google/wiki40b huggingface dataset:
Vz. 52 (šautuvas)

Konstrukcija

Vz. 52 yra savitaisis šautuvas su skersuojančiu spynos rakinimo mechanizmu, varomu žiedinio trumpos eigos dujų stūmoklio. Spyna užsirakina dviem kyšuliais, įeinančiais į išpjovas uokse. Stūmoklį stumia likutinės parako dujos, kurios iš vamzdžio spindžio patenka į vamzdį supančią movą, ir stūmoklis įveikia spynos su spynos rėmu inerciją bei grąžinamosios spyruoklės pasipriešinimą. Judėdama spyna atrakina šovinio lizdą, išmeta tuščią tūtelę, o grįždama įstumia į lizdą naują šovinį.
Vamzdis yra įpresuotas į uoksą ir fiksuotas kaiščiu. Saugiklis įtaisytas nuleistuko lankelio viduje ir valdomas šaulio smiliumi. Nuleistuko mechanizmas labai panašus į analogišką amerikietiško savitaisio šautuvo M1 Garand mechanizmą. Užtaisymo rankenėlė yra integruota su spynos rėmu, kyšo dešinėje šautuvo pusėje. Tokia konstrukcija šauliui leidžia pertaisyti šautuvą nepametant taikinio.
Šautuvo taikiklis atviras: kryptukas su gaubu, užpakalinis taikiklis su V pavidalo išpjova, reguliuojamas keliama plokštele nuo 100 iki 950 m. Ant šautuvo gali būti tvirtinami dieninis ir naktinis optiniai taikikliai, kurie tvirtinami prie uokso per papildomą šone montuojamą pamatėlį.
Vientisa pusiau pistoletinė buožės rankena medinė, iš buko arba riešutmedžio, gelsvai rudai beicuota. Buožės galinė dalis su ertme, kur laikomi grūstuvas, alyvos buteliukas ir valymo reikmenys. Šautuvas turi integruotą peilinį durtuvą, kuris atsilenkia į šoną, į dešiniame šone esančią išdrožą.
Šautuve vz. 52 šoviniai tiekiami iš nuimamos 10 šovinių talpos dėžutinės dėtuvės, bet gali būti greitai užtaisytas šoviniais iš perkėlinių apkabų pro atitrauktą spyną. Tam perkėlinei apkabai įstatyti uokso viršuje už išmestuko angos išfrezuotos kreipiamosios apkabai. Tai buvo pagrindinis būdas šautuvui užtaisyti, nes pėstininkas turėdavo tik dvi dėtuves. Šaunant tūtelės energingai išmetamos pirmyn ir į kairę.

Modifikacija

Tarybų Sąjunga spaudė Čekoslovakiją priimti ginkluotėn tarybinį tarpinį šovinį 7,62×39 mm M43. Naudoti čekiški šautuvai buvo perdaryti šiems tarybiniams šoviniams. Vėliau gaminti šautuvai išsyk to tipo šoviniams vadinami vz. 52/57. Modelis vz. 52/57 nuo vz. 52 skiriasi tik vamzdžiu ir dėtuve. Modifikuoto modelio šautuvai dabar rinkoje retesni, bet paprastai techniškai geresnės kokybės, nes vz. 52/57 turi chromuotą vamzdžio vidų ir šovinio lizdą. Šautuvo vz. 52 dėtuves galima naudoti vz. 52/57 šautuvuose, bet jos šovinius tiekia mažiau patikimai.

Išėmimas iš ginkluotės

Vz. 52 serijos šautuvus Čekoslovakijos ginkluotėje greitai pakeitė vz. 58.
Čekijoje Prahos pilies sargybiniai kaip ceremoninius ginklus naudoja chromuotus deaktyvuotus vz. 52 šautuvus su patamsintomis medinėmis dalimis.
Uranas-235

Skilimas

Urano-235 pusėjimo trukmė yra 703,8 milijonai metų.
Vieno U-235 atomo skilimas sukuria 202,5 MeV = 3,244 × 10⁻¹¹ J, kurie išsiverčia į 19,54 TJ/mol arba 83,14 TJ/kg. Kai 235₉₂U nuklidas yra bombarduojamas neutronais, viena iš daugelio skilimo reakcijų gali eiti tokiu keliu (paveikslas kairėje):
Kuratorius (civilinis procesas)

