google/wiki40b huggingface dataset:
Stereoskopija

Stereoskopija tai vaizdinės medžiagos atvaizdavimo būdas suteikiant jai realų trimatiškumo (3D) ir gylio įspūdį. Šis efektas pasiekiamas kiekvienai akiai pateikiant skirtingą paveiksliuką, kur kiekviename paveiksliuke atvaizduotas tas pats objektas tik pasuktas kiek kitu kampu.

Atsiradimo istorija

Stereoskopiją išrado Čarlis Vytstounas (Charles Wheatstone) 1838 m.

Kaip žiūrėti

Pasitelkiant pagalbines priemones, t. y. akinius, žiūrint stereoskopinius paveiksliukus jokių papildomų pastangų nereikia, tačiau žiūrint į du paveiksliukus, be jokių priemonių reikia priversti, kad kiekviena akis žiūrėtų į skirtingą paveiksliuką atskirai.
Yra du tokio žiūrėjimo būdai, kai žiūrima tiesiai į tolį ir tada kiekviena akis mato skirtingą paveiksliuką, toks būdas vadinamas paraleliniu arba kai žiūrima sukryžiavus akis ir kairė akis mato dešinį paveiksliuką, o dešinė kairįjį.
Portičis

Geografija

Portičis yra prie Neapolio įlankos, netoli Vezuvijaus, apie 8 km į pietryčius nuo Neapolio. Toliau į pietryčius yra Erkolanas, po kuriuo palaidotas Herkulaniumas. Arti yra San Giorgio a Kremano miestas.

Istorija

Miestą visiškai sugriovė Vezuvijaus išsiveržimas 1631 m, bet Portičis buvo atstatytas. Ispanijos karalius Karolis III mieste pastatė rūmus 1738–1748 m. Po to kai Garibaldis nugalėjo Burbonus 1860 m., rūmai buvo paversti į botanikos sodus ir Karališkąja aukštesniaja žemės ūkio mokykla. Vienu metu čia buvo laikomi Herkulaniumo artefaktai, vėliau perkelti į Neapolį.

Ekonomika

Vietiniai gyventojai nuo seno verčiasi žvejyba, šilko gamyba iki XX a. pradžios. Vėliau atsirado įvairesnių verslų, o pramonė ir prekyba tapo pagrindiniais.
Meras Vincenzo Cuomo 2009 m. uždraudė kalėdinius papuošimus parduotuvėse, nes kamoros nariai versdavo parduotuvių savininkus pirkti jų papuošimus.
Boeing pagal susitarimą su Alenia čia įkūrė medžiagų tyrinėjimo centrą.
Espresas

Espresso ruošimo technologija

86–90 °C temperatūros vanduo 8−10 atmosferų slėgiu sunkiamas per sumaltas supresuotas kavos pupeles. Espresso kavai paruošti dažnai naudojami ypatingi kavos mišiniai – dažniausiai iš arabikos kavos pupelių. Kuo smulkiau sumalta kava, tuo lėčiau vanduo per ją sunkiasi, dėl to iš smulkiau maltų kavos pupelių gėrimas sodresnis, kvapnesnis. Jei sumalta stambiau – gėrimas bus silpnesnio skonio ir kvapo.

Istorija

Espreso kava taip pavadinta dėl virimo technologijos: ją verdant leidžiamas aukšto slėgio verdantis vanduo arba garai, kitaip tariant, kava tarsi išspaudžiama ar išsunkiama.
Šis kavos gaminimo būdas atrastas XIX amžiuje. 1822 metais buvo išrastas pirmasis espresso kavos virimo aparatas.
Bizas

