google/wiki40b huggingface dataset:
Vaistinis kietis

Sudėtis

Turi apie 42 mg vitamino C, 15 mg provitamino A, eterinio aliejaus.

Mityba

Dėl kvapo, kurį sukelia eteriniai aliejai, šviežia ir džiovinta kiečio žolė nuo seno vartojama kaip prieskonis. Dedama į daržovių ir mėsos patiekalus, gardinamos sriubos. Prancūzų virtuvėje jis derinamas su vištiena, lazanija, žuvies ir kiaušinių patiekalais, švieži ūgliai taip pat dedami į actą, kad suteiktų jam aromatą.
Kietis valgomas su sūriu, rūgpieniu, kaip salotos ir stalo žalumynas.
Šis prieskonis dedamas į raugiamus agurkus, pomidorus, grybus, į marinatus.
Vaistinį kietį ypač mėgsta Kaukaze, arabų, rusų, armėnų ir persų kalbomis jis vadinamas tarchun (թարխուն, tariama [tarˈxuːn]; Тархун), nuo šio pavadinimo kilęs ir gaiviojo gazuoto ryškiai žalios spalvos gėrimo „Tarchun“, gaminamo iš vaistinių kiečių cukrinio užpilo, pavadinimas.

Etimologija

Šio augalo lotyniškas pavadinimas kilęs iš senovės graikų žolininko ir farmakologo Pedanius Dioscorides, parašiusio knygą apie vaistinius augalus. Tuo metu buvo tikima, kad augalo išvaizda atspindi galimus jo panaudojimo būdus. Dėl serpentino šaknies formos buvo manoma, kad kietis gali išgydyti gyvačių įkandimus. Iš čia kilo graikiškas kiečio pavadinimas drakon, arabiškas tarkhum (mažas drakonas), lotyniškas dracunculus (mažas drakonas).

Vaistinės augalo savybės

Liaudies medicinoje vartojamas kaip šlapimą varanti priemonė. Ideali priemonė pirties procedūrų metu, įdedama į vantas. Skleidžia malonų kvapą.
Kietyje yra flavonoido Apigenino pasižyminčio antivėžiniu veikimu. Kietis padeda sužadinti apetitą, gerina virškinimą, vartojamas kaip vaistas nuo vidurių pūtimo. Skystu ekstraktu gydomas lėtinis gastritas su pakitusia skrandžio sulčių sekrecija. 1-2 valgomieji šaukštai ekstrakto, išgerti 15-20 min. prieš valgį, padeda normalizuotis skrandžio sulčių rūgštingumui.
Šaknų degtinės antpilas XIX a. buvo vartojamas kaip raminantis ir traukulius slopinantis vaistas. Duodamas nuo epilepsijos, spazminių traukulių.
Rusijoje ir Kaukaze žolę vartojo nuo vandenės ir skorbuto. Iki šiol juo gydoma avitaminozė.
Žilvičiai (Kėdainiai)

Istorija

Kaimas įkurtas „išparceliavus“ Baliui Gružauskui (Boleslovui Gruževskiui) priklausančius Liubomislio ir Zofijavos palivarkus. Žemė buvo suskirstyta į 25 sklypus ir išdalinta savanoriams, bežemiams ir mažažemiams. Išdalintas 358,9 ha žemės plotas. Vidutinis sklypo dydis 14,3 ha. Naujakuriai šią teritoriją pavadino Žilvičiais ir vardą pasiūlė Žemės reformos departamentui. Pastarasis jį patvirtino ir 1926 m kovo 17 d. paskelbė „Vyriausybės žiniose“.
Kukurūzų aliejus

Kukurūzų aliejus (angl. corn oil, maize oil) – malonaus kvapo ir skonio aliejus, išgaunamas iš kukurūzų gemalų. Spalva nuo šviesiai geltonos iki rausvai rudos.
Miuncheno universitetas

