google/wiki40b huggingface dataset:
Pamarys (cirkas)

Cirko veikla

Cirko „Pamarys“ istorija neatsiejama nuo cirko artistų Diržininkų šeimos: programoje vaidino šio liaudies cirko įkūrėjas ir ilgametis vadovas V. Diržininkas, jo žmona Nijolė, dukra Edita. Sovietinius metus galima vadinti šios cirko trupės veiklos aukso amžiumi. Turėdamas 24–30 koncertuojančių artistų būrį ir dar tiek pat būsimųjų paruošiamose grupėse, „Pamarys“ dydžiu nenusileido profesionaliems cirko kolektyvams ir buvo vienas populiariausių ir didžiausių mėgėjų cirkų to meto Lietuvoje.
Cirko programą atlikdavo tradicinių žanrų atstovai – klounai, žonglieriai, ekvilibristai, akrobatai, oro gimnastai ir kt. „Pamario“ cirko vaidinimai garsėjo klounados numeriais, tačiau gyvūnams būdavo skiriamas menkas dėmesys. Programą papuošdavo didžiosios gyvatės (anakonda, vėliau ją pakeitęs tigrinis pitonas), bei smulkūs žvėreliai.
Atkūrus Nepriklausomybę nutrūko finansavimo šaltiniai ir „Pamariui“ teko atsisakyti paruošiamųjų grupių. Cirko kolektyvas mažėjo, rečiau koncertavo ir galutinai baigė veiklą apie 2003–2004 m.
Marburgas

Istorija

Įsikūrė kelių iš Kelno į Prahą ir nuo Šiaurės jūros Italijos link susikirtimo vietoje, kurią saugojo IX a. – X a. Giso giminės pastatyta pilis. Pirmąkart minimas 1130 m., priklausė Tiuringijos landgrafams. 1140 m. jau buvo miestas – tai atsispindi monetose. 1211 m. gavo privilegijų. Marburge nuo 1228 m. gyveno ir rūpinosi ligoniais šv. Elžbieta Vengrė. Nuo 1248 m. Heseno landgrafų rezidencija. 1527 m. įkurtas pirmasis Europoje protestantų universitetas. 1485–1500 m. ir 1567–1604 m. Heseno-Marburgo landgrafystės centras, dėl žemių daug kariavo su Mainco arkivyskupu. Po 1618–1648 m. Trisdešimties metų karo smuko. Atsigavo po 1866 m. Austrijos-Prūsijos karo, kai buvo prijungtas prie Prūsijos ir Marburgo universitetas tapo regiono akademiniu centru.

Ekonomika

Išplėtota chemijos ir farmacijos (Behringwerke AG įmonės), elektrotechnikos, elektronikos, metalo apdirbimo, poligrafijos pramonė.

Kultūra, švietimas

Yra Marburgo universitetas; universiteto biblioteka. Aukštoji specialioji archyvistikos mokykla, aklųjų specialioji mokykla su audiobiblioteka; federacinė sutrikusio intelekto žmonių ugdymo ir švietimo ministerija. Vokietijos kilmingųjų archyvas, Vokietijos liaudies pasakojimų centrinis archyvas.
Kultūros istorijos, vaikystės muziejai, universiteto meno ir kultūros istorijos, mineralogijos, kiti muziejai. Brolių Grimų svetainė. Keletas teatrų. Botanikos sodas.
Režisieriaus padėjėjas

