google/wiki40b huggingface dataset:
Stanislovas Algimantas Zybartas

Biografija

1955–1961 m. mokytojas, Žemaičių Naumiesčio vidurinės mokyklos direktorius. 1960 m. baigė Vilniaus pedagoginio instituto neakivaizdinį skyrių (matematikos specialybę).
1961–1976 m. dirbo LSSR Švietimo ministerijoje, 1976–1981 m. Pedagogikos institute. 1980 m. pedagogikos mokslų kandidatas, Vilniaus universitete apgynė disertaciją „Tarybų Lietuvos kaimo dieninės bendrojo lavinimo mokyklos raida (1945–1975 m.)“. 
Nuo 1981 m. dirbo Mokytojų tobulinimosi institute, nuo 1983 m. pedagogikos katedros vedėjas, 1987 m. docentas. Parašė (vienas ir su kitais) darbinio mokymo vadovėlių, 2 pedagogines monografijas, mokomųjų priemonių. 
Nuo 1959 m. SSKP, 1990 m. LDDP, 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Vilniaus skyriaus narys. 1995–1997 m. (LDDP sąraše) Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys. 
Žmona Aldona, vaikai Vaiva, Rytis.
Aukštojas

Aukštójas (arba Aukštàsis kálnas) – kalva, esanti Juozapinės kaime, ~24 km į pietryčius nuo Vilniaus, netoli Baltarusijos sienos, 3,5 km į pietvakarius nuo Medininkų, Medininkų aukštumos moreniniame masyve, Juozapinės draustinyje. Aukštojas yra aukščiausias Lietuvos taškas. Aukštis virš jūros lygio 293,84 m. Aukštį 2004 m. nustatė Vilniaus Gedimino technikos universiteto specialistai.
Kalno paviršius suformuotas per priešpaskutinį ledynmetį. Suklotas iš moreninio priemolio ir priesmėlio su žvirgždo, gargždo ir riedulių priemaiša. Kalno šiaurinis ir rytinis šlaitai lėkšti, o pietinis ir vakarinis statesni, suraižyti raguvų. Priklauso Juozapinės valstybiniam germorfologiniam draustiniui (251 ha). 
Vardas kalvai suteiktas 2005 m. lapkričio 18 d. (Vilniaus rajono savivaldybės tarybos sprendimu Nr. T3-329, kuriame rašoma: „Patvirtinti Lietuvos Respublikos aukščiausios žemės paviršiaus vietos (293,84 m virš jūros lygio), esančios Juozapinės k., Medininkų sen., Vilniaus r., pavadinimą – Aukštojas.“), „nukarūnuojant“ iki tol aukščiausia Lietuvos kalva laikytą Juozapinės kalną (292,90 m). Aukštojas – vyriausio baltų dievo vardas.
Vadokliai

Istorija

Pirmą kartą istoriniuose šaltiniuose Vadokliai paminėti 1378 m. Livonijos kronikose. XVIII a. pr. minimas Vadoklių dvaras, kurį 1726 m. valdė Belazarai. Dvarininkas Anupras Belazaras 1781 m. pastatydino pirmąją Vadoklių bažnyčią. 1908 m. Vadokliuose įsteigta „Saulės“ mokykla.
Prieš Pirmąjį pasaulinį karą Vadokliuose buvo vandens malūnas, knygų rišykla, kelios duonos kepyklėlės, krautuvės, linų apdirbimo įmonės.
1919 m. netoli Vadoklių vyko Lietuvos karių savanorių kautynės su bolševikais. Vadoklių kapinėse palaidoti žuvę savanoriai.
Nepriklausomos Lietuvos laikais Vadokliuose buvo valsčiaus centras, policijos nuovada, sveikatos punktas, senelių prieglauda. 1928 m. čia pastatytas paminklas – kryžius žuvusiems už Lietuvos laisvę.
Pokario metais Vadoklių valsčiuje organizavosi partizaninis judėjimas, kūrėsi Vyčio partizanų apygarda. Vienas jos steigėjų – kapitonas Juozas Krikštaponis. Prie Vadoklių pastatytas paminklinis akmuo žuvusiems partizanams.
Iš Vadoklių kaimo yra kilęs rašytojas Bronius Daunoras, čia yra gyvenę dramaturgas Kazimieras Čiplys bei literatas, „Tėvynės sargo“ redaktorius Domininkas Tumėnas.
2006 m. spalio 29 d. Vadokliuose atidengtas ir pašventintas paminklas Vyčio partizanų apygardai.
2008 m. rugpjūčio 12 d. Lietuvos Prezidento dekretu Nr. 1K-1478, patvirtintas Vadoklių herbas.
Irena Vasiliauskienė