Miuncheno universitetas, Miuncheno Ludwig Maximilian universitetas (vok. Ludwig-Maximilians-Universität München, LMU, Uni München) – universitetas Bavarijos sostinėje Miunchene (Vokietija). Pavadintas steigėjo Liudvigo IX (Herzog Ludwig der Reiche) bei kurfiursto Maksimiliano (Max IV. Joseph) vardais. 44000 studentų, 657 profesoriai, 18 fakultetų.
Transmalakinė prekyba

Transmalakinė prekyba – prekybos tinklas, klestėjęs I mūsų eros tūkstantmetyje. Jis buvo jūrinio šilko kelio, jungusio Kiniją ir Indiją dalis, kirtusi Malakos pusiasalį. Dėl šio tinklo įtakos kūrėsi pirmosios malajų prekybinės valstybės.

Tinklo susiformavimas ir reikšmė

Paskutiniaisiais amžiais prieš mūsų erą ir pirmaisiais mūsų eros amžiais labai suintensyvėjo prekyba tarp Kinijos ir vakarų šalių, inspiravusi šilko kelio atsiradimą. Tuo pačiu metu formavosi ir jūrinis šilko kelias, ėjęs per Pietų Kinijos jūrą, Andamanų jūrą ir Bengalijos įlanką. Vienas stipriausių uostų Kinijoje, kontroliavęs šią prekybą, buvo Nanhai.
Svarbiausia kliūtis šiame kelyje buvo ilgas ir siauras Malakos pusiasalis bei Kra sąsmauka, užkirtę kelią. Kadangi iš pradžių nežinota galimybė apiplaukti pusiasalį iš pietų, o vėliau trumpinant šį ilgą kelią, ir radosi transmalakinė prekyba, kuomet Malakos pusiasalis buvo kertamas sausuma.
Tam buvo naudojamasi pagrindinėmis pusiasalio upėmis: Muda, Pattani, Peraku, Kelantanu, Pahangu, Muaru ir kitomis, kurių aukštupiai yra mažiausiai nutolę vienas nuo kito. Jomis buvo plaukiama prieš srovę į kalnus, ten kroviniai buvo gabenami iki kitos upės aukštupio, kuomet jau pasroviui buvo leidžiamasi į kitą pakrantę.

Hegemonijos

Nuo pat transmalakinės prekybos atsiradimo Malakos pusiasalyje viena kuri nors valstybė įgydavo hegemoniją. Svarbiausios hegemonės regione buvo trys.
I tūkstantmečio viduryje stipriausia valstybė buvo Langkasuka, kuri įgijo hegemoniją daugumoje transmalakinės prekybos miestų (nors šie išlaikė dalinę autonomiją), kontroliavo visą Malakos pusiasalio šiaurinę dalį.
Nuo VIII a. pabaigos Langkasukos teritorijas nukariavo ir šiame regione įsigalėjo malajų valstybė Šrividžaja, kilusi iš Sumatros salos. Jos įtakoje čia paplito malajų kalba, kultūra, buvo statoma savito stiliaus architektūra.
Po XI a. vidurio tamilų Čolos imperijos invazijos, Šrividžajos įtaka regione apsilpo. Ilgainiui ja pakeitė Tambralinga, kurios klestėjimo viršūnė buvo XIII a. Tambralinga kontroliavo didžiąją dalį senųjų Langkasukos teritorijų, sukurdama 12 provincijų miestų tinklą, kuris driekėsi nuo Kelantano pietuose iki Kra sąsmaukos šiaurėje. Be to, Tambralinga vykdė invazijas į Ceiloną.
Dėl Tambralingos įtakos XIII a. didžiąją dalį Malajų salyno apjungusi javiečių valstybė Madžapahitas šio regiono beveik nekontroliavo, o XIV a. buvusias Tambralingos žemes pasidalino su Tailandu (tuomet Sukotajus).
Kačanikas

Istorija

Kačanikas buvo įkurtas Sinano Pašos (alb. Sinan Pasha Topojani, Osmanų imperijos didžiojo vizirio), kuris pastatė tvirtovę, mečetę (išlikusi iki mūsų dienų), valgyklą vargšams, mokyklą, turkišką pirtį bei kelis malūnus ant Lepenaco upės.

