Moterų įvaizdžio naudojimo medijų mene kritika

Filmai

Daugelis filmų kritikų – feministų pabrėžia klasikiniams Holivudiškiems filmams būdingą vyriškumo išaukštinimą. Budd‘as Boetticher‘is yra pasakęs, kad būtent moters iššaukta meilė arba baimė, sukeltas rūpesčio jausmas, verčia jį taip elgtis, tačiau pati moteris, iš esmės, neturi nė menkiausios reikšmės. Laura Mulvey esėje „Vizualinis malonumas ir pasakojamasis kinas“ (parašytoje 1973, išleistoje 1975) plėtoja mintį, kad moteris kine atlieka tik pasyvų vaidmenį, teigdama, kad filmai sukelia vizualinį malonumą, vojerizmą ir stebėtojo susitapatinimą su herojumi ekrane. Autorė nurodo, kad ekshibicionisciškuose filmuose moters apranga specialiai parenkama, kad sukeltų vizualinius ir erotinius jausmus, taip moterį padarydama ne filmo įprasmintoja, o prasmės nešėja. Anot Laura Mulvey, Lacan’o psichoanalitinė teorija yra raktas, skirtas suprasti, kaip filmai, kurdami patriarchalinės vsuomenės vaizdą, keldami vojerizmą, patenkindami pirmapradį norą mėgautis stebimu vaizdu, netiesiogiai skatina moterų išnaudojimą ir objektifikavimą. 
Taip pat seksualinis objektifikavimas daro neigiamą žalą jaunoms merginoms. Tyrimai parodė: kai merginos pernelyg susidomi filmais, kuriuose moteriškos lyties atstovės apsirengusios itin kūno apvalumus išryškinančiais drabužiais, jos tampa mažiau pasitikinčios savimi, įžvelgia daugiau fizinių trūkumų savo kūnuose, tai sukelia norą siekti „tobulo“ kūno ir priveda prie rimtų psichologinių ir fizinių nukrypimų, ligų.

Vaizdo klipai

Gan‘as, Zillmann‘as ir Mitrook‘as išsiaiškino, kad seksualumo pabrėžimas repo muzikiniuose klipuose, daro neigiamą įtaką juodaodžių moterų įvaizdžiui. Taip pat buvo pastebėta, jog dainose, susijusiose su lytiniais santykiais, daug dažniau nei dainose apie meilę ir santykius išryškinami moterų trūkumai, nei privalumai. 2008 metais Zhang‘o atliktos studijos parodė, kad su seksualumu susijusi muzika labai išryškina visuomenėje taikomus dvigubus standartus (pavyzdžiui, yra nepriimtina, kad moteris yra labiau patyrus lytiniuose santykiuose nei vyras). Didesnis dėmesys seksualiniam turiniui taip pat yra kildinamas iš liberalėjančio požiūrio apie priešvedybinius lytinius santykius, prieš tai turėtą patirtį. Tačiau Gad‘as Saad‘as teigia, kad prielaida, jog tokie vaizdo arba muzikiniai klipai daro žalą ir kad ji yra tik vienai lyčiai (pavyzdžiui, labai pablogės moters savimonė), yra nepagrįsta nei vienais tyrimais.
Apklausa parodė, kad 72.2% juodaodžių ir 68.0% baltaodžių jaunimo mano, kad repo klipuose yra per daug seksualinio turinio elementų. Tarp tų elementų buvo pabrėžiama moterų apranga, jų viliojantis balsas ir seksualinio charakterio šokiai. Dažniausiai net pats moters kūnas nerodomas vientisai, o pabrėžiamos tik seksualizuotos kūno dalys, nedemonstruojamas veidas, tad moters kūnas nebesiejamas su jos mintimis ir emocijomis, ji praranda savo, kaip individo, būseną ir atlieka tik sekso simbolio vaidmenį.

Modeliavimas

Monique Smith savo straipsnyje “Neigiama medijų įtaka mergaitėms” (Negative effect of media on girls) nagrinėja priimtino moters kūno evoliuciją. Perėjimas nuo seksualumo, kuris priklauso nuo gracingumo, gražių formų, iki seksualumo, siejamo su plonumu, sudarė sunkumų moterims suvokti, kas yra idealus, moteriškas kūnas. Jų siekimas turėti tobulą, virtualiai suformuotą kūną, tapo nauju būdu verslininkams uždirbti pinigų Pačių mažiausių dydžių demonstravimas mados industrijoje buvo sutiktas visuomenine kritika. Pavyzdžiui, Dawn Porter, pranešėja iš Jungtinės Karalystės, priversta laikytis griežtos „ size zero“ dietos, kad galėtų dalyvautiBBC laidoje „ Super lieknas aš“ (Super Slim Me), užrašė savo įspūdžius apie kelionę link mažiausių drabužių dydžių.
Tyrimai atlikti Jungtinėje Karalystėje parodė, kad anorexia nervosa yra socialiai perduodama liga ir būtent pernelyg liekni modeliai yra vienas iš faktorių, darančių didelę įtaką šios ligos pėtrai jaunų merginų tarpe..