Režisieriaus padėjėjas

Režisieriaus padėjėjo vieta kino industrijoje apima kasdieninio proceso sekimą filmavimo metu, organizavimą, logistiką, rengiant kasdienį filmavimo darbų grafiką, prižiūrint filmavimo komandą bei aktorius, taip pat priežiūrą, kad visi darbai vyktų pagal planą. Režisieriaus padėjėjas rūpinasi komandos sveikata ir saugumu. Istoriškai režisieriaus padėjėjo vieta buvo pirmasis žingsnis į režisieriaus karjerą. Alfredas Hitčkokas buvo režisieriaus pavaduotojas, taip pat ir James McTeigue. Galimybė pradėti režisūrinį darbą, nebėra tokia aktuali kuriant vaidybinius filmus, tačiau dabar taip galima pradėti darbą televizijoje, ypatingai tai populiaru Australijoje ir Didžiojoje Britanijoje. Šiais laikais režisieriaus padėjėjai dažniau tampa gamybos vadovais ar prodiuseriais negu režisieriais.
Režisieriaus padėjėjas taip pat gali atlikti daugelį kitų darbų. Į pareigas būnant režisieriaus pavaduotoju teatre taip pat įeina sustojimo dalių žymėjimasis pjesėje. Daugelis siekiančių karjeros kaip režisieriai pradeda savo karjerą kaip teatro režisieriaus pavaduotojai, nors pareigos teatre ir filmavimo aikštelėje yra visiškai skirtingos ir neturėtų būti maišomos.
Albanijos himnas

Eilės

Yra dvi himno versijos, ilgoji ir trumpoji. Apačioje pateikiama ilgoji versija. Antrasis posmas yra laikomas priedainiu ir kartojamas dainos gale. Trumpojoje versijoje giedami tik du pirmi posmai ir kartojamos dvi paskutinės antrojo posmo eilutės. Įprasta, kad sporto varžybų meu grojama trumpoji himno versija.
Rreth flamurit të përbashkuar

Me një dëshir' e një qëllim,

Të gjith' atje duke u betuar

Të lidhim besën për shpëtim.
Prej lufte veç ai largohet

Që është lindur tradhëtor,

Kush është burrë nuk frikësohet,

Po vdes, po vdes si një dëshmor!
Në dorë armët do t'i mbajmë,

Të mbrojmë atdheun në çdo kënd,

Të drejtat tona ne s'i ndajmë;

Këtu armiqtë s'kanë vënd!
Se Zoti vetë e tha me gojë

Që kombe shuhen përmbi dhé,

Po Shqipëria do të rrojë;

Për të, për të luftojmë ne!
Gubacha

Istorija

Gubacha yra Kizelo anglių baseine. 1755 m. pradėta geležies rūdos, o 1825 m. – akmens anglių kasyba. 1879 m. gyvenvietę pasiekė geležinkelis. Nuo 1928 m. Gubacha – miesto tipo gyvenvietė, nuo 1941 m. – miestas.
Arimaičiai

Istorija

Iki XX a. vid. kaimas minimas kaip Eirimaičiai (Эйримайцы).
Kirneilė

Istorija

Kaimas nebuvo išskirstytas į viensėdžius. 1923 m. – 17 ūkių, 76 gyv., 2001 m. – 11 ūkių, 28 gyventojai.
Algirdas Ferensas

Biografija

1951 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1952–1956 m. LLKJS Kauno miesto komiteto skyriaus vedėjas, komiteto sekretorius, I-asis sekretorius. 1956–1960 m. LLKJS CK sekretorius. 1960–1961 m. LKP Šiaulių miesto komiteto I-asis sekretorius. 1961–1967 m. SSKP CK darbuotojas. 1967–1977 m. LKP CK sekretorius. 1977–1989 m. Lietuvos respublikinės profesinių sąjungų tarybos pirmininkas. 1981 m. komandiruotas į Kabulą.
1960–1963 m. ir nuo 1967 m. LKP CK narys, nuo 1967 m. CK Biuro narys. 1967–1980 m. LSSR AT, nuo 1979 m. SSRS AT deputatas.
1978 m. LSSR nusipelnęs kultūros veikėjas. Parašė (su Albertu Laurinčiuku) knygą apie jaunimo ir studentų festivalį Maskvoje „Šeštasis pasaulinis“ (1958 m.). Paskelbė straipsnių apie partijos, komjaunimo, profesinių sąjungų darbą, pramonės ir statybos plėtojimą, specialistų rengimą, SSRS tautų draugystę. 
1994 m. gruodžio 6 d. nusišovė savo darbo kabinete, „Gyvenimo šaltinių“ redakcijoje.  Palaidotas Antakalnio kapinėse.
Sėjamoji salota

Panaudojimas

Sėjamoji salota nuo pat senųjų civilizacijų laikų auginama kaip daržovė ir vaistinis augalas.
Salotos lapai dedami į salotas, mišraines, garnyrą, užkandžius.
Lugalira ir Meslamtaea