Biografija

1988 m. baigė Klaipėdos universitetą, kultūros-švietimo darbuotoja.
1980–1984 m. dirbo Vilniaus rajono kultūros skyriaus Paberžės ir Kabiškių kultūros namų meno vadove. 1984–1987 m. Paberžės vidurinės mokyklos muzikos mokytoja. 1987–1989 m. Širvintų rajono kultūros skyriaus vyr. metodininkė. 1989–1990 m. Širvintų kultūros centro direktorės pavaduotoja. Nuo 1990 m. Širvintų I-osios vidurinės mokyklos mokytoja. Kaišiadorių vyskupijos šeimos centro Širvintų skyriaus direktorė.
Nuo 2011 m. Širvintų rajono savivaldybės tarybos narė. Nuo 2015 m. Širvintų rajono savivaldybės vicemerė.
Iki 2018 m. partijos Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai Širvintų rajono skyriaus narė.
Sutuoktinis Juozas, vaikai Saulius, Justinas.
FK Gorno Lisiče

Istorija

Šis klubas įkurtas 1964 m. Gorno Lisičėje, Skopjės priemiestyje. Ne kartą keitė pavadinimus. Dar žinomas kaip FK Euromilk Gorno Lisiče, pagal savo rėmėją „Euromilk“.
Tverės sritis

Istorija

1935–1990 m. vadinosi Kalinino sritimi.

Geografija

Sritis yra centrinėje Rytų Europos lygumos dalyje. Vakaruose iškilusi Valdajaus aukštuma, rytuose plyti Mologos-Šeksnos žemuma, centre driekiasi Tverės moreninis kalvagūbris. Aukščiausia srities vieta Valdajaus Makuškos kalva (346,9 m). Klimatas vidutinių platumų, žemyninis. Vidutinė sausio mėnesio temperatūra -9 °C, liepos mėnesio +17 °C. Vidutinis metinis kritulių kiekis 650 mm. Rytinė srities dalis priklauso Volgos baseinui: Volga, Mologa, Tverca, Medvedica, vakaruose yra Vakarinės Dvinos aukštupys, šiaurėje prasideda Msta. Tverės srityje yra 1769 ežerai, didžiausi: Seligeras, Volgas, Didysis, Vselugas, Verestovo. Apie trečdalį srities ploto dengia spygliuočių ir siauralapių medžių miškai.
Filtracijos koeficientas

Filtracijos koeficientas – (k) koeficientas, nusakantis grunto ar uolienos laidumą vandeniui. Šis koeficientas naudojamas nusakant tiek vandeningo sluoksnio, tiek vandensparos, tiek aeracijos zonos gruntus. Pagal Darsi dėsnį filtracijos koeficientas yra proporcingumo koeficientas, kuris nustato koks kiekis vandens prasifiltruos per grunto skerspjūvio plotą, kai yra hidraulinis gradientas.
Gediminas Navickas

