Reologija

Reologija – mokslas, tiriantis medžiagų deformaciją ir takumą. Ji tyrinėja ne tik skysčius, bet ir pusminkščius, bei kietus kūnus su sąlygomis, kuriomis jie teka, o ne deformuoja tamprumus. Tai priklauso nuo medžiagos, kuri turi sudėtingą struktūrą, įskaitant purvą, nuosėdas, polimerus, maistą, skystus kūnus, ir kitas biologines medžiagas. Šios medžiagos srautas negali būti išskirtas vienos klampumo vertės (pastovioje temperatūroje) – vietoj to, klampumas keičiasi dėl kitų aplinkybių, pavyzdžiui, kečupas gali sumažinti savo klampumą drebėdamas, bet vanduo negali.

Reologijos kilmė

Izaokas Niutonas davė pradžią klampumo sąvokai, kintamųjų klampumo tyrimas taip pat vadinamas Ne-Niutono skysčių mechanika. Terminas reologija buvo įvestas 1920 metais Eugene C. Bingham (Eugene_C._Bingham)profesoriaus Lafayette, kuriam pasiūlymą pateikė kolega Markus Reiner (Markus_Reiner).

Deboro skaičiai

Kai reologinis medžiagos elgesys pateikiamas nuo stangrumo iki klampumo, kaip laiko mąsto padidėjimas, galima nustatyti atitinkamą laiko tarpą, kaip medžiagos atsipalaidavimo laiką. Atitinkamai, medžiagos poilsio laiko ir medžiagos deformacijos laiko skalės santykis vadinamas Debora numeriu. Maži Debora numeriai atitinka situacijas, kai medžiaga turi laiko atsipalaiduoti (ir yra klampumo išraiška), o aukštos Debora numeriai atitinka situacijas, kai medžiaga elgiasi gana tampriai. Pastaba, kad Debora skaičiai yra tiesiogiai susiję su medžiagomis, kurių srautas yra ilgo laiko skalės (pvz., Maksvelo skysčio), o ne atvirkščių rūšių medžiagomis (kaip Voigt arba Kelvinas modelis), kurie yra klampūs trumpo laiko skalėje, tačiau tvirtas dėl ilgo laiko.

Programos

Reologija taikoma programų inžinerijoje, geofizikoje, fiziologijoje ir farmacijoje. Inžinerijoje, tai paveikia gamybą ir polimerinių medžiagų naudojimą, bet plastiškumo teorija buvo panašiai svarbi metalinių formavimo procesų projektui. Pramonės požiūriu svarbios medžiagos tokios kaip betonas, dažai ir šokoladas turi sudėtingas srauto savybes. Geofizika apima lavos srautą, matuoja standų Žemės srauto medžiagos per ilgą laiko tarpą: tos, kurios rodo klampumo veiksmus. Fiziologijoje, daugelis kūno skysčių turi sudėtingas kompozicijas ir srauto charakteristiką. Visų pirma, yra specialus kraujotakos tyrimas, vadinamas hemoreologija. Bioreologijos terminas vartojamas platesne srauto savybių biologiniuose skysčiuose sfera. Maisto reologija yra svarbi gaminant ir perdirbant maisto produktus.

Reologistas

Reologistas yra tarpdisciplininis mokslininkas, kuris tiria sudėtingas skysčių ar minkštųjų, kietųjų kūnų deformacijos srautus. Tai nėra pirmojo laipsnio objektas, ir nėra bendros kvalifikacijos. Jis ar ji paprastai turi pagrindinę kvalifikaciją, viename iš kelių sričių: matematikos, fizikos mokslų, inžinerinių, medicinos, ar tam tikrų technologijų, ypač medžiagos arba maisto. Reologija gali būti dėstoma bakalauro kurso metu, tačiau profesionalas išplės šias žinias per magistrantūros studijas arba lankydamas kitokius kursus ir prisijungdamas prie vienos iš profesinių asociacijų.

Reometras

Reometrai yra priemonės, naudojamos apibūdinti reologinių savybių medžiagas, paprastai skysčio ir lydymosi. Šie prietaisai nustato specialias slėgio sritis arba deformaciją į skystį ir kontroliuoja kylančią deformaciją ar slėgį. Prietaisas gali veikti pastovaus arba kintančio srauto rėžimais, susiaurintose ir praplėstose ribose.