Lugalira ir Meslamtaea – dievai dvyniai Mesopotamijos mitologijoje. Iš pradžių jų kulto centras buvo Kisigos vietovė (šiaurinė Babilonija). Senosios Babilonijos karalystės laikais buvo siejami su Durumo miestu (greta Uruko). Meslamtaea kulto būta ir Kutos mieste (greičiausiai dėl sinkretizmo su Nergalu).
Lugalira ir Meslamtaea buvo siejami su mirtimi ir požemio pasauliu bei šio pasaulio dievu Nergalu. Kaip manoma, iš pradžių buvo tikima, kad šios dievybės stovinčios prie įėjimo į požemio pasaulį, pasiruošusios sukapoti mirusiuosius. Vėliau šių dievybių įvaizdis pasikeitė – jie imti laikyti dieviškaisiais sergėtojais. Iš archeologinių radinių, kurie datuojami Naujosios Asirijos karalystės laikotarpiu, sprendžiama, kad šių dievų skulptūrėlės būdavo užkasamos palei duris, kad sergėtų namus. Buvo vaizduojami dėvintys galvos apdangalus su ragais, laikantys kirvį ir vėzdą. Abi dievybės vaizduotos vienodai. Šie dievai dvyniai minimi užkalbėjimų virtinėje Maqlû (I tūkst. pr. m. e.), kur jie apibūdinami kaip „dievai sargai“, išplėšiantys širdį ir sutraiškantys inkstus. Anot Maqlû teksto, Lugalira buvo siejamas su dešine puse, o Meslamtaea – su kaire. Meslamtaea taip pat minimas literatūriniame laiške, parašytame Uruko karaliaus Sin-kašido dukters Ninšatapados vardu. Šiame laiške Ninšatapada save įvardija vyriausiąja Meslamtaea žyne.
Meslamtaea paliudytas Faros įrašuose kaip požemio pasaulio dievybė. Teigiama, kad Trečiosios Ūro dinastijos laikais jau buvo sutapatintas su dievu Nergalu. Tuo tarpu pirmosios žinios apie Lugalirą siekia Senosios Babilonijos karalystės laikus. Ar šie dievai buvo siejami anksčiau, nėra žinoma. Lugalira ir Meslamtaea Senosios Babilonijos karalystės laikotarpiu buvo antraeilės dievybės. Dar minimi ir įvairaus pobūdžio Seleukidų laikų tekstuose.
Buvo siejami su Dvynių žvaigždynu ir vadinami „didžiaisiais dvyniais“.
Meslamtaea vardas kildinamas iš šio dievo Meslamo šventyklos, buvusios Kutos mieste, ir apytikriai reiškia „tasai, kuris pasirodo iš Meslamo“. Lugaliros vardo kilmė nėra aiški, jis galėjo reikšti „galingasis viešpats“.
Trinamosios girnos

Trinamosios girnos – grūdų malimui skirtas įtaisas.
Lietuvos teritorijoje pradėtos naudoti nuo neolito laikų. Labiausiai išplito pirmame tūkstantmetyje. Tokias girnas sudarė du akmenys (vienas turėjo įdubimą, į kurį buvo supilami grūdai, su kitu buvo trinama). Sukamosios girnos Lietuvoje atsirado X a. Jas sudarė du skritulio formos akmenys, sujungti vertikalia ašimi. Tokios girnos Lietuvoje naudotos iki pat XX a.
Minčios pilkapynas

Minčios pilkapynas trys pilkapynai Utenos rajono savivaldybės teritorijoje, 0,3–2,3 km nuo Minčios kaimo, Aukštaitijos nacionalinis parkas.

