google/wiki40b huggingface dataset:
Nimas

Istorija

Miesto pavadinimas kilęs iš šaltinio, buvusio romėnų gyvenvietėje. Dabartiniame Nimo herbe vaizduojamas krokodilas, prirakintas prie palmės su užrašu COLNEM, kas reiškia Colonia Nemausus – Nemaususo (vietinis keltų volkų dievas) "kolonija" ar gyvenvietė. Nimo lygumose buvo suteikiama žemė Romos legionieriams, tarnavusiems Julijaus Cezario Nilo kampanijose, po 15 metų armijoje.
Miestas buvo šalia romėnų kelio Via Domitia, kuris 118 m. pr. m. e. sujungė Italiją su Ispanija.
Serre Paradis neolitinės stovykla rodo, kad būsimojo Nimo vietoje pusiau sėslūs gyventojai gyveno jau 4000-3500 m. pr. m. e.
Guamo vėliava

Guamo vėliava – Jungtinių Amerikos Valstijų valdos Okeanijoje Guamo oficialus simbolis. Vėliavą sudaro tamsiai mėlynas pagrindas su raudonu apvadu, o viduryje pavaizduotas Guamo herbas – elipsiškoje formoje atsiveriąs kraštovaizdis su palme, smėlio paplūdimiu, jūra ir laivu, taip pat šalies pavadinimu GUAM.
Vėliava sudaryta 1917 m., oficialiai patvirtinta 1948 m. Iki 1960 m. naudota vėliava be raudonos kraštinės.
Pasaulio baidarių ir kanojų irklavimo sprinto čempionatas

Pasaulio baidarių ir kanojų irklavimo sprinto čempionatas – kasmetinis tarptautinės baidarių ir kanojų irklavimo federacijos organizuojamas geriausių pasaulio baidarių ir kanojų irklavimo sprinto rungčių čempionatas. Nuo 2010 m. į pasaulio čempionato programą įtrauktos ir neįgaliųjų irklavimo rungtys.
Papėčių piliakalnis

Aplinkiniai piliakalniai

Atesninkų piliakalnis 14 kmObelytės piliakalnis 4 kmRadžiūnų piliakalnis 14 kmPrelomčiškės piliakalnis 9 kmŽilvės piliakalnis 10 kmGiraitės piliakalnis 12 kmPaserninkų piliakalnis 12 kmObelijos piliakalnis 4 km
Pastaba:
Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Palenkės Januvo žydų kapinės

Palenkės Januvo žydų kapinės (lenk. Cmentarz żydowski w Janowie Podlaskim) – žydų kapinės Palenkės Januvo kaime. Kapinių plotas 1,27 ha, kapinės yra aptvertos, paminklų neišlikę.
Kogeneracinė elektrinė

Kogeneracinė elektrinė – elektrinė, tuo pat metu gaminanti tiek elektros, tiek ir šilumos energiją. Pavyzdžiui, šiluminėse elektrinėse elektros energijos gamybai panaudoti garai gali būti toliau naudojami šilumos energijos tiekimui. Tokia elektrinė gali būti tiek maža, tiek ir didelė (Lietuvos Vilniaus elektrinė-3 irgi gamina tiek šilumą, tiek ir elektros energiją).

Paskirstyta energijos gamyba

Kogeneracinės elektrinės dažnai minimos „paskirstytos energijos gamybos“ kontekste. Nedidelės kogeneracinės elektrinės pagaminta šiluma bei energija gali būti sunaudojamos arti gamybos vietos, todėl nereikalingi daugelio kilometrų šiluminių trasų statyba ir aptarnavimas. Vietoje pagaminta elektros energija irgi gali būti pigesnė nei perkama iš tinklo. Be to, vartotojas įgauna energetinę nepriklausomybę nuo elektros energijos tiekimo sutrikimų ir nuo avarijų šilumos tiekimo sistemose. Matematinio modeliavimo skaičiavimuose toks smulkių elektrinių tinklas gali būti efektyvesnis ir (tam pačiam energijos kiekiui) išskirti mažiau CO2 nei viena didelė šilumą bei elektrą gaminanti elektrinė.
Laima (įmonė)

