google/wiki40b huggingface dataset:
Užunvėžių Švč. Mergelės Marijos bažnyčia

Architektūra

Užunvėžių bažnyčia – vienas iš nedaugelio XX a. 4-ajame dešimtmetyje statytų sakralinių objektų, kuomet pastato architektūroje bandyta sieti racionalios mūrinės sakralinės architektūros statybos principus su tradicijomis. Bažnyčia turi racionalistinės ir istorizmo architektūros bruožų, vienbokštė, masyvaus tūrio ir dydžio. Gale pristatytos žemos zakristijos. Ji stačiakampio plano, vienanavė, užsibaigianti siauresne už navą stačiakampe presbiterija. Dominuoja fasadų apkalimas horizontaliomis lentomis. Vertikali apkala įrengta bokšto ir frontonų fasadų plokštumose.
Pagrindiniame fasade derinamos stilinei architektūrai būdingos detalės su liaudies architektūros formomis. Bažnyčios portalas panašus kaip klasicistiniuose sakraliniuose pastatuose: priešais įėjimą kyšo keturių kolonėlių portiko formos atviras prieangis. Virš durų įkomponuotas gotikai būdingas elementas – „rožė“, kurios ornamentai drožinėti, stilizuotų formų. Kukliais liaudiškais drožiniais puoštas fasado trikampis frontonas, stogo vėjalentė, bokšto viršutinis tarpsnis. Portiko šonuose fasado vertikalumą pabrėžia vienas virš kito išdėstyti siauri stačiakampiai langai. Priekinis bokštas yra masyvus, su daug angų ties varpais. Jo stogelis yra mansardinis, su laužytu piramidiniu šalmu.
Šonininių fasadų sprendimas lakoniškų formų: lygias plokštumas skaido siauros ir aukštos langų juostos. Tokios pat formos langai ir presbiterijos šoniniuose fasaduose, kurie sudaro kontrastą su zakristijos sienose esančiais beveik kvadratinės formos langais.
Interjere išsiskiria galinėje presbiterijos sienoje, virš didžiojo altoriaus, įrengtas kryžiaus formos langas. Altorius papuoštas smulkiais pseudogotikiniais pinakliais. Panašaus stiliaus yra ir skiriamoji baliustrada. Vidiniai sienų paviršiai apmušti gulščiomis lentelėmis. Lubos plokščios. Vidaus erdvė gerai apšviesta, nes visi langai pakankamai dideli, arti vienas kito. Bažnyčioje vargonų nėra – tik fisharmonija.
Šventorius aptvertas, apjuostas tankiomis medžių eilėmis, nuo vieškelio į bažnyčią veda ūksminga alėja.
FK Feniksas Kaunas

Istorija

Klubas įkurtas 2006 metais iš socialinių paskatų, siekiant integruoti į visuomenę benamius ir turinčius priklausomybių žmones. Šios asociacijos tikslas – sporto pagalba suvienyti ir padėti integruotis į visuomenę žmones, turinčius problemų dėl alkoholio ar narkotikų vartojimo. Idėja suburti tokią komandą kilo dviem kauniečiams – Stasiui Pranevičiui ir Giedriui Lubui. Bendraujant užsienyje su žmonėmis, turinčiais priklausomybę nuo alkoholio, buvo sužinota, kad daugelyje šalių seniai yra susikūrusios tokios komandos ir net dalyvauja įvairiuose tarptautiniuose turnyruose, kasmetiniuose Pasaulio ir Europos benamių futbolo čempionatuose.
Per trumpą laiką buvo suburta aštuonių žmonių komanda (beveik visi turnyrai vyksta pagal salės ar gatvės futbolo taisykles) ir laukė pirmoji išvyka į atvirąjį Rusijos benamių čempionatą. Čia komanda iš Lietuvos tapo turnyro nugalėtoja ir iškovojo teisę žaist Pasaulio benamių čempionate Keiptaune. Benamių futbolo čempionatuose gali dalyvauti žmonės, turintys priklausomybę nuo alkoholio ar narkotikų, benamiai ir pabėgėliai
Elena Kepalaitė

Elena Kepalaitė, Kepalas (1920 m. sausio 15 d. Vilniuje – 2006 m. gruodžio 12 d. Santa Monikoje, Kalifornijoje) – Lietuvos skulptorė, tapytoja, šokėja.