Gyventojai

2011 m. duomenimis, savivaldybės teritorijoje gyveno 33 454 gyventojai.
Litvynovas

Istorija

Pirmą kartą paminėtas 1352 m. kaip Lutwinow. Pradžioje egzistavo du miestai – aukštutinis ir žemutinis Litvynovas. 1715 m. grafas Jan Josef here Wallenstein įkūrė didelę tekstilės gamyklą, vieną pirmųjų Čekijoje. Šį įvykį mena 1815 m. pastatytas obeliskas. 1715 m. Imperatorius Karolis VI suteikė aukštutiniam Litvynovui herbo ir turgaus teisę. XIX a vystyta keramikos pramonė ir rudųjų anglių gavyba. 1852 m. tapo miestu. 1939 pradėta sintetinio benzino gamyba.
Šiaulių Jovaro progimnazija

Istorija

1963 m. rugsėjo 1 d. atidaryta Šiaulių 4-oji vidurinė mokykla dėstomąja rusų kalba. 1991 m. reorganizavus dvi mokyklas rusų dėstomąja kalba, atidaryta lietuviška Šiaulių 4-oji vidurinė mokykla. Joje pradėtas sustiprintas taikomosios dekoratyvinės dailės ir buities darbų mokymas.
1994 m. kovo 28 d. Šiaulių miesto Tarybos valdybos potvarkiu mokyklai suteiktas lietuvių poeto Jovaro (1880–1967), gyvenusio greta mokyklos, vardas, ji pavadinta Jovaro vidurine mokykla. 1994 m. birželio 18 d. išleidžiama 1-oji abiturientų laida.
2000 m. pradėta pagilintai dėstyti anglų kalba. 2003 m pradėta mokyklos renovacija. Mokykla įsitraukia į Mokyklos tobulinimo programą. 2001 m. optimizuojant mokyklų tinklą, mokykla tapo Šiaulių „Jovaro“ pagrindine mokykla. Nuo 2011 m. rugsėjo 1 d. progimnazija.
2010 m. rugpjūčio 8 d. škvalas

2010 m. rugpjūčio 8 d. škvalas – vienas nuožmiausių ir daugiausiai žalos pridariusių škvalų nepriklausomos Lietuvos istorijoje.
2010 m. liepos mėnuo pasižymėjo itin karštais orais, daugiau nei savaitę laikėsi aukštesnė nei 30 °C dienos temperatūra. Manoma, kad tai buvo karščiausias liepos mėnuo Lietuvoje nuo pat XVIII a. pab. Vėliau temperatūra kiek nukrito, bet rugpjūčio 6-7 d. oras vėl įkaito iki 35 °C. Keičiantis oro masėms, rugpjūčio 8 d. naktį (maždaug tarp 3 ir 5 val.) šalį užklupo nuožmus škvalas.
Labiausiai nuniokotos buvo Alytaus (Alytaus, Varėnos raj.), Kauno (Kauno, Prienų, Kėdainių raj., Kaunas), Vilniaus apskritys (Trakų raj.), nors smarki audra užfiksuota ir pajūryje, Šiaulių apskrityje (Radviliškio, Šiaulių raj.). Vėjas, kurio greitis vietomis viršijo 26 m/s, rovė ir laužė medžius, ardė namų stogus, vartė stulpus. Smarkiai žaibavo. Klaipėdoje buvo užlietas senamiestis. Škvalo metu žuvo 4 žmonės: 3 žmonės žuvo ant palapinių užvirtus medžiams (prie Glūko ežero, prie Varėnio ežero ir Verbyliškėse prie Verknės), dar viena moteris žuvo Ginkūnuose, kai ant jos užvirto vėjo pakelta šėrykla. Griūvantys medžiai ir statiniai sužalojo dar bent 4 žmones, apgadino automobilius, kapines, namus. Daug kelių, ypač miškingose vietovėse tapo nepravažiuojami dėl užvirtusių medžių ir šakų. Medžiai išvartyti vietomis ištisais plotais, Lietuvos generalinės miškų urėdijos duomenimis škvalo metu išversta apie 150 tūkst. m³ medienos, audra pridarė nuostolių už 10 mln. litų. Be elektros liko ~14 tūkst. VST ir panašus skaičius RST klientų. Dėl išvirtusių medžių elektros atstatymo darbai miškingose vietovėse užtruko kelias dienas. Nuo škvalo smarkiai nukentėjo Kaunas – ten vėjas nuniokojo Ąžuolyną, Panemunės šilą, Botanikos ir Zoologijos sodus, Petrašiūnų kapines, dėl nutrauktų laidų sekmadienį neišvyko dalis troleibusų. Kaune po audros vagys ėmė vogti nutrūkusius elektros laidus. Miestui tvarkyti surengta visuotinė talka. Pivašiūnuose audra apgadino Pivašiūnų Švenčiausiosios Mergelės Ėmimo į dangų bažnyčią ir jos šventorių.
Vladas Jurgutis