Bizas – šiaurinis, šaltas ir paprastai sausas vėjas, pučiantis nuo Prancūzijos šiaurės rytų link Centrinio masyvo pietų ištisus metus. Vietoje vadinamas bise noire („juodasis bizas“). Gali pūsti ir iš tolimesnių Prancūzijos, Šveicarijos regionų. Bizas siejamas su giedru dangumi, tačiau rudenį ir žiemą kartais atneša sunkius debesis, audras bei krušą.
Pavadinimas kilęs nuo prancūziško žodžio, reiškiančio lengvą pabučiavimą į skruostą (Prancūzijoje populiarų pasisveikinimo gestą).
Bizas pučia visais metų laikais, tačiau dažniausiai žiemą ir pavasarį. Pučiant į šiaurę vėjas keičia kryptį ir slenka slėnių kryptimi. Taip jis tampa rytiniu vėju, šiaurės rytiniu ar šiaurės vakariniu. Pasiekęs kalningas vietoves sustiprėja ir pučia kelias dienas.
Kadangi bizas būdingas pavasariui ir šis vėjas yra šaltas, jis yra svarbus Prancūzijai, Šveicarijai ir kitoms šalims, auginančioms šiltamėgius augalus, pvz., vynuoges. Pučiant bizui šiose šalyse pavasarį oro temperatūra dažnai staiga krenta, todėl galimos šalnos, per kurias žūsta mažai atsparūs augalai.
Bankininkystė Šveicarijoje

Bankininkystės sektorius Šveicarijoje yra nepaprastai reikšmingas jos ekonomikai. Finansų sektorius sukūrė 15 % Šveicarijos BVP 2006 m.  Šveicarijos bankininkystės pramonės turto ir grynos vertės santykio (finansinio sverto) vidurkis 2008 m. siekė 29 prieš 1, o trumpalaikių įsipareigojimų suma sudarė 260 % Šveicarijos bendro vidaus produkto arba 1,273 % valstybės skolos.

Privačioji bankininkystė

Šveicarija pirmauja pasaulyje privačiosios bankininkystės srityje. Joje yra įsikūrę daugiau nei 500 bankai teikiantys turto valdymo paslaugas. Šiuo metu 30% viso pasaulio privačių ir institucinių klientų turto valdoma Šveicarijoje, todėl kad ten ypač palanki teisinė aplinka – Šveicarijoje nuo 1935 metų galioja Bankininkystės slaptumo aktas. Klasikiniai privatūs bankai Šveicarijoje atsirado XVIII amžiaus viduryje. Šveicarijoje galime išskirti tris privačios bankininkystės paslaugų teikėjų grupes. Pirmoji – didieji Šveicarijos bankai „UBS“ ir „Credit Suisse“. Tai yra tarptautinio lygio rinkų „žaidėjai“, galintys iš pirmųjų rankų pasiūlyti daugybę paslaugų ir produktų. Bet paslaugas teikia banko darbuotojai, kurie nėra savo verslo savininkai. Antroji grupė – buvę privatūs bankai, prieš kelis dešimtmečius tapę akcinėmis bendrovėmis. Čia galima paminėti ir Lietuvoje žinomus „Bank Julius Baer & Co Ltd.“ ar „Bank Vontobel Co Ltd.“ Šie bankai jau veikia kaip universalūs, bet dar yra išlaikę ir dalį privatiems bankams būdingų bruožų. Trečiąją grupę sudaro veikiantys privatūs bankai, tokie kaip dar 1741 metais įkurtas „Wegelin & Co.“ ar gerai už Šveicarijos ribų žinomi ir daugiau kaip 200 metų istoriją skaičiuojantys „Lombard Odier Darier Hentsch & Cie“ ar „Pictet & Cie“. Šie bankai yra išlaikę pagrindines privačiųjų bankų veiklos tradicijas ir principus. Beje, čia paminėti privatūs bankai yra gana dideli tarptautinio lygio investicijų valdytojai. Maždaug nuo praėjusio amžiaus vidurio Šveicarijos privačių bankų skaičius nuolatos mažėja. Nuo 1939 iki 2005 metų jų skaičius sumažėjo nuo 84 iki 14.
Katė su devyniomis uodegomis

Turinys

Institute, kuriame vykdomi biologiniai ir genetiniai tyrimai, nužudomas sargas, vėliau – dar keli darbuotojai. Žurnalistas Karlas Džordanis, rašantis apie šiuos nusikaltimus, susipažįsta su buvusiu kolega Franku Arno. Nors pastarasis prieš 15 metų prarado regėjimą, jo pomėgis spręsti galvosūkius ir praeito darbo įgūdžiai leidžia pastebėti tai, į ką dėmesio neatkreipia kiti. Abu vyrai, turintys savo rankose devynis įkalčius, imasi nusikaltimo tyrimo...
Audronė Garšvaitė

