google/wiki40b huggingface dataset:
Italijos Egėjo salos

Istorija

Dodekanesą, išskyrus Kastelorizą, Italijos karalystė okupavo 1912 m. Italijos-Turkijos karo metu. Italija buvo sutikusi grąžinti salas Osmanų imperijai pagal 1912 m. Ouchy sutartį, tačiau neaiškiai suformuluotas tekstas leido veikti laikinajai itališkai salų administracijai. Pagal 1923 m. Lozanos sutarties 15 straipsnį Turkija galutinai atsisakė visų teisių į Dodekanesą. Pirmojo pasaulinio karo metais Prancūzija laikinai okupavo Kastelorizą, kurį Italija aneksavo (iš Osmanų imperijos) 1919 m. 
Fašistinė Italija formaliai aneksavo Dodekanesą kaip Possedimenti Italiani dell'Egeo.
Italijos ineresai Dodekanese buvo pagrįsti strateginiais tikslais, buvo ketinama jomis remtis toliau formuojant Italijos imperiją. Lero ir Patmo salose buvo įkurtos Italijos karalkiškojo laivyno bazės.

Italų kolonistų kėlimas

Italų valdžios pastangos keldinti italus kolonistus į salas nebuvo labai sėkmingos. 1936 m. Dodekanese gyveno 16711 italų, kurių dauguma gyveno Rodo ir Lero salose. Rode ir Kose gyvenę italai buvo ūkininkai, gyvenę naujai kurtose žemės ūkio gyvenvietėse. O Lero italai daugiausia buvo kariuomenę aptarnavę darbuotojai, gyvenę kariuomenės bazėse naujai italų pastatytame mieste Portolage (dabartinis Graikijos miestas Lakki).

Planuota ekspansija

Po Graikijos operacijos fašistinė Italija siekė prie Italijos Egėjo salų valdos prijungti Kikladas ir Sporadas, bet Vokietija prieštaravo bet kokiam marionetinės Graikijos (1941–44) teritorijos sumažinimui. Kadangi italai buvo okupavę Kikladas, jie ruošėsi oficialiai aneksuoti šias salas, nežiūrint į Vokietijos prieštaravimus.

Italijos valdžios pabaiga

Po Italijos kapituliacijos 1943 m. rugsėjį salos trumpam buvo mūšių tarp vokiečių, britų ir italų arena. Kovos veiksmuose viršų paėmė vokiečiai, ir nors iš žemyninės Graikijos juos išvarė 1944 m., Dodekanesuose jie liko iki karo galo. Vokiečių okupacijos metu Dodekanesai formaliai liko pavaldūs Italijos Socialinei Respublikai, bet de facto buvo Vokietijos karinės vadovybės valdžioje.
Pagal 1947 m. Taikos su Italija sutartį salos buvo perduotos Graikijai.
Jungtinių Tautų sekretoriatas

Sudėtis

Sekretoriatą sudaro vyriausiasis Jungtinių Tautų administracijos pareigūnas JT Generalinis sekretorius  ir jo vadovaujamas personalas. Generalinį sekretorių Generalinė Asamblėja skiria 5 metų laikotarpiui neribojant kadencijų, atsižvelgdama į Saugumo Tarybos rekomendacijas. Generalinis sekretorius šias pareigas eina visuose Generalinės Asamblė­jos, Saugumo Tarybos, Ekonominės ir Socialinės Tarybos bei Globos Tary­bos posėdžiuose ir atlieka kitas šių institucijų jam patikėtas funkcijas. Jis pateikia Generalinei Asamblėjai metinę Organizacijos darbo ataskaitą.
Sekretoriato tarptautinių pareigūnų personalą skiria Generalinis sekretorius pagal Generalinės Asamblėjos nustatytas taisykles. Atitinkamas personalas, nuolat dirbantis įvairiose Jungtinių Tautų institucijose (Ekonominėje ir Socialinėje Taryboje, Globos Taryboje ir kt.), yra Sekretoriato dalis. Parenkant personalą, atsižvelgiama, kad būtų užtikrintas teisingas geografinis atstovavimas. Kiekviena Jungtinių Tautų narė įsipareigoja gerbti išimtinai tarptauti­nį Generalinio sekretoriaus ir Sekretoriato personalo pareigų pobūdį ir nemėginti daryti jiems įtakos, kai jie atlieka savo pareigas. 
Sekretoriatą sudaro tarptautinis personalas, dirbantis įvairiose Jungtinių Tautų būstinėse ir vietose. 2014 m. duomenimis, personalui priklausė apie 41 tūkst. darbuotojų, dirbančių visuose sekretoriato departamentuose ir įstaigose, atstovaujančių apie 160 šalių. Pagrindinės įstaigos yra įsikūrę Niujorke, Ženevoje, Vienoje ir Nairobyje.
2010 m. pasaulio futbolo čempionato atranka/Europa/7 grupė