Biografija

1902 m. baigė Palangos progimnaziją, 1906 m. baigė Kauno Žemaičių kunigų seminariją, 1910 m. teologijos magistro laipsniu baigė Petrapilio dvasinę akademiją. 1910–1913 m. studijavo ekonomiką Miuncheno universiteto Valstybės ūkio fakultete.
1908 m. kartu su kitais dvasiškiais įkūrė ateitininkų organizaciją. 1913 m. vikaras Švėkšnoje, 1914–1915 m. Liepojoje. Artėjant pirmojo pasaulinio karo frontui pasitraukė į Rusiją, klebonavo Saratove ir Astrachanėje. Grįžęs į Lietuvą 1918 m. ėjo Žemaičių kunigų seminarijos prefekto pareigas, 1918–1922 m. seminarijos profesorius.
Vienas Lietuvių krikščionių demokratų partijos veiklos atkūrimo iniciatorių, 1919–1921 m. LKDP Centro komiteto narys. Oficialiai kunigystės nemetė, tyliai iš jos pasitraukęs, toliau visą savo nepaprastą išmintį, darbštumą ir erudiciją pašventė pasaulietinei veiklai.
1920 m. gegužės 15 d. – 1922 m. lapkričio 13 d. Steigiamojo Seimo atstovas, išrinktas III (Raseinių) rinkimų apygardoje. Priklausė Krikščionių demokratų frakcijai. Finansų ir biudžeto komisijos vedėjas. 1920 m. gruodžio mėnesį dalyvavo Lietuvos derybose su Lenkija. VI bei VII Ernesto Galvanausko Ministrų kabinetuose nuo 1922 m. sausio 1 d iki 1922 m. rugsėjo 28 d. užsienio reikalų ministras. 1922 m. lapkričio 13 d. – 1922 m. gruodžio 1 d. Pirmojo Seimo atstovas. 
1922–1929 m. Lietuvos Banko valdytojas. 1926 m. vienas akcinės bendrovės „Lietuvos cukrus“ steigėjų. 1925 m. kunigystės atsisakė. Nuo 1925 m. dėstė Lietuvos universitete, ekstraordinarinis, ordinarinis profesorius. Be to, dėstė ekonomiką Aukštuosiuose Vytauto Didžiojo karininkų kursuose.
Nuo 1940 m. Vilniaus universiteto Ekonomikos fakulteto profesorius, vėliau šio fakulteto dekanas. 1940 m. rugpjūčio mėn. NKVD užvedė Jurgučio bylą, o 1943 m. liepos 16 d. įrašyta, kad jo socialinė ir politinė padėtis yra antitarybinė. 1941–1943 m. Lietuvos Mokslų Akademijos prezidentas. 1943 m. kartu su kitais 46 Lietuvos inteligentais už vokiečių valdžios politikos kritiką išvežtas į Štuthofo koncentracijos stovyklą. 1945 m. grįžo į Lietuvą, iki 1946 m. Vilniaus universiteto profesorius.

Atminimo įamžinimas

1997 m. Vlado Jurgučio vardas suteiktas Palangos vidurinei mokyklai.
1997 m. Lietuvos bankas įsteigė Vlado Jurgučio vardo stipendiją  ir Vlado Jurgučio premiją, kuria siekiama skatinti mokslinę veiklą Lietuvos bankininkystės, finansų, pinigų ir makroekonominių tyrimų srityse.