Biografija

1979 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą, istorijos mokytoja. Biržų „Aušros“ vidurinės mokyklos mokytoja.
Lietuvos socialdemokratų partijos Biržų rajono skyriaus narys. Nuo 2007 m. Biržų rajono savivaldybės tarybos narė.
Cholecistografija

Cholecistografija (gr. chole 'tulžis' + kystis 'pūslė' + grapho 'rašau') – rentgenografinis tulžies pūslės tyrimas. Ligoniui duodama išgerti arba įšvirkščiama į veną rentgenokontrastinių medžiagų (pvz., bilignosto). Patekus joms su krauju pro kepenis į tulžies pūslę, daroma pastarosios rentgenograma. Rentgenokontrastinės medžiagos sulaiko rentgeno spindulius, todėl matomas tulžies pūslės šešėlis; tai leidžia nustatyti tulžies pūslės anatominę padėtį, funkciją ir jų pakitimus.
Cholecistografija padeda tiksliau diagnozuoti tulžies pūslės akmenligę, diskineziją ir kitas ligas.

Šaltiniai

Medicinos enciklopedija, 1 t. Vilnius: Valstybinė enciklopedijų leidykla, 1991.
Aleksandra Vaisiūnienė

Biografija

Mokėsi Biržų gimnazijoje. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. Nuo 1944 m. gyveno Venesueloje, spaudos platintoja, žurnalo „Tėvų kelias“ ir Šiaurės Amerikos lietuvių periodinių leidinių bendradarbė.
Algirdas Briedis

Biografija

1976 m. baigė Kauno medicinos institutą. Šiaulių sporto medicinos dispanserio vyr. gydytojas, Sporto medicinos centro vyr. gydytojas.
1988 m. Lietuvos tautinio olimpinio komiteto (LTOK) atkūrimo dalyvis, LTOK Šiaulių tarybos pirmininkas. 1997 m. Lietuvos olimpinė akademijos Šiaulių filialo vadovas. Kredito unijos „Savas rūpestis“ valdybos pirmininko pavaduotojas.
1988–1991 m. Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio dalyvis, 1990–1995 m. Šiaulių savivaldybės tarybos deputatas. Lietuvos gydytojų sąjungos narys.
Pranciškus Grigalius Liubomirskis

Biografija

Lenkijos kunigaikščių Liubomirskių giminės atstovas, herbo „Szreniawa“ savininkas. Karūnos didžiojo vėliavininko, kunigaikščio Jurgio Ignoto Liubomirskio (1687–1753) sūnus nuo antros santuokos su Johana fon Štein (1723–1783).
Lenkijos aristokratas. Po ATR likvidavimo kunigaikštis tapo Austrijos imperijos tarnautoju, gavęs Haličo ir Ludimerijos karalystės kamergerio ir pakamario pareigybes. Austrams pardavė savo Žešuvo pilį, o pats su šeima persikėlė į Rozvaduvą.
1775 metais tapo masonų ložės „Trys balti ereliai“ nariu.
Adolfas Aleksejūnas

Adolfas Aleksejūnas (g. 1937 m. birželio 27 d. Meldiniai, Šiaulių apskritis, dab. Pakruojo raj.) – Lietuvos lengvaatletis, sporto žurnalistas.

Biografija

1972 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą, Istorijos fakultetą. 1972–1979 m. Kūno kultūros ir sporto komiteto vyr. treneris, skyriaus viršininkas, 1979–1989 m. Profsąjungų tarybos Sporto skyriaus vedėjas. 1989–1999 m. Lietuvos dienraščių „Tiesa“, „Diena“ sporto žurnalistas. 2007 m. Lietuvos tautinio olimpinio komiteto Valdybos narys.