Biografija

Vilniuje studijavo klasikinį baletą. 1941–1944 m. šoko Kauno didžiajame teatre. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1945–1948 m. Augsburge studijavo modernųjį šokį, 1948 m. Australijoje – tapybą, 1959–1961 m. Ontarijo meno koledže Otavoje – skulptūrą. 1961 m. apsigyveno Niujorke, 1961–1964 m. studijavo Bruklino muziejaus dailės mokykloje.

Kūryba

Sukūrė biustų, skulptūrinių kompozicijų iš bronzos („Nuostaba“ 1964 m., „Martha Graham“ 1966 m.), aliuminio, gipso. Skulptūrose vyrauja abstrakčios formos, šokėjų motyvai, žymi skulptoriaus J. Lipšico įtaka. Aštuntame dešimtmetyje sukomponavo skulptūrų seriją „Intervalai“ – erdvinės konstrukcijos iš įvairiai sujungtų aliuminio strypų. Šio laikotarpio skulptūros vitališkos, pabrėžta geometrinių formų ritmika, architektonika, naudojami metaforiški siurrealistiniai įvaizdžiai. Akrilu nutapė skulptūrų eskizų, nuliejo akvarelių, sukūrė pastelių, eilėraščių. Nuo 1953 m. dalyvavo parodose JAV, Kanadoje, Australijoje.
Trečiasis Seimas

Trečiasis Lietuvos Respublikos Seimas – atstovaujamoji įstatymų leidybos institucija (Lietuvos Respublikos Seimas), dirbusi nuo 1926 m. birželio 2 d. iki gruodžio 30 d. dabartinės Maironio universitetinės gimnazijos Kaune patalpose.

Seimo veikla

LSDP 1926 m. birželio 3 d. sušaukė nepaprastąją konferenciją, kurioje susidarė trys nuomonės – sudaryti koaliciją su liaudininkais, remti juos, bet į koaliciją neiti, neiti į jokią koaliciją su buržuazinėmis partijomis. Nulėmė valstiečių liaudininkų noras nebeturėti jokių santykių su krikdemais.
Birželio 2 d. pradėjęs darbą, birželio 3 d. Seimas Respublikos prezidentu išrinko dr. K. Grinių, o birželio 15 d. sudarė M. Sleževičiaus vyriausybę.
III Seimas liepos 26 d. priėmė platų amnestijos įstatymą, kuriuo iš kalėjimų buvo paleisti politiniai kaliniai. Buvo panaikintas karo stovis, panaikinti spaudos ir susirinkimų suvaržymai, priimtas naujas ligonių kasų įstatymas. Pradėtos prekybos derybos su Vokietija ir Rusija. Su Rusija pasirašyta nepuolimo sutartis, kuri buvo ratifikuota 1926 m. lapkričio 5 d. Dar daugiau įstatymų, demokratizuojančių Lietuvos gyvenimą projektų buvo pradėta rengti.
Tačiau tuo nepatenkinti dešinieji krikdemai 1926 m. gruodžio 16–17 d., kai šalis ruošėsi paminėti prezidento K. Griniaus 60 – metį, surengė valstybės perversmą. M. Sleževičiaus vyriausybė buvo areštuota, A. Smetonos pavedimu sudaryta A. Voldemaro vyriausybė. Seimo pirmininku buvo paskelbtas Aleksandras Stulginskis, kuris posėdžiuose Seimo atstovams ėmė trukdyti reikšti nuomonę. Po 1926 m. gruodžio 30 d. posėdžio Seimo darbas buvo paralyžuotas. Nors krikščionys demokratai reikalavo naujų Seimo rinkimų, faktiškai valdžią užėmę tautininkai to nenorėjo, todėl 1927 m. gegužės mėn. krikdemai iš vyriausybės pasitraukė. Demokratiniai seimų iškovojimai buvo panaikinti.
Algis Rimas