Pilkapynai

Minčios I pilkapynas yra apie 2 km į vakarus nuo kaimo, 0,15 km į pietvakarius nuo Daglėjaus ežero pietinio kranto. Yra 26 pilkapiai. Jų sampilai 15–20 m skersmens ir iki 1,5 m aukščio. Sampilų pagrindus juosia iki 0,6 m gylio grioviai. Dalis pilkapių apardyta. 1975 m. tyrė Lietuvos istorijos etnografijos muziejus (vadovė Eugenija Butėnienė), 2000 m. – Kultūros vertybių apsaugos departamentas (vadovas Povilas Tebeliškis). Kapų ir radinių nerasta. Pilkapiai priskiriami IX a. – XII a.
Minčios II pilkapynas yra apie 2,3 km į pietvakarius nuo kaimo, 0,7 km į šiaurės vakarus nuo Žiežulnio ežero šiaurinio kranto, 0,3 km į šiaurės rytus nuo Minčios I pilkapyno. Yra 72 pilkapiai. Jų sampilai 5–14 m skersmens, 0,5–1,7 m aukščio, juosiami griovių arba duobių. Dalis pilkapių apardyta – iškastos duobės. Pilkapiai priskiriami IX a. – XII a.
Minčios III pilkapynas yra apie 1,8 km į vakarus nuo kaimo, apie 0,35 km į pietryčius nuo Daglėjaus ežero pietryčių kranto. Yra 29 pilkapiai. Jų sampilai 7–14 m skersmens, 0,4–2,5 m aukščio, dalį sampilų juosia duobės, grioviai. Apardyti, 1985 m. tyrė Lietuvos istorijos etnografijos muziejus (vadovė Bronė Tautavičienė). Ištirti 5 pilkapiai, viename rasta sudegusių kaulų liekanų. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.
Krasnodaro krašto herbas

Krasnodaro krašto herbas – oficialus Krasnodaro krašto simbolis, patvirtintas 2004 m. birželio 23 d.
Herbo skydas prancūziškas/rusiškas. Laukas žalias su auksine galva.

Žaliame lauke auksinė dantyta gynybinė siena, su dviem auksiniais dantytais bokštais ir atvirais vartais. Virš vartų iš už sienos kyšo auksinis plunksnius, o jo šonuose – dvi auksinės ietys su sidabriniais bunčiukais.

Auksinėje galvoje matyti viršutinė imperatoriško juodo dvigalvio erelio pusė. Kiekviena galva turi auksinę karūną, snapai auksiniai, liežuviai raudoni. Virs abiejų galvų bendra imperatoriška karūna, iš kurios išeina dvi mėlynos juostos. Ant erelio krūtinės – Kaukazo kryžius.
Virš skydo – kunigaikščio karūna. Virš karūnos – mėlynas štandartas su auksiniu inicialu, virš štandarto – auksinis dvigalvis Rusijos erelis.

Už skydo sukryžiuotos keturios mėlynos vėliavos (po dvi kiekviename skydo šone), kurių mėlyni kotai kišo iš po skydo apačios. Vėliavos su auksiniais incialais, apsuptais ąžuolo ir lauro vainikais. Inicialai – imperatorės Jekaterinos II, imperatorių Pavlo I, Aleksandro I ir Nikolajaus I. Vėliavų ir štandarto viršūnės, kutai ir kutiniai apsiuvai auksiniai. Vėliavų kutai apipinti Lenino ordino juostomis, kurios surištos po skydu mazgu su dviem kilpomis.
Kaukazo kryžius – tai atminimo ženklas, juodas kryžius su sukryžiuotais kalavijais, kuriuo 1909 m. buvo apdovanojami Kaukazo karo veteranai jo pasibaigimo 50-mečio proga.
Sidabrinė gervė 2018

Nominacijos

79 Lietuvių kino akademijos nariai sprendė, kurie iš 12 kategorijų nominantų (įskaitant studentų režisierių) buvo verti geriausiųjų vardo. Laimėtojai nurodyti paryškintu šriftu.
Šahnajus

Šahnajus (hindi शहनाई  = śahnāī) – medinis pučiamasis instrumentas, priklausantis obojų šeimai. Juo grojama daugiausia šiaurės ir vakarų Indijoje. Instrumentas 30-50 cm ilgio, kūgio formos, su dvigubu liežuvėliu. Tradiciškai turi nuo 6 iki 9 skylučių. Įvaldžius kvėpavimą, galima išgauti daug skirtingų tonų. Turi dvi oktavas.
Manoma, kad šahnajus galėjęs kilti iš persiškos zurnos arba modifikavus gyvačių kerėtojų naudojamą pungi fleitą. Instrumento pavadinimas aiškinamas kaip „karaliaus fleita“ (shah – „karalius“, nai – „nendrė, fleita“).
Šahnajumi Indijoje grojama vestuvių metu, šventyklose. Žymiausias šahnajaus virtuozas – Bismillah Khan.
Aleksandras Finas