Istorija

1870 m. Rygoje Teodoras Rigertas atidaro pirmąjį šokolado fabriką Latvijoje. 1881 m. įkuriamas Gėgingerio fabrikas. 1921 m. įsteigimas saldumynų fabrikas „Maķedonija“. „Makedonija“ steigėjai įkuria naują akcinę bendrovę pavadinimu „Laima“. 1937 m. Latvijos vyriausybė išperka AB „Rigerts“ bei „Laimos“ akcijas ir gamyklas sujungia. 1940 m. „Laima“ nacionalizuojama, saldumynų fabriko „Gēgingers“ vardas pakeičiamas į „Uzvara“ („Pergalė“). 1998 m. Fabrikas „Uzvara” prijungiamas prie saldumynų gamintojo „Laima“. 2006 m. žengė į Rygos akcijų biržą. 2007 m. pasitraukė iš jos. 2015 m. „Laimą“ įsigijo Norvegijos bendrovė „Orkla“.
2MASS

Nuodoros

2MASS projekto svetainė
2009 m. Italijos Grand Prix

Penktadienio treniruotės

Pirmose treniruotėse Monzos trasoje dominavo McLaren ekipa. Lewisas Hamiltonas buvo greičiausias (1:23.936 min.), antras liko jo ekipos draugas suomis Heikki Kovalainenas (1:24.332). Trečias buvo Force India ekipos, kuri toliau stebina greičiu, narys Adrianas Sutilas (1:24.471). Už Ferrari automobilio debiutavęs G. Fisichella užėmė 8 vietą (1:24.732) ir aplenkė savo ekipos draugą Kimi Raikkoneną (1:24.761), likusį 10 vietoje.
Antrose penktadienio treniruotėse greičiausią laiką vėl pademonstravo indų Force India ekipos narys A. Sutilas (1:23.924). Abu Renault atstovai liko antroje ir trečioje vietose. Romainas Grosjeanas užėmė antrąją vietą (1:24.163), o dukart pasaulio čempionas ispanas Fernando Alonso - trečią (1:24.297).

Šeštadienio treniruotės

Šeštadienio rytą Monzos trasoje vėl greičiausias buvo A. Sutilas iš Force India (1:23.366). Antras liko sezono lyderis Jensonas Buttonas su Brawn GP (1:23.404), trečias - vokietis Nickas Heidfeldas su BMW-Sauber (1:23.490).
Sfinta Ana

Mitologija

Ežeras turi dvi su juo susijusias legendas. Viena iš legendų teigia, jog kartą gyveno jauna pora, kuri ruošėsi susituokti. Mergina, vardu Ana, nesutiko su santuoka, kadangi tekėti už jaunuolio ją vertė jos tėvas. Ji negalėjo susitaikyti su mintimi, kad jai reikės tekėti už nemylimo vaikino, todėl naktį prieš vestuves ji pabėgo ir įšoko į ežerą. Jos kūnas niekada nebuvo rastas. Dėl šios priežastie vietiniai ežerą pradėjo vadinti Šventąja Ana (Sfinta Ana).
Kita legenda sako, kad senais laikais šioje vietoje gyveno du broliai tironai. Vienas iš jų valdė tvirtovę, esančią ant šalia esančio kalno viršaus, o kitas – tvirtovę, kuri stovėjo dabartinėje ežero vietoje. Ant kalno įsikūręs brolis turėjo didžiulę karietą. Tai įsiutino kitą brolį, kuris paskelbė, jog kitą dieną atvyks su dar didesne, puikesne karieta. Kad įvykdytu savo pažadą, į karietą jis įkinkė 8 pačias gražiausias apylinkių merginas, bet merginos nesugebėjo pajudinti karietos. Įsiutęs tironas pradėjo mušti merginas, kol galiausiai viena iš jų, vardu Ana, prakeikė tironą. Tuomet prasidėjo siaubinga audra su žaibais ir tironas, kartu su savo tvirtove, buvo užlietas vandeniu. Vietiniai ežerą praminė Šventąja Ana.
Bacbai

Paplitimas

Istoriškai gyvena Tušetijoje – kalnų srityje šiaurryčių Gruzijoje, Andžio Koisu upės aukštupyje kartu su gruzinais tušinais. Šiuo metu dauguma bacbų gyvena Zemo Alvanio kaime ties Achmetos miestu Alazanio aukštupyje (Kachetija, pietinis Didžiojo Kaukazo kalnagūbrio šlaitas).