Biografija

1946–1950 m. mokėsi Šilaikonių pradžios mokykloje, 1950–1953 m. Šnikonių septynmetėje mokykloje, 1953–1957 m. Šeduvos vidurinėje mokykloje, 1962 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, inžinierius mechanikas.
1962 m. susivienijimo „Lietžemūktechnika“ Kalvarijos rajono skyriaus inspektorius, 1963–1966 m. susivienijimo Kapsuko (Marijampolės) rajono skyriaus vyresnysis inžinierius, 1966–1970 m. vyriausiasis inžinierius, 1970–1988 m. susivienijimo valdytojas. 1988 m. Marijampolės rajono Vykdomojo komiteto pirmininko pavaduotojas, 1988–1990 m. LKP Marijampolės miesto komiteto pirmasis sekretorius. 1990–1995 m. Marijampolės rajono tarybos pirmininkas. 1995–1997 m. Marijampolės apskrities valdytojas. 1997 m. AB Ūkio bankas Marijampolės filialo valdytojas, 1998–2000 m. AB Lietuvos taupomasis bankas Marijampolės skyriaus valdytojas. 2000–2004 m. ir nuo 2004 m. Seimo narys.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Marijampolės skyriaus narys.
1970–1990 m. Kapsuko rajono tarybos deputatas, 1990–1995 m. Marijampolės rajono tarybos deputatas, 1995 m. kovo – lapkričio mėn. Marijampolės rajono savivaldybės tarybos, 2000–2003 m., 2003 m. ir 2007 m. (mandato atsisakė) Marijampolės savivaldybės tarybos narys. 2000–2003 m. dar ir savivaldybės valdybos narys.
2010 m. rugpjūčio 9 d. rastas negyvas Seimo viešbutyje.
Marijampolės Rotary klubo narys, Draugijos užsienio lietuviams remti Marijampolės apskrities skyriaus pirmininkas, Lietuvos blaivybės draugijos „Baltų ainiai“ prezidiumo garbės narys. Sutuoktinė Aldona, duktė Audronė.
Samuel S. Bloom

Biografija

Gimė 1860 m. gruodžio 25 d. Ukmergėje. 1882 m. emigravo į JAV, kur Filadelfijoje pradėjo gaminti dantų protezus. Buvo Amerikos žydų komiteto, Amerikos žydų kongreso narys, taip pat dalyvaudavo Pasaulinio sionistų kongreso susitikimuose. 1926 m. emigravo į Palestiną. 1928 m. Tel Avive įkūrė "Ohel Shem" kultūros namus, kuriuose judaizmo sklaida užsiimdavo poetas Hayim Nahman Bialik. Mirė 1941 m. spalio 10 d. Tel Avive
Mikojan MiG-27

Istorija

Apie 1960 m. TSRS gynybos ministerija užsakė suprojektuoti ir pagaminti naujos kartos atakos naikintuvą, skirtą naudoti lokaliuose kariniuose konfliktuose. Tai turėjo būti lengvas, manevringas, sugebantis skristi ir lėtai ir greitai, naikintuvas, galintis skraidinti gana didelį ginklų kiekį. Ankstesnis tokio tipo naikintuvas MiG-23 nebeatitiko šių reikalavimų, todėl jo bazėje buvo pradėtas kurti naujasis.
Kodiniu pavadinimu 32-24, vėliau pervadintas MiG-235.20 1970 m. pirmą kartą pakilo į orą. Nuspręsta naikintuvą apginkluoti didesnio kalibro patranka. Jo taikiniai – ant žemės esantys objektai, tačiau naikintuvas, nors ir nebuvo apginkluotas oras-oras tipo raketomis, galėjo stoti į kovą su oro priešais.

Modifikacijos

Pagal licenciją pavadinimu Bahadur gamina ir Indijos bendrovė Hindustan Aeronautics.

