį superstruktūra Visatoje (didžiausia yra Didžioji Sloan Siena). Sudaryta iš daugelio galaktikų superspiečių, ji yra nutolusi per 200 milijonų šviesmečių. Jos ilgis yra 500 milijonų šviesmečių, plotis – 300 milijonų šviesmečių, o storis – 15 milijonų šviesmečių. Struktūra buvo atrasta 1989 m. mokslininkų Margaret Geller ir John Huchra. Atradimas buvo paremtas CfA Redshift Survey raudonojų poslinkių matavimų duomenimis.
Dalis sienos yra uždengta Paukščių Tako galaktikos, kurios dulkės ir dūjos neleidžia astronomams tiksliai pasakyti kur struktūra baigiasi ir tuo pačiu galutinai nurodyti tikslias jos dimensijas. Visatos kosmologinis Standartinis Modelis nepaaiškina tokių didelių struktūrų egzistavimo, tad spekuliuojama tuo, kad Didžiosios Sienos ir jai panašių konstruktų išsidėstymą kosmose lemia tamsioji medžiaga. Ši gravitacijos pagalba traukia normaliają medžiagą, kuri ir sudaro plonas sienas iš galaktinių superspiečių.
Kuoknesės mūšis (1601)

Priežastys

Kuoknesė buvo viena iš trijų tvirtovių, trukdžiusių švedams brautis gilyn į Infliantus. Dar 1601 m. balandžio 1 d. švedai užėmė miestą, o įgula įsitvirtino pilyje. Prasidėjo apgultis.

Pasekmės

LDK didysis etmonas Kristupas Radvila Perkūnas atrėmė Švedijos kariuomenės puolimą ties Kuoknese Dauguvos dešiniajame krante ir išvadavo Cėsių (Vendeno) pilį. Apie 1 800 švedų, apgulusių tvirtovę, pasidavė.
Taktiniu požiūriu – tai viena garsiausių ATR sparnuotųjų husarų pergalių.
Nijolė Žambaitė

Nijolė Žambaitė (g. 1954 m. kovo 30 d. Kaune) – lietuvių ekonomistė, diplomatė. Socialinių mokslų daktarė. Turi Nepaprastojo pasiuntinio ir įgaliotojo ministro diplomatinį rangą.

Biografija

1972 m. baigė Vilniaus 15-ąją vidurinę mokyklą, 1977 m. Vilniaus universitete įgijo ekonominės kibernetikos specialybę. 1982–1985 m. mokėsi Lietuvos Mokslų akademijos Ekonomikos instituto aspirantūroje.
1977–1979 m. buvo Ekonomikos instituto jaunesnioji mokslinė bendradarbė, 1979–1981 m. – Centrinio ekonomikos-matematikos instituto Maskvoje stažuotoja-tyrinėtoja. 1985–1992 m. – Ekonomikos instituto mokslinė bendradarbė, Aukščiausios Tarybos Ekonomikos komisijos patarėja.
1993–1994 m. buvo Tarptautinio Valiutos fondo atstovybės Lietuvoje patarėja, 1994-1998 m. – Lietuvos ambasados Didžiojoje Britanijoje ekonomikos patarėja, laikinoji reikalų patikėtinė.
1998–1999 m. – Užsienio reikalų ministerijos patarėja, Baltijos jūros valstybių tarybos ekonominės darbo grupės pirmininkė.
1999–2003 m. buvo Lietuvos ambasados JAV ministrė patarėja, 2003–2004 m. – URM Ekonomikos departamento patarėja strateginių ūkio šakų klausimais. 2004–2005 m. buvo Prezidento patarėja, 2005–2006 m. – URM ambasadorė ypatingiems pavedimams, laikinai ėjo Ekonominio saugumo politikos departamento direktorės pareigas.
2006 - 2011 m. – Lietuvos ambasadorė Belgijoje, (2007 - 2011 m. – kartu ir ambasadorė Liuksemburgui).
Šiuo metu - ambasadorė ypatingiems pavedimams Lietuvos URM Europos reikalų departamente.
Langobardai