Kalba

Kalba bacbų kalba, kuri neturi raštijos, taip pat gruzinų kalba.

Kilmė

Viena versija aiškina, kad bacbai galbūt yra palikuonys ingušų, kurie XVI a. persikėlė iš Erzio (aukštikalnių aūlas) Džeiracho tarpeklyje Armchio upės baseine. Pagal liaudies padavimus bacbai atėjo iš Vabua vietovės Kalnų Ingušijoje. XIX a. pab. – XX a. pr. leistas Brokhauzo ir Jefrono enciklopedinis žodynas taip aprašė tušinų (bacbų) kalbą, siedamas bacbų kilmę su čečėnais: „Dar senais laikais tarp tušinų apsigyveno nedidelė čečėnų bendruomenė, save vadinanti bacbais. Didžioji dalis šių čečėnų, anksčiau sudariusi Covos bendruomenę, neseniai persikėlė į Alazanio lygumą ir apsigyveno ties Achmeto kaimu“.
Autoritetingas Kaukazo tyrinėtojas Piotras Uslaras apie bacbų kilmę rašė: „Tiesa, kad tušinai taip par priklauso nochčių genčiai, ką rodo jų kalbos gramatinė sandara, bet jie, pasidavę gruzinų įtakai, visiškai persigimė ir prarado čečėnišką charakterį.“
Pagal 1926 m. surašymo duomenis Tarybų Sąjungoje gyveno 6 bacbai. Gruzijoje bacbus, skirtingai negu kistinus, oficialiai laikė ne savarankišku etnosu, o gruzinais. N. Volkova savo knygoje „Etniniai procesai XIX-XX a. Užkaukazėje“ (Этнические процессы в Закавказье в XIX—XX в.) rašė: „per kelis paskutinius šimtmečius bacbams ir daliai kistinų gruzinų kalba tapo antrąja gimtąja kalba“, bet „nežiūrint į kalbinę ir kultūrinę asimiliaciją 1948 m. dar buvo senų žmonių, prisiminusių čečėnų kalbą, čečėnų papročius“. Ji taip pat rašė: Bacbų ir kistinų pavyzdyje matyti šių tautų susiliejimo su gruzinais procesas. Intensyviausias jis buvo cova-tušinų bendruomenėje, dauguma jų antroje XIX a. pusėje asimiliavosi su gruzinais: bacbai perėmė jų kostiumus, papročius, dainas ir pan.

Kultūra

Bacbų kultūroje daug gruziniškosios kultūros elementų. Rusijos etnografijos muziejus bacbus priskiria gruzinų subetnosams, o su bacbais siejamus eksponatus muziejaus kolekcijose priskiria čečėnams.

Seniesiems bacbų aūlams būdinga bokštiškoji architektūra, bendra su ingušais, čečėnais ir gruzinais tušinais.
Vytautas Rudokas

Biografija

Vytautas Rudokas 1952 m. baigė lietuvių kalbos ir literatūros studijas Vilniaus universitete. Nuo 1952 iki 1958 m. dirbo Grožinės literatūros leidykloje, o 1958–1961 m. žurnalo „Moksleivis“ redakcijoje. Vėliau 1962–1970 m. buvo Lietuvos rašytojų sąjungos poezijos konsultantas, 1970–1989 m. žurnalo „Pergalė“ atsakingasis sekretorius. Nuo 1977 iki 1982 m. Vytautas Rudokas buvo „Poezijos pavasario“ almanacho atsakingasis redaktorius.