Lietuva

Lietuvoje šaliai, kuri neturi civilinio procesinio veiksnumo ir atstovo pagal įstatymą arba kuri neturi jai atstovaujančio organo, arba kurios gyvenamoji ir darbo vieta nežinoma, priešingos šalies, kuri siekia atlikti skubius procesinius veiksmus, prašymu teismas gali paskirti kuratorių, kuris konkrečioje byloje veikia kaip atstovas pagal įstatymą. Kuratoriumi gali būti paskirtas tik fizinis asmuo ir tik jo sutikimu. Teismo nutartis paskirti kuratorių gali būti priimama rašytinio proceso tvarka. Kuratoriaus įgaliojimai pasibaigia išnykus aplinkybėms, kurių pagrindu buvo paskirtas kuratorius, ar paskyrus šalies atstovą pagal įstatymą. Kuratorius turi jo atstovaujamos šalies procesines teises ir pareigas.
Apie kuratoriaus paskyrimą, išskyrus atvejus, kai kuratorius paskiriamas šaliai, neturinčiai civilinio procesinio veiksnumo ir atstovo pagal įstatymą, teismas viešai paskelbia teisme (nutartis apie kuratoriaus paskyrimą pakabinama teismo skelbimų lentoje) bei suinteresuotos šalies lėšomis viename iš pagrindinių Lietuvos Respublikos dienraščių ne vėliau kaip prieš keturiolika dienų iki teismo posėdžio dienos.
Kuratorius turi teisę gauti atlyginimą už atstovavimą. Atstovavimo išlaidas apmoka šalis, kurios iniciatyva kuratorius yra paskirtas. Šalis, kuri prašo paskirti kuratorių, jo atstovavimo išlaidas sumoka iš anksto.
Kuratoriumi negali būti skiriamas asmuo, turintis teisinį suinteresuotumą bylos baigtimi, jeigu šis suinteresuotumas yra priešingas atstovaujamosios šalies interesams (LR CPK 39 straipsnis „Kuratoriaus paskyrimas“).
Louis Sachar

Luisas Sekeris (angl. Louis Sachar; 1954 m. kovo 20 d. East Meadow, Niujorke) – JAV vaikų rašytojas ir scenaristas.
Performansas

Performansas (angl. perfomance art – atlikimo menas) – trumpalaikiai teatrališki veiksmai, atliekami žiūrovų akivaizdoje.
Performansas naudojamas kaip meninės raiškos priemonė norint išsiskirti iš kitų menininkų ir kartu čia pat sulaukti žiūrovų įvertinimo. Pradininkai – amerikiečių kompozitorius Džonas Keidžas ir prancūzų dailininkas Ivas Kleinas. Pastarasis paruoštą drobę degindavo liepsnosvaidžiu arba išnešdavo ją į lietų. Tokiu būdu sukurtus darbus vadino Kosmogonijomis. Jo nurodymu merginos, išsitepusios mėlynais dažais, krisdavo ant drobės, patiestos ant grindų. Šiuos veiksmus stebėdavo žiūrovai, o dvidešimt muzikantų tuo metu grodavo Kleino „Monotoniškąją simfoniją“, kurią sudarė dešimt minučių tęsiamas garsas, paskui – dešimt minučių tylos.
Performansas vyksta pagal griežtą scenarijų. Performansai trunka nuo kelių sekundžių iki kelių dienų.
Nuo 2008 m. performansą Alytaus dailės mokykloje dėsto menininkas Jaras Ramūnas. Tai vienintelė įstaiga Lietuvoje, kurioje dėstoma ši disciplina.
Jereimentau

Istorija

Jereimentau miesto statusas suteiktas 1965 m. Seniau miesto pavadinimas buvo užrašomas kaip Jermentau (Ерментау).
Vukovaras

Istorija

Miestas labai nukentėjo per Jugoslavijos karus – serbų pajėgos tris mėnesius buvo apgulusios miestą, buvo sugriauta dauguma pastatų, čia vyko Vukovaro mūšis.
Samora de Hidalgas

