google/wiki40b huggingface dataset:
Spark SRT05e

Vystymas

2016 m. rugsėjo 28 d. buvo paskelbta, kad naujojo modelio baterijas gamins McLaren kompanija.
2017 m. sausio 9 d. kompanija Spark Racing Technology buvo paskelbta, kaip naujojo modelio kūrėja, o kitą mėnesį buvo paskelbtos naujojo kūrinio nuotraukos.
2017 m. rugsėjį slaptuose bandymuose buvo išbandytas naujasis modelis, kurį vairavo prancūzas Anthoine Hubert.
2017 m. spalį šis modelis išlaikė patikimumo bandymus trasoje. 
2018 m. sausio 30 d. internetu įvyko viešas SRT05E pristatymas su kompiuteriu sugeneruotomis nuotraukomis. Kovo 6 d. Ženevos automobilių parodoje FIA prezidentas Jean Todt kartu su Formule E Holdings prezidentu Alejandro Agag oficialiai pristatė naująjį modelį. Taip pat pranešta, kad Spark SRT05e tapo pirmuoju lenktynininiu automobiliu, kurio kūrimą išskirtinai prižiūrėjo tik FIA.
Antros kartos modelis bus naudojamas iki 2021/2022 m. sezono pabaigos, o iki tol dar gali sulaukti aerodinaminių pakeitimų.
Komandos naudoja 19 colių Michelin Pilot Sport All-Weather padangas. Palyginus su pirmojo modelio padangomis, šios yra lengvesnės – priekinės 2 kg, galinės – 2,5 kg.
Atminimo laukas

Atminimo laukas (dar kitaip Atgimimo laukas) – Lietuvos Atgimimo paminklas Jonavoje, tarp Panerių gatvės galo ir geležinkelio šlaito Atminimo parke. Manoma, kad šioje vietoje buvo sušaudyti Nepriklausomos Lietuvos šauliai ir jaunalietuviai (istorinių dokumentų apie tai nerasta).

Istorija

1995 m. Atminimo parko žemumoje, prie Panerių gatvės kelio, tremtinė Aldona Rutkauskienė pradėjo vežti akmenis, kasti drenažą. Po kelių mėnesių pradėjo ryškėti Šaulių kryžiaus kontūrai iš akmenų. 
A. Rutkauskienė per dvejus metus rideno, skaldė akmenis, tvirtino juos cementu, nuiminėjo velėną, lauko pakraštes sutvirtino virbais ir pasodino gėlių.
Strategija

Strategijos formulavimas ir įgyvendinimas

Strategija paprastai apima du pagrindinius procesus: formulavimą ir įgyvendinimą. Formulavimas apima aplinkos ar situacijos analizavimą, diagnozės kūrimą ir pagrindinių principų plėtojimą. Tai apima tokią veiklą kaip strateginį planavimą ir strateginį mąstymą. Įgyvendinimas susijęs su veiksmų planais, kurių buvo imtasi, kad būtų pasiekti tikslai, laikantis nustatytos orientacinės politikos.
Briusas Hendersonas 1981 metais rašė, kad: „Strategija priklauso nuo gebėjimo numatyti būsimas dabartinių iniciatyvų pasekmes.“ Jis rašė, kad, nepaisant pašalinių veiksnių, pagrindiniai reikalavimai strategijos kūrimui yra: 1) daug žinių apie aplinką, rinką ir konkurentus; 2) gebėjimas nagrinėti šias žinias kaip interaktyvią dinaminę sistemą; ir 3) vaizduotė ir logika renkantis tarp konkrečių alternatyvų. Hendersonas rašė, jog strategija buvo naudinga, dėl: „ribotų išteklių, priešininko pajėgumų ir ketinimų nežinojimo; negrįžtamo išteklių įsipareigojimo; būtinybės koordinuoti veiksmus per tam tikrą laiką ir atstumą; nežinios dėl iniciatyvos kontrolės; ir priešų abipusio tarpusavio suvokimo pobūdžio.“