Pornografija

1986 Dolf‘as Zillmann‘as leidinyję “Ilgalaikio pornografijos žiūrėjimo efektai“ (Effects of Prolonged Consumption of Pornography) pastebėjo keletą neatitikimų literatūroje aprašomos pornografijos atžvilgu ir padarė išvadą, kad itin didelis laiko skyrimas jos žūrėjimui, gali daryti neigiamą socialinę įtaką, įskaitant sumažėjusį susidomėjimą ilgalaikiais santykiais, monogamija, sumažėjęs noras gimdyti.. Jis pagrindžia šiuos teiginius teorine baze teigdamas:
Vertybės, vaizduojamos pornografijoje, kontrastingai skiriasi nuo šeimos vertybių, jos paneigia tradicinės santuokos, šeimos ir vaikų vertę… Pornografiniai scenarijai nurodo, kad vienkartiniai lytiniai santykiai tarp ką tik susitikusių žmonių, visiškai nesusijusių vienas su kitu, kurie niekada nebesusitiks, yra visiškai normalu… Seksualinis patenkinimas nėra funkcija, skirta emociniam ryšiui sudaryti, nėra susijus su rūpinimusi, dosnumu ir tikrai jau nėra skirtas ilgalaikiams santykiams palaikyti, kurie privestų prie atsakomybių bei papildomų išlaidų.
Kiti tyrimai, atlikti Svedin, Åkermana ir Priebe, parodė, kad vyriškosios lyties pornografijos žiūrėjimas gali būti siejamas su moters objektifikavimu, atsižvelgiant į tai, kad būtent pornografija dažniausiai daro didžiausią įtaką seksualiniam išsilavinimui ir elgesiui lytinių santykių metu. Ten dažnai vaizduojami vyrai, spoksantys į moterų krūtinę ar lytinius organus, be leidimo, agresyviai ją liesdami, sakydami seksualias ir/ar žeminančias pastabas apie moters kūno dalis, per prievartą užsiimdami analiniu arba oraliniu seksu, nepaisydami jos verkimo, užkimšdami burną, taip sudarydami moters – daikto aliuziją. Pornografijoje moterys dažniausiai vaizduojamos susigundžiusios šiais veiksmais, tad žiūrovai gali priimti tai kaip normalų, natūralų dalyką Pagal socialinio mokymosi teorijos veikimo principus, vyrai peržiūrėję tokius įrašus, manydami, kad įgijo daugiau aukštesnio lygio patirties, pradeda taikyti tuos pačius principus realiame gyvenime su savo partnere, tikėdami, kad tai tinkamas elgesys ir paversdami ją sekso objektu.
Pornografijos žiūrėjimas taip pat gai būti neigiamai siejamas su moters gerove. Kokybinis moterų, kurių vyrai žiūri pornografiją, tyrimas parodė, kad jos santykiuose yra mažiau laimingos ir psichologiškai prastesnės būsenos. Kaip pagrindinę priežastį, kodėl jų partneriai žiūri pornografiją, jos įvardino nepakankamai atvirus, intymius santykius. Taip pat buvo pabrėžta sumažėjusi savivertė, padidėjusi kritiška savimonė bei manymas, kad yra nepatraukli, sužinojus, kad partneris tai daro.Taip pat jos ėmė kitaip žiūrėt į savo partnerius. Pagrindinė tyrimų išvada buvo, kad moterys suprato, kad matė savo partnerį santykių pradžioje kitaip, yra nusivylusios jo požiūriu į moteris.