XIX Pasaulio futbolo čempionato atrankos Europos zonos 7 grupės rezultatai.
Čaivo įlanka

Čaivo įlanka (rus. Залив Чайво) – Ochotsko jūros įlanka šiaurinės Sachalino salos dalies rytinėje pakrantėje. Įlanka pailga iš šiaurės į pietus, nuo jūros atskirta nerija. Su Ochotsko jūra susisiekia Klejės sąsiauriu (rus. Клейе), netoli kurio yra Čaivo gyvenvietė.
Į įlanką įteka šie upės ir upeliai: Evajus, Pliosovis, Askasajus, Valas, Kijusis, Chanduza, Botasinas, Chojambusibinas, Didysis Garomajus, Mažasis Garomajus, Nutovas, Gribnojus, Osojus.
Įlankos akvatorijoje yra salos Irkimibu, Arkutu, Soniga ir Bauta.
Įlankoje gausu žuvies – lašišinių žuvų, silkių, menkių ir plekšnių.
Šalpėnų apylinkė

Istorija

Pagal 1919 metų Lietuvos Respublikos administracinį padalinimą Šalpėnai ir gretimi kaimai priklausę Švėkšnos parapijai tampa Švėkšnos valsčiaus seniūnija ir priskiriami Tauragės apskričiai. 1947 metais Šalpėnai priskiriami pertvarkytai Šilutės apskričiai. Šalpėnų seniūnu buvo išrinktas Juozapas Šiūparis.
1950 m. birželio 20 d. po administracinių pertvarkymų suformuojama Šalpėnų apylinkė ir priskiriama Klaipėdos srities Priekulės rajonui. Jai priklausė Šalpėnų, Karpiškės, Rumbikių, Pakapių , Legučių, Bareikų, Vainotiškės, Padagų, Kurmių, Kelvėtų, Kidulių, Jonikaičių kaimai. 1954 m. gegužės 25 d. po administracinių pertvarkymų panaikinama Gedminaičių apylinkė ir Pakalniškių kaimas priskiriamas Šalpėnų apylinkei. 1959 m. gruodžio 7 d. panaikinus Priekulės rajoną Šalpėnų apylinkė grąžinama Šilutės rajonui ir jam priklausė kol, vykdant teritorijų pertvarkymą, 1962 m. gruodžio 8 d. Šalpėnų apylinkė likviduota. Judrėnų apylinkė iš Šilalės rajono priskirta Klaipėdos rajonui, o 1963 m. sausio 12 d., stambinant apylinkes, Šalpėnų ir Mataičių apylinkių teritorijos prijungtos prie Judrėnų apylinkės.
Trofalaksis

Trofalaksio analogai

Trofalaksį primenantis elgesys būdingas ir stuburiniams. Pvz., vilkai ir laukiniai šunys, kai medžioja toli nuo guolio, grobį nuryja. Grįžę į guolį jie atryja dalį nurytos mėsos ir ja maitina jauniklius. Signalu atryti yra jauniklių elgesys - jie grįžusiam suaugusiajam laižo palei nasrus, kas sukelia atrijimą. Naminių šunų elgesys, kai jie laižo savo šeimininkų veidą, gali būti aiškinamas tuo, kad naminių šunų vystymasis kuriant naminius šunis kaip prijaukintus gyvūnus, pakito, ir dabar jie savo šeimininkus laiko lyg ir tėvais. Todėl laižydamo žmogaus veidą jie elgiasi kaip šunyčiai, kurie prašo juos pamaitinti.
Skaičių knyga