Karo teorija

Karo teorijoje strategija – „didelio masto visų tautos pajėgų panaudojimas tiek taikos, tiek karo metu, ilgo nuotolio planavimas ir plėtra, norint užtikrinti saugumą ir pergalę“ (Random House Dictionary).
Moderniųjų vakarų strateginių tyrimų tėvas Karlas fon Klauzevicas apibrėžė karinę strategiją kaip „pasinaudojimą kovomis, siekiant pasiekti norimą karo baigtį.“ B.H Liddellas Hartas| B.H Liddello Harto apibrėžimas deda mažiau dėmesio į kovas, jis strategiją apibrėžia kaip " kariuomenės platinimo ir pritaikymo meną norint pasiekti politikos tikslus ". Taigi, abu davė viršenybę politiniams tikslams virš karinių tikslų. JAV karinio jūrų laivyno koledžo instruktorius Andrius Wilsonas apibrėžė strategija kaip "procesą, kurio politiniai tikslai yra perteikiami kariniais veiksmais. "
Rytų karinė filosofija pastebima daug anksčiau, kaip antai "Karo Menas" aut. Sun Tzu maždaug 500 m. prieš kristų.

Strategija Žaidimų teorijoje

Žaidimų teorijoje strategija remiasi taisyklėmis, kurias naudoja žaidėjas pasirinkdamas tarp galimų apčiuopiamų variantų. Kiekvienas žaidėjas turi galimų strategijų rinkinį darant ėjimus.
Strategija gali rekursyviai pažvelgti į ateitį ir apsvarstyti, kokių veiksmų galima tikėtis kiekviename neapibrėžtame žaidimo etape – pvz jei žaidėjas atlieka 1 veiksmą, tai pastato varžovą į tam tikrą situaciją, kuri gali būti gera arba bloga, o jei žaidėjas atlieka 2-ą veiksmą, tuomet oponentui bus pateikta kitokia situacija. Kiekvienu atveju jų pasirinkimas nustatys būsimą situaciją.
Strategija žaidimų teorijoje gali būti atsitiktinė (maišyta) arba nustatyta (gryna). Gryna strategija gali būti suvokiama kaip konkretus atvejis mišrių strategijų, kurių tikimybė yra apibrėžta 0 arba 1.
Strategija pagrįsti žaidimai paprastai reikalauja iš žaidėjo sugalvoti sprendimų seką, siekiant nustatyti geriausią būdą nugalėti varžovą.
Jasnaja Poliana

Istorija

XVII a. įkurtas dvaras, kurį valdė Karcevų, Volkonskių ir Tolstojų giminės. Sodyboje 1828 m. gimė Levas Tolstojus.
Čia gyvendamas jis sukūrė „Karą ir taiką“, „Aną Kareniną“, ir kitus kūrinius.
Po mirties rašytojas buvo palaidotas netoliese esančiose kapinėse.
Pradžia: praeities dvasios

Siužetas

Filmo veiksmas vyksta distopinėje Japonijoje po 300 metų.
Filmo veiksmas prasideda Agito ir Kainui lenktyniaujant, kuris greičiau nubėgs iki didžiulės vandens angos. Supykus druidams, vandens sargams, berniukai atsiskiria. Užkliuvęs už didelės mašinos, pilnos mirusiųjų kūnų, Agito pamato karstą, kuriame guli jauna mergaitė, vardu Tūla. Iš smalsumo palietęs stiklą, jis pažadina 300 metų miegojusią mergaitę. Agito jį nuneša į savo gimtąjį miestelį. Tačiau pabudus Tūlai, sunerimsta Miškas, daugybė gyvų medžių, kuriems vadovauja į medžius panašūs druidai, kadangi Tūla turi galingą elektroninį prietaisą, kuriuo Ragnos kareivis Šiunakas galėtų sukurti galingą ginklą „Estoc“, kuris sunaikintų Mišką, o visame pasaulyje įsigalėtų tik žmonės…
Ramybės būklė