Sportiniai pasiekimai

Daugkartinis TSRS lengvosios atletikos pirmenybių, tarptautinių varžybų kroso, 5000 m ir 3000 m kliūtinio bėgimo rungčių nugalėtojas ir prizininkas. 6 kartus gerino Lietuvos bėgimo rekordus, iš jų 5 kartus – 3000 m kliūtinio bėgimo. 1964 m. Tokijo olimpinėse žaidynėse pasiekė 3000 m kliūtinio bėgimo olimpinį rekordą (8 min. 31,8 s), finale užėmė 7 vietą.
Audronė Kurienė

Biografija

1981 m. aukso medaliu baigė Radviliškio V. Valsiūnienės vidurinę mokyklą, 1987 m. – Kauno medicinos institutą, gydytoja terapeutė.
1989-2006 m. Jurbarko ligoninės konsultacinės poliklinikos gydytoja neurologė. Nuo 1999 m. Jurbarko ligoninės vidaus medicininio audito grupės vadovė. Nuo 2002 m. gydytoja klinikinė fiziologė, atlieka EEG tyrimus. Nuo 2006 m. A. Kurienės IĮ gydytoja neurologė.

Politinė veikla

Nuo 2006 m. Tėvynės sąjungos Jurbarko skyriaus narė. Nuo 2009 m. partijos Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai Jurbarko skyriaus pirmininkė. 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Jurbarko rajono savivaldybės tarybos narys. 
Sutuoktinis Romualdas, dukros Ieva, Rūta.
Nepriklausomybės diena (animacinis filmas)

Siužetas

Penkių minučių nespalvotą dieną iš radijo stoties pabėga muzikantas. Per daug cukraus nuskandina laivą ir viltį surasti meilę už durų su širdele. Visa laimė, kad atsirado dingusi kepurė.
Rutki Kosakai

Istorija

Anksčiau kaimas buvo vadinamas Kurowstok. Dabartinis kaimo pavadinimas atsirado XIV a. kai šias žemes Mazovijos kunigaikštis Janušas I Senasis padovanojo Svetoslavui ir Bronisui iš Rutkovo. 1420 m. buvo įkurta Rutki Kosakų Šv. Onos parapija. 1586 m. buvo pastatyta mūrinė kaimo bažnyčia. 1760 m. gyvenvietei suteiktos miesto teisės. 1810 m. šios teisės buvo atimtas ir gyvenvietė vėl tapo kaimu. Per II pasaulinį karą bažnyčia buvo sugriauta. Kaimo kapinėse yra paminklai 1863 m. sukilimo dalyviams ir Armija Krajovos kovotojams. Iki II pasaulinio karo kaime veikė Rutki Kosakų žydų kapinės.
Nelaisvė

Istorija

Senovėje pralaimėjusios pusės kariai, paimti nelaisvėn būdavo išžudomi (kad negalėtų kautis ateities karuose) ar paverčiami vergais (kad teiktų naudą laimėtojams). Tais laikais dažnai neskirdavo karių ir civilių, todėl pralaimėjusios pusės civiliai dažnai irgi būdavo žudomi ir/ar verčiami vergais.
Viduramžiais papročiai buvo panašūs kaip ir antikos laikais. Ypač žiaurūs dažnai būdavo religiniai karai. Tokiuose karuose eretikais, pagonimis laikomų priešininkų kariai dažnai irgi būdavo žudomi. Taip būdavo, pvz., kai kuriuose kryžiaus žygiuose. Kartais už nelaisvėn paimtus priešo vadus, riterius prašydavo išpirkos, o eilinius karius, už kuriuos nebuvo kas pasiūlys išpirką, žudydavo arba versdavo vergais (taip darydavo, pvz., berberų piratai).