Biografija

Gimė 1872 m. lapkričio 22 d. Kaune banko klerko šeimoje. Mokėsi Mykolajivo gimnazijoje, vėliau studijavo Kijevo universiteto fizikos-matematikos fakultete. 1892 m. įstojo į RSDP. 1895 m. įstojo į Maskvos universiteto medicinos fakultetą, besimokydamas dalyvavo vienuose iš pirmųjų marksistų būrelių. 1896 m. suimtas ir 2 metams ištremtas į Astrachanės sritį. Dėl nuolatinio policijos persekiojimo pabėgo į Šveicariją. Po kiek laiko grįžo į Rusiją, kur susidėjo su bolševikais, dalyvavo 1905–1907 m. Rusijos revoliucijoje. Parašė kelias knygas apie Karlą Marksą ir ekonomiką. Po Spalio revoliucijos susidėjo su menševikais. 1931 m. apkaltintas kontrrevoliucijos organizavimu ir nuteistas 10 metų kalėjimo. 1941 m. paleistas iš kalėjimo vėl buvo suimtas ir apkaltintas antitarybine veikla, nuteistas 8 metams lagerio Karagandos srityje, kur ir mirė 1943 m. vasario 7 dieną.
Kapitolijaus muziejai

Kapitolijaus muziejai (it. Musei Capitolini) yra Romos meno muziejus, įsikūręs ant Kapitolijaus kalvos. Muziejus išsidėstęs trijuose pastatuose, kurie supa Kampidoljo aikštę. Ekspozicijoje yra reikšminga Sen. Romos skulptūrų ir italų renesanso bei baroko dailės darbų kolekcija. Adresas: Piazza del Campidoglio 1. Į muziejaus kompleksą įeina istorinės Sen. Romos architektūrinės liekanos.

Istorija

Kolekcijos pradžią galima atsekti nuo 1471 m., kai popiežius Sikstas IV-asis padovanojo grupę antikinių skulptūrų Romos miestui ir jos buvo pradėtos eksponuoti Kapitolijaus kalvoje. Kapitolijaus kalva tuomet buvo virtusi Sen. Romos buvusių pastatų griuvėsių vieta. 1536 m. popiežius Paulius III-asis nusprendė kardinaliai pakeisti kalvos viršūnę ir pritaikyti ją imperatorio Karolio V-ojo šventiniam įžengimui į Romą. Popiežius projektą atlikti užsakė Mikelandželui. Mikelandželas suprojektavo Kampidoljo (itališkas Kapitolijaus kalvos pavadinimas) aikštę ((it. Piazza del Campidoglio), laiptus ir tris pastatus aplink aikštę, kurios centre buvo nuspręsta pastatyti antikinę Marko Aurelijaus statulą.
Mikelandželo projektui pilnai įgyvendinti prireikė apie 100 metų. Prieš laiptus yra centrinis pastatas Senatorių rūmai (it. Palazzo Senatorio), senovinis pastatas, kurio fasadą suprojektavo Mikelandželas. Senatorių rūmams iš dešinės yra Konservatorių rūmai (it. Palazzo dei Conservatori), pastatyti XVI a. Priešais Konservatorių rūmus XVII a. buvo pastatyti Naujieji rūmai (it. Palazzo Nuovo) su identišku fasadu. Kapitolijaus muziejai dar praplėsti į XVI a. Kafarelio-Klementino rūmus (it. Palazzo Caffarelli-Clementino) už Konservatorių rūmų. 1997 m. aikštėje buvo pastatyta Marko Aurelijo statulos kopija, o originalas perkeltas į muziejus.