Ramybės būklė – vienas arba keli periodai, kai sulėtėja gyvųjų organizmų gyvybiniai procesai. Daugeliui augalų ir gyvūnų toks procesas yra natūralus ir periodiškai besikartojantis.
Augalų ramybės būklė esti tada, kai atsiranda augti nepalankios sąlygos (paprastai žiemą).
Gyvūnų ramybės periodas dažniausiai būna, kai stinga maisto. Toks ramybės laikotarpis dar vadinamas žiemos ar vasaros miegu. Žiemos miegas yra ramybės būsena žiemos metu ir būdingas kai kuriems žinduoliams, o vasaros miegas – ramybės būsena per sausrą ir būdingas vabzdžiams.
Kietmetris

Kietmetris, arba ktm – medienos tūrio vienetas, naudojamas apskaičiuoti medienos kiekiui, be tarpų užpildančiam 1 m³ erdvę. Juo matuojamas medynų, medžių stiebų, rąstų ir kito medienos sortimento tūris. Nenupjauto miško mediena matuojama kubiniais metrais.
Kietmetrį, t, y. kietąjį metrą, sudaro vieno kubinio metro erdvinės apimties medienos masė be tuščių tarpų. Rąstų tūris apskaičiuojamas pagal rąsto skersmenį plongalyje ir rąsto ilgį, vadovaujantis medienos tūrio lentelėmis. Pvz., jei rąsto skersmuo plongalyje yra 28 cm, rąsto ilgis – 6 m, tai jo tūris bus lygus 0,469 m³. 
Smulkų medienos sortimentą, pavyzdžiui skaldytas malkas, šakas, žabus išmatuoti sudėtinga, todėl naudojamas erdmetris – vieno kubinio metro erdvinės apimties medienos masė, įskaitant tarp medienos esančius tarpus. Perskaičiuojant tūrį iš erdmetrių į kietmetrius, taikomi įvairūs glaudumo koeficientai, kurie priklauso nuo sortimento ilgio, paskirties, stambumo, medžio rūšies, sukrovimo kokybės ir kt. Medienos kiekis kietmetriais paprastai neskaičiuojamas sumuojant visų rastų tūrius, nes tai labai nepatogu, todėl praktikoje naudojami moksliškai pagrįsti ir patvirtinti glaudumo koeficientai.
Lietuvoje išsamesnę informaciją apie glaudumo koeficientų naudojimą apskaičiuojant įvairesnę, kreivą ar apdirbtą medieną pateikia Lietuvos Respublikos aplinkos ministerija įsakyme „Dėl Apvaliosios medienos bei nenukirsto miško matavimo ir tūrio nustatymo taisyklių patvirtinimo“.
Stanislovas Skaševskis

Kilmė

S. Skaševskis buvo kilęs iš Lenkijos - Mozūrijos, tėvoninės Skaševo valdos Zakročino paviete. Karjeros galimybės ir noras praturtėti atvedė jį ir jo šeimą į Žemaitiją.Pagrindinė rezidencija buvo Kurtuvėnuose.

Politinė veikla

Prie S. Skaševskio karjeros aiškiai prisidėjo Prūsijos kunigaikštis Albrechtas, kuris intensyviai rėmė LDK protestantus. Skaševskis figūruoja XVI a. kelių Žemaitijos vals­čių valdytojų sąraše. Nuo 1551 iki 1558 m. jis buvo Kražių seniūnu, rūpinosi mokesčių surinkimu, prekybinėmis privilegijomis. 1558-1561 m. Skaševskis užėmė Batakių seniūno pareigas. 1559 m. jam suteiktos Jurbarko seniūno pareigos.

Asmenybė

Manoma, kad S. Skaševskis buvo išsilavinęs, veikiausiai universitetinio mokslo ragavęs žmogus. Puikiai rašė lenkiškai, o su Prūsijos kunigaikščiu Albrechtu susirašinėjo lotyniškai.