Karo belaisvių teisinis statusas

Svarbiausi šiuolaikinės tarptautinės teisės aktai, apibrėžiantys elgesį su karo belaisviais yra: 1907 m. Hagos konvencijos priedas dėl sausumos karo įstatymų ir papročių, 1929 m. Trečioji ir 1949 m. Ženevos konvencijos dėl elgesio su karo belaisviais ir 1977 m. Ženevos konvencijų papildomas protokolas dėl tarptautinių ginkluotų konfliktų aukų apsaugos. Pagal šiuos teisės aktus, karo belaisvis yra priešo vyriausybės, o ne jį paėmusių į nelaisvę asmenų ar karo dalinių vadžioje ir yra draudžiamas bet koks pasikėsinimas į jo gyvybę, sveikatą, garbę ir orumą. Priešo vyriausybė privalo nemokamai karo belaisvius išlaikyti ir teikti jiems medicinos pagalbą. Belaisviai privalo laikytis teisės normų, galiojančių priešo kariuomenėje, o už jų pažeidimus ir bandymą pabėgti gali būti baudžiami tik drausminėms priemonėmis. Karo belaisviai turi teisę gauti ir siųsti laiškus, o jų asmeniniai daiktai, išskyrus ginklus ir karo dokumentus, lieka jų nuosavybe. Pasibaigus karo veiksmams, karo belaisviai turi būti išsiųsti į tėvynę. Tyčiniai veiksmai, kuriais sukeliama karo belaisvių mirtis, sunkus sužalojimas ar liga, kvalifikuojami, kaip karo nusikaltimai. Lietuva 1939 m. prisijungė prie 1929 m. Ženevos konvencijos, 2001 m. prie 1949 m. konvencijos ir 1977 m. papildomo protokolo.

Pasauliniai karai

Pirmojo ir Antrojo pasaulinio karų metu ne visos valstybės buvo prisijungusios prie tarptautinių konvencijų dėl karo belaisvių ir jų netaikė visa apimtimi. Daug karo belaisvių mirė nuo labai prastų gyvenimo sąlygų: bado, mušimo, grupinių bausmių taikymo, prastos medicinos priežiūros ar jos nebuvimo ir žudynių.
Karoliniškės

Istorija

Senieji Karoliniškių gyventojai pasakojo, kad jų kaimas pavadintas šioje vietoje buvusio dvarelio dalies paveldėtojos Karolinos vardu (Karolinka). Kalbininkas Jonas Jurkštas vietovardį kildina iš XIX a. čia buvusios Karolinų karčiamos. Šioje vietoje kažkada buvo dvaras, XIX a. pradžioje stovėjo „Karčma Karolinov“, o kaimelyje – tik trys sodybos. Šalia – kelios Šaltūnų kaimo sodybos. Antroje XIX a. pusėje veikė plytinė.
Karoliniškės pradėtos statyti 1971 m. pagal R. Balėno ir G. Balėnienės projektą.
1986 m. įrengtas, o 1987 metais atidarytas Pasakų parkas.
Karoliniškės – viena svarbiausių 1991 m. sausio 13 d. įvykių vietų. Po šių įvykių 8 Karoliniškių gatvės pervadintos aukų pavardėmis.
Šventoji (Nemunas)

Istorija

Šventoji (Swinton, Schwente) minima XIV a. kryžiuočių karo kelių aprašymuose.
Upės pavadinimas kilo nuo žodžio šventas.
Dubravai

Aplinkinės gyvenvietės

Samylai – 2 km
VAIŠVYDAVA – 4 km
Sietynas – 2 km 
 Gervėnupis – 3 km
Julija Brazauskienė

Julija Brazauskienė (mirė 2011 m. balandžio 16 d. Turniškėse, Vilnius) – Algirdo Mykolo Brazausko (1932–2010), pirmojo nepriklausomybę atkūrusios Lietuvos prezidento, LKP CK pirmojo sekretoriaus pirmoji žmona.

Biografija

Baigė Kauno medicinos institutą (kartu su Julija studijavo ilgametis A. Brazausko gydytojas bei bičiulis Adolfas Berūkštis).
Dirbo gydytoja pulmonologe.
Su A. Brazausku susipažino vienoje Kauno čiuožyklų. Susituokė 1957 m. dar būdami studentai. Maždaug po keturiasdešimties bendro gyvenimo metų apsigyveno atskirai. Išsiskyrė. Išaugino dvi dukras dvynes (g. 1959 m.): Audronę Usonienę, gydytoją, ir Laimą Mertinienę, menotyrininkę.
Palaidota Kairėnų kapinėse.
Skruzdėlė motinėlė

Skruzdėlė motinėlė (angl. Queen ant, rus. Муравьиная матка) – skruzdėlių patelė, kurianti ir plečianti savo koloniją, veisianti vis naujus jos narius. Vabzdžių pasaulyje ši motinėlė išsiskiria rekordiniu ilgaamžiškumu – gyvenimo trukmė siekia 20 metų ir daugiau.
Daugumai skruzdėlių rūšių būdinga tai, kad ne skruzdėlės darbininkės išsirenka savo motinėlę, o motinėlė veisia sau darbininkes. Ji savo kūno forma yra panaši į darbininkę, bet yra akivaizdžiai didesnė, be to, turi 4 sparnus (dvi poras), kuriuos praranda (nusigraužia) suradusi vietą naujam skruzdėlynui ir pradėjusi jį statyti.