Skaičių knyga – ketvirtoji Penkiaknygės ir Senojo Testamento knyga.
Šioje Biblijos knygoje pasakojama apie beveik keturiasdešimt metų trukusias izraelitų klajones Sinajaus pusiasalyje po to, kai jie pabėgo iš Egipto. Knygos pavadinimas kilęs nuo dviejų joje paminėtų Izraelio tautos surašymų.
Skaičių knygoje rašoma apie Mozės bei Aarono sesers Mirjamos nubaudimą, dvylika pasiuntinių, pasiųstų į Kanaaną, tautos nepaklusnumą Dievui, 40 metų trukusias izraelitų klajones dykumoje. Taip pat kalbama apie pasipriešinimą Mozės ir Aarono vadovavimui, ugninių žalčių nelaimę, pranašą Bileamą ir jo asilę, Jozuės paskyrimą vadovu.
Veiksmo vieta – Sinajaus kalnas ir Sinajaus pusiasalis.
Pagrindiniai knygos veikėjai – Mozė ir Aaronas, Kalebas ir Jozuė, Bileamas ir Balakas.
Stebuklas Milane (filmas)

Turinys

Senyva moteris, vardu Lolota, rado kopūstuose berniuką ir ėmėsi jį auginti. Kuomet moteris mirė, Toto pateko į vaikų prieglaudą, kurioje ir užaugo. Sulaukęs 18, jis paliko prieglaudą ir apsistojo laukymėje greta Milano, kur gyveno kolonija benamių. Optimistiškas ir draugiškas Toto visokiais būdais stengiasi praskaidrinti kitų gyvenimą ir kolonijoje žmonės palaipsniui tampa laimingesni, tačiau tuomet pasirodo misteris Mobis, kuriam priklauso ši žemė. Pradžioje jis leidžia kolonijai pasilikti, bet kai pasirodo, jog čia yra naftos, nusprendžia prievarta iškeldinti benamius.
Naktį Toto pasirodo fėja virtusi Lolota, kuri jam padovanoja balandį, galintį išpildyti bet kokį norą. Balandžio dėka jiems pavyksta atremti Mobio žmonių ataką, tačiau naktį balandis dingsta ir antrasis puolimas prieš koloniją pavyksta. Toto ir kiti benamiai uždaromi ir išvežami, tačiau jo draugė Edvižė randa balandį ir spėja jį perduoti Toto. Vežimams pasiekus miestą, šie atsidaro ir visi benamiai išsilaisvina. Jie pagriebia iš kiemsargių šluotas ir jomis nuskrenda į dangų...
Geležinis žmogus (filmas)

Siužetas

Tonis Starkas – genijus, milijardierius, patrakėlis ir filantropas. Būdamas Irake jis patenka į priešo liniją, yra sužeidžiamas per ataką ir vos išgyvena, jam tenka prie širdies prisijungti mašinos akumuliatorių. Tam kad išgyventų, Tonis sugalvoja, kaip galima sumažinti bateriją ir tuo pačiu ji gali maitinti kai ką kitką. Taip gimsta Geležinis žmogus. Naudodamasis naujuoju kostiumu, jis pabėga iš olos ir grįžęs namo dirba tobulindamas savo Geležinio žmogaus kostiumą. Tačiau tuo metu vyras vardu Obidiahas Steinas, kuris vadovauja „Stark Industries“, imasi planų, kaip perimti Tonio technologiją. Jis susisiekia su Tonį pagrobusiais teroristais ir iš pirmojo geležinio žmogaus kostiumo dalių sukonstruoja savąjį. Galiausiai Starkas sužino apie Steino planus ir jį atakuoja. Panelė Pots pastebi, jog jos bosas kovoje žus, todėl įjungia visą „Stark Industries“ energiją ir nukreipia į Obidiahą, kuris žūva nuo galingo elektros smūgio. Vėliau Tonis Starkas tampa žinomiausiu superherojumi visame pasaulyje.
The Division Bell