Šeima

Vyresnysis sūnus - Jonas Skaševskis. 1579 m. jis vedė Elžbietą Jokūbaitę Ostrorogską. Palikuonių neturėjo.
Antroji žmona - Jadvyga Kamenskaitė, Jurgio Kamensko dukra. Jų santuoka galėjo įvykti tarp 1562 ir 1565 m. Su ja susilaukė dukters Kotrynos Skaševskos.
Anzobo tunelis

Anzobo tunelis (tadž. тоннели Анзоб) – automobilinis tunelis Tadžikistane, kelyje tarp Dušanbės (80 km į šiaurę) ir Chodžento. Nutiestas per Gisaro kalnagūbrį, ilgis 5 km.
Tunelio statyba pradėta dar TSRS laikais, tačiau užbaigta tik 2006 m. Tunelis leidžia užtikrinti susisiekimą tarp pietų Tadžikistano ir Ferganos slėnio ištisus metus, sutrumpina senąjį kelią 60 km, o jo įveikimo laiką – 5 valandomis (senasis kelias ėjo per Anzobo perėją, 3372 m).
Tunelio statybas rėmė Iranas, siekiantis sukurti kokybišką sausumos kelią tarp Teherano ir Pekino.
Jonas Milerius

Biografija

Gimė traukinyje, šeimą iš Geldėnų vežant į tremtį. 1958 m. pavasarį su tėvais grįžo į Lietuvą, 1969 m. baigė Skuodo raj. Barstyčių vidurinę mokyklą. 1974 m. baigęs Vilniaus universiteto Matematikos-mechanikos fakultetą pradėjo dirbti Vilniaus automatizuotų valdymo sistemų projektavimo konstravimo biure inžinieriumi, 1977–1989 m. buvo projekto vyriausiasis konstruktorius, vėliau – susivienijimo SIGMA vyr. inžinieriumi.
1990 m. įtrauktas į darbo grupę prie Lietuvos Respublikos valstybinės delegacijos tarpvalstybinėms deryboms su TSRS. Sausio įvykių metu Aukščiausioje Taryboje aptarnavo kompiuterinę įrangą, sistemino informaciją, platino iš užsienio atvykusiems žurnalistams vaizdo medžiagą, fotonuotraukas apie tų dienų įvykius.
Nuo 1991 m. gruodžio mėn. – Seimo Kompiuterinių duomenų tvarkymo skyriaus vedėjo pavaduotojas, nuo 1995 m. gruodžio mėn. – šio skyriaus vedėjas. 1998–2009 m. buvo Seimo kanceliarijos Informacijos technologijų skyriaus vedėjas, departamento direktorius.
2009 m. lapkričio 5 d. paskirtas Seimo kancleriu penkerių metų kadencijai.
J. Milerius apdovanotas Sausio 13-osios atminimo medaliu, ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Riterio kryžiumi. 2010 m. žurnalo „Veidas“ organizuojamuose rinkimuose jis buvo išrinktas „Metų valstybės tarnautoju“
Kartu su žmona Sofija užaugino tris sūnus – Žilviną, Nerijų ir Joną.
Mokytojas Ekhartas

Ekhartas (Brolis Ekhartas, g. apie 1260–1327 m.) – vidurmažių filosofas. Pagrindinė jo filosofijos mintis: viskas yra Vienis, esantis aukščiau už viską, net ir už Dievą.

Biografija

Ekhartas gimė kilnių žemvaldžių šeimoje, tačiau apie jo šeimą ir vaikystę beveik nieko nežinoma, išskyrus tai, kad jis lankė universitetą Paryžiuje. Brolis Ekhartas gimė Tiūringijoje, netoli Erfurto. Ekhartas – jo krikščioniškas vardas, pavardė – von Hochheim.
Sorbonoje apsigynė magistro laipsnį, nuo 1302 metų vadinamas Mokytoju Ekhartu. Po dešimtmečio jis vėl grįžo į Paryžių. Paryžiaus universitete jis buvo pirmasis dominikonas po Tomo Akviniečio, antrą kartą čia skaitęs paskaitų ciklą.
1310 m. vienuolijos kapitula paskyrė jį Saksonijos, kuriai priklausė 47 konventai ir daug moterų vienuolynų provinciolu. Taip pat jis aktyviai įsitraukė į mokytojo darbą, ypatingą šlovę jam pelnė pamokslai, pasakyti ir užrašyti liaudies kalba.
Vėliau jis buvo apkaltintas erezija, 1326 m. Kelno vyskupas įsakė jam iškelti inkvizicijos bylą. Po jo mirties, 1329 m. kovo 27 d. pasirodė popiežiaus bulė, pasmerkusi Ekhartą. Joje konstatuojama, kad Mokytojas Ekhartas prieš pat mirtį atšaukęs 28 tezes, kurios buvo pripažintos eretiškomis ar įtartinomis. Tačiau kaip tik šios tezės, sudarančios jo pasaulėvaizdžio pagrindą, lėmė, kad Ekhartas įsitvirtino mistikos, filosofijos ir kultūros istorijoje ir iki šiol tebėra įkvėpimo šaltinis.