Šeimos kūrimas

Apvaisinta motinėlė arba lieka savo kolonijoje, arba kuria naują skruzdėlyną: parenka jam tinkamą vietą, rausia urvelį, įrengia pirmą lizdą, kur po kurio laiko ima dėti kiaušinėlius. Kai kurių kitų rūšių motinėlės pačios užsiima maisto paieška, tam palikdamos lizdą. Kitos iš jų lieka savo buveinėje, rūpinasi pirmųjų darbininkių išauginimu, jų mityba iš savo pačių riebalinių medžiagų ir histolizės veikiamų sparnų raumenų atsargų.
Paprastai šeimoje darbininkės visapusiškai pasirūpina motinėle: aprūpina maistu, valo ir šalina jos atliekas ir pan. Nežiūrint savo „karalienės“ statuso kolonijoje, motinėlė čia nėra pati svarbiausia. Didžiausią vaidmenį turi darbininkės, kurios gali net nužudyti motinėlę, jei tik sumažėja jos vislumas.
Pietų Kembridžšyras

Istorija

Pietų Kembridžšyras rajonas įkurtas 1974 m. balandžio 1 d. sujungus du istorinius rajonus: Čestertono kaimiškąjį ir Pietų Kembridžšyro kaimiškąjį rajonus.
Birutė Rinkevičienė

Biografija

1992 m. Kruonio HAE inžinierė.
2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Elektrėnų skyriaus narė, tarybos narė, 2003 m. atsakingoji sekretorė.
Aranchuesas

Vardo kilmė

Yra daug teorijų apie šio miesto vardą. Populiariausia iš jų yra tokia, kad šis pavadinimas kilęs iš baskų kalbos žodžio Arantza (lietuviškai gudobelė). Kitos teorijos yra jog pavadinimas kilęs iš lotyniškų žodžių junginių Ara Jovis arba Ara lovia (lietuviškai Jupiterio altorius).

Istorija

1178 m. teritorija buvo paimta Santjago ordino. Ferdinandas ir Izabelė (katalikiškieji karaliai) miestelį pavertė karališkaja rezidencija. Nuo XIX a. pabaigos tai buvo pavasarinė karalių rezidencija.
Per karaliaus Pilypo II valdymą buvo pastatyti Aranchueso karališkieji rūmai, suprojektuoti Juan Bautista de Toledo ir Juan de Herrera. Pats Aranchuesas išsiplėtė Ferdinando VI valdymo metais (prieš tai Aranchuese galėjo gyventi tik karališkoji šeima). 1808 m. per Aranchueso maištą prieš Karolį IV, sostas buvo atiduotas jo sūnui Ferdinandui VII.
1851 m. Aranchuese buvo pastatytas antrasis Ispanijoje geležinkelis Aranchuesas-Madridas, kuris buvo vadinamas „Braškių traukiniu“. Pirmasis geležinkelis Ispanijoje buvo Barselona-Mataras.
Beržaragis

Istorija

Sovietmečiu priklausė Palūšės apylinkei. 1980 m. gyveno 4 gyventojai.

Aplinkinės gyvenvietės

Ripelialaukis - 1 kmGinučiai - 2 kmVaidžiuškės - 1 km
Kasinės išlaidos

Kasinė išlaida – sumokėti pinigai už prekes ar paslaugas.
Į kasines išlaidas priskiriamos per skaičiuojamą laikotarpį išmokėtos algos, išlaidos paslaugoms, prekėms, daiktams ir kitos išlaidos. Pinigai gali būti sumokami pavedimu ar per kasą grynais. Į kasą išduodant pinigus nurodoma kokiom išlaidoms juos galima išleisti, todėl pagal tokius išlaidų pavadinimus kasoje jos ir apskaitomos. Jei kasoje yra pinigai tik išmokėti algoms, jų kasininkė negali atiduoti mokant už nupirktas prekes ar kt. Taip par ir atvirkščiai, jei pinigai į kasą išduoti sumokėti už nupirktas prekes, jais negalima išmokėti algų ir t. t.
Pvz.,

Per ataskaitinį mėnesį įšmokėtos algos už praeitą mėnesį, į ataskaitinį laikotarpį į kasines išlaidas įtraukiama visa išmokėta suma.