Pavadinimas ir koncepcija

Albumo pavadinimas buvo pasiūlytas garsaus rašyojo Duglaso Adamso, pavadinimo eilutės randamos ir dainos „High Hopes“ žodžiuose. The Division Bell – elektroninis skambutis, kviečiantis Bendruomenės rūmų narius balsuoti. Albumo tema – bendravimas tarp žmonių bei tarpusavio sutarimas. Dainos „Poles Apart“ bei „Lost for Words“ kartais yra interpretuojamos kaip nuoroda į pašlijusius Voterso ir Gilmoro santykius, nors šis tokias interpretacijas neigia. 1994 metais jis pasakė": „Žmonės gali dainas interpretuoti savaip, tačiau nemanykite, kad mes užsiminėme apie Votersą“. Pasak būgninko Niko Masono, pavadinimas turi reikšmę: žmonės priima sprendimus „taip“ arba „ne“ – tai alegrija į Bendruomenių rūmų balsavimą.

Viršelis ir įpakavimas

Albumo viršelį sukūrė dizaineris Storm Torgeson. Jis pastatė dvi dviaukščio autobuso (apie 7.5 m) aukščio metalines statulas. Jos buvo sustatytos taip, jog suteiktų ne tik dviejų, tačiau trijų (žiūrėtojo) veidų bendravimo iliuziją. Antrame plane matoma Elio miesto katedra. Šios statulos dabar yra Rokenrolo šlovės muziejuje Klivlende, JAV. Albumas buvo išleistas CD, vinilo ir audiokasetės formatais, ir kiekvienas formatas turėjo savo išskirtinį viršelį. Pavyzdžiui, audiokasetės viršelyje dvi statulos buvo ne metalinės, bet akmeninės. Dviejų galvų motyvas yra ir CD viršelio knygutėje: statulos įvairiose fotografijose yra apsuptos laikraščiais, spalvotu stiklu ar bokso pirštinėmis.
Bakau

Istorija

Bakau išaugo XIX a., kai čia kūrėsi kolonistai, naujakuriai, buvo statomos kolonistų vilos, bei poilsiavietės.
Eduardas VII

Biografija

1861 m. karinėje tarnyboje užmezgus romaną su aktore, karalienė Viktorija jį ilgam nušalino nuo valstybės reikalų. Iki 1892 m. jam drausta skatyti ministrų kabineto posėdžio protokolus. Jo populiarumas Europoje padėjo vyriausybei 1904 m. sudaryti Jungtinės Karalystės ir Prancūzijos Antantės sąjungą (Entente Cordiale). Eduardo parama karo ministro R. Burdono vykdytoms reformoms leido geriau pasirengti Pirmajam pasauliniam karui.
Saulius Margis

Biografija

1982–1993 m. mokėsi  Pakruojo 2-ojoje vidurinėje mokykloje, 1985–1991 m. mokėsi Pakruojo Juozo Pakalnio muzikos mokykloje. 1997 m. baigė informatikos studijas Kauno technologijos universitete. 
1997 m. dirbo AB „Vilkas“ kompiuterių tinklo administratoriumi Kaune. 1998–2006 m. dirbo Pakruojo darbo biržoje kompiuterių tinklo administratoriumi, informacinio poskyrio vedėju, direktoriaus pavaduotoju. 2006–2011 m. buvo Pakruojo rajono savivaldybės administracijos komunalinio ūkio vyriausiasis specialistas. 
2011–2019 m. vadovavo Pakruojo seniūnijai. 2019 m. kovo 17 d. išrinktas Pakruojo rajono meru.
1997–2016 m. buvo Pakruojo baikerių klubo „Laisvieji vanagai“ vienas įkūrėjų, prezidentas, įvairių renginių visuomenei organizatorius. 
2017 m. tapo LSDP Pakruojo rajono skyriaus pirmininku.
Moka anglų, rusų kalbas. Laisvalaikio veikla – kelionės motociklais, sportas, kultūros renginiai ir jų organizavimas.
Šangų dinastija