Karjera

G. Navickas savo karjerą pradėjo Kauno „Žalgirio“ dublerių komandoje, kurioje praleido du, gan sėkmingus, sezonus. 2004–2005 m. sezoną krepšininkas pradėjo pagrindinėje „Žalgirio“ sudėtyje, tačiau G. Navickas tik LKL pirmenybėse aikštėje praleisdavo kiek daugiau laiko, Eurolygoje žaidėjas pasirodė tik trejose rungtynėse.
Sezono viduryje buvo nuspręsta krepšininką paskolinti „Panevėžio“ komandai, kurioje jis gautų daugiau žaidimo laiko. G. Navickas tapo vienu „Panevėžio“ klubo lyderių ir nusprendė kitą sezoną negrįšti į „Žalgirį“, o toliau tobulėti „Panevėžyje“, tačiau prieš pat sezoną G. Navickas patyrė sunkią kelio traumą ir 2005–2006 m. sezone aikštėje nepasirodė. 2006 m. krepšininkas nusprendė palikti „Panevėžį“ ir perėjo į Kėdainių „Nevėžį“, kuriame žaidė iki 2006–2007 m. pabaigos. 2007 m. vasarą perėjo į kitą LKL komandą Kauno „Aisčiai-Atletą“. 2008 m. rugsėjo 15 d. G. Navickas pasirašė sutartį su Ukrainos Lvovo „Politechnikos-Galinkos“ klubu. 2009 m. rugpjūčio mėn. pasirašė sutartį su Lenkijos krepšinio lygoje rungtyniaujančia Košalino „AZS“ komanda, tačiau lapkričio viduryje buvo atleistas iš komandos. 2010 m. vasario 12 d. sudarė sutartį iki sezono pabaigos su Estijos Valgos „CKE Inkasso“ klubu. 2010 m. rugpjūčio 12 d. pasirašė sutartį su Odesos „Odesa“ klubu.
Žurnalas Žingsniai (Airija)

Istorija

Žurnalas Žingsniai - leidžiamas Airijos Respublikoje nuo 2011 m. lapkričio mėnesio. Žurnalas yra skirtas lietuviams, gyvenantiems Airijoje. Tiražas 5000 egz. Spalvotas, 32-36 puslapių apimties. Žurnalo leidėjai: Zingsniai Ltd., Dublinas, Airija. Leidžiamas kas dvi savaitės. Leidinio redakcija: Jurga Petkus, Gintarius Petkus, administracija: Žilvinas Kuprys, Andrius Pikturnas.

Auditorija ir tikslai

"Žingsniai" nėra naujienraštis, o gyvenimo būdo žurnalas, atspindintis lietuvių išeivijos gyvenimą Airijoje, jų kultūrinę, švietėjišką, bendruomenių veiklą. Vienas iš žurnalo tikslų yra puoselėti ir perduoti lietuvių kalbą emigravusioje lietuviškoje šeimoje.

Turinys

Žurnalo Žingsniai turinys susideda iš keliolikos rubrikų įvairiausiomis temomis, kurios sukrenta į kelias kategorijas tokias kaip: žmonės, Lietuvos, Airijos ir pasaulio naujienos; Airijos lietuvių kultūrinis gyvenimas, sportas, pomėgiai ir laisvalaikis, konsultacijos, ir pan.
Akademinis irklavimas 2014 m. jaunimo vasaros olimpinėse žaidynėse

Kvalifikacija

2014 m. jaunimo olimpiados kvalifikacijai iš viso vyko keturios kvalifikacinės varžybos: 2013 m. pasaulinis jaunimo čempionatas bei 3 žemyninės kvalifikacinės varžybos. Kiekvienas nacionalinis olimpinis komitetas daugiausia gali deleguoti 2 valtis (po vieną kiekvienai lyčiai). Jei iš Kinijos nebūtų kvalifikuota nė viena valtis, jai, kaip organizatorei, vienviečių valčių kategorijoje būtų suteikta viena vieta kiekvienai lyčiai. Kadangi Kinija praėjo kvalifikaciją Azijos regatoje, ji nepasinaudojo organizatorės kvota. Trišalė komisija savo sprendimu kvalifikuos dar 6 valtis (po 3 kiekvienai lyčiai). Tačiau Trišalė komisija išdalino tik 4 vietas, todėl likusios dvi buvo paskirstytos pagal 2013 m. pasaulinio jaunimo čempionato reitingus.
Tam, kad galėtų dalyvauti jaunimo olimpiadoje, sportininkai turi būti gimę tarp 1996 m. sausio 1 d. ir 1998 m. gruodžio 31 d. Jei atsitiktų taip, kad vieno NOK'o dvi tos pačios lyties valtys galėtų praeiti kvalifikaciją, praeitų tik geresnį rezultatą pasiekusioji.
Aberdare Athletic FC

Istorija

1926 m. susijungė su Aberaman Athletic į Aberdare & Aberaman AFC, tačiau jau 1928 m. iširo.
Padvarniai (Alanta)