Televizija

Šiuo metu itin populiarėja moterų išnaudojimas televizijoje, ypatingai jaunimo laidų tarpe. 2013 metai Tėvų televizijos taryba (Parents Television Council) atliko tyrimą ir išsiaiškino, kad moters išnaudojimo scenos yra daug dažniau sutinkamos, kai veiksme dalyvauja paauglės mergaitės. Taip pat buvo nustatyta, kad net 43% merginų televizijoje buvo skirtas nors vienas, seksualinio turinio, turintis juokelis (suaugusioms moterims 33%). Delman Coates, Tėvų televizijos tarybos narys, yra pasakęs: „ šiuo metu jaunimas susiduria su sunkumais, bandydamas atskirti tinkamą ir netinkamą seksualaus turinio elementų turintį elgesį.“
Tyrėjai teigia, kad „ jei komunikacinės priemonės teigia, kad moterų seksualizavimas nėra nei žalingas, nei rimtas, yra sukuriama aplinka, kurioje moterų išnaudojimas atrodos normalus dalykas. Kol medijų kūrėjai toliau manys, kad rodyti degradavusias moteris yra juokinga ir tai bus pateikiama visuomenei, tol moterų išnaudojimas ir objektifikavimas nebus priimtinas kaip rimta problema.“
2012 sociologas Stacy L. Smith ištyrė, kad tiek geriausiu laiku rodomoje televizijoje šeimai skirtuose filmuose ir laidose moteris vaizduojama kaip itin plona ir mažai prisidengusi. Taip pat joms skiriama daug mažiau dėmesio STEM srityse nei vyrams, bei jos turi vaidmenis, su mažiau žodžių. Remiantis šiais tyrimais, tik 28,3% šeimai skirtuose filmuose, 30,8% vaikams skirtose laidose ir 38,9% populiariausiu laiku rodomose laidose vaidina moterys..
Moterų medijų centro (Women’s Media Center) teigimu, dauguma nepripažįsta lyčių nelygybės ir vengia šios problemos sprendimo. Taip pat buvo nustatyta, kad televizijoje vaidinančių moterų skaičius mažėja ir jos turi mažiau galimybių gauti pagrindinį vaidmenį nei vyrai. Pagal moterų televizijoje ir filmuose tyrimų centrą „ Boxed in“ ataskaitoje CW Television Network yra vienintelis televizijos tinklas, kuriame moterų santykis su vyrais yra atitinkamas moterų ir vyrų porporcijai JAV. 

Vaizdo žaidimai

Pagal 2013 metais Entertainment Software asociacijos atliktą tyrimą, 55% kompiuterinių žaidimų žaidėjai yra vyrai ir 45% – moterys. Moterų vaidmenys žaidimuose dažniausiai yra daug smulkesni ir labiau pagrįsti stereotipais. Dauguma kompiuterinių žaidimų vaizduojamų moterų yra baltaodės. Taip pat būtent baltaodžiai vyrai dažniausiai atstovauja pagrindinius vaidmenis.
Dažniausiai kompiuteriniuose žaidimuose moterys vaizduojamos kaip antraeiliai herojai, mažai padedantys pagrindiniams veikėjams arba apskritai kaip aukos, kurias reikia gelbėti. Tokie vaidmenys daro neigiamą įtaką moters įvaizdžio formavimui žaidėjo pasąmonėje. Taip pat ištirta, jog dažniausiai žaidėjų pasirenkamos moterys yra labiausiai apsinuoginusios. Tyrimas parodė, kad būtent per daug seksualizuota pagrindinė herojė neigiamai veikia pasąmonę, formuodama idealaus moters kūno strereotipą. Neseniai atikti Ohao valstijos universiteto tyrimai parodė, kad seksistiškumo ir agresijos išraiškos naudojamos kompiuteriniuose žaidimuose veda prie vyriškosiios lyties žaidėjų steriotipinio mąstymo, kuris teigia, jog vyrai yra lyderiai bei mažina jų jautrumą moterims, patyrusioms smurtą. Panašūs rezutatai buvo gauti ir 2015 metais, kai buvo padaryta išvada, jog „ seksistiniai žaidimai formuoja vyrų steriotipinį požiūrį į moteris".
Vokiečių mokslininkai nuo 2011 iki 2015 metų tyrinėjo ryšį tarp žaidimų ir seksistinių pažiūrų ir rezultatuose minėjo, kad šio ryšio nėra: seksistinės pažiūros neskatina žaisti ir atvirkščiai. Mokslininkai pabrėžė, kad vis dėlto tyrimas nebuvo skirtas paneigti, kad seksistinės pažiūros apskritai egzistuoja.. 2012 metų studijomis taip pat buvo susirūpinta ryšiu tarp žaidimų ir individualių pažiūrų. Į žaidimą „Grand Theft Auto“ sukoncentruoti tyrimai rado įrodymų, kad negalima tiesiogiai sieti televizijos ir žaidimų daromos įtakos moterų objektifikavimui.
Tendencija vaizduoti apsinuoginusias moteris ir smurtą prieš jas kompiuteriniuose žaidimuose ir toliau plinta. Juose objektifikuojamos moterys labai padidino vyrų priimtinumą žinomiems moterų prievartavimų mitams bei šių nuskaltimų statistiką, o moterų tarpe ji nepakito. 2016 metais atlikti FOX ir Potocki atliktos apklausos metu buvo išsiaiškinta, kad laikas, praleistas žaidžiant kompiuterinius žaidimus, ypač, jei tai tęsiasi visą gyvenimą, yra susijęs su tarpasmeninės agresijos, priešiško seksizmo ir RMA (prievartavimo mitų priėmimo(Rape Myth Acceptance)) atsiradimu.
Iš 2010 metais paskelbtų top10 žaidimų (New Super Mario Brothers; Call Of Duty: Modern Warfare; Battlefield: Bad Company 2; Final Fantasy XIII; Wii Fit Plus; God of War III; Pokémon SoulSilver; Wii Sports Resort, Mass Effect 2, Pokémon HeartGold Version; Morris) dauguma turėjo smurtinio turinio, įskaitant smurtą prieš moteris ir moterų objektifikavimą. Žaidėjai ne tik pratinami prie šių neigiamų veiksnių, bet jiems taip pat diegiama, kad tai normalu.  Tyrimai rodo, kad net 8,5% žaidėjų nuo 8 iki 18 metų turi pataloginių sutrikimų, susijusių su nagrinėta problema. Šie rezultatai itin dažni ir kitų šalių atliktų tyrimų rezultatuose .