Kultūra

Apie Šangą daugiausiai sužinome iš radinių: bronzos dirbinių bei būrimo kaulų. Iš Ino laikotarpio išliko rašytinių šaltinių, kuriuose randama žinių apie to meto politiką, ekonomiką, kultūrą, religiją, geografiją, astronomiją, meną, mediciną.
Aristokratija gyvendavo aptvertuose miestuose, turėjo kovos vežimus. Ją išlaikė valstietija – tai rodo, kad visuomenė buvo jau gana stratifikuota.
Šangų astronomai atrado Marsą, įvairių kometų. Sukurta daug muzikos instrumentų.
Svarbi Šangų laikotarpio naujovė – bronza ir gaminiai iš jos. Bronziniai indai naudoti aukojimuose. Ritualiniai indai dažnai būdavo puošti taotie kaukėmis. Vėlyvajam Šangų būdingas dekoravimas simetriškomis gyvūnų figūromis.
Šangų religija buvo šamanistinio pobūdžio. Stiprus protėvių kultas. Svarbiausi aukojimai būdavo susiję su mirusiais valdovais. Hierarchijos viršūnėje buvo Šangdi – „aukščiausiasis protėvis“, su kuriuo bendrauti teisę turėjo tik valdovas. Ritualai neapsieidavo ir be kruvinų aukų. Kartu su valdovu būdavo palaidojami ir šimtai jo valdinių (galbūt vergų).
Vienas iš svarbiausių šaltinių, suteikiančių žinių apie šį periodą, yra būrimo kaulai, pirmąkart iškasti 1899 m. Toks būrimas vadinamas skapulomantija. Gyvūno kaulas, dažniausiai jaučio ar beždžionės (bet niekada katės ir šuns) mentė, pakaitintas įskildavo. Šventikas įskilimus interpretuodavo kaip atsakymą į klausimą, kuris būdavo prieš tai užrašomas ant to paties kaulo. Atsakymas taip pat būdavo užrašomas. Tai – seniausi turimi kinų rašto pavyzdžiai. Iki būrimo kaulus atrandant mokslininkams, jie buvo pardavinėjami kaip drakonų kaulai ir naudojami vaistams.
DJ Khaled

Populiarumas internete

2015-16 metų gale Snapchat vaizdo įrašai, kaip Khaled kalbėjo apie savo "key to success" (liet. raktus į sėkmę) gavo nemažą dėmesį internete dėl jo aukštesnio požiūrio į gyvenimą, pagrinde išplatinto YouTube kanalo h3h3Productions. Naujas populiarumas internete padarė jį įžymiu; tapo "Interneto reiškiniu" , kurį dabar kai kurie vadina "gyvu meme" arba "meme žmogaus pavidale".
Wincenty Kwiatkowski

Biografija

Gimė 1892 m. sausio 1 d. Skapiškyje. Nuo 1909 m. studijavo Sankt Peterburgo kunigų seminarijoje. Po dvejų metų išsiųstas į Romą, kur baigė Grigaliaus universitetą. 1917 m. įšventintas į kunigus, po metų tapo teologijos mokslų daktaru. 1920 m. paskirtas Varšuvos universiteto teologijos katedros apologetiku, 1933-1934 m. buvo dekanas. Po karo toliau dirbo universitete, 1949-1964 m. redagavo Collectanea Theologica leidinius. 1956-1965 m. buvo Varšuvos Katalikų Teologijos akademijos rektorius. Mirė 1972 m. vasario 20 d. Varšuvoje, palaidotas Varšuvos Tarchominio kapinėse.
Amišai

Amišai (angl. amish) – anabaptistų krikščionių denominacija, atsiradusi Europoje reformacijos metu. Bendruomenė pradėjo formuotis 1693 m Šveicarijoje, tačiau šiuo metu amišai gyvena tik JAV ir Kanados Ontarijo regione. Amišai gyvena pagal griežtas taisykles, kurių dalis perimta iš paraidžiui interpretuojamos Biblijos, kita dalis sukurta pačių bendruomenių ir lydima paaiškinimų, kodėl draudžiamas elgesys nepriimtinas.