Darbai

V. Jurgutis rašė veikalus pinigų politikos tematika. Pinigų esmę apibrėžė remdamasis jų funkcijomis. Kitaip negu Karlas Marksas, jis nepripažino pasaulinių pinigų funkcijos; kaip atskirą funkciją išskyrė tarpininkavimą kapitalų judėjimui. V. Jurgučio ekonomikos mokslų biblioteka buvo turtingiausia Lietuvoje.
Jonas Burdulis-Burdulevičius

Jonas Burdulis-Burdulevičius (lenk. Jan Burdulewicz, 1802 m. birželio 10 d. Vaiponiškių kaime, Andrejevo valsčius, Suvalkų apskritis – 1886 m. Bartninkuose) – Romos katalikų kunigas, visuomenininkas, lietuvybės puoselėtojas.

Biografija

Baigęs Tikocino kunigų seminariją, 1827 m. liepos 31 d. pavyskupio A. P. Marcijevskio buvo įšventintas kunigu. Tarnavo Šunskų ir kitose Augustavo vyskupijos bažnyčiose. 1838 m. buvo paskirtas Bartninkų Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčios klebonu ir sielovados darbą Bartninkuose dirbo 48 metus. J. Burdulis rėmė vargingus parapijiečius, savo lėšomis remontavo bažnyčią, 1864–1865 m. perstatė jos bokštą. Dar apie 1855 m. ėmė skelbtii pamokslus ir mokyti poterių lietuvių kalba, o vargonininkui ir zakristijonui liepė prieglaudos gyventojus mokyti lietuviškai skaityti. Parapijos kaimuose buvo išrinkti vyrai ir moterys, kurie perteikdavo jaunimui tikybos pagrindus. Neturtingieji, ypač elgetos buvo laidojami nemokamai.
1851 m. lapkričio 24 d. 4 val. po pietų krikštijo Joną Basanavičių, būsimą Lietuvos patriarchą.
Sūdyta mėsa

Sūdyta mėsa (rus. Солонина) – mėsos produktas, gaunamas ilgai laikant mėsą valgomojoje druskoje ar sūryme. Šviežios mėsos perdirbimo į sūdytą mėsą procesas vadinamas sūdymas.
Mėsos sūdymas yra vienas iš mėsos konservavimo būdų, po kurio mėsa tinka ilgam laikymui teigiamoje temperatūroje. Anksčiau mėsos sūdymas buvo labai paplitęs, bet jį išstūmė kiti, efektyvesni, greitai gendančių maisto produktų konservavimo būdai, nes ne visada dideli kiekiai sūdytos mėsos gerai būdavo išlaikomi.
Angliakalbėse šalyse terminas angl. salt pork 'sūdyta kiauliena' reiškia ne sūdytą kiaulės mėsą, o labiau produktą, atitinkantį sūdytus nerūkytus kiaulės lašinius.
Sidabražvynis lapinukas

Požymiai

Vabalas 3,5-6 mm ilgio. Kūnas siauras, juodas, padengtas ryškiais aukso žalumo ir melsvais žvyneliais. Antsparniai be žvynelių, dar apaugę pasišiaušusiais geltonais plaukeliais. Antenos ir kojos rusvos, šlaunys dažnai tamsesnės. Straubelio pamatas ne siauresnis už galvą, per vidurį nėra išilginės vagutės. Akys didelės.
Polifagas. Kenkia įvairiems lapuočiams medžiams, taip pat obelims, kraušėms ir kitiems vaismedžiams.
Spindulys (Vilkaviškis)

Istorija

Leido Lietuvos jaunimo draugija „Spindulys“ ir Motiejus Šumauskas. Iš pradžių neturėjo aiškios krypties, vėliau patcko į LKJS įtaką. Išėjo 4 numeriai. Uždarytas Kauno karo komendanto nutarimu.
Bendradarbiavo Zigmas Angarietis, K. Damaševičius, D. Kučinskas, Romas Šarmaitis ir kt.
Redagavo Jonas Šlekys (Nr. 1), V. Laurinaitis.
SÍ Sørvágur