Flogger-D

Mig-27 – bazinis modelis. MiG-27D variantas specialiai pritaikytas branduolinių objektų naikinimui branduolinio karo atveju. Gamintas 1973 – 1977 m. (apie 560 vienetų).

Flogger-J

MiG-27M patobulintas MiG-27D variantas su nauja patranka, papildyta elektronine įranga. Gamintas 1978 – 1983 m. (apie 150 naikintuvų). MiG-27L patobulintas MiG-27M variantas skirtas Indijos KOP, papildytas oras-žemė tipo raketomis su infraraudonųjų spindulių taikikliais. Surinkta Indijoje apie 200 vienetų. MiG-27H indiškojo varianto papildymas prancūziškais radarais. Vėliau pervadinatas į MiG-27Ls (apie 165 vnt.).

Flogger J-2

MiG-27K – tarybinis variantas, papildytas raketomis su lazeriniais taikikliais, padidintas naikintuvo dydis. Surinkta apie 200 naikintuvų.
Cinamoninis nuosėdis

Išvaizda

Kepurėlė (1–8 cm skersmens) plona nemėsinga, iš pradžių iškili, vėliau paplokščia, su nežymiu gūbreliu, cinamono spalvos, žalsvai gelsvai ruda, violetiškai rudai geltona plaušuota. Kepurėlės kraštai kartais užsilenkę žemyn. Lakšteliai geltoni, oranžiškai rausvi. Žalsvai gelsvi, reti, priaugtiniai. Luobelė sausa, apžėlusi mažyčiais žvyneliais. Kotas (8–12 cm ilgio), 0,3-0,7 cm storio, cilindriškas, tiesus arba sulinkęs, apšepęs rudais plaušeliais, žalsvai gelsvas, apatinė dalis su rudo šydo liekanomis. Tramageltona, žalsvai gelsva, plona, minkšta, plaušinga, kartaus skonio. Sporos smulkiai gruoblėtos (jų masė rausvai ruda), 6,5-8x4-5 μm.

Augavietė

Šis grybas dažniausiai sutinkamas mišriuosiuose miškuose, taip pat pelkėtose bei žolėtose vietose, pavieniui.
Advokatas (likeris)

Advokatas (ol. Advocaat; Advocaatenborrel) – tradicinis olandų alkoholinis gėrimas, gaminamas iš kiaušinių, cukraus ir brendžio.
Turtingas gėrimas pasižymi glotniu kremišku gardžiu ir panašus į egnogą. Šiame gėrime alkoholio standartiškai būna 14–20 tūrio procentų. Jį gaminant daromas trynių, aromatinių spiritų, cukraus (ar medaus), brendžio, vanilės ir, kartais, grietinėlės (ar sutirštinto pieno) mišinys.
Žinomi advokato gamintojai yra Bols, Cooymans, DeKuyper, Dwersteg, Jansen, Verpoorten, Warninks ir Warners.

Tipai ir vartojimas

Tirštasis advokatas daugiausia parduodamas tik Nyderlandų ir Belgijos rinkose, nedideli kiekiai – Vokietijoje ir Austrijoje. Tirštasis advokatas dažniausiai valgomas šaukšteliu. Tirštajame advokate būna įdėta daug trynių, jį naudoja kaip vaflių garnyrą, kaip desertų (ledų, kiaušininių kremų ir pyragaičių) ingredientą. Tirštąjį advokatą dažnai patiekia plačiose taurėse su plakta grietinėle, o viršų pabarsto kakavos milteliais.
Skystasis advokatas eksportuojamas. Jo gamyboje naudojami ne vien tryniai, o tiek tryniai, tiek baltymai. Žinomiausias kokteilis su advokatu yra Snowball – tai advokato, gazuoto limonado ir, kartais, žaliosios citrinos sulčių (šios nėra būtinos) mišinys.
Dar vienas kokteilis yra Fluffy duck ('Pūkuotoji antis'), kurį gamina su romu. Labai populiarus gėrimas su advokatu yra Bombardino, šis gėrimas paplitęs Italijos slidinėjimo kurortuose, ypač Italijos Alpėse. Gaminamas maišant advokatą, brendį ir plaktą grietinėlę.