Kūryba

Ankstyvajai kūrybai būdingi vienaplaniai, socialinio realizmo schemas atspindintys bei socializmo statybos dogmas įtvirtinantys kūriniai. Nuo 1963 m. socialistiniai motyvai ėmė silpnėti, o vėlesniuose eilėraščių rinkiniuose (nuo 1970 m.) kūryboje išryškėja žmogaus ryšys su tėviške, kaimo darbais, gamta, vaikystės prisiminimai. Vytauto Rudoko eilėraščiams būdinga melodraminės intonacijos, idilės ir elegijos bruožai.
Angel-A

Turinys

Turinti daugybę skolų banditams ir niekaip negalintis jų gražinti, Andrė nusprendžia nusižudyti nušokdamas nuo tilto. Čia jis sutinka gražią moterį, kuri ketina padaryti tą patį. Šiai nušokus, Andrė taip pat neria iš paskos ir ją išgelbėja. Angela prisistačiusi mergina, dėkodama už išgelbėjimą, pareiškia, kad dabar visur ir visada juo seks, klausys ir jam padės.
Andrė pasiima Angelą su savimi į susitikimą su vienu iš savo skolintojų Frenku, tikėdamasis, kad šis jį gerbs labiau, jei greta jo bus tokia graži moteris. Ir tikrai, Angela padeda Andre išspręsti visas jį kankinančias finansines problemas, tačiau kuomet šis pradeda manyti radęs idealią savo gyvenimo moterį, paaiškėja, kad Angela – jį globoti atsiustas angelas Angel-A...
Konibodomas

Istorija

Iškilo IX-X a., nors istoriniuose šaltiniuose minimas tik nuo 1463 m. Yra dvi XVI-XVII a. medresos ir tradicine raižyba puoštos mečetės.
Žiuržmotis

Etimologija

Yra daug upėvardžio lyčių: Žiurgžmotė, Žiurgžmotis, Žiuržmotis, Žiržmotis, Žirgžmotis, Žirgžmotų upė, Żyrzmota. Panašu, kad u atsiradusi dėl tarmės aplinkybių (plg. žibalas > žiubalas). Garso g naudojimas fakultatyvus, matyt, atsiradęs vėliau, pavadinimą siejant su žodžiu žirgas. Taigi, šaknis yra žiž-, kuri kildinama nuo žodžio žiežti („urgzti, niurnėti, bambėti“; plg. žiužė „pikčiurna“, žiužis „susuktas skarinys mušti“).
Monte Karlo ralis

Istorija

1909 m. Alexandre Noghes, žymus cigarečių magnatas, tapo prezidentu vietiniame automobilių ir motociklų klube Sport Automobile Velocipedique Monegasque. Būtent jam kilo mintis surengti renginį, kada iš skirtingų Europos vietų startavę dalyviai finišuotu Monte Karle.
1911 m. įvyksta pirmasis ralis. Tiksliau tuometis įsivaizdavimas lenktynių. Iš skirtingų miestų turėjo startuoti 23 automobiliai, tačiau galiausiai lenktynes pradėjo 18 automobilių. Jie startavo iš Berlyno, Briuselio, Paryžiaus, Pajūrio Bolonės, Ženevos, Vienos. Nugalėtojas buvo renkamas teisėjų komisijos, kuri vertindama rėmėsi ne sportiniais kriterijais, o dalijo taškus už išvystomą greitį, nuvažiuotą atstumą, vežamus žmones (neskaitant vairuotojo), automobilio eleganciją, komfortą keleiviams, atvykusio į finišą automobilio būklę bei kėbulo švarą. Pirmuoju čempionu pripažintas Turcat-Mery firmos automobilį vairavęs prancūzas Henri Rougier.
1966 m. ralis įėjo į istoriją kaip vienas kontroversiškiausių per visą istoriją. Pirmas keturias vietas užėmusius automobilius, tris Mini Cooper ir vieną Ford Cortina komisija diskvalifikavo už reikalavimų neatitikusias lemputes mašinų žibintuose. Iš viso tų metų etape buvo diskvalifikuoti net 10 ekipažų.
Nuo 1973 m. iki 2008 m. varžybos vykdavo sausio mėnesį ir būdavo Pasaulio ralio čempionato pirmasis sezono ralis.
2009–2011 m. renginys atidarydavo Tarpžemyninio ralio iššūkio sezoną.
Nuo 2012 m. vėl buvo grįžta prie Pasaulio ralio čempionato etapo rengimo.
Mohamed Morsi