Absoliutas

Kitaip nei šv. Tomas, kuris rėmėsi Aristoteliu, Ekhartas šliejosi prie neoplatoniškos tradicijos. Jis laikomas vienu įtakingiausių XIV a. šios srovės atstovu. Savo teoriją konstravo pradėdamas nuo Dievybės, kaip aukščiausios būties ir aukščiausio tobulumo, sąvokos. Tas Vienis yra ne tik už ir virš kūrinijos, bet ir virš bei už Dievo kaip asmens: jis yra ne-Dievas, ne-Dvasia ir ne-Asmuo.
Jis nesietinas su jokiu vaizdu ir jokiu asmeniu, jis jokiu aspektu nėra į ką nors panašus. Vienintelė Absoliuto apibrėžtis yra jokios apibrėžties nebuvimas, nes bet koks apibrėžimas būtų ir jo apribojimas, taigi pripažinimas tobulumo stygiaus, nes tobulumas – tai pilnatvė, nuo kurios neįmanoma nieko atimti ir prie kurios neįmanoma nieko pridėti.
Absoliutas, anot filosofo, įeina į žmogų, todėl jis yra religinio gyvenimo centras bei doros šaltinis. Krikščionybė – tai vidinė būsena, grynai interiorizuota tikrovė, o ne institucija ar formalizuotas įsakymų rinkinys. Žmogų sudaro tai, kas jis yra pats savyje, savo sieloje, o ne tai, kur gyvena ir kam yra pavaldus, kaip elgiasi ir ką veikia. Išoriniai dalykai yra beverčiai.
Varpotoji juodžolė

Ekologija

Auga lapuočių ir mišriuose miškuose, paunksnėje, rečiau krūmuose. Mėgsta šešėlį, puveningus, nerūgščius, vidutinio drėgnumo dirvožemius, pavieniais egzemplioriais.
Žiedai apdulkinami vabalų. Sėklas išplatina uogas lesantys paukščiai.

Biologija

Tai daugiametis, 30–70 cm aukščio žolinis augalas. Turi trumpą, storą šakniastiebį. Šaknys siekia iki 50 cm gylį. Stiebas stamantrus, šakotas, lapuotas, plikas. Lapai kvapnūs, neproporcingai stambūs, ilgakočiai, 20–30 cm ilgio, lakštas du kartus suskaidytas į tris dalis; kiekvienas lapelis, kiaušiniškas, su koteliu. Lapai dažniausiai būna išsidėstę lygiagrečiai dirvos paviršiui.
Smulkūs, be nektaro žiedai nedidelėje kekėje, išaugusioje ant ilgo kotelio viršūninio lapo pažastyje. Apyžiedis balas ar gelsvas, greit nukrintantis. Turi 4–6 balkšvus ar violetinius taurėlapius. Piestelė viena. Kuokelių daug, jie ilgesni už vainiklapius.
Žydi birželio mėnesį, neretai pirmieji žiedai prasiskleidžia gegužės antroje pusėje. Vaisiai – daugiasėklės, sultingos, juodos, blizgančios, 1–1,1 cm ilgio, raudonomis sultimis uogos. Vaisių nokimas tęsiasi nuo liepos ik rugsėjo. Sėklos rudos. Dauginasi sėklomis ir vegetatyviškai šakniastiebiais.

Nuodingumas

Visas augalas, ypač uogos ir šakniastiebiai, nuodingas, labai erzinantis odą. Uogose yra saponinų, alkaloidų.