Istorija

1574 m. indėnų purepečų žemėse ispanai įkūrė Samora de Hidalgą (pavadintas pagal Samoros miestą Ispanijoje). Miesto teisės suteiktos 1825 m. XIX a. pab. išaugo kaip svarbus žemdirbystės centras.
Eduardas Fainšteinas

Fainšteinas Eduardas (g. 1947 m. vasario 21 d. Vilniuje) – imtynininkas ir treneris, tarptautinės klasės sporto meistras.
Eduardas Fainšteinas baigė Minsko RTI 1971 m. ir Minsko kūno kultūros insitutą 1976 m. Sportavo nuo 1961 iki 1979 m.
Dūkštų pagrindinė mokykla

Istorija

Dūkštose 1781 metais atidaryta pirmoji lenkiška mokykla. Ją įkūrė vienuoliai pijorai, kurie buvo tų žemių savininkai nuo 1743 m. Tuo metu mokyklą lankė 4 valstiečių vaikai. 1806 m. mokėsi jau 10 vaikų. Pralaimėjus 1863 m. sukilimui, carinė valdžia panaikino Dūkštose lenkišką mokyklą ir atidarė rusišką pradinę mokyklą. 1910 m. mokykloje dirbo vienas mokytojas, mokyklą lankė 70–80 mokinių. Per mokslo metus šis skaičius svyruodavo, nes valstiečių vaikai pavasarį ir rudenį turėjo dirbti savo tėvų ūkiuose. 1918 m. Dūkštose atidaryta 4 klasių lenkiška mokykla. 1920 m. joje mokėsi 80 moksleivių. Mokykla buvo mediniame pastate, kuris išliko iki mūsų laikų. Ilgus metus čia dirbo seserys Ana ir Konstancija Zachaževskos.
1951 m. mokykla tapo septynmetė. 1969 m. ji persikėlė į naują mūrinį pastatą su šviesiomis jaukiomis klasėmis, kurį supa gražus kiemas, kurį suprojektavo dailininkas Bronius Grušas. 1977-1978 m. Dūkštų aštuonmetėje mokykloje mokėsi 115 moksleivių. 1984 m. lenkiškoje mokykloje atidaryta lietuviška klasė. Ji veikė tik 4 metus ir dėl vaikų stokos buvo uždaryta. 1991 m. vėl buvo atidaryta lietuviška klasė, nors joje mokėsi tik 2 mokiniai. 1992 m. įsteigta savarankiška pradinė mokykla dėstomąja lietuvių kalba, kuri įsikūrė darželio-lopšelio patalpose.
1998 m. Dūkštų mokykla tapo dešimtmete pagrindine. 2003-2004 m. Dūkštų pagrindinėje mokykloje mokėsi 65 moksleiviai, 32 mergaitės ir 33 berniukai. Pradinėse klasėse 24, 5-10 klasėse – 41 mokinys.
Joniškio Saulės pagrindinė mokykla

Istorija

Carizmo laikais įkurta vadinamoji „liaudies mokykla“. Iki 1936 m. Joniškio pradžios mokykla buvo įkurdinta keliose vietose. 1936 m. atidarytas naujas mokyklos pastatas.
Vokiečių okupacijos metais mokyklos pastą užėmė Vokietijos kariuomenė ir įkūrė karo ligoninę. Pasitraukdami vokiečiai iš vidaus susprogdino mokyklos pastatą.
1944 m. į nuniokotą pastatą įsikraustė sovietinė armija. 1946 m. vasarą vietinė valdžia mokyklos pastatą pavertė grūdų sandėliu. 1946 m. rudenį mokykla grąžinta mokiniams. 1947 m. Joniškio pradžios mokykla tapo septynmete, t. y. buvo įsteigta penktoji klasė. 1950 m. išleido pirmąją septynmetės mokyklos laidą. 1954 m. mokykla pertvarkyta į vidurinę ir pavadinta Joniškio 2-ąja vidurine mokykla. Kasmet atidaroma nauja vyresniųjų mokinių klasė. 1958 m. išleista pirmoji 22 abiturientų laida. 1965 m. pastatytas mokyklos priestatas.
2005 m. rugsėjo 1 d. atidarytas antrasis mokyklos priestatas.
Julius Kröhl