Biografija

Morsis prezidentu tapo laimėjęs 2012 m. prezidento rinkimus, pirmajame rinkimų rate surinkęs 24,78 % balsų, o antrajame – 51,73 % ir įveikęs buvusį Mubarako premjerą Ahmedą Šafiką.
Būdamas prezidentu, lapkritį Morsis paskelbė dekretą, kuris suteikė jam beveik neribotas galias. Nauja Egipto konstitucija, sudaryta islamistinio konstitucinio komiteto, buvo pristatyta prezidentui ir paruošta referendumui prieš ją peržiūrint Egipto Konstituciniam Teismui. Ši problema ir padidėję žurnalistų ir protestuotojų areštai sukėlė 2012 m. protestus Egipte. Siekdamas kompromiso su protestuotojais, Morsis atšaukė prezidento galias išplečiančius dekretus. Gruodžio 15 d. referendume dėl konstitucijos ji patvirtino maždaug du trečdaliai rinkėjų.
2013 m. birželį Egipte prasidėję protestai, kurių metu reikalauta prezidento atsistatydinimo. Atsakydama į protestus, Egipto kariuomenė suteikė Morsiui 48 valandų ultimatumą sutikti su jų reikalavimais. Morsis birželio 3 d. buvo Egipto kariuomenės pašalintas iš valdžios. Kariuomenė nutraukė senosios konstitucijos galiojimą ir sudarė naują vyriausybę, vadovaujamą perversme dalyvavusio generolo Sisi.
Po Morsio suėmimo Egipto prokurorai jam siekė skirti mirties bausmę, bet Egipto apeliacinio teismo sprendimu ši bausmė nebuvo skirta.
2019 m. birželio 17 d. mirė nuo širdies smūgio teismo posėdžio metu.
Mažalapė saulašarė

Paplitimas ir augimvietės

Natūraliai paplitusi Vakarų, Šiaurės ir Vidurio Europoje, rytinė Šiaurės Amerikos dalis. Lietuvoje labai retas augalas. Anksčiau rastas Alytaus, Šilutės ir Zarasų rajonuose. Paskutinių metų duomenimis, auga Akmenės ir Telšių rajonuose. Literatūroje nurodoma radimvietė Žuvinto biosferos rezervate.
Auga neturtingame maisto medžiagomis substrate, tarpinio tipo pelkėse ir jų fragmentuose aukštapelkėse, ežerų ir upių pakraščiuose. Mėgsta šviesą, todėl randamas tik atvirose vietose. Auga Rhynchosporion albae sąjungos bendrijose. Populiacijos negausios.

Biologija

Tai daugiametis, vabzdžiaėdis , 5-10 cm aukščio augalas. Lapai iki 10 cm ilgio, susitelkę prie žemės, sudaro skrotelę. Lapalakščiai žali, irklo ar mentelės formos, 1,5 cm ilgio, jų viršutinė pusė padengta liaukiniais plaukeliais. Žiedynas – paprastoji kekė su 3-8 žiedais. Žiedai maži, 6 mm pločio, su penkiais kuokeliais. Vainiklapiai penki, 4-5 mm ilgio, baltos ar šviesiai rožinės spalvos. Taurėlapiai penki, 3-4 mm ilgio.
Žydi liepos- rugpjūčio mėnesiais. Dauginasi sėklomis arba vegetatyviai dalijantis šakniastiebiui. Sėklos iki 1 mm ilgio, raudonai rudos spalvos. Jas platina vanduo. Vaisius – dėžutė.
Augalas azotinių medžiagų gauna iš įvairių vabzdžių, kuriuos suvirškina. Ant lapo nutūpęs smulkus vabzdys sudirgina liaukingus plaukelius, kurie užsilenkia ir apgaubia vabzdį. Po to liaukutės išskiria į pepsiną panašų fermentą, kuris per vieną ar kelias dienas suvirškina vabzdį.