Panašūs gėrimai

Lenkiškas analogas yra ajerkoniak (ir vok. Eier 'kiaušiniai' + pranc. Cognac), kurį gaminant vietoje brendžio naudoja degtinę (kas prieštarauja pavadinimui).
Panašūs likeriai yra Meksikos rompopė ir Kolumbijos sabachonas, juos gaminant naudojami tryniai ir vanilė. Kai kurie jų variantai gaunami dedant papildomų prieskonių.
Bruce Dickinson

Bruce Dickinson (Paul Bruce Dickinson, g. 1958 m. rugpjūčio 7 d. Worksopo miestelyje) yra britų grupės Iron Maiden frontmenas ir vokalistas, nuo 1990 metų pradėjęs ir solo karjerą.
Tarptautinė irklavimo federacija

Tarptautinė irklavimo federacija arba FISA (pranc. Fédération Internationale des Sociétés d'Aviron) – pagrindinė pasaulio akademinį irklavimą prižiūrinti organizacija, kuri rengia pasaulio čempionatus ir atstovauja irklavimo interesus olimpinėse žaidynėse. Sąjungos būstinė yra įsikūrusi Lozanoje, Šveicarijoje.

Istorija

1892 m. Turine atstovai iš Prancūzijos, Adrijos regiono, Šveicarijos, Belgijos ir Italijos įkūrė pasaulio irklavimo federaciją.
1893 m. FISA surengė pirmąsias oficialias varžybas – Europos čempionatą.
2017 m. FISA priklausė 153 nacionalinės federacijos.
Antanas Anskaitis

Biografija

1951 m. baigė Pilviškių vidurinę mokyklą, 1956 m. – Vilniaus universitete žurnalistikos specialybę.
1955–1970 m. „Valstiečių laikraščio“ literatūrinis darbuotojas, skyriaus vedėjas, atsakingasis sekretorius. 1970–1989 m. žurnalo „Tarybų darbas“ vyr. redaktorius, 1990 m. sausio-balandžio mėn. – laikraščio „Lietuvos Tarybų Socialistinės Respublikos Aukščiausiosios Tarybos ir Vyriausybės žinios“ vyr. redaktorius. Laikraštį reorganizavus į „Lietuvos aidą“, dirbo jo vyr. korespondentu. Rašė ekonomikos, valdymo tobulinimo, kaimo gyvenimo, daržininkystės ir sodininkystės klausimais. 
Nuo 1999 m. savaitraščio „Savivaldybių žinios“ korespondentas.
Oza (šogis)

Oza - vienas iš septynių šogio titulų.
Sigebertas

Biografija

Sigebertas užėmė Vesekso sostą po Kutredo mirties. Tačiau netrukus Vesekso taryba nušalino jį nuo valdymo, palikdama valdyti tik vieną Hampšyrą. Hampšyre užmušė erlą, todėl turėjo slapstytis miške. Kinevulfas, tapęs naujuoju Vesekso karaliumi, jį ten surado ir nužudė.
Benediktas Vanagas