Kilmė ir istorija

Visus amišus vienija bendroji šveicarų - vokiečių kilmė, kalba ir kultūra. Kai kurie menonitų bažnyčios nariai kažkada buvo amišai, tačiau ėmė laikytis liberalesnių pažiūrų, buvo atskirti nuo amišų bendruomenės ir įkūrė savąją liberalesnę bendruomenę Beachy Amish. Iš Europos į Ameriką amišai atsikėlė XVIII amžiuje, prasidėjus jų persekiojimams bei Šveicarijos valdininkų priešiškumui.
Kaip ir menonitai, amišai priklauso Šveicarijos anabaptistų grupėms, XVI amžiuje siekusioms visų Šveicarijos bažnyčių radikaliosios reformacijos. Amišų judėjimas kilo nuo Jacobo Ammano (1656–1730) Šveicarijos menonitų lyderio pavardės. Jacobas Ammanas labai griežtai laikėsi savo fundamentalistinių krikščioniškų pažiūrų; už blogą elgesį nusidėjėlis būdavo atskiriamas nuo bendruomenės tol, kol viešai atsiprašo visų bendruomenės narių ir ima rimtai atgailauti.

Apranga

Amišų aprangos taisyklės draudžia jiems naudoti sagas, vietoj jų leidžiama naudoti tik kabliukus su akutėmis arba raištelius. Drabužiai be sagų yra priminimas, kad amišai yra taikaus būdo ir nesiruošia dėvėti jokios karinės uniformos, kuri dažnai būna su sagomis. Amišų drabužiaii pagal taisykles neturi be reikalo atkreipti dėmesio, jie privalo būti kuklūs, tvarkingi, vienos spalvos ir pasiūti pagal visas amišų aprangos taisyklės.

Baldai

Baldai gaminami įdedant daug darbo, kruopščiai atrenkant medžiagas ir tarnauja neretai net ne vienai kartai. Vengiant elektros, naudojami hidrauline ar pneumatine energija varomi įrankiai. Amišų baldai per tarpininkus pardavinėjami ir ne bendruomenės nariams.
Mindaugas Sinkevičius

Išsilavinimas

Mokėsi Jonavos 6-ojoje vidurinėje mokykloje. 2003 m. su pagyrimu baigė Jonavos Senamiesčio gimnaziją. 2003–2007 m. studijavo Vilniaus universitete. Baigė Ekonomikos fakultetą, kuriame įgijo vadybos ir verslo administravimo bakalauro kvalifikacinį laipsnį. Nuo 2004 iki 2008 m. neakivaizdžiai studijavo Mykolo Romerio universitete, teisės bakalauras. 2007–2009 m. baigė ISM Vadybos ir ekonomikos universiteto tarptautinę magistrantūrą, įgijo marketingo ir vadybos magistro kvalifikacinį laipsnį. 
2010-2015 metais ISM Vadybos ir ekonomikos universitete anglų kalba parengė ir 2015 m. rugsėjo 11 d. apgynė daktaro disertaciją tema „Alkoholio vartojimas prieštaringų visuomeninių ir asmeninių veiksnių kontekste” (angl. Alcohol Consumption in the Context of Conflicting Societal and Personal Factors), socialinių mokslų srities (vadybos kypties) daktaras. Mokslinis vadovas – prof. Sigitas Urbonavičius (Vilniaus universitetas).

Politinė veikla

2005 m. Lietuvos jaunimo organizacijų tarybos (LiJOT) asamblėjoje išrinktas į Valstybinę jaunimo reikalų tarybą. 2006 m. Nacionalinės plėtros instituto Jaunimo tarptautinio bendradarbiavimo agentūros ekspertas. 2008 m. LiJOT viceprezidentas.
2007–2016 m. ir nuo 2019 m. Jonavos rajono savivaldybės tarybos narys. 2008–2009 m. Jonavos rajono savivaldybės mero pavaduotojas, 2011–2016 m. ir nuo 2019 m. Jonavos rajono savivaldybės meras.
2016–2017 m. ūkio ministras. 2017–2019 m. UAB „Jonavos vandenys“ direktorius.
Nuo 2004 m. Lietuvos socialdemokratų partijos (LSDP) Jonavos rajono skyriaus narys, nuo 2013 m. skyriaus pirmininkas. Nuo 2015 m. LSDP partijos pirmininko pavaduotojas.
Laisvalaikio pomėgiai –  sportas (lauko tenisas, bėgimas, krepšinis); medžioklė, nardymas, taip pat šokiai, knygos ir teatras (pasak jo paties).