Apsauga

Įrašyta į saugomų augalų rūšių sąrašą 1962 m. Auga Kamanų rezervate. Būtina saugoti visas žinomas ir naujas radimvietes, palaikyti jose natūralų hidrologinį režimą. Mažalapė saulašarė nyksta sausinant pelkes, joms eutrofizuojantis.
Šiauleliai

Aplinkinės gyvenvietės

ŠILUVAKatauskiai 
 RASEINIAI
Kolorado plynaukštė

Kolorado plynaukštė (angl. Colorado Plateau) - plynaukštė JAV pietvakariuose (Kolorado ir Arizonos valstijose), Kordiljerų kalnuose. Plotas apie 300 000 km². Dažniausias aukštis 1800–2500 m, didžiausias 3861 m (Hamfris Pyko kalnas). Susidariusi iš kristalinių prekambro ir nuosėdinių uolienų (nuo paleozojaus iki paleogeno). Suskaidyta sprūdžių, Kolorado upės ir jos intakų kanjonų (Didysis kanjonas). Klimatas - kontinentinis subtropinis. Vyrauja stepės, pusdykumės. Yra urano-vanadžio rūdos, polimetalų, aukso telkinių. Urano-vanadžio rūdos ištekliai apie 50 mln. t, urano kiekis rūdoje 111 400 t (apie 2 kg urano 1 t rūdos). Daugiausia rūdos yra Ambrosija Leiko baseine (Naujoji Meksika). Rūda kasama iš juros ir triaso sluoksnių (iki 250 m gylio). Veikia nacionaliniai parkai, išvystytas turizmas.
Tina Blau

Tina Blau, vėliau Tina Blau-Lang (1845 m. lapkričio 15 d., Viena – 1916 m. spalio 31 d., Viena) – Austrijos peizažistė.

Biografija

Tinos Blau tėvas buvo daktaras ir labai pritarė jos troškimui tapti tapytoja. 1869–1873 m. Blau tapyti mokėsi kartu su Augustu Šaferiu ir Vilhelmu Linderšmitu Miunchene. 1875–1876 m. kartu su Emiliu Jakobu Šindleriu studijavo meno mokykloje Plankenbergo pilyje, netoli Neulengbacho.
1883 m. iš judaizmo į atsivertė liuteronybę ir ištekėjo už dailininko Heinricho Lango (1838–1891), kuris tapė arklių ir mūšio scenas. Kartu su vyru persikėlė į Miuncheną, kur nuo 1889 m. dėstė kraštovaizdžio ir natiurmorto tapybą Miuncheno dalininkų asociacijoje.
Po vyro mirties ji praleido dešimt metų keliaudama. 1897 m. sugrįžo ir kartu su Olga Prager, Rosa Mayreder ir Karl Federn įkūrė „Wiener Frauenakademie“, meno mokyklą moterims, kurioje dėstė iki 1915 m.
Mėšlas

Mėšlas – grynos gyvūnų išmatos arba jų mišinys su kraiku. Tai viena svarbiausių organinių trąšų, kurios vertė buvo žinoma Babilonijoje.
Priklausomai nuo jame esančių sausų medžiagų (tarp jų kraiko) kiekio, mėšlas gali būti skystas, pusiau skystas ar tirštas. Pastarasis yra pats geriausias ir tinkamiausias tręšti bei mažiausiai teršiantis aplinką.
Labai pagerina dirvos struktūrą, praturtina ir mikroorganizmais ir maisto medžiagomis, skatina humuso susidarymą. Mėšle esančių maisto medžiagų kiekis ir santykis priklauso nuo jo rūšies, kraiko kiekio ir kt. Kai kurios mėšlo rūšys (pvz., paukščių mėšlas, mėšlo mišinys su sutirštėjusiomis srutomis) turi labai daug azoto junginių.

Panaudojimas

Statinių ar kitų didesnių talpų trečdalį tūrio pripildyti mėšlo ar pavytintos žolės, kitą dalį pripilti vandens. Turi rūgti savaitę, dvi. Šios skystosios trąšos tinka papildomam tręšimui tiek šiltnamiui, tiek ir laukui. Tačiau su jomis reikia elgtis atsargiai.
Tinka: agurkams, kopūstams, bulvėms, salotoms.
Netinka: svogūnams, morkoms, burokėliams, žirniams.
Naminis jautis

Istorija

Pradėti jaukinti maždaug prieš 8000 m., iš pradžių Indijoje, Mesopotamijoje, Vėliau Viduržemio jūros šalyse, Vid. Europoje.
Zenonas Baltušnikas