Istorija

1658 m. kaimas minimas Alantos santuokų metrikų knygoje. Tada jo vardas buvo Gaižučiai. Jame gyveno Jonas Gaižutis ir kt. Kitas kaimo vardas Padvarniai pradėtas vartoti XVIII a.: iš Gaižučių, kitaip Padvarnių kaimo (de Villa Geyzucie alias Padwornie, 1737 m.).
Tarptautinė kosminė stotis

Istorija

Tarptautinės kosminės stoties istorija prasidėjo pasibaigus Šaltajam karui, kai JAV, Europa, Rusija, Japonija ir Kanada pradėjo derybas dėl tikros tarptautinės stoties sukūrimo. Projektas buvo paskelbtas 1993 m., kaip „Space Station Alpha“ (liet. „Kosminė stotis alfa“). Buvo sutarta sujungti įvairių kosmoso agentūrų projektus: NASA „Space Station Freedom“, rusų „Mir-2“ ir ESA „Columbus“ kosmines stotis.
Pirmasis modulis „Zarya“ buvo paleistas rusiška „Proton-K“ raketa iš Baikonuro kosmodromo 1998 m. lapkričio 20 d. Iki pirmosios ekspedicijos įsikėlimo buvo prijungti dar du moduliai: „Unity“, kuris pakilo į orbitą kaip „Space Shuttle“ misijos „STS-88“ krovinys, 1998 m. gruodžio 4 d. ir „Zvezda“ modulis, iškeltas „Proton“ raketa 2000 m. liepos 12 d.

Stoties struktūra

TKS seka „Saliut“ ir „Almaz“ seriją, „Cosmos 557“, „Skylab“, ir „Mir“ kaip paleista 11-toji kosminė stotis. TKS yra trečios kartos modulinė kosminė stotis.
Kiti modulinių kosminių stočių pavyzdžiai yra Tarybų Sąjungos (Rusijos) „Mir“, Rusijos „OPSEK“ ir Kinijos kosminė stotis. Pirmoji kosminė stotis „Saliut 1“ ir kitos vienos dalies pirmos kartos stotys, pvz.: „Saliut 2“, „Saliut 3“, „Saliut 4“, „Saliut 5“, „DOS 2“, „Kosmos 557“, „Almaz“ ir NASA „Skylab“ nebuvo pritaikytos moduliams su atsargomis. Paprastai sakant, kad komanda galėtų atvykti į stotį, kita komanda turėdavo atlaisvinti vienintelę prisišvartavimo angą. „Skylab“ buvo daugiau nei viena anga, bet nebuvo pritaikyta naujų atsargų tiekimui. „Saliut 6“ ir „Saliut 7“ buvo daugiau nei viena prisišvartavimo anga ir buvo pritaikytos periodiškam naujų medžiagų tiekimui. Modulinės stotys leidžia prijungti arba pakeisti senus modulius, ir tai padidina stoties universalumą.
Žemiau pateikta diagrama su pagrindiniais stoties komponentais. Mėlynai pažymėti langeliai yra hermetiškos vietos į kurias galima patekti be kostiumo. Raudoni langeliai žymi nehermetiškus stoties komponentus. Kiti nehermetiški komponentai yra pažymėti geltonai. Reikia paminėti, kad „Unity“ mazgas prisijungia tiesiai prie „Destiny“ laboratorijos. Dėl aiškumo, jos yra pažymėtos atskirai

Matomumas

Dėl savo dydžio TKS yra puikiai matoma plika akimi. Matymo galimybės pateikiamos specialiame NASA tinklalapyje bei Heavens-Above.com.
Japonijos demografija

Japonijoje gyvena apie 127 mln. žmonių, pagal gyventojų skaičių šalis užima 10-ą vietą pasaulyje. Per paskutinius 100 metų Japonija pasižymėjo dideliu gyventojų skaičiaus augimu dėl mokslo, ekonomikos ir socialinių pokyčių, tačiau paskutiniais metais gyventojų augimas sumažėjo dėl mažėjančio gimstamumo.