Šeima

2017 m. birželį vedė Aistę Plūkaitę.
Tėvas – Rimantas Sinkevičius (g. 1952 m.) – politikas, komjaunimo veikėjas.. 
Motina – Ligita Sinkevičienė (g. 1958 m.) – valstybės tarnautoja, Aplinkos apsaugos agentūros  Bendrųjų reikalų skyriaus vyriausioji specialistė; buvusi AB „Achema" inžinierė technologė. 
Sesuo Rūta Jasilionė (g. 1987 m.), advokatų kontoros „Valiūnas ir partneriai Ellex" advokato padėjėja.
Auksalės pusiasalis

Auksalės pusiasalis – hidrografinis gamtos paveldo objektas. 1997 m. paskelbtas gamtos paminklu. Pusiasalis yra Plungės raj., Platelių sen., pietinėje Platelių ežero dalyje, Žemaitijos nacionalinio parko teritorijoje, Laumalenkų hidrografiniame draustinyje. Tai 43,6 ha teritorija, išsikišanti į Platelių ežerą piečiau Kreiviškių pusiasalio. Auksalės pusiasalį sudaro Auksalė, Didžioji, Mažoji salos ir Piktežeris. Jei eitume pusiasalio pakrante, tektų įveikti apie 4 km atstumą. Pusiasalyje esantis Piktežeris yra apie 2,8 ha ploto iš visų pusių užpelkėjęs ežerėlis.

Pavadinimo kilmė

Auksalės pavadinimas, manoma, kilo nuo to, kad Platelių grafas  kadais iškirto čia augusį brandų mišką ir gavo už jį nemažai aukso. Auksalė dar vadinama Aukų salos vardu arba Aukštsale.
Albanijos futbolo varžybos 1948 m.

Pirmenybės

Lemiamos rungtynės: Partizani Tirane – Flamurtari Vlore 6:2.
Pietų Konsepšn Bėjus

Istorija

1973 m. miestas buvo suformuotas sujungus iki tol atskiras bendruomenes.
Dėl to, kad miestas prie jūros, ir turi ilgą pajūrio ruožą, čia populiarus turizmas ir miestas pritraukia poilsiautojus iš visos Kanados.
Satkūnai (Biržai)

Aplinkinės gyvenvietės

BIRŽAI – 21 km
Papilys – 6 km
Kupreliškis – 5 km
FK Milano Kumanovo

Istorija

Klubo ištakos siekia 2004 m.
Normandijos hercogystė

Šiandieninė Normandijos hercogystė

Normandijos hercogystė išliko iki šių dienų, bet dabar ją sudaro tik Normandijos salos (Džersis, Gernsis ir smulkios salelės).
Dabartinės Normandijos hercogystės hercogas yra Didžiosios Britanijos karalienė Elžbieta II.
Dospatas

Istorija

Manoma, kad miestas įkurtas XII-XIII a. Aleksijaus Slavo.
Julianatopas

Julianatopas – aukščiausias Surinamo kalnas (1280 m, kai kurie šaltiniai nurodo 1230 m), esantis Sipalivinio apygardoje, Vilhelminos kalnuose, tarp rytinių ir šiaurinių Liucijos upės šakų.
Kalnas pavadintas Nyderlandų princesės Julianos garbei.
Antrokas (moneta)

Žygimanto Augusto antrokas

Valdant Žygimantui Augustui kaldintas 1565 m. Vilniaus pinigų kalykloje. Dar vadinamas dvigrašiu. Vertė – 2 grašiai.
Monetos masė 1,82 g, praba – 875, skersmuo 20–20,5 mm. Averse valdovo portretas, legenda SIGIS AVG REX PO M D LI, reverse Vytis ir Gediminaičių stulpai herbiniuose skyduose, virš jų karūna, apačioje nominalas "II", legenda MONETA MAGNI DVCA LITV, data.
Šeligai