Visuomeninė veikla

B. Vanagas aktyviai dalyvauja visuomeninėje veikloje, yra puikiai žinomas kaip nuomonės lyderis. Kelerius metus jis iš eilės patenka į įtakingiausių Lietuvos žmonių šimtuką – 2016 m. užimta 55 vieta, 2017 m. DELFI „Lietuvos Įtakingiausieji“ rinkimuose sporto atstovų kategorijoje – 6 vieta, bendrai – 26 vieta.
Kaip nuomonės lyderis B.Vanagas skatina profesionalumą ir tautinę savimonę. Bendrauja su moksleiviais, studentais, dalyvauja įvairiuose socialiniuose renginiuose. Lietuviams visame pasaulyje lenktynininkas primena Vyčio simbolio ir istorinės Lietuvos vėliavos svarbą.
Valstybės vertybes B.Vanagas akcentuoja ir kaip Lietuvos kariuomenės ambasadorius.
Veikdamas kaip sporto diplomatas, B.Vanagas daug dėmesio skiria Lietuvos ir Lenkijos santykiams, skatina abiejų šalių bendradarbiavimą lygmenyje. Geras B. Vanago bičiulis – šturmanas Dakare – Sebastianas Rozwadovskis.
2011 m. B. Vanagas buvo įvertintas vienu garbingiausiu Vilniaus miesto Šventojo Kristoforo apdovanojimu. 2014 m. Kūno kultūros ir sporto departamento pagerbtas atminimo medaliu  „Už nuopelnus Lietuvos sportui“.
Šikšnosparnis (simbolis)

Šikšnosparnis yra heraldikoje gana reta mobilioji figūra. Dažnokai sutinkama buvusios Aragono karūnos miestų herbuose, paprastai kaip šalmo papuošalo dalis.

Šikšnosparnio Aragono heraldikoje kilmė

Šikšnosparnis Valensijos, Katalonijos ir Balearų herbuose, manoma, kilo iš sparnuoto drakono (vibra ar vibria), kurio atvaizdas puošė Aragono karalių šalmus bei karūnas (kaip šalmo papuošalas). Tradiciškai teigiama, kad šalmą su drakonu jau naudojo karalius Jokūbas I Aragonietis (arag. Chaime I d'Aragón; 1208–1276 m.), patikimi šaltiniai teigia, kad sparnuotas drakonas (cimera reial) ant šalmų pasirodė tik valdant Petrui IV Aragoniečiui (arag. Pero IV d'Aragón; vald. 1319–1387 m.).
Yra legenda, kurioje pasakojama, kad įsikišus šikšnosparniui karalius Jokūbas I Aragonietis laimėjo lemiamą mūšį prieš saracėnus, ko dėka jis atkovojo savo karalystei Valensiją. Tačiau originaliuose dokumentuose aprašyta, kad tai buvo ne šikšnosparnis, o kregždė.

Šikšnosparniai buvusio Aragono heraldikoje

Kai kurių Rytų Ispanijos miestų (pvz., Valensijos,, Maljorkos Palmos, Fragos ir Novaljo herbuose šikšnosparnio atvaizdas yra virš herbo skydo (paprastai kaip karūnos papuošalas).
Kitų miestų (pvz., Katarochos herbuose šikšnosparnis pavaizduotas pačiame herbo skyde.
Anksčiau Barselonos herbas irgi turėjo karūną puošusį šikšnosparnį. Tačiau XX a. pradžioje šis skydo lementas dėl nežinomų priežasčių buvo pašalintas. Teruelio herbe virš skydo karūnos irgi pavaizduotas šikšnosparnis. Čia šikšnosparnis yra kaip simbolis, primenantis šio miesto vaidmenį Valensijos užkariavime. Naujajame herbe šikšnosparnis pavaizduotas tarp skydo ir karūnos.
Šikšnosparnis kaip mobilioji figūra gana dažna buvusiose Aragono karūnos žemėse, kitur gana reta. Ispaniškosios kultūros šalyse herbus su šikšnosparniais turi Albasetės herbas (Ispanija), Santa Fe de Antioquia (Kolumbija), Pacora (Panama) herbai. Santa Fe de Antioquia miesto herbas bordiūrą su šikšnosparniais gavo 1545 m. iš Kastilijos ir Aragono karaliaus Karolio I ir jo motinos Joanos Kastilietės.