Naudojimas

Varpotoji juodžolė kartais vartojama homeopatijoje. Anksčiau augalu buvo dažomi audiniai juoda ir raudona spalva. Auginamas kaip dekoratyvinis parkuose ar kituose ūksmėtuose vietose. Vidurio Europoje kadaise šis augalas buvo vertinamas kaip burtažolė, turinti magiškos galios.
Ačera

Istorija

Ačera yra vienas seniausių miestų regione, kurį tikriausiai įkūrė oskai ir vadino Akeru (lot. Acerrae). Tai buvo pirmasis Romos respublikos miestas, kuriam buvo suteiktas civitas sine suffragio (pilietybė be teisės balsuoti) statusas 332 m. pr. m. e.
216 m. pr. m. e. miestą sugriovė Hanibalas, jį atstatė 210 m. pr. m. e.
90 m. pr. m. e. Ačera per karą su sąjungininkais buvo romėnų karinė bazė.
826 m. lombardai čia pastatė pilį, kurią sugriovė Bono Neapolietis. 881 m. Ačerą nusiaubė saracėnai. Vėliau miestas tapo normanų valda ir grafystės sostine. Neapolio karalystėje miestas priklausė Akvinams, Origlijoms, Orsiniams del Balzo, o 1496–1812 m. Kardenoms. Nuo 1927 m. Ačera priklausė Terra di Lavoro provincijai.
Teigiama, kad 2005 m. Švento Petro bažnyčioje Šventosios Mergelės statula pajudėjo ir nusidažė rožine spalva.
Gimtasai kraštas

Gimtasai kraštas – kraštotyros žurnalas, ėjęs 1934–1940 m. Šiauliuose, 1940–1943 m. Kaune, 1943 m. – Vilniuje.

Žurnalas

Žurnalą leido Šiaulių kraštotyros draugija ir Šiaulių Aušros muziejus, nuo 1941 m. dar ir Lietuvos mokslų akademija. Ėjo 4 kartus per metus. Išėjo 31 nr. (17 sąsiuvinių). Tiražas 1935 m. – 524 egz., 1943 m. – 1000 egz. Nuo 1935 m. Nr. 2 (6) leido priedą „Keliaukime“. Spausdino Raidės spaustuvė Kaune. 
Žurnalas skelbė archeologijos, etnografijos, istorijos, muziejininkystės, paminklosaugos, tautosakos mokslinius straipsnius ir medžiagą, bibliografiją, kroniką, recenzijas. 
Bendradarbiavo Petras Babickas, Juozas Baldžius (Baldauskas), Vaclovas Biržiška, Balys Buračas, Petras Būtėnas, Marijona Čilvinaitė, Jurgis Dovydaitis, Jurgis Elisonas, Paulius Galaunė, Konstantinas Jablonskis, Juozas Jurginis, Ignas Končius, Antanas Mažiulis, Gabrielė Petkevičaitė, Juozas Petrulis, Jonas Puzinas, Vladas Ruokis, Balys Tarvydas ir kiti.
Redaktorius Peliksas Bugailiškis.
Atnaujintas žurnalas leidžiamas nuo 2008 m.
Saugų Jurgio Mikšo pagrindinė mokykla