Istorija

1998–2004 m. buvo prisijungęs prie FS Vagar klubo, 2007 m. prisijungė prie 07 Vestur klubo.
Lvuvekas

Istorija

Įkurtas XII a. Viduramžiais priklausė Lenkijos karalystei.
Po Žečpospolitos padalinimo atsidūrė Prūsijos sudėtyje. Po pirmo pasaulinio karo atiteko Lenkijai.
Yra išlikę rūmai ir nemažai senovinių pastatų.
Čilojės bažnyčios

Čilojės bažnyčios – išskirtinės architektūros bažnyčių kompleksas Čilėje, Čilojės saloje. Sudaro medinės, liaudies architektūros bruožų bažnyčios, pastatytos XVIII-XX a. pr. Bažnyčios pastatytos steigiantis jėzuitų, Čilojėje vykdžiusių vietinių gyventojų evangelizaciją, misijoms. Bažnyčių statybai naudota vietinė arba Palenos provincijos miškų mediena (notofagai, spygliuočių mediena, luma).
Iš viso buvo pastatyta ~150 bažnyčių, tačiau nemaža dalis jų sunyko, buvo išgriautos. Nuo 2000 m. 16 Čilojės medinių bažnyčių yra įtrauktos į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Sam Harris

Biografija

Susilaukęs intensyvios savo knygų kritikos iš tikinčiųjų žmonių ir religinių organizacijų, Sam Harris savo gyvenimo detales atskleidžia labai atsargiai. Paties teigimu, rašytojas augo kvakerio tėvo ir žydės motinos šeimoje. Vaikystėje atsisakė dalyvauti Bar micva apeigose. Stanfordo universitete studijavo anglų kalbą, tačiau studijas metė pradėjęs vartoti Ecstasy. Tuo metu labai domėjosi religijomis, ypač budizmu, bei meditacija. Paties teigimu, perskaitė šimtus religinių knygų.
Po 11 metų petraukos vėl grįžo į Stanfordo universitetą, kur baigė filosofijos bakalauro studijas. Šiuo metu studijuoja neuromokslų doktorantūrą Kalifornijos universitete. Taip pat rašo straipsnius į Washington Post, Los Angeles Times, Boston Globe ir The Times. Dalyvauja įvairiose televizijos laidose.
Susituokęs su Annaka Harris. Su ja susilaukė dukrelės.

Pažiūros

Sam Harris aktyviai pasisako ne tik prieš jo nuomone žalingą religijų įtaką bei religinį fundamentalizmą, bet ir prieš toleranciją šiems dalykams. Jo nuomone, daugelyje kultūrų egzistuojantis tabu su religija susijusių dalykų kvestionavimui daro didelę žalą civilizacijai. Religiją Harris mato kaip trukdį siekti progresyvesnės moralės, pasaulėžiūros ir dvasingumo.
Pats rašytojas yra sekuliarusis humanistas.
Taip pat, Sam Harris žavisi žmogaus dvasingumo siekiu ir meditacija, tiki, kad meditacija padeda pasiekti tam tikrą dvasingesnę būseną. Tačiau tą būseną laiko materialia smegenų būsena, o ne kažkuo mistišku, bei mano, kad ją galima ir reikėtų tirti moksliškai.

Kontroversija

Sam Harris yra neretai kaltinamas netolerancija tikėjimui, „fanatišku sekuliarizmu“, kuris, kaltintojų nuomone, yra toks pats žalingas, kaip ir religinis fundamentalizmas. Taip pat didelės kontroversijos susilaukia rašytojo pritarimas kankinimų naudojimui tardymuose karo metu. Iš kai kurių laisvamanių Sam Harris susilaukia kritikos dėl žavėjimosi rytietišku dvasingumu, pavyzdžiui, Meera Nanda savo straipsnyje „Spirited Away“ New Humanist Magazine žurnale teigia, jog jam nepavyksta pritaikyti tų pačių kriterijų rytų religijoms, kokius jis taiko krikščionybei ir islamui.
Leonas Mikalauskas