Prancūzija

Šikšnosparniai panaudoti kelių Prancūzijos miestelių herbuose.
Nanjango technologijos universitetas

Istorija

1955–1980 m. veikė Nanjango universitetas (Nanyang University), įsikūręs į pietus nuo dabartinio NTU studentų miestelio. Jo administraciniame pastate vėliau įsikūrė kinų paveldo centras. 1980 m. Nanjango universitetas sujungtas su Singapūro universitetu, tokiu būdu įkuriant Singapūro nacionalinį universitetą. Jo sukurtam padaliniui – Nanjango technologijos institutui – 1981 m. perduotas universitetinis miestelis. 1981 m. rugpjūčio 1 d. įkurtas Nanjango technologijos institutas (NTI), kuriam skirtas vaidmuo ruošti tris ketvirtadalius Singapūrui reikalingų inžinierių.
1991 m. įsteigtas Nanjango technologijos universitetas, NTI sujungiant su Nacionaliniu švietimo institutu (NIE, įsteigtu 1950). Kurį laiką NTU vykdė bendrą studentų priėmimą kartu su Nacionaliniu universitetu, kol 2004 m. abu universitetai galiausiai išsiskyrė.
Žmona

Žmona – moteris, oficialiai ar faktiškai esanti vyro (savo vyro) sutuoktine. Buvimas žmona paprastai reiškia ir dalyvavimą su santuoka susijusiuose svainystės ryšiuose.
Oficiali žmona – moteris, kurios santuoka su vyru oficialiai užregistruota įstaigoje, kuriai suteikta teisė registruoti santuokas. Kai ši įstaiga pasaulietinė, santuoka yra civilinė santuoka. Dalyje šalių santuoka gali būti sudaryta bažnyčioje (bažnytinė santuoka).
Faktinė žmona (sugyventinė) – moteris, kuri gyvena kartu su vyru, kartu tvarko namų ūkį ir galbūt augina vaikus, tačiau jų santykiai nėra oficialiai užregistruoti.
Šiais laikais įvairiose valstybėse egzistuoja nemažai skirtingų santuokos formų, tad ir žmonos statusas teisiškai būna gana skirtingas. Buvimas žmona (sutuoktine) kelia tam tikras teisines pasekmes (įsipareigojimai vyrui, turimiems ar būsimiems vaikams ir pan.).
Vytautas Kojala

Biografija

1958–1959 m. Šalčininkų rajono komiteto II-asis sekretorius. 1963 m. baigė Vilniaus aukštąją partinę mokyklą. 1963–1971 m. dirbo LKP CK. 1964 m. baigė Vilniaus universitetą. 1969 m. Sąjunginiame institute nusikalstamumo priežastims tirti apgynė disertaciją „Nepilnamečių nusikaltimo prevencija“, teisės mokslų kandidatas. 1971–1976 m. LKP Vilniaus miesto komiteto II-asis sekretorius, kandidatas į LKP CK narius. 1975–1980 m. LSSR AT deputatas, Jaunimo reikalų komiteto pirmininkas. 1978–1984 m. Vilniaus aukštosios partinės mokyklos mokymo ir mokslo reikalų prorektorius, nuo 1981 m. profesorius. 1979 m. Visuomenės mokslų akademijoje prie SSKP CK apgynė disertaciją „Loginiai ir istoriniai teisėtumo įgyvendinimo aspektai“, teisės mokslų daktaras.  1990–1992 m. Lietuvos teismo ekspertizės instituto mokslo darbuotojas, nuo 1995 m. advokatas. Rašė kriminologijos tema. 
Advokato praktikoje išgarsėjo 2001 m., kai gynė prieštaringos reputacijos verslininką Georgijų Dekanidzę, kurio sūnus Borisas Dekanidzė tapo paskutiniuoju nuteistuoju Lietuvoje, kuriam už žurnalisto Vito Lingio nužudymą įvykdyta mirties bausmė.
Thomas Johansson

Asmenininis gyvenimas

Jo vaikystės idealas buvo švedas Matsas Vilanderis, kuris yra Deviso Taurėje yra Švedijos kapitonas. Tomas yra populiarios kultūros gerbėjas, jis skaito autoriaus, švedo Heningo Mankelio knygas, National Geographic žurnalą ir žiūri TV šou Friends (jis turi įsirašęs beveik kiekvieną seriją). Jo mėgstamiausi aktoriai yra Elas Pacino ir Robertas DeNiro. Johansonas yra muzikos grupių U2, Depeche Mode ir Kent fanas. Tomas yra entuziastingas golfo ir grindų riedulio žaidėjas. Johansonas yra ir ledo ritulio fanas, jis dažnai žiūri Linköpings HC ir Djurgårdens IF komandų rungtynes. 2005 metų gruodžio 3 dieną, Johansonas vedė Džizelą Kaltencher.
Ožragis