Istorija

1750 m. atidarytas Saugų mokyklos pirmasis komplektas, o 1896 m. – antrasis komplektas. Saugų mokyklą lankė Saugų, Kukoraičių, Joniškių kaimų vaikai.
Iki Antrojo pasaulinio karo Saugose buvo mokoma lietuvių ir vokiečių kalbomis. Po karo šiame krašte liko mažai gyventojų, todėl mokykla pradėjo veikti tik 1946 m. 1949–1950 m. įkurta septynmetė mokykla, mokytojų dirbo nedaug.
1956 m. Saugose jau buvo vidurinė mokykla, nors turėjo tik 8 klases. 1959-1960 m. mokykla išleido pirmąją abiturientų laidą. 1968 m. atidarytas naujas priestatas, o 1969 m. – nauja sporto salė. 1976 m. be anglų pradėta mokyti ir vokiečių kalbos. 1980 m. pastatytas naujas trijų aukštų priestatas su chemijos, fizikos, biologijos kabinetais bei jų laboratorijomis, atnaujintos sporto salės sienos, nors krepšinio lentos išliko medinės. XX a. 7-ame ir 8-ame dešimtmečiuose mokyklos mokinių skaičius viršydavo septynis šimtus. Apie 100 moksleivių iš Saugų vaikų namų (dabar vadinamų Globos namų) lankė mokyklą, dažniausiai iki aštuntos klasės. Mokyklos rūsyje buvo įrengta 25 metrų ilgio šaudykla, tai buvo pirmoji tokio pobūdžio šaudykla visame Šilutės rajone. 1996 m. mokykloje įkurta kompiuterių klasė. 
1998 m. rugpjūčio mėnesį Saugų vidurinei mokyklai suteiktas Mažosios Lietuvos spaudos darbuotojo Jurgio Mikšo vardas. 1999 m. kovo 19 dieną atidengta  Jurgio Mikšo atminimo lenta. Ši diena laikoma ir mokyklos muziejaus įkūrimo data.
2006 m. pasodintas ąžuolas mokyklos 50-mečiui pažymėti. 
Gausiausia buvo 1978 metų (XVI abiturientų) laida 59 – moksleiviai. Mažiausia – 1994 metų – 4 merginos. 2008 metais mokykla išleido paskutinę XLVI abiturientų laidą.
2008 m . vidurinė mokykla pertvarkyta į pagrindinę.
Juozapas Mykolas Karpis

Biografija

Kilęs iš Lietuvos bajorų Karpių giminės Rėkyvos šakos.
Baigęs Vilniaus akademiją, 1697 m. įgijo filosofijos daktaro laipsnį. 1719 m. Vilniaus akademijoje baigė teologiją. 1719 m. rugpjūčio 15 d. įšventintas kunigu, nuo 1724 m. iki mirties Vilniaus katedros prelato padėjėjas, Trakų kapitulos prepozitas. Prieš tapdamas vyskupu, tarnavo Abiejų Tautų Respublikos karaliui Stanislovui Leščinskiui. Nuo 1736 m. lapkričio 19 d. Žemaičių vyskupas, konsekruotas 1737 m. vasario 7 d. Užnemunėje atstatė ir sutvarkė nuo karo nukentėjusius bažnytinius ūkius, gausiai šelpė vargan patekusius žmones.
Jo pastoraciniame laiške vyskupijos klierikams yra svarbios medžiagos iš Žemaičių kultūrinės praeities ir papročių. Nustatė tikslią Žemaičių ir Vilniaus vyskupijų ribą. Vyskupavo trumpai, bet našiai, todėl pelnė vardą Ecclesiae eminens basis. Palaidotas Varnių katedros vyskupų kriptoje.

Bibliografija

„Epistola Pastoralis ad Clerum dioecesis Samogitiensis ex mandato Il-mi, Ex-mi ac Rev-mi Domini D. Josaphati-Michaelis Karp, Dei et Apostolicae Sedis gratia, Episcopi Samogitiensis edita et impressa an. Domini 1737, Vilnae Typis Academias S.J.“
Unalaška

Unalaška (angl. Unalaska, aleut. Nawan-Alaxsxa) – sala Aleutų salyne, esančiame tarp Beringo jūros ir Ramiojo vandenyno, Lapių salų spiečiuje. Priklauso JAV, Aliaskai. Plotas – 2720 km². Salos ilgis 128 km, plotis iki 56 km. Kranto linija labai vingiuota, gausu užutėkių, pusiasalių. Paviršius kalnuotas, iškyla iki 2036 m (veikiantis Makušino ugnikalnis). Unalašką dengia ledynai, būdinga tundros augmenija.
Unalaškoje 2000 m. gyveno 1759 žmonės, daugiausia aleutai. Pagrindinė gyvenvietė – Unalaška. Pagrindinis uostas Dač Harboras yra gretimoje Amaknako salelėje.
1714 m. salą pasiekė pirmas europietis – Vitas Beringas. Rusai Unalaškoje 1759 m. įsteigė koloniją, bet ją užpuolė ir sunaikino aleutai. 1788 m. salą pasiekė ispanų (Estebano Chosė Martineso ir Gonsalo Lopeso de Haro) bei Džeimso Kuko ekspedicijos.
Artaminiai

Išvaizda

Vidutinio dydžio paukščiai. Kūnas 15-20 cm ilgio. Paukščių sparnai smailūs, turi stiprų lenktą snapą. Kojos trumpos, pirštai stiprūs. Plunksnos juodos, baltos ir pilkos.