Langobardai (vok. Langobarden), lombardai – viena iš germanų genčių, kilusi iš Šiaurės Europos, kuri apsigyveno Dunojaus slėniuose, o iš čia įsiveržė į Bizantijos valdomą Italiją vadovaujant Alboinui. Jie įkūrė Italijos karalystę, gyvavusią iki 774 m., kai ją užėmė frankai. Pagal juos pavadintas Italijos regionas Lombardija.
Išsamiausias istorinis šaltinis apie lombardų kilmę ir istoriją yra Pauliaus Deakono Historia gentis Langobardorum, parašyta VIII a. Paulius daug žinių sėmėsi iš VII a. Origo Gentis Langobardorum. Origo pasakoja apie mažą gentį Winnili, gyvenusią pietų Skandinavijoje. Jie pasidalino į tris grupes ir vena iš jų išvyko ieškoti naujų žemių. Išvykimo priežastis tikriausiai buvo gyventojų perteklius. Išvykstantiems vadovavo broliai Ybor ir Aio bei jų motina Gambara. Jie atvyko į Scoringa sritį, kuri tikriausiai buvo Baltijos krantas arba Elbės žemupys. Šią sritį valdė vandalai, o jų vadai broliai Ambri ir Assi liepė pasirinkti: kariauti arba mokėti duoklę.
Winnili buvo jauni ir narsūs, tad atsisakė mokėti duoklę.
Tacitas ir Stabonas teigia, jog langobardai I a. gyveno Elbės žemupyje, kairiajame jos krante. IV–V a. apsigyveno Dunojaus vidurupio baseine.

Langobardų karalystė

568 m. langobardų vadovaujama saksų, sarmatų ir kitų genčių sąjunga, spaudžiama avarų puolė Šiaurės Italiją, kurią tuo metu valdė Rytų Romos imperija. Langobardai įsitvirtino Lombardijoje (čia išliko genties pavadinimas) bei Tuscijoje (dabar Toskana) ir sukūrė Langobardų karalystę (lot. Regnum Langobardorum). Jos sostinė buvo Pavija. Po karaliaus Alboino mirties VI a. II pusėje užkariautos Spoleto ir Benevento teritorijos tapo savarankiškomis hercogystėmis. Karalystė buvo atkurta 584 m.
Langobardų karalystę sudarė keli dideli politiniai dariniai, išsimėtę visoje Italijoje. Šios kunigaikštystės, nors formaliai buvo sudėtinės karalystės dalys, iš esmės buvo nepriklausomos. Tačiau jų gyventojai turėjo bendrus papročius ir kalbą, o kunigaikščiai giminiavosi su lombardų karaliais.
773–774 m. langobardų karalystę užkariavo frankų valdovas Karolis Didysis.
Lokomotivi T'bilisi

Istorija

Įkūrimo data laikoma 1936 m. Tai geležinkeliečių futbolo klubas.
Gudeliai (Kazlų Rūda)

Artimiausios gyvenvietės

Plutiškės – 6 km, Ąžuolų Būda – 6 km, Jūrė – 4 km ir Skriaudžiai – 4 km.
Atlaso vabalas

Aprašymas ir ekologija

Suaugę patinai gali siekti 13 cm. Kaip ir kiti Chalcosoma genties vabalai, patinai pasižymi dideliais ragais, kuriuos jie naudoja kovai dėl patelių. Atlaso vabalo galvos ragas yra platesnis už kitų Chalcosoma genties rūšių. Patelės mažesnės ir be ragų. Vabalai labai stiprūs, gali patempti net 4 kg svorį.
Lervos minta trūnijančia mediena, iki suaugusio vabalo vystosi apie trejus metus. Atlaso vabalo lervos pasižymi agresyvumu, paimtos į ranką dažnai stipriai įkanda. Jei tarp lervų atsiranda konkurencija, neretai užpuola ir viena kitą. Suaugę vabalai maitinasi pūvančiais vaisiais ir sula.