Kolekcijos

Muziejuose yra daug istorinių Sen. Romos statulų. Be raito Marko Aurelijaus statulos, yra kitos garsios skulptūros: „Mirštantis galas“, „Kapitolijaus vilkė“, imperatoriaus Komodo biustas, „Kapitolijaus Venera“. Iš dailės darbų dominuoja Italijos renesanso ir baroko menas. Muziejuose yra monetų, brangakmenių ekspozicijos.
Pauniai

Politinė organizacija

Pauniai kalbėjo dviem didelėmis dialektų grupėmis; šiaurėje buvo politiškai stipriai organizuota Skidų federacija, o pietuose gyveno vadinamosios pietų gaujos (angl. South Bands), kurių pavadinimas rodo, kad jos nesudarė centralizuoto politinio vieneto, o susidėjo iš trijų dominuojančių gaujų (grupių) – čaui, kitechachkų ir pitachauiratų (kurios, kaip ir skidų toliau skirstėsi į daugybę kaimų). Nors skidų federacija buvo gausiausia paunių grupė, tačiau politiškai vadovaujančia paunių grupe buvo laikomi Chaui iš pietų gaujų. Iki XIX a. pabaigos pietinės grupės pauniai skidus laikė kone svetimais. XVIII a. tarp pietinės grupės paunių ir skidų vyko kruvini susidūrimai ir 1864 m. seniausieji pauniai dar galėjo įvardinti daugelio tų kovų dalyvių vardų. Priešiški santykiai tarp skidų ir likusiųjų paunių baigėsi apie 1847 m.

Kultūra

Kiekviena iš paunių grupių dalijosi į kaimo bendruomenes, kurios sudarė socialinį paunių tautos pagrindą. Pauniai gyveno didelėse, ovalios formos žemėmis dengtose trobose, tačiau bizonų medžioklės metu naudojo tipi palapines.

Istorija

XVIII a. buvo prancūzų sąjungininkais ir turėjo svarbų vaidmenį stabdant ispanų ekspansiją į Didžiąsias lygumas. 1720 m. pauniai laimėjo mūšį su ispanais. XIX a. pauniai beveik išmirė po europiečių užneštų raupų ir choleros epidemijų. 1900 m. jų skaičius sumažėjo iki 600. 2002 m. buvo 2500 paunių, tačiau tik keturi seni žmonės dar mokėjo kalbėti paunių kalba. 2010 m. buvo 3210 registruotų paunių tautos gyventojų, 1725 iš jų gyveno Oklahomoje.
Kukutis

Paplitimas

Paplitę Europoje, Šiaurės Afrikoje, Azijoje. Lietuvoje retas. Gyvena pamiškėse, ganyklose. Minta įvairiais bestuburiais, kurių ieško tik ant žemės. Sunaikina daug žemės ūkiui žalingų vabzdžių, ypač karkvabalių vikšrų. Žiemoja tropinėje Afrikoje, kartais pietų Europoje. Lietuvoje aptinkamas balandžio – rugsėjo mėn.

Išvaizda

Sveria apie 70 g. Maždaug smilginio strazdo dydžio, nors dėl plačių sparnų atrodo didesnis. Skrydis lėtokas, banguotas, panašus į kėkšto. Skrendantis primena drugį. Viršutinė kūno pusė molio spalvos. Nugara su skersinėmis juosvomis juostomis, antuodegis baltas. Sparnai su plačiomis baltomis juostomis. Uodega juoda. Apatinė kūno pusė rusva, o pilvas balsvas. Ant galvos turi dviejų eilių plunksnų išskleidžiamą kuoduką, kuris gali būti pakeltas arba priglaustas prie galvos. Kuodo plunksnos rudos su juodomis dėmėmis viršūnėje. Šis paukštis neturi pūkų. Kojos trumpos, bet stiprios. Lengvai vaikšto ir bėginėja žeme. Snapas ilgas, lenktas, ylos formos.