Biografija

Studijavo Varšuvos universitete, ten suartėjo su lenkų socialistais. 1893 m. – Lenkijos socialistų partijos (PPS) organizatorius Vilniuje. Tais pačiais metais Vilniuje subūrė batsiuvių profsąjungą. Jo vadovaujama 40 darbininkų grupė 1893 m. organizavo Gegužės Pirmosios minėjimą Antakalnio miške Vilniuje, tačiau policijos susektas ir 1893 m. rudenį ištremtas į Archangelsko sritį.
6,5 mm Bergmann

6,5 mm Bergmann – neįprastas Teodoro Bergmano 1895 m. sukurtas centrinio dūžio šovinys, gamintas ankstyviesiems kišeniniams savitaisiams pistoletams. Tūtelė ryškia konusinė, su kakleliu, šovinio lizde remiasi peteliu.
Ankstyvųjų šovinio variantų tūtelės prie dugnelio neturėjo nei atbrailos, nei griovelio. Tūtelės išmetimas iš šovinio lizdo buvo pagrįstas tūtelėje esančio didelio dujų slėgio poveikiu. Vėlesni Bergmano pistoletai jau turėjo įprastus išmetiklius, kuriems tūtelės jau turėjo ir griovelį, ir atbrailą.
Japonijos žemės ūkio, miškininkystės ir žuvininkystės ministerija

Japonijos žemės ūkio, miškininkystės ir žuvininkystės ministerija (jap. 農林水産省 = nōrin-suisan-shō, dar žinoma pagal anglišką sutrumpinimą MAFF) yra Japonijos vykdomosios valdžios institucija, atsakinga už žemės ūkio, miškininkystės ir žuvininkystės politikos įgyvendinimą. Ministerija dabartiniu pavadinimu buvo įsteigta 1978 m., jos būstinė įsikūrusi Tokijo Čijodos seniūnijoje.

Istorija

Ministerija gali būti kildinama iš 1881 m. įkurtos Žemės ūkio ir prekybos ministerijos, kuri 1925 m. buvo reorganizuota į Žemės ūkio ir miškininkystės ministeriją. Po Antrojo pasaulinio karo pagrindinė jos atsakomybė buvo žemės reformos administravimas ir maisto kontrolės sistemos organizavimas. 1978 m. ministerijos valdymui perdavus žuvininkystės sritį, pavadinimas buvo pakeistas į dabartinį.
Ministerija pagarsėjusi aktyviu žemės ūkio rinkos protekcionizmu, glaudžiu bendradarbiavimu su Žemdirbių kooperatyvų asociacija.
Pro Europe

PRO EUROPE (angl. Packaging recovery organisation Europe) – 1995 m. įkurta tarptautinė organizacija, atstovaujanti 31 nacionalinei už pakuočių atliekų surinkimą, naudojimą ir perdirbimą atsakingoms struktūroms, veikiančioms 27 Europos Sąjungos šalyse narėse, 2 šalyse kandidatėse, Norvegijoje, Islandijoje, Ukrainoje ir Kanadoje. Jos narys yra ir Lietuvoje veikianti VšĮ „Žaliasis taškas“.
PRO EUROPE būstinė įsikūrusi Briuselyje, Belgijoje. Organizacijos prezidentas - Bernard Hérodin.

Veikla

Organizacijos narės prisideda prie Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2004/12/EB dėl pakuočių atliekų surinkimo ir perdirbimo išdėstytų tikslų įgyvendinimo.
PRO EUROPE išduoda licenzijas naudoti „Žaliojo taško“ („Green dot“) ženklą. Ji taip pat veikia kaip pagrindinė organizacija, atstovaujanti pakuočių surinkimo ir perdirbimo organizacijų interesus.
PRO EUROPE nacionalinėms organizacijoms suteikia teisę naudoti „Žaliojo taško“ ženklą, nustato ir tikrina kriterijus, kuriais remiantis leidžiamas naudoti „Žaliojo taško“ ženklas. Bendradarbiaudama su nacionalinėmis organizacijomis, siekia, kad „Žaliasis taškas“ taptų plačiai verslo naudojamu ženklu visos Europos mastu. Užsiima lobizmu, informacijos sklaida ir kt.
Skirptiškė