Sumokėta dalis pinigų už nupirktą automobilį, į kasines išlaidas įtraukiama visa dalis sumokėtų pinigų.

Į kasą įnešta 10000 Lt. algoms mokėti ir 1000 Lt. atsiskaityti su materialiai atsakingais asmenimis už nupirktas prekes. Į kasines išlaidas bus įtraukta 10000 Lt. kaip išlaidos darbo užmokesčiui ir 1000 Lt. kaip išlaidos už prekes.
Anželikos Cholinos šokio teatras

Anželikos Cholinos šokio teatras (sutr. A|CH šokio teatras) – vienas didžiausių šokio teatrų Lietuvoje. Įsteigtas 2000 metais. Teatro įkūrėjos – choreografė Anželika Cholina (g. 1970 m.) ir vadybininkė Greta Cholina, „A|CH teatro" direktorė (A. Cholinos sesuo). Teatras organizuoja turus Lietuvoje ir užsienyje (Vengrijoje, Anglijoje, Latvijoje, Lenkijoje, Rusijoje, Danijoje, Kinijoje). Teatro šokio spektakliais pasižymi baleto, modernaus šokio ir (teatro) vaidybos sinteze. „A|CH teatras" su kitais choreografais realizavo įvairiais kūrybines idėjas. 2008 metais teatro pakviestas choreografas iš Maskvos Oleg Gluškov specialiai „A|CH trupei" pastatė šokio spektaklį „Donkey hot”.

Trupė

Teatras neturi pastovios trupės, tačiau per ilgus kūrybinio darbo metus susiformavo didelis ir tvirtas A|CH šokėjų branduolys. Tačiau juo neapsiribojama. Siekiant, kad kiekvienas spektaklis būtų išskirtinis, bendradarbiauti kviečiami Lietuvos ir užsienio artistai – šokėjai, dramos aktoriai ir muzikantai.

Šokėjai, aktoriai

Spektakliuose šoko (vaidino):
Inga Augutytė, Indrė Bacevičiūtė, Živilė Baikštytė, Donatas Bakėjus, Saulius Balandis, Ramunė Balsevičiūtė, Anna Baranova, Urtė Bareišytė, Žilvinas Benuševičius, Goda Bernotaitė, Eglė Brundzaitė, Audrius Bružas, Eligijus Butkus (Toreodoras), Romas Ceizaris, Tomas Ceizaris, Kipras Chlebinskas, Žavinta Čičelytė, Aurelijus Daraškevičius, Maja Dolidzė, Kristina Galalytė, Aušra Gineitytė, Greta Gylytė, Kirilas Glušajevas, Tadas Gryn, Kristina Gudžiūnaitė, Evaldas Jaras, Vita Jaristo, Rūta Juodzevičiūtė, Andrius Katinas, Daniil Kolmin, Kiril Kornilov, Jolanta Kriščiūnaitė, Rūta Kudžmaitė, Deimantė Kupstaitė, Olga Lopatčenkova, Margarita Makejeva, Antanina Maksimovič, Sigita Mikalauskaitė, Marius Miliauskas, Beata Molytė, Modestas Pachalka, Indrė Pačėsaitė, Anton Piastechin, Leonardas Pobedonoscevas, Indrė Radzevičiūtė, Agnė Ramoškaitė, Agnė Ramanauskaitė, Loreta Raškevičiūtė, Mar­ty­nas Ri­mei­kis (Don Chose), Laimis Roslekas, Giedrius Savickas, Edita Stundytė, Giedrė Subotinaitė, Julija Turkina, Vaida Šniurevičiūtė, Nerijus Tauskus (Toreodoras), Domicelė Tautkaitė, Brigita Urbietytė, Igoris Zaripovas, Giedrė Zaščižinskaitė (Carmen), Andrius Žužžalkinas ir kt.
Aznakajevas