Biografija

Gimė 1820 m. Klaipėdoje, apie 1828 m. su tėvais persikėlė gyventi į Berlyną. 1844 m. emigravo į Niujorką, 1849 m. tapo JAV piliečiu. Atvykęs į JAV pradėjo dirbti vandens transporto priemonių gamykloje. 1858 m. vedė Sophia Rosa Lueber. 1861-1864 m. kovojo šiaurinių valstijų pusėje Jungtinių Valstijų pilietiniame kare. 1864 m. tapo įmonės Pacific Pearl Company vyriausiuoju inžinieriumi. 1865 m. suprojektavo povandeninį laivą Sub Marine Explorer, kuris buvo pirmasis povandeninis laivas turėjęs galimybė pats panerti ir pats iškilti iš vandens. Mirė 1867 m. rugsėjo 9 d. Panamos mieste nuo šiltinės.
Kimbariškė

Aplinkinės gyvenvietės

Kirdeikiai - 3 km
Papiliakalnė - 1 km
Antalksnė - 2 km
Darius Semaška

Darius Jonas Semaška (g. 1967 m. Kaune) – lietuvių diplomatas. Lietuvos Respublikos napaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Vokietijos Federacinėje Respublikoje (nuo 2017 m. liepos mėn.). Senelis – pulkininkas, pokario rezistentas, Žemaičių legiono vadas Jonas Semaška.

Biografija

1985 m. baigė Kauno Jono Jablonskio vidurinę mokyklą, 1992 m. – Vilniaus universiteto matematikos specialybę. Politikos mokslus studijavo Orhuso universitete Danijoje bei Vilniaus universiteto Tarptautinių santykių ir politikos mokslų institute.
1994 m. pradėjo dirbti Lietuvos užsienio reikalų ministerijos Šiaurės Europos departamente. 1996 m. dirbo ESBO misijoje Bosnijoje ir Hercegovinoje. Tais pačiais metais jis tapo URM Šiaurės Europos skyriaus vadovu.
1997–1999 m. buvo patarėju Lietuvos ambasadoje Vašingtone. Čia jis dirbo kartu su D. Grybauskaite.
1999–2001 m. dirbo URM skyriaus vedėju. 2001–2004 m. buvo Lietuvos Respublikos Vyriausybės patarėjas tarptautinių santykių klausimais. 2004 m. lapkričio mėn paskirtas Lietuvos ambasadoriumi Vengrijoje, taip pat Serbijoje ir Juodkalnijoje, Bosnijoje ir Hercegovinoje, o 2007 m. taip pat ir Makedonijoje. 2009–2010 m. buvo ambasadorius ypatingiems pavedimams Lietuvos nuolatinėje atstovybėje prie ES.
2010 m. liepos mėn. pakviestas į formuojamą D. Grybauskaitės komandą ir iki 2012 m. rugpjūčio 27 d. buvo Respublikos Prezidentės vyriausiasis patarėjas, Užsienio politikos grupės vadovas.
2012 m. rugpjūčio 31 d. prezidentė D. Grybauskaitė suteikė jam Nepaprastojo ir įgaliotojo ambasadoriaus diplomatinį rangą.
Nuo 2012 m. spalio 2 d. – Lietuvos ambasadorius Nyderlanduose.
Nuo 2017 m. liepos 11 d. – Nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Vokietijos Federacinėje Respublikoje.
Karališkoji amazonė

Išvaizda

Kūnas 40-42 cm ilgio. Kakta ir priekinė galvos dalis baltos spalvos, pereinanti į geltoną. Krūtinė ir pilvas geltonai ruda. Nugara geltonai ruda su žaliu atspalviu. Sparnų kraštelis rausvas. Sparnai tamsiai žali su žaliu ir mėlynai violetiniu atspalviu. Plasnojamosios plunksnos tamsios, prie pamato rausvai žalios. Snapas šviesus. Kojos pilkos. Rainelė oranžinė.