Ožragis – etnografinis lietuvių liaudies muzikos instrumentas iš ožio rago su skylutėmis ir mediniu pūstuku. Ožragis buvo populiarus ne tik Lietuvoje, bet ir kaimyninėse šalyse. Tradicinis jo variantas turi 2-6 garso skylutes. Gali būti ir be jų. Ansamblio orkestre ožragis naudojamas su birbynės kandikliu, jo garsynas apima kvartos intervalą.

Kaip gaminamas

Ožragį pasidaryti itin paprasta, tačiau tam reikia 20-50 cm ilgio ožio rago. Jo viršutiniame gale išdrožiamas arba įstatomas taurelės pavidalo kaulinis, metalinis liežuvėlinis medinis pūstukas arba pririšamas liežuvėlis. Taip pagamintu instrumentu meistrai išgaudavo vieną stiprų garsą. Norėdami gauti daugiau garsų, pūtėjai rage išgręždavo arba pradegindavo keletą skylučių – nuo dviejų iki penkių, labai ilgame rage kartais ir daugiau. Ožragiui pūsti reikia didelės jėgos, užtat garsas yra labai stiprus, toli girdimas.

Kerdžiaus instrumentas

Nuo seno iki XX a. pr. visoje Lietuvoje ožragis naudotas piemenų (ypač kerdžių), medžiotojų, kaimo kapelų muzikantų; solo grojama ganymo, medžioklės signalai, tirliavimai, raliavimai, maršai, solo arba dviese – dainų (ir talalinių), šokių melodijos, kartais sutartinės, pritariama dainavimui. Kaip teigia Egidijus Virbašius, etnomuzikos ekspertas, ožragis yra išimtinai vyresnio amžiaus piemenų – kerdžių instrumentas ir buvo paplitęs visoje Lietuvos teritorijoje. Seni žmonės pasakoja, kad XIX a. pabaigoje vestuvėse ir kituose pasilinksminimuose grodavo tokios sudėties kaimo muzikantų orkestras – armonika, smuikas, būgnelis ir ožragis.
Ožio rago repertuarą sudarydavo specialūs tirliavimai, nedidelės apimties dainų ir šokių melodijos. Ožragio muzika pasižymi greitu tempu, melodijos lankstumu, įvairumu. Paminėtini dalykai: „Piemenų maršas“ – melodija karvėms iš ganyklos sukviesti, „Šeimininkės aplojimas“ ir kt.
Taip pat senovės lietuvių kariuomenėje ožragiu duodavo signalus mūšio metu. Tautosakoje ožragis menkai prisimenamas.
Normainių akmuo

Normainių akmuo – stambus riedulys Normainių I kaime, Žeimių seniūnijoje, Jonavos rajone, slūgsantis prie pat kelio  232  Vilijampolė–Žeimiai–Šėta , pusiaukelėje tarp Žeimių ir Šėtos. Šioje vietoje įrengta autobusų stotelė, nuo plento į rytų pusę atsišakoja žvyrkelis. Valstybės saugomas geologinis gamtos paveldo objektas. Paskelbtas saugomu Lietuvos Respublikos aplinkos ministro 2016 m. vasario 8 d. įsakymu Nr. D1-88.
Riedulį sovietmečiu gretimame lauke (priešingoje kelio pusėje) atkasė melioratoriai ir jį atvilko prie kryžkelės.
MKS Bytovia Bytów

Istorija

Įkurtas 1946 metais. Nuo 2003 m. klubą remia „Drutex“ bendrovė, todėl komanda vadinama Drutex-Bytovia.