Etninė sudėtis

2008 metų duomenimis šalyje 98,26 % gyventojų sudarė japonai, 0,51 % - kinai, 0,46 % - korėjiečiai. Tarp likusių skaitlingiausi Brazilijos, Filipinų, Peru bei JAV piliečiai. Šalyje taip pat gyvena apie 50 tūkst. senųjų ainu gyventojų.
Genetiškai tik apie 4,8 % japonų yra gryno japoniško tipo.

Urbanizacija

Japonija yra stipriai urbanizuota šalis, tik 4,4 % jos gyventojų dirba žemės ūkio sektoriuje. Dauguma gyventojų susitelkę rytinėje šalies dalyje, kurioje yra beveik visi didžiausi miestai.
Gintautas Grigas

Biografija

1947 m. baigė Vaikutėnų pradinę, 1954 m. Utenos vidurinę mokyklas. 1959 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1970 m. technikos mokslų kandidatas.
1959–1965 m. dirbo Vilniaus skaičiavimo mašinų gamyklos Specialiajame konstravimo biure, 1960–1962 m. ir 1964–1965 m. laboratorijos vedėjas, 1962––1964 m. skyriaus viršininkas. 1961–1962 m. pirmojo lietuviško kompiuterio „Rūta“ projekto vadovas. 1965–2004 m. Fizikos ir matematikos instituto (nuo 1977 m. matematikos ir kibernetikos institutas, nuo 1990 m. Matematikos ir informatikos institutas) mokslo darbuotojas, nuo 1981 m. Sisteminio programavimo sektoriaus, nuo 1984 m. Programavimo metodologijos skyriaus vadovas. 1974–1979 m. ir 1996–1998 m. Vilniaus universiteto, 1992–1995 m. Vytauto Didžiojo universiteto, 1994–2001 m. Vilniaus pedagoginio universiteto dėstytojas; nuo 1994 m. docentas. 1981 m. įkūrė Jaunųjų programuotųjų neakivaizdinę mokyklą.

Mokslinė veikla

Pagrindinės mokslinio darbo kryptys: abstraktieji duomenų tipai, programavimo mokymo metodika, programinės įrangos lokalizavimas. 4 išradimai, daugiau kaip 100 mokslinių straipsnių, apie 250 populiarinamųjų ir metodinių straipsnių autorius. Vienas ir su kitais parašė daugiau kaip 30 knygų programavimo, programavimo kalbų ir informatikos mokymo klausimais. 1986–2001 m. su V. Dagiu ir kitais rengė informacinį–metodinį leidinį „Informatika“.
Gulbenės rajonas

Gulbenės rajonas (latv. Gulbenes rajons) buvo Latvijos šiaurės rytuose. Suskirstytas į Gulbenės miestą ir 13 valsčių.
Gulbenės rajono plotas yra 1 873 km², gyventojų skaičius – 28 998.
Gulbenės rajono administracinis centras yra Gulbenės miestas. Gulbenės rajonas ribojasi su Valkos rajonu, Alūksnės rajonu, Balvų rajonu, Maduonos rajonu ir Cėsių rajonu.
2009 m. panaikintas (žr. Latvijos administracinis suskirstymas).
Centrinė Ekvatorija

Geografija

Centrinė Ekvatorija yra kur kas didesnio Ekvatorijos regiono dalis. Vilajeto teritorija teka Bahr al Džabalio (Baltojo Nilo) upė. Svarbiausi miestai: Džuba, Kadžo Kedžis, Lirija, Rokonas, Jejus, Kaja.
Assassin's Creed IV: Black Flag

Žaidimo eiga

Šiame „Assassin’s Creed“ žaidime veiksmas vyksta Didžiosios Britanijos, Ispanijos ar Portugalijos valdose. Kai kurios teritorijos ar miestai pvz.: Nasau (Nassau) valdomos piratų. Yra ir daug kitų vietovių tokių kaip fortai, plantacijos, kaimeliai, Majų gyvenviečių griuvėsiai, povandeninės įdubos. Visos šios vietos gali būti tyrinėjamos,užgrobiamos ir pan. Pasaulis daug laisvesnis negu anksčiau išleistose dalyse.
Žaidimo eigoje galima sutikti ir realių asmenybių. Tai Juodabarzdis ( Blackbeard ), Bendžaminas Horingoldas ( Benjamin Hornigold ) ir kiti piratai.
Cerruti