Paplitimas

Paplitusi vienoje iš Pavėjinių salų – Sent Vinsente (Karibų jūra).
Viršvalandžiai

Knygos struktūra

„Viršvalandžius“ sudaro 32 trumposios prozos kūriniai – esė, publikuotos „Dialoge“, „Moteryje“ ir kituose leidiniuose, laiškai seseriai Radvilei Racėnaitei, rankraščiai su autorei patikusiomis žymių žmonių mintimis, dienoraščio ištraukos.
Albufeira

Istorija

Senovės Romos laikais Albufeiros vietoje buvo Baltum gyvenvietė. Nuo VIII a. miestą valdė maurai. Albufeira buvo svarbus prekybos uostas. 1249 m. miestą, kaip ir likusią regiono dalį, iš maurų atkariavo Portugalija. Nuo 1504 m. Albufeira turi miesto teises. Nuo 1960 m. pradėtas plėtoti turizmas.
Juozas Bartašiūnas

Biografija

1921–1938 m. sovietinio saugumo karininkas, 1932–1937 m. pasienio kariuomenės brigados vadas ir komisaras. 1934 m. eksternu baigė vidurinę mokyklą. 1940 m. Raudonosios armijos 3-osios armijos, okupavusios Lietuvą ir Latviją, politinės valdybos viršininkas ir Pabaltijo ypatingosios karinės apygardos politinio skyriaus viršininkas. 1940–1941 m. Raudonosios armijos 29-ojo teritorinio šaulių korpuso, 1942–1944 m. 16-osios lietuviškosios divizijos ypatingojo skyriaus (SMERŠ) viršininkas. 1944–1946 m. LTSR vidaus reikalų liaudies komisaras, 1946–1953 m. vidaus reikalų ministras. 1945 m. generolas majoras.
Vienas svarbesnių Lietuvos pasipriešinimo sovietiniam okupaciniam režimui slopinimo, gyventojų trėmimų ir sovietinio genocido organizatorių. 1944–1946 m. jo vadovaujama NKVD surengė 25 500 karinių operacijų, nužudė 14 400 ir suėmė apie 35 000 žmonių, be teismo sprendimo ištrėmė daugiau, kaip 9000 partizanų šeimų narių. „Bartašiūno vilos“ vardu buvo vadinamas Tuskulėnų dvaras, kuriame NKVD-KGB laidojo nužudytus pasipriešinimo veikėjus.
1944–1954 m. LKP CK, 1944–1949 m. CK biuro narys, 1949–1952 m. kandidatas į CK biuro narius. 1946–1950 m. TSRS Aukščiausiosios Tarybos, 1951–1963 m. LTSR Aukščiausiosios Tarybos deputatas. Parašė politinių brošiūrų.
Elektrovara

Elektrovara – pašalinių jėgų veikimą apibūdinantis skaliarinis fizikinis dydis (sutrumpintai evj), matuojamas voltais, yra elektros srovės šaltinio, tokio kaip galvaninis elementas, termopora, fotoelementas, generatorius ar kt. Elektrinė įtampa. Dažnai apibrėžiamas kaip šaltinio kuriamas potencialų skirtumas elektrinėje grandinėje. Ankstesnėje literatūroje ji dar vadinama terminu elektrovaros jėga, žymimas  arba evj. Elektrovara cheminę, mechaninę ir kitų rūšių energiją verčia į elektros energiją. Žodžiu „Jėga“ šiuo atveju apibūdinama ne mechaninė jėga, matuojama Niutonais, bet potencialas (krūvio savitoji energija), matuojamą voltais.
Elektrovara uždarame kontūre yra pašalinių jėgų darbo, atliekamo perkeliant krūvį kontūru, ir to krūvio santykis:
.
Pavyzdžiui, galvaninio elemento elektrovara yra pašalinių jėgų darbas perkeliant vienetinį teigiamąjį krūvį grandinės elemento viduje iš vieno poliaus į kitą.
Ten, kur dažnai šaudo