Kontrargumentai

Gallup & Robinson, reklamos ir rinkodaros tyrimų agentūra, pranešė, kad per daugiau nei 50 metų reklamos efektyvumo testavimo, erotikos naudojimas joje buvo daug didesnis nei vidutinio dažnumo technikos, „ tačiau ji [erotika] viena iš labiausių pavojingų. Įvertinus visus tabu ir kintančius požiūrius, seksualaus turinio vaizdavimas yra „raudonas kodas“ reklamos pasaulyje… naudojama su rūpesčiu..suderinta su pardavėjo elgesiu.. visa tai suteikia dar daugiau intrigos.“ Šis tyrimas privedė prie pakankamai paplitusios idėjos, jog „seksas parduoda“.
Camille Paglia Camille Paglia teigia, kad „ žmonių, kaip sekso objektų, panaudojimas yra vienas iš specifinių mūsų rūšies bruožų.“ Anot jos, objektifikacija yra glaudžiai susijusi (beveik tapatinama) su aukščiausiu žmogaus gabumais konceptualizmui ir estetika.
Danų kriminologo Berl Kutchinsky „ Pornografijos ir sekso nusikaltimų Danijoje studijos“ ( Studies on Pornography and sex crimes in Denmark)1970 m . – mokslinis tyrimas, užsakytas prezidentinės nešvankybių ir pornografijos komisijos (Presidential Commission on Obscenity and Pornography), nustatė, kad pornografijos įteisinimas Danijoje (ne taip kaip tikėtasi) nepadidino sekso nusikaltimų skaičiaus. Po jo buvo atlikta daug tyrimų, kurie tiek paantrino autoriams, tiek paneigė tyrimo rezultatus, o autorius ir toliau tęsė savo tyrimus apie pornografijos įtaką visuomenei iki savo mirties 1995. Jo viso gyvenimo darbas buvo publikuotas „ Teisė, pornografija ir nusikaltimai: danų patirtis. ( Law, Pornography, and Crime: The Danish Experience (1999)). Milton Diamond, Havajų universiteto mokslininkas, nustatė, kad užregistruotas vaikų seksualinės prievartos skaičius smarkiai sumažejo po aiškaus seksualinio turinio medžiagų uždraudimo 1989 metais.
Kai kurie mokslininkai, pavyzdžiui, Susan Bordo ir Rosalind Gill, ginčijasi dėl sąvokos „seksualinis objektifikavimas“ tinkamumo, nes dažnai tokiuose įvaizdžiuose moterys vaizduojamos pasitikinčios savimi, geidžiamos ir aktyvios. Taip pat toks ryškus ir neužslėptas seksualumo demostravimas nepalieka vietos vaizduotei ir nesuteikia tiek daug malonumo heteroseksualiems vyrams – žiūrovams. Tačiau dauguma mokslininkų paneigė šiuos teiginius, nes jie kalba apie skirtingus seksualizavimo būdus.
Dalis socialių konservatorių sutarė, jog feministų kritika dėl moterų objektifikavimo yra pagrįsta. Pagal juos, padidėjusi abiejų lyčių seksualinė objektifikacija vakarų visuomenėje susijusi su neigiamais seksualinės revoliucijos padariniais. Šie kritikai, itin Wendy Shalit, pataria grįžti į prieš-seksualinės revoliucijos moralės standartus ir „grįžti į kuklumą“ kaip seksualinio objektifikavimo priešnuodį