Istorija

Kaimas atsirado 1872 metais, iškirtus miškus. 1959 m. 20 sodybų gyveno 85 gyventojai. 2009 m. 9 sodybose gyveno 34 gyventojai.
Pokaryje J. Kedžio (dabart. A. ir A. Janulių sodyboje) buvo partizanų bunkeris, kuriame susisprogdino partizanas Petras Burinskas -Tetervinas.

Žymūs žmonės

Dabartinėje Zieniaus sodyboje gimė Marijampolės Rygiškių Jono mokyklos direktorius mokytojas ekspertas Vincas Peckus – aistringas muziejininkas, 7 knygų autorius.
Skirptiškės kaime 1947 m. gimė Juozas Margelvičius, inžinierius (1975 m.), daktaras (1990 m.), Kauno technologijos universiteto Fizikinės elektronikos instituto direktorius (1994 m.). Paskelbė per 30 mokslinių straipsnių. Mokslinės veiklos kryptys: paviršiaus paruošimas, GaAs epitaksija ir milimetrinio diapazono prietaisai.
Vilniaus vaivadija (1926–1939)

Istorija

Į vaivadijos sudėtį įėjo šiaurės rytinės Baltarusijos teritorijos, kurios pagal 1921 m. Rygos taikos sutartį buvo perduotos Lenkijai, taip pat Lietuvos rytinės ir pietrytinės teritorijos, Lenkijos užimtos 1920 m. spalio mėn. Vaivadija apėmė dabartines Lietuvos Vilniaus ir Utenos apskričių dalis, taip pat dalį Baltarusijos Gardino, Minsko ir Vitebsko sričių. Iki vaivadijos sudarymo čia egzistavo laikina kvazivalstybė Vidurinė Lietuva, kuri 1922 m. buvo prijungta prie Lenkijos. Vaivadijos gyventojų daugumą sudarė lenkai, čia taip pat gyveno lietuviai, baltarusiai ir žydai.
Vilniaus paskutinis vaivada buvo Artur Maruszewski (1939 m. gegužės 19 d. – rugsėjo 18 d.). 1939 m. rugsėjo mėnesį Sovietų Sąjunga užėmė rytinę Lenkijos dalį. Pietinė vaivadijos dalis buvo prijungta prie Baltarusijos TSR, o šiaurinė grąžinta Lietuvos Respublikai. Lenkijos valdžios organai veikė pogrindyje. Nuo 1942 m. kovo Lenkijos vyriausybės atstovas Vilniaus apskričiai buvo Zygmunt „Albin” Fedorowicz.
Kęstutis Kapačinskas

Biografija

1993 m. baigė Vilniaus universitetą, istorikas. Nuo 2000 m. Švenčionių rajono savivaldybės administracijos Švietimo skyriaus vedėjas.
Nuo 2004 m. Naujosios sąjungos Švenčionių rajono skyriaus narys.
2003 m. ir 2007 m. (mandato atsisakė) Švenčionių rajono savivaldybės tarybos narys.
Sutuoktinė Nijolė, vaikai Ernius Karolis, Andrius.
Kuršiai (Kelmė)

Istorija

Gyvenvietėje rasta senovės Romos sidabrinė segė, ornamentuota skersinių rantelių ir taškučių eilėmis, kuri datuojama II a.
Cat Stevens

Cat Stevens (Steven Demetre Georgiou, g. 1948 m. liepos 21 d. Londone) yra žinomas anglų muzikas, dainininkas ir kompozitorius, mokytojas ir filantropas, kovotojas už taiką.
Nuo 1960 m. jo kūriniai išleisti didesniu nei 60 mln. tiražu. Populiariausi kūriniai – „Wild world“, „Morning has broken“ ir kt.
1977 m. atsivertė į Islamą, pasivadino Yusuf Islam.