Turiny

Kalifornijos žemėje jau daugelį metų vyksta atviras karas tarp Montero ir Kamposo šeimų. Kartą Kamposas pasiūlo sandėrį – jų šeimų atstovai susitiks dvikovai atokioje vietoje, o pralaimėjusi šeima turės išsikraustyti. Monteras sutinka, tačiau susitarimas pasirodo besąs spąstai ir daug šio vyrų žūna, o sūnus Džonis patenka į nelaisvę. Kamposo žmonės surengia pasirodymą, tačiau Džoniui, kurio rimtai nevertina nei jo šeima, nei priešai, pavyksta pabėgti kartu su vienarankiu plėšiku Lefčiu, kuris išmoko jį valdyti ginklą.
Norėdamas atkeršyti Kamposams, Džonis su naujuoju kompanionu užpuola diližaną, kuriame turi būti gabenama kažkas svarbaus, tačiau nieko neaptinka. Tarp keleivių Džonis pamato ir įsimyli jauną merginą Džuljetą, kuri vėliau pasirodo besanti Kamposo dukra. Nors mergina pagal tėvo sumanymą turi ištekėti už kito, jaunuoliai visais būdais kovoja už teisę būti kartu, tačiau šeimos nenori nieko girdėti apie tokią sąjungą. Džonis vėl įkliūna į rankas Kamposams, Montero žmonės sugauna Džuljetą, o lemiamas šeimų susidūrimas virsta susišaudymu, kurio metu gyvi lieka tik įsimylėjėliai...
Taikos sutartis

Istorija

Pirmoji dokumentuota Taikos sutartis - Egipto-hetitų taikos sutartis 1259 m. pr. m. e. (sudarė faraonas Ramzis II ir karalius Hatusilis III. Jame - Nepuolimo paktas, Sąjungos sutartis užpuolus trečiosioms šalims.
Antanas Adomaitis (1949)

Biografija

1973 m. baigė Vilniaus universiteto Istorijos fakulteto žurnalistikos specialybę.
1966–1993 m. Joniškio rajono laikraščio „Sidabrė“ (iki 1990 m. – „Tarybinis balsas“) redakcijos literatūrinis darbuotojas, skyriaus vedėjas, atsakingasis sekretorius, 1988–1993 m. – redaktorius. Nuo 1994 m. dienraščio „Šiaulių kraštas“ Joniškio redakcijos redaktorius.
Daugiausia rašo teisėtvarkos klausimais.
Garliavos sporto ir sveikatingumo kompleksas

Arena

Kauno rajono arena yra universali, pritaikyta daugeliui sporto šakų. Monolitinės tribūnos.
Pagrindinėje salėje galima rengti tarptautines krepšinio, rankinio ir tinklinio varžybas, kurias stebėti gali 1300 žiūrovų. Kultūriniuose renginiuose telpa iki 1800 žiūrovų, galima rengti įvairiausius koncertus, šokių konkursus, festivalius. Namų rungtynes žaidžia HC SM Garliava moterų rankinio klubas. 2015 m. arenoje vyko Europos merginų rankinio čempionato atrankos grupės varžybos.

Istorija

2007 m., išanalizavusi sporto mokyklos problemas ir trūkumus, Kauno rajono savivaldybės vadovybė nusprendė, jog reikalingas naujas sporto ir sveikatingumo kompleksas. Parengtas projektas. 2007 m. gegužės 31 d. Kauno rajono savivaldybės taryba nusprendė teikti jį Valstybės investicijų programai, 20 procentų projekto vertės finansuojant iš savivaldybės biudžeto.
2008 m. spalio 9 d. kapsulės padėjimu pamatuose paženklinta Garliavos sporto ir sveikatingumo komplekso darbų pradžia.
2009 m. lapkritį pradėti Garliavos sporto ir sveikatingumo komplekso statybos darbai.
2010 m. pradžioje sumontuoti pamatai ir kolonos. Tų pačių metų rugsėjį išryškėjo bendras objekto vaizdas.
2011 m. balandį Garliavos sporto ir sveikatingumo kompleksas atidarytas.
Avilių pagrindinė mokykla

Istorija

2009 m. liepos 1 d. Avilių pagrindinė mokykla prijunta prie Dusetų Kazimiero Būgos gimnazijos.
Tongiečių kalba