Dauginimasis

Peri uoksuose, kurie jaunikliams augant pradeda labai kvepėti. Lizdą sudaro tik sauja šiaudelių, samanų, kelios plunksnos. Atvirose vietose būna didesnis. Deda 5-6 (kartais net 12) baltų kiaušinių, peri (daugiausia patelė) 16-18 dienų, patinas ją maitina. Jaunikliai maitinami 22-25 dienas. Kartais peri 2 kartus per metus.
Blinstrubiškių tvenkiniai

Blinstrubiškių tvenkiniai – tvenkinių kaskada Raseinių rajone, Blinstrubiškių kaime. Įrengti ant Alsos upės (Šešuvies intakas, Jūros baseinas), 11-8 km nuo jos žiočių. Sudaro 6 tvenkiniai. Dalis tvenkinių yra visiškai ar dalinai nuleista (Blinstrubiškių I tvenkinys, Blinstrubiškių II tvenkinys, Blinstrubiškių IV tvenkinys, Blinstrubiškių VI tvenkinys).
Buvo sudaryti 1964 m. žuvininkystės reikmėms. I-asis tvenkinys užėmė 6,2 ha, II-asis – 5,5 ha plotą.
Bydgoščiaus Astoria

Pavadinimų kaita

Astoria (-1990), Weltinex (1990–1991), Polfrost Astoria (1991–1992), Domar Astoria(1994–1997), Samsung (1994–1995), BFM (1995–1996), Kujawiak-Astoria (1997-20000), Astoria (2000–2002), Wody Mineralne Ostromecko / Astoria (2002–2007), KPSW Astoria (2007-)
Larry Rudolph

Biografija

Larry gimė Bronkse, Niujorko valstijoje. Užaugo Niujorko mieste. Pabaigė mokslus Bafalo universitete, Hofstra teisės mokykloje. 1992 m. Larry įkūrė pramogų teisės firmą pavadinimu „Rudolf and Bear“. 1995 m. Rudolph atrado Britney Spears ir įkūrė „Reigndeer Entertainment“. Per šią kompaniją Larry tvarko su Britney susijusius reikalus, taip pat per ją prodiusavo 2002 m. filmą „Kryžkelės“ ir du realybės šou: „Newlyweds“, ir „There and Back“. Be „Reigndeer Entertainment“, Larry Rudolph neseniai įkūrė su Nicole Winnaman kompanijas „Total Entertainment and Arts Marketing“. Kompanija dirbs su tokiais klientais kaip Avril Lavigne, Britney Spears, Madonna, Bon Jovi ir kt.
Spagečiai vidurnaktį

Turinys

Advokatas Savino, skatinamas žmonos Celestės, beviltiškai bando laikytis dietos, tačiau ši neduoda jokių rezultatų. Jis taip pat turi meilužę Elvyrą, teisėjo Ulderiko žmoną, kurio teisme jis nuolat patiria nesėkmes. Tuo pačiu Celestė taip pat turi meilužį Andrėją, jų užmiesčio namą įrenginėjantį architektą. Apie tai sužinojęs Savino kreipiasi į mafijos bosą doną Vito, norėdamas, kad šio žmonės padėtų jais atsikratyti.
Tuo metu Celestė užmiesčio name organizuoja vyro gimtadienį, kuriame pasirodo daug svečių, taip pat ir teisėjas Ulderikas su žmona, besitikintis čia rasti savo žmonos meilužį. Viloje taip pat pasirodo Celestę turintis nužudyti žudikas, tačiau Savino netyčia pats jį nušauna. Greta visų advokato problemų prisideda dar viena: kaip nepastebimai atsikratyti kūno...
Rankagva

Istorija

Miestas 1743 m. įkurtas vicekaraliaus Chosė Manso de Velasko. Pirmasis gyvenvietės pavadinimas buvo Villa Santa Cruz de Triana. 1814 m. Rankavoje pralaimėjimą patyrė Čilės išvaduotojų pajėgos.

Sportas

Yra „Braden Copper“ stadionas, kuriame 1962 m. vyko VII pasaulio futbolo čempionato varžybos, yra „Medialuna Monumental“ arena, kurioje vyksta kasmetinis rodeo čempionatas.
Karapaksas

Karapaksas (lot. carapax; angl. carapace) – vientisa nugarinė gyvūno šarvo dalis, dengianti kūną iš viršaus. Būdingas daugeliui vėžiagyvių, kai kuriems voragyviams ir vėžliams. Karapaksas yra nugarinis vėžlio šarvas, o pilvinis – plastronas.

Nariuotakojų karapaksai

Bestuburių karapaksas atlieka tiek atraminę, tiek apsauginę (šarvinę) funkcijas.