Biologija

Mėgsta atviras vietas, krūmynus. Tai labai bendruomeniški paukščiai. Kai kurios rūšys nakčiai susitelkia i kompaktišką krūvelę ir miega. Peri kolonijomis.

Lizdas

Lizdą suka arba aukštai medžiuose arba prie pat žemės. Dėtyje 2-4 kiaušiniai.

Mityba

Minta vabzdžiais.

Paplitimas

Paplitę Azijoje, Naujojoje Gvinėjoje, Australijoje ir Ramiojo vandenyno salose.
Šeimoje 4 gentys, 20 rūšių.
Pietų Afrikos Respublikos himnas

Kosų ir zulų kalbų dalies vertimas

Viešpaties palaiminta Afrika

Tegu jos šlovė iškila aukštai

Išgirsk mūsų prašymus

Viešpatie, palaimink mus, tavo vaikus

Sesuto kalbos dalies vertimas

Viešpatie, mes prašome tave apsaugoti mūsų tautą

Įsiterpk ir sustabdyk visus konfliktus

Apsaugok mus, apsaugok mūsų tautą

Apsaugok Pietų Afriką, Pietų Afriką

Afrikanso kalbos dalies vertimas

Iš mūsų mėlyno dangaus

Iš mūsų jūrų gelmių

Per amžinai besitęsiančius mūsų kalnus

Kur skardus uolų garsas aidi

Anglų kalbos dalies vertimas

Garsai kviečia susirinkti kartu,

Ir susijungę mes apsiginsim,

Leisim mums gyventi ir siekti laisvės,

Pietų Afrikoje, mūsų žemėje.
Geromanta Balevičienė

Biografija

1944–1948 m. mokėsi Paringio pradžios mokykloje, 1948–1952 m. Ignalinos vidurinėje mokykloje, 1952–1955 m. Vilniaus 2-ojoje vidurinėje mokykloje, 1955–1957 m. Vilniaus medicinos mokykloje. 1957–1963 m. studijavo Vilniaus universiteto Medicinos fakultete.
1960–1963 m. Vilniaus infekcinės ligoninės Diagnostikos skyriaus medicinos sesuo. 1963–1966 m. Vilniaus medicinos mokyklos dermatovenerologijos dėstytoja, Respublikinio odos ir veneros ligų dispanserio gydytoja. Nuo 1970 m. Vilniaus universiteto dėstytoja. 1994 m. habilituota biomedicinos mokslų daktarė, profesorė.  1996 m. profesorė.

Mokslinė veikla

Mokslinių tyrimų sritis – pūslinės diagnostika ir gydymo metodai, pūslinės genodermatozės, stafilokokinis nudegintos odos sindromas, stafilokokinės infekcijos įtaka atopinio dermatito eigai, naujausi grybelinių odos ligų gydymo metodai.
Skopjė

Istorija

Kaip miestas Skopjė žinoma nuo Justiniano I laikų. VII a. pabaigoje čia apsigyveno slavai. Nuo IX a. – pirmosios Bulgarijos karalystėje, vėliau – Vakarų Bulgarijos karalystėje, nuo 1282 m. – serbų Duklijos karalystėje. Valdant Stefanui Dušanui buvo Serbijos-Graikijos karalystės sostinė. 1392-1912 m. priklausė Turkijai, nuo 1913 m. – Serbijai, nuo 1918 m. – Serbų, chorvatų ir slovėnų karalystei (nuo 1929 m. vadinosi Jugoslavija). 1946 m. tapo Makedonijos respublikos sostine. 1963 m. smarkiai nukentėjo nuo žemės drebėjimo.