Istorija

Kompanijos istorija prasidėjo 1881 metais Italijos šiaurinėje dalyje esančiame Bjelos mieste (Pjemontas). Istoriškai susiklostė taip, kad čia susikoncentravo geriausių audinių gamyba. Kompaniją „Lanificio Fratelli Cerruti“ įsteigė trys broliai Cerruti: Antonio, Kvintino ir Stefano. Jie šiame mieste atidarė tekstilės gamyklą. Kompanijai sekėsi sunkiai, teko atlaikyti karo sunkumus.
Permainų vėjas papūtė 1955 metais, kai kompanijai pradėjo vadovauti dvidešimtmetis Nino Cerruti. Naujas direktorius įkvėpė kompanijai naują gyvenimą ir nustatė vystimosi kryptį. Jau 1957 metais Nino Cerruti pristatė pirmą savo vyriško stiliaus drabužių kolekciją prêt-à-porter de luxe. Tai buvo tikra revoliucija. Nino Cerruti kostiumas „Hitman“ turėjo didžiulį pasisekimą. Naujas madingas kostiumas, žinoma, reikalavo tam tikrų aksesuarų, tad Nino Cerruti pasuko ir šia nauja kryptimi. 1967 metais kompanija persikėlė į Paryžių. Labai greit mados namų klientais tapo visas Prancuzijos elitas. 1974 metais „Cerruti“ priėmė asistento pareigoms jauną dizainierį Giorgio Armani, kuris vėliau pradėjo kurti savo prekės ženklą. 1976 metais buvo pristatyta linija moterims. Greit „CERRUTI 1881“ užkariavo visą Europą.
1980 metais pristatyta pirmoji laikrodžių kolekcija. Laikrodžiai „CERRUTI 1881“ panaikino ribas, skiriančias du skirtingus laikrodžių pasaulius: tradicinių, klasikinių ir neįprastų madingų laikrodžių. Tradicinis stilius asocijuojasi su pastovumu, madingumas su pokyčiais.
Nuo 1980 metų „Cerruti“ kuria drabužius geriausiems kino filmams. „CERRUTI“ drabužiais ir aksesuarais puošiasi Michael Douglas, Jack Nicholson, Tom Hanks, Bruce Willis, Sharon Stone, Harrison Ford ir daugelis kitų. Nuo 1994 metų „Cerruti“ oficialus dizaineris garsaus Scuderia Ferrari.
Lalenok United FC

Istorija

Klubas įkurtas 2016 m. 
2018 m. antroje pakopoje liko antroje vietoje, kuri suteikė galimybę kilti į elito pirmenybes. 
2019 m. žaidė aukščiausioje šalies lygoje ir debiutantai jas laimėjo. Tais pačiais metais iškovojo ir šalies futbolo taurę.
Gojaus koplyčia

Relikvijos

Prižiūrėta, švytinti koplyčia yra vienas iš turistinių traukos objektų Trakų rajone. Tikinčiuosius į atokiai įsikūrusį kaimelį traukia koplyčioje esančios relikvijos. Viena iš jų yra Dievo Motinos Ligonių Sveikatos paveikslas, kuris priskiriamas prie Dievo malonėmis garsėjančių paveikslų. Tai Vilniaus Šv. Kryžiaus bonifratrų vienuolyno bažnyčios (dabar Marijos vargdienių seserų vienuolynas) paveikslo kopija. 1936 m. paveikslą nutapė Romuald Varachovski. Taip pat koplyčioje saugomas originalus 36 cm aukščio relikvijorius - monstrancija, kuriai sukurti panaudotos kulkos, išimtos iš Austrijos, Prūsijos ir Rusijos kariuomenių kareivių kūnų. Bonifratrų ligoninė Pirmojo pasaulinio karo metu buvo tapusi karo ligonine. Iš mūšio laukų čia buvo atvežami sužeisti kareiviai. Vienuolis Vlodimiežas (tikr. Aleksandras Andžejevskis) rinko iš kareivių kūnų išimtas kulkas, iš kurių vėliau buvo sukurtas monstrancijos pavidalo relikvijorius. Koplyčioje saugoma ir apie 200 puslapių Gojaus kaimo ir pačios koplyčios istorijos kronika, senas laikrodis, ant kurio tėvas Vlodimiežas savo ranka užrašė: „Viena iš tų valandų gali būti tavo“.