Ypatybės

Tongos kalba – viena iš daugelio, priklausančių austronezinių kalbų grupei, polinezinių kalbų atšakai. Tai pačiai šakai priklauso havajiečių, maorių, Samoa, Taičio kalbos. Kartu su Niue kalba, Tongos kalba sudaro polinezinių kalbų Tongos pogrupį. Polinezinės kalbos galėjo išsivystyti iš realios arba hipotetinės „protopolinezinės“ kalbos, nuo kurios Tongos kalbos fonologija pakito mažiausiai (palyginus su giminingomis kalbomis).
1. Tongos kalboje išliko visi priebalsiai, o daugelyje kitų polinezinių kalbų išnyko bent po vieną – jie pakito į gerklinį priebalsį (ʔ), – o kai kurie kiti pakito.
2. Tongos kalboje taip pat esama gerklinio priebalsio, tačiau jis atsirado seniai, o ne išsivystė ilgainiui – beveik visose kitose kalbose jis yra išnykęs.
3. Daugumoje rytinių polinezinių kalbų 'r' ir 'l' virto į vieną 'r', vakarų kalbose – į 'l'. Tongos kalboje išliko 'l', tačiau 'r' išnyko.
4. Tongos kalba pasižymi ypatinga artikelių sistema, kurią turi tik keletas kitų polinezinių kalbų.

Abėcėlė

Senoje misionierių sudarytoje abėcėlėje balsiai ėjo prieš priebalsius (a, e, i, o, u, f ir t. t.). Tačiau nuo C. M. Churchward gramatikos ir žodyno laikų vartojama standartinė europietiška abėcėlė.
a
e
f
h
i
k
l
m
n
ng (IPA: ŋ)
o
p
s
t
u
v
fakauʻa (ʻ) – gerklinis priebalsis (IPA ʔ)
Šios tvarkos laikomasi žodynuose.
Magdė Bankaitė

Magdė Bankaitė, taip pat Magdalena Bankaitė (Bonkutė) (1862 m. lapkričio 16 d. Ylakiai – 1933 m. liepos 29 d. Plungė) – daraktorė, knygnešė.

Biografija

Augo neturtingų tėvų šeimoje. Lietuviškai skaityti pramoko vaikystėje, o rašyti – jau visai suaugusi, tapusi knygneše.
Lietuvišką spaudą pradėjo platinti 1886 m., paskatinta į Mosėdį atvykusio vikaro Antano Vytarto, ir darbavosi apie 18 m., iki spaudos atgavimo. Buvo labai tvirta ir energinga. Pradžioje lietuviškos spaudos gaudavo iš kunigo Antano Vytarto. Vėliau pati parsigabendavo iš Mažosios Lietuvos. Dažniausiai su kitais knygnešiais važiuodavo arkliais. Artimiausias jos bendradarbis, daug kartų kartu ėjęs per sieną, buvo knygnešys Antanas Laukys. Yra keliavusi ir su Jonu Gadeikiu iki jo arešto 1899 m. R. Pliuškaitė, gyvenusi Baltrimuose padėdavo slėpti parsineštas knygas. Dar bendradarbiavo su knygnešiais Juozu Budriku, Juozapu Vaitkumi, Kaziu Pociumi, su seserimis Rėpšaitėmis iš Žemaičių Kalvarijos ir kitais.
Per sieną (dažniausiai ties Kretinga) spaudą pernešdavo samdyti nešėjai. Parsigabenusi slėpdavo krūmuose, šiauduose, bulvių rūsiuose. Turėjo pasidariusi slėptuvę Mosėdžio kapinėse – čia po nedidele koplytėle įkasė statinę. Koplytėlė atstodavo dangtį. Platindavo buvusioje Telšių ir Šiaulių apskrityje. Prireikus su spauda nueidavo 30–40 km. Religine spauda aprūpindavo aplinkinių parapijų kunigus. Nunešdavo į Mosėdį kun. Juozui Tumui-Vaižgantui. Ne kartą buvo gaudoma ir net apšaudyta, sužeista į kojas, [kliuvo ties Notėnais (Kelmės r.). Kartu važiavęs J. Gadeikis spėjo pabėgti. Žiauriai mušta, spardyta, išmušti dantys, apdraskytos ausys. Atėmė vežimą, arklį ir spaudinius, bendras nuostolis – beveik 700 rb. Nors ir kankinama, savo bendradarbių neišdavė. Ištremta į Nižnij Novgorodą (Rusija).
Po trejų metų grįžo į Lietuvą. Vėl platino lietuvišką spaudą. Kartais nueidavo į Mažąją Lietuvą. Žiemomis Ylakių parapijos kaimuose slaptai mokė vaikus. Siuntinėjo korespondencijas lietuviškiems laikraščiams, rinko senienas, archeologinius radinius: turėjo akmens kirvukų, bronzinių apyrankių ir kitokių daiktų. Rinkinį perdavė Užvenčio klebonui Juozapui Žiogui. Nuo 1929 m. gruodžio 1 d. gaudavo 30 Lt knygnešio ir daraktoriaus pensiją. Gyveno elgetyne kankinama reumato.