Istorija

Aznakajevas minimas nuo XVIII a. kaip baškirų ir teptiarių gyvenvietė. Rajono centras nuo 1965 m. Miestas nuo 1987 m.
Edward Calvin Kendall

Biografija

1909 m. baigęs Kolumbijos universitetą iki 1914 m. mokslinį darbą dirbo Detroite ir Niujorke. 1910 m. daktaras. 1914–1951 m. dirbo ir dėstė Minesotos universitete Ročesteryje, nuo 1945 m. Biochemijos laboratorijos vadovas. Nuo 1915 m. profesorius. 1951–1972 m. Prinstono universiteto kviestinis profesorius.

Veikla

1915 m. išskyrė skydliaukės hormoną tiroksiną, kristalizavo glutationą, nustatė jo cheminę struktūrą ir reikšmę oksidacijos procesuose. 1935 m. atrado antinksčių hormoną kortizoną, išaiškino jo reikšmę uždegimo slopinimui. 1948 m. panaudojo sintetinį kortizoną reumatoidiniam artritui gydyti.
1950 m. jo veikla kartu su Filipu Henču ir Tadeušu Reichšteinu įvertinta Nobelio fiziologijos ir medicinos premija. Jo vardu pavadinta Norvalko pagrindinė mokykla.
Sporofitas

Sporofitas (spora + gr. phyton 'augalas') – diploidinis individas, išsivystantis iš zigotos ir subrandinantis sporаs, dviejų kartų augalų ir kai kurių dumblių vystymesi. Šių kartų individai paprastai yra skirtingos sandaros ir visada skirtingai dauginasi.
Gametofito gametos susilieja į diploidinę zigotą, iš kurios aukštesniuosiuose augaluose išsivysto daugialąstis sporofito gemalas, o iš jo išauga augalas sporofitas. Tam tikroms sporofito ląstelėms pasidalijus mejozės būdu (tai paprastai vyksta sporangėse) susidaro haploidinės sporos, iš kurių vystosi haploidiniai gametofitai.
Daugelyje augalų (pataisai, paparčiai, plikasėkliai, gaubtasėkliai) sporangės būna dvejopos – makrosporangės ir mikrosporangės. Makrosporangėse vystosi makrosporos, iš kurių išsivysto moteriški gametofitai, o mikrosporangėse – mikrosporos, iš kurių išsivysto vyriškieji gametofitai.
Siudad Maderas

Istorija

Miestas pradėjo kurtis XIX a. pr. Oficialiai įkurtas 1930 m. ir pavadintas Meksikos prezidento Fransisko I. Madero garbei.
Pandiverės aukštuma

Pandiverės aukštuma (est. Pandivere kõrgustik) – aukštuma šiaurės rytų Estijoje, Vakarų Viru ir Jervos apskrityse. Aukštis iki 166 m (Emumegio k.). Sudaryta daugiausia iš klinčių. Aukštumoje prasideda nemažai upių (Jegala, Pernu, Lobu, Peltsama, Kunda ir kt.), telkšo keletas ežerų. Daugiausia apaugusi miškais.
Pitėjas

Pitėjas Masilietis (sen. gr. Ὑπατία; gyveno IV a. pr. m. e.) – senovės graikų geografas, keliautojas, astronomas bei matematikas, kilęs iš Graikijos kolonijos Masilėjos (dabartinio Marselio).
Maždaug 325 m. pr. m. e. atliko tiriamąją ekspediciją į šiaurės vakarų Europą. Savo keliones aprašė darbe, kuris iki šių dienų neišliko; yra likę tik fragmentai perpasakoti kitų autorių. Manoma paminėjo aisčių gentį vadinama Ostiaioi (nuor. Ostimioi). Pitėjas – pirmasis, apibūdinęs Vidurnakčio Saulę, poliarinį ledą, pirmasis, paminėjęs Britanijos vardą, bei Balisia salą jūroje.
Įrodė, kad Mėnulis lemia jūrų potvynius bei atoslūgius. Atrado, jog Šiaurinė žvaigždė iš tiesų nėra ties pačiu šiaurės ašigaliu.