Istorija

Gojuje pirmoji nedidelė koplyčia pradėta statyti 1936 m. pagal tėvo Vlodimiežo projektą. Jos ilgis siekė 3 metrus, plotis - 2 metrus, aukštis - 3 metrus. Paluknio parapijos klebonas kun. Kazimiež Packevič gavo pritarimą iš Vilniaus arkivyskupo Romualdo Jalbžykovskio koplyčios pašventinimui. Ji iškilmingai pašventinta 1937 m. liepos 18 d.
1938 m. parapijiečiai nutarė padidinti koplyčią, tam pritarė klebonas K. Packevič. Tais pačiais metais gautas leidimas iš Vilniaus arkivyskupo statyti koplyčią. 1939 m. klebonas K. Packevič pašventino koplyčios pamatus. Pašventinimo aktas užmūrytas pagrindinio altoriaus sienoje.
Gojaus koplyčios paveikslas traukė žmones, kurie turėjo skundų dėl sveikatos problemų, tikėta stebuklingais išgijimais. 1940 m. liepos 9 d. speciali komisija patvirtino stebuklingą Konstansijos Trombačik iš kaimyninio Vištelionių kaimo išgijimą. 1940 m. Vilniaus arkivyskupo raštu pritarta Paluknio parapijos prašymui rengti Dievo Motinos Ligonių Sveikatos garbei atlaidus.
Nuo 1940 m. koplyčia turėjo nuolatinį kunigą, kuris buvo apgyvendinamas Gojaus kaimo gyventojo Piotro Trusevič namuose. Kunigo iš Vilniaus Edvardo Koreckio, vadinto Gojaus koplyčios rektoriumi, dėka Gojaus koplyčioje buvo pabaigti statybos darbai, suburtas choras, nupirkta fisharmonija, taip pat šventoriuje pastatyta Dievo Motinos Nekalto Prasidėjimo statula. Aplink koplyčią tėvo Vlodimiežo sumanymu pasodintos 22 liepos (tuo metu Gojuje gyvenusių vaikų skaičius). Medelius sodino patys vaikai, pasižadėję jais toliau rūpintis.
National Police Commissary FC

Istorija

Klubas [2018]] m. žaidė elito divizione.
Gatvės muzikos diena

Gatvės muzikos diena – kiekvienais metais gegužės mėnesį vykstanti muzikos šventė, skirta gatvės muzikantams. Pirmoji Gatvės muzikos diena įvyko 2007 m. Vilniuje. Vėlesniais metais šventė vyko ir kituose Lietuvos ir užsienio miestuose.

Istorija

Pirmoji Gatvės muzikos diena įvyko Vilniuje 2007 m. Andriaus Mamontovo iniciatyva. Šią idėją palaikė „Vilniaus – Europos kultūros sostinės 2009“ organizacinis komitetas bei Vilniaus miesto meras.
Per kelis šventės rengimo metus Vilniuje nusistovėjo teminės zonos – Tibeto skvere pasirodo Rytų kultūros muzikantai, Bernardinų sode – folkloro. Pilies gatvė skiriama akustinės muzikos atlikėjams.

Už Vilniaus ribų

2008 m. šventė vyko ir kituose Lietuvos miestuose, 2009 m. prie šventės prisijungė ir užsienio lietuvių bendruomenės. 2012 m. gegužės 19 d. Gatvės muzikos diena vyko ir Tbilisyje (Gruzija). Nuo 2014 m. šventė rengiama ir Kijeve (Ukraina). 2016 m. Gatvės muzikos diena surengta Jerevane (Armėnija).

Kritika

Daugėjant norinčių dalyvauti šventėje tampa sudėtinga atlikėjus išskirstyti taip, kad vieni netrukdytų kitiems. Šventės metu leidžiama naudoti garso stiprinimo aparatūra neretai užgožia tokios įrangos nenaudojančius atlikėjus.
Banga B

Istorija

Dublerių komandos savo laiku buvo vadinamos „Banga-2“ ir „Bangelė“.
„Bangos“ dubleriai nuo 2009 m. žaidė ne tik regioninėse varžybose, bet ir A lygos komandų dublerių pirmenybėse.