Biografija

Buvo vyriausias vaikas šeimoje. 1941 m. tėvui žuvus, slapstėsi nuo persekiojimo. 1944 m. „Gražinos“ sovietinių partizanų būrio ryšininkas.
1944–1945 m. Panevėžio valsčiaus komjaunimo organizatorius. 1946–1947 m. Utenos apskrities laikraščio „Lenino keliu“ redaktorius, 1947–1949 m. Ukmergės apskrities laikraščio „Tarybinis kelias“ redaktorius.  Nuo 1948 m. SSKP narys. 1949–1951 m. mokėsi Vilniaus partinėje mokykloje. 1951–1952 m. LKP CK instruktorius. 1953–1956 m. Švenčionių rajono laikraščio „Žvaigždė“ redaktorius. 1956–1960 m. laikraščio „Tiesa“ skyriaus vedėjas. 
1960–2011 m. gyveno Kaune. 1960–1987 m. didžiausio Lietuvoje regioninio laikraščio „Kauno tiesa“ redaktorius.  1960–1968 m. Lietuvos žurnalistų sąjungos (LŽS) Kauno skyriaus vadovas.  1965 m. baigė Aukštąją partinę mokyklą. Palaidotas Petrašiūnų kapinėse.
Parengė turistinį leidinėlį „Kaunas“ (1973, 1979 m.; rusų, anglų ir vokiečių kalb.).
Viduklės Jėzaus Nazariečio koplyčia

Architektūra

Koplyčios statinys stovi tuščioje šventoriaus dalyje, prie akmens mūro tvoros, priekiniu fasadu atgręžtas į šiaurės rytus (bažnyčios link). Pastatas kompaktinis, stačiakampio plano, stogas dvišlaitis, dengtas skardos lakštais. Kraigo galuose įtaisyti du kryžiai. Langų ir durų angos stačiakampės. Sienos vertikaliai apkaltos medinėmis profiliuotomis lentomis. Iki remonto stovėjo pjautų rąstų sienos be apkalos. Dvivėrės durys papuoštos iš eglute sukaltų lentų. Viduje įrengtos medinės grindys ir lubos. Yra altorius, stovinčio Jėzaus ir šoninių angelų skulptūros.
Joan Franka

Biografija

Tikrasis vardas Ayten Kalan. Ji gimė 1990 metais Roterdame. Muzikinę karjerą pradėjo 2010 metais, dalyvaudama muzikos konkurse „Voice“.
2012 m. vasario 26 d. laimėjo Olandijos nacionalinę atranką į 2012 m. „Eurovizijos“ dainų konkursą. Konkurse ji atliko dainą „You and Me“, tačiau dainininkei nepavyko patekti į finalą.
Borovičiai

Istorija

Borovičiai pradėjo kurtis XV a.; miesto teisės nuo 1770 m. Arkinis tiltas per Mstą, pastatytas 1905 m. – pirmasis arkinis tiltas Rusijoje

Ekonomika

Geležinkelio šaka jungia Borovičius su geležinkeliu Sankt Peterburgas–Maskva. Išplėtota kaitrai atsparių medžiagų, medžio apdirbimo staklių, elektros įrangos, tapetų, popieriaus, plytų gamyba, medžio apdirbimas, baldų, trikotažo, maisto pramonė. Yra Kraštotyros muziejus.

Lietuviai

1947–1948 m. Borovičių lageryje kalėjo apie 350 Lietuvos gyventojų, daugiausia lenkų, iš jų apie 300 moterų dirbo žemės ūkio darbus. Jie buvo atvežti iš Kutaisio (Gruzija) lagerio, iš Lietuvos išvežti 1945 m. kovo – birželio mėn.
Dienos gražuolė