Atminimas

M. Bankaitės atminimą Plungės senosiose kapinėse saugo Jono Kuodžio sukurtas paminklas-koplytstulpis. Jis stovi kapinių šiauriniame pakraštyje, šalia Visų Šventųjų koplyčios.
M. Bankaitės pavardė įrašyta Knygnešių sienelėje Istorijos muziejaus sodelyje Kaune.
Vidas Stašinskas

Biografija

AB „Minolga“ direktorius.
Lietuvos centro sąjungos Druskininkų skyriaus narys. 1995–1997 m., 1997–2000 m. ir 2000–2003 m. Druskininkų savivaldybės tarybos narys.
Sutuoktinė Audronė, vaikai Justinas, Ignas, Karolis.
Vilniaus licėjus

Istorija

1990 m. gimė naujos mokyklos gabiems vaikams idėja, kurią buvo pabandyta realizuoti Moksleivių kūrybos ir politechninio mokymo centre. Idėjos sumanytojai direktorius Jevgenijus Abramovas ir pavaduotoja Birutė Bartaškaitė, tuo metu kuravęs informatiką Giedrius Zlatkus į dešimtąją klasę pakvietė tiksliaisiais ir gamtos mokslais besidominčius mokinius. Be stojamųjų egzaminų, tik po asmeninio pokalbio ir atsižvelgiant į 9 klasės baigimo pažymius,  buvo sukomplektuotos trys nedidelės klasės (stojamieji egzaminai prasidėjo nuo 1991 m.). Taip pat direktoriaus iniciatyva licėjuje buvo įkurta ir viena klasė rusų kalba besimoktiems mokiniams. Tuometinis direktorius Giedrių Zlatkų paskyrė licėjaus klasių vadovu. Kaip tik tuo metu buvo įdiegta dauguma naujų mokymo metodų (pusmečio egzaminai, sumažintos klasės užsienio kalbų ir informatikos pamokose, mokytojų atlygio priedai ir pan.) 
Tik 1992 m. licėjus tapo savarankiška nuo Moksleivių kūrybos ir politechninio mokymo centro nepriklausoma mokymo institucija. Tais pačiais metais licėjaus direktoriumi tapęs Viktoras Filipavičius tęsė pradėtus darbus ir toliau puoselėjo laisvą akademišką aplinką. Netrukus licėjaus bendruomenė ėmė siekti gimnazijos statuso. 1994 m. V. Filipavičiui pasitraukus iš direktoriaus pareigų mokytojų kolektyvas naujuoju direktoriumi išrinko Saulių Jurkevičių. 1995 m. birželio mėn. Vilniaus miesto taryba priėmė sprendimą dėl patalpų, esančių Širvintų g. 82, skyrimo Vilniaus licėjui. Taigi licėjus įgijo savo namus ir rudenį pažymėjo savo penkerių metų jubiliejų.
2004 m. Vilniaus miesto savivaldybės taryba, atsižvelgdama į mokyklos prašymą ir Valstybinės lietuvių kalbos komisijos bei Lietuvos Respublikos švietimo ir mokslo ministerijos pritarimą, nusprendė Vilniaus tiksliųjų, gamtos ir technikos mokslų licėjų pavadinti Vilniaus licėjumi. 
2007 m. pradžioje įkurta Licėjaus Alumni asociacija, vienijanti buvusius licėjaus moksleivius.