Istorija

Ankstyvaisiais viduramžiais šios apylinkės priklausė pietvakarinei Jotvos daliai. Raštuose gyvenvietė pirmąkart paminėta 1536 m. 1874 m. įėjo į naujai sukurtą Selmento prūsišką valsčių, kuris pradžioje priklausė Gumbinės apygardai, o nuo 1905 m. įėjo į Alnaštyno apygardos sudėtį. Laikui bėgant gyventojų skaičius stipriai kito: jei 1910 m. jų buvo 302 (kartu su prijungtu Bučkų kaimeliu), tai 1933 m. – 325 gyv., o 1939 m. buvo suskaičiuoti 286 kaimiečiai.
Po Antrojo pasaulinio karo, kartu su pietine Rytprūsių dalimi, įėjo į Lenkijos sudėtį ir iki 1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai, vėliau – Varmijos Mozūrų vaivadijai.

Piliakalniai

Šeligų šiaurinėje dalyje, Didžiojo Selmento ežero pietvakarinio kranto kyšulyje, dunkso neaukštos kalvos – tai jotvingių piliakalniai. Istorikams žinomi gana senai (vienas pirmųjų juos paminėjo žinomas Prūsijos tyrinėtojas Emilis Holakas); žemėlapiuose jie buvo žymimi Buczken (buvęs kaimas, dabar Šeligų dalis) vardu), bet išsamiai tirti nebuvo.
Rytinėje pusėje esanti piliavietė turi dvi aikšteles: viršutinę, turinčią išmatavimus 50 m X 40 m, ir apatinę (30 m X 12 m). Vakarinėje dalyje įrengta dar viena piliavietė su ovaline aikštele 45 m X 20 m. Abi piliavietes skiria dauba. Visas objektas iš rytų, pietų ir šiaurės apsaugotas lanko formos pylimu, jo paviršius stipriai nukentėjo per abu pasaulinius karus – viduramžiuose suformuotuose aikštelėse iškasti apkasai, išraustos duobės kariniams įtvirtinimams ir kt. objektai. Kyšulio smaigalyje išlikęs dar vienas pylimas, teritorijoje tarp jo ir rytinės piliavietės Pirmojo pasaulinio karo metu buvo įrengtos kapinės.
Objektas datuojamas X–XIII amžiais.
I amžius

Pirmasis mūsų eros amžius – šimto metų laikotarpis, prasidėjęs 1 metų sausio 1 dieną ir pasibaigęs 100 metų gruodžio 31 dieną.
Tūkstantmečiai: 1 tūkstantmetis pr. m. e. – 1 tūkstantmetis – 2 tūkstantmetis
Amžiai: I amžius pr. m. e. – I amžius – II amžius
Saul Hudson

Ankstyvieji gyvenimo metai

Saul Hudson gimė 1965 metais liepos 23 d. Londone. Jo motina buvo afroamerikietė Ola Hudson, dirbusi kostiumų dizainere Davidui Bowie ir kitiems aktoriams bei muzikantams, jo tėvas britas Anthony Hudson buvo gyvo garso ansamblio atlikėjas, grojės su įžymiais muzikantais.
Slash užaugo Stoke prie Trento, Staffordšyre, o kai jam sukako 11 metų, išvyko į Los Andželą, Kalifornijoje. Jo tėvai gyveno atskirai, bet Slash’as gyveno su savo mama. Jam duoda pravardė „Slash“, kai jų šeimos draugas Seimūras Kaselis apie jį pasakė „Visada skubantis, nenustygstantis vietoje“
Jis nusprendė su savo draugu Styvenu Adleriu sukurti grupę, Slash nusprendė groti su bosine gitara. Styvenas tapo pagrindinis gitaristas. Slash nuvyko į Fairfokso Muzikos Mokyklą ir pasakė, kad nori groti bosine gitara, taip jis sutiko mokytoją Robertą Woliną. Robertas pasakė, kad norint groti bosine gitara, jam reikia asmeninės gitaros. Slash grįžo namo ir paprašė savo senelės. Ji jam davė sudėvėtą vienos stygos flamenko gitarą. Jis išgirdo, kaip Robertas groja „Brown Sugar“, suprato, kad gitara yra jo pašaukimas. Jis net buvo išmestas iš aukštosios mokyklos.