Turinys

Severina – jauna moteris, ištekėjusi už gydytojo Pjero. Jiedu myli vienas kitą, tačiau žmona, kankinama erotinių fantazijų, niekaip negali įveikti savęs ir intymiai suartėti su vyru. Iš bendro šeimos pažįstamo Henrio ji sužino apie viešuosius namus, kuriuose prostitutėmis savo noru dirba moterys ir netgi gauna madam Anais adresą. Po ilgų dvejonių ji apsilanko tuose namuose ir yra priimama. Kad vyras nieko nesužinotų, Sverina gali dirbti tik iki pavakarių, todėl gauna „Dienos gražuolės“ vardą.
Palaipsniui Severina tampa populiariausia madam Anais mergina, tačiau padėtis susikomplikuoja, kai ją įsimyli Marselis – nusikaltėlis, dažnai besilankantis Anais namuose. Severina meta darbą, tačiau Marselis randa jos namus. Sužinojęs, kad ši ištekėjusi, jis trimis šūviais sunkiai sužeidžia Pjerą, tačiau gatvėje pats žūva nuo policininko kulkos. Policijos tyrimas įstringa dėl nesuprantamo nusikaltimo motyvo, tuo tarpu Pjeras, nors ir atsigavęs iš komos, lieka paralyžiuotas, o Severina pradeda juo rūpintis...
Jonas Petras Sapiega

Biografija

Sapiegų giminės, Čereisko-Ružano linijos atstovas, herbo „Lis“ savininkas, Kijevo kašteliono Povilo Ivanovičiaus Sapiegos ir Anos Chodkevičiūtės sūnus. Mokėsi Vilniaus akademijoje (iki 1587 metų) ir Padujos universitete.
Dalyvavo kovose su Krymo totoriais. 1600 metais išrinktas pasiuntiniu į seimą nuo Gardino miesto.
Buvo vienas iš vadų Lenkijos-Lietuvos kariuomenės ATR kare su Švedija 1600–1611 metais kaip įgulos vadas iš 100 kazokų. Dalyvavo Vendeno 1601 m. sausio 7 d., Koženhauzo 1601 m. birželio 29 d., Vezenbergo 1603 m. kovo 5 d. mūšiuose, Dorpato paėmime 1603 m. balandžio 13 d.; Kirchgolmo mūšyjeв 1605 metais vadovavo ATR karių dešiniajam flangui (400 husarų ir 700 kazokų).
Zebžydovskio rokošo metu dalyvavo lemiamajame Guzovo mūšyje, atvedęs į karaliaus pusę husarų ir kazokų įgulas.
1608 metų rugpjūčio mėnesį pritarus savo pusbroliui Leonui Sapiegai pasiūlė Lžedimitrijui II pagalbą įvaldant Rusijos sostą ir su 1720 karių perėjo Lietuvos-Rusijos sieną. Rugpjūčio 25 paėmė Viazmą, po ko, sutikus Marną Mnišek ir jos tėvą, nuvyko į Tušino stovyklą.
1608 metų rugsėjį apgulė Troice-Sergijevo vienuolyną, spalio 2 d. sumušė Ivano Šuiskio kariuomenę netoli Rachmancevo kaimo, po ko įvyko tušincų įsiveržimas į Pamaskvio kraštą. 1610 metų vasarį paėmė Dmitrovą. 1610 metų sausio 12 buvo priverstas atsitraukti nuo Troice-Sergijevo vienuolyno, kovo 1 d. patyrė pralaimėjimą nuo Michailo Skopino-Šuiskio kariuomenės.
1610 metų birželį prisijungė prie Lžedmitrijaus II Kalugoje. Birželio 25 d. savo karių paskelbtas etmonu. 1610 m. birželį pajudėjo Maskvos link, po Vasilijaus Šuiskio nuvertimo ir septynių bajorų nustatymo atvyko į Rusijos sostinę, kur vedė derybas dėl valdžios perdavimo Lžedmirtijui II, beje tarp Sapiegos karių sklandė idėjos paskelbti caru patį Joną Petrą.
Mirė Maskvos Kremliuje 1611 spalio 15 nuo ligos. Palaidotas Lepunuose, Gardino paviete. Jis yra atsiminimų autorius «Dzieje Marsa krwawego i sprawy odważne, rycerskie przez Wielmożnego Pana Jego Mości Pana Jana Piotra Sapiehę starostę uświadzkiego w monarchii moskiewskiej od roku 1608 do roku 1612 sławnie odprawowane».