Veikla nuo 2017 m.

2017 m. buvo suburta dublerių ekipa Banga B ir nuspręsta, kad jie žais III lygoje (Klaipėdos zonoje). 
2018 m. rungtyniavo Antros lygos, Vakarų zonoje. galutinėje komandų rikiuotėje liko dešimti.
2019 m. Banga B žaidė Antros lygos, Vakarų zonoje. Sezonas buvo sėkmingas: komanda iškovojo 14 pergalių ir vos dviem taškais nusileido pirmenybių lyderiams. Galutinėje rikiuotėje liko antroje vietoje. Didžiausia sezono pergalė tapo 2019 m. rugsėjo 20 d. rungtynės Gargžduose, kuriose šeimininkai rezultatu 14-0 sutriuškino Kelmės ekipą.
Šeimos Portretas

Šeimos portretas arba Družinski portretas – dailininko Franco Kraljo (1895–1960 m.) paveikslas, nutapytas 1926 m. Jo dydis yra 115,5 × 130,3 cm. Paveikslas nutapytas aliejiniais dažais ant drobės. Jis yra saugomas Šiuolaikinio meno muziejuje Ljubljanoje.
Paveikslo pavadinimas slovėnų kalba yra „Družinski portret“. Paveikslas vaizduoja Kraljį, jo žmoną ir vaiką, išeinančius iš menininko studijos po darbo. Paveikslas yra naujojo objektyvizmo stiliaus Slovėnijoje pavyzdys. 
Yra du įsimintini dalykai apie paveikslą. Pirma, paveikslas parodo menininko asmeninį gyvenimą. Kraljis paprastai nenaudojo savo asmeninio gyvenimo paveikslų temoms. Tačiau paveiksle nėra emocinio arba sentimentalaus elemento. Tai yra įprasta naujojo objektyvizmo, kuriame menininkai rodė realius žmones ir daiktus be jų savybių ar simbolikos, stilistikai.
Antra, paveikslo priekyje arčiausiai žiūrovo vaizduojama skulptūra. Tai yra baigtas menininko darbas. Skulptūra vaizduoja Kraljo žmoną ir vaiką.

Slovėnijos ekspresionizmas

Kraljis išvyko į Vieną 1913 m. studijuoti skulptūros. Studijas 1915 m. jam teko nutraukti dėl karo. 1919 m. jis grįžo iš karo ir išvyko mokytis į Prahą dvejus metus. 1920–1923 m. Kraljis buvo Slovėnijos ekspresionizmo judėjimo centre. Kraljis paliko ekspresionizmo judėjimą ir netrukus tapo centrine Slovėnų „naujojo realizmo“ judėjimo, kuriame buvo būdingi kasdienio gyvenimo elementai, figūra.
Belazariškiai

Istorija

Iki 1954 m. buvo Belazariškių apylinkės centras. TSRS laikais kaime veikė mokykla, mašinų-traktorių kiemas.
Telšių valsčius

Telšių valsčius buvo Žemaitijoje. Centras – Telšiai.
Kinijos Liaudies Respublikos vėliava

Kinijos vėliava (Trad. kin. k. – 五星红旗, pinyin – wǔ xīng hóng qí; dar vad. – Penkiakampių žvaigždžių raudonoji vėliava) – stačiakampė, raudonos spalvos, su kairiame viršutiniame kampe prie flagštoko įkomponuota auksine penkiakampe žvaigžde, aplink kurią puslankiu įkomponuotos dar keturios mažesnės penkiakampės auksinės žvaigždės.

Istorija

Vėliavą suprojektavo ekonomistas ir aktorius Zeng Liansong iš Džedziango provincijos. 1949 m. spalio 1 d. tokią vėliavą įteisino Kinijos liaudies politinė konsultacinė taryba.

Simbolika

Raudona spalva – komunizmo spalva, didžioji auksinė žvaigždė simbolizuoja Kinijos komunistų partiją. Likusių keturių žvaigždžių simbolika nėra tiksli. Manoma, kad jos simbolizuoja keturias klases: darbininkų, valstiečių, miestiečių (pagal kitą nuomonę – inteligenciją) ir patriotinių kapitalistų.