Vėžiagyvių karapaksai

Vėžiagyvių karapaksas yra galvos užpakalinio segmento egzoskeleto darinys – į šonus išsiplėtusios egzoskeleto klostės, sudarančios smarkiai išsikišusias nugarines ir šonines skiautes, kurios sudaro galvinį skydą. Vėžiagyvių karapaksas chitinizuotas ir persunktas kalkėmis, paprastai iš viršaus ir iš šonų dengia galvos, o dalies rūšių – dalinai ar visiškai ir krūtinės skyrių. Karapakso forma gali priminti puscilindrį ar skydą. Kai kurių (pvz., kiautavėžių) karapaksą sudaro dvi nugaros pusėje sujungtos sąvaros, todėl jis primena dvigeldžių moliuską kriauklę.
Dalies vėžiagyvių karapaksas eina tarp akių ir smaigaliu išsikiša pirmyn. Šis kyšulys vadinasi rostras (lot. rostrum).
Aukštesniųjų vėžiagyvių karapaksas suauga su krūtinės segmentais.
Vėžiagyvių karapaksas nesusijęs su pirmine kūno segmentacija, nes tik dengia segmentuotą kūną.

Voragyvių karapaksai

Voragyvių karapaksas dengia galvakrūtinę ir yra jos egzoskeleto nugarinė dalis. Tokį karapaksą sudaro susilieję galvakrūtinės tergitai. Karapakse yra akys ir kai kurie kiti organai.
Kartais karapaksu vadina ir kai kurių erkių sklerotizuotą užpakalinį skydelį.

Vėžlių karapaksai

Vėžlių karapaksas yra viršutinė išgaubta šarvo dalis, sudaryta iš kaulinio pagrindo ir raginės dangos.
So You Think You Can Dance

So You Think You Can Dance – JAV šokių projektas, kuriame 20 dalyvių kovoja dėl geriausio šokėjo vardo. Dalyviai suskirstyti poromis. 2012 m. JAV rodomas 9 sezonas.
Štendalis

Istorija

Įkurtas XII a., priklausė Hanzai.
Uzbekų chanatas

Istorija

Kuomet 1391 m. Timūras nugalėjo Aukso ordą, ši suskilo į Baltąją ir Mėlynąją ordas. Pastarojoje skilimas vyko ir toliau, todėl apie 1440 m. vakarinėse jos dalyse susiformavo Nogajaus orda, o rytines dalis užvaldė chanas Abu-l-Chairas iš kilmingos mongolų Šibanidų giminės. Jis pradėjo konsolidaciją viename iš Aukso ordos administracinių vienetų − Tiumenės uluse (dab. Tiumenės sritis) ir pirmąja savo valstybės sostine padarė Čingi Turą. Savo valstybę jis pavadino vieno iš Aukso ordos chanų − Uzbeko garbei.
Po to, kai chanatas greitai išsiplėtė milžiniškose teritorijose, jis ribojosi su Nogajaus orda vakaruose, Mogulistanu vakaruose, Sibiro chanatu šiaurėje ir Timūridų imperija pietuose. Užėmus derlingas teritorijas pietuose (Syrdarjos baseine), sostinė buvo perkelta ten − į Sygnaką.
Dėl žiaurios chano politikos 1465 m. dalis genčių, vadovaujami Žanibeko ir Kerėjaus, pasitraukė į Semirečję, kur įkūrė Kazachų chanatą. 1468 m., mirus Abu-l-Chairui, prasidėjo Uzbekų chanato dezintegracija. Šiaurėje atsiskyrė Tiumenės chanatas, o Kazachų chanatas užėmė didelę dalį Uzbekų chanato teritorijų, ir Abu-l-Bachro įpėdiniai buvo priversti bėgti, perkeldami sostinę į vakarus, į Chadži-Tarchaną (dab. Astrachanė).
Tik 1499 m. Abu-l-Chairo anūkas surinko kariuomenę ir išvedė ją į pietus, į Transoksianą. Užkariavęs Timūridų valdas, jis įsikūrė Sogdo regione ir įkūrė čia naują valstybę − Bucharos chanatą.