google/wiki40b huggingface dataset:
Generalinis valstybės saugumo komisaras

Generalinis valstybės saugumo komisaras (rus. Генеральный комиссар госбезопасности) – karinis, o vėliau – specialusis NKVD ir NKGB aukščiausiųjų pareigūnų laipsnis 1935–1945 m. Laipsnis lygiu atitiko ginkluotųjų pajėgų Tarybų Sąjungos maršalo laipsnį, nors oficialios atitikimo lentelės patvirtintos nebuvo.
Įvestas 1935 m. lapkričio 26 d. TSRS CVK ir TSRS LKT nutarimu „Об установлении звания Генеральный комиссар государственной безопасности и присвоении его народному комиссару внутренних дел СССР тов. Ягоде Г. Г.“ („Apie generalinio valstybės saugumo komisaro laipsnio įvedimą ir jo suteikimą TSRS vidaus reikalų liaudies komisarui drg. G.G. Jagodai“).
Pajūrio herbas

Aprašas

Herbo raudoname lauke du sukryžiuoti sidabriniai barzdiškieji kovos kirviai ašmenimis į išorę, iškylantys iš septynių banguotų sidabrinių juostelių, atskiriančių raudoną skydo papėdę.

Istorija

Vietovės pavadinimas neabejotinai atsirado nuo Jūros upės. Nors Pajūrio pavadinimas pirmą kartą minimas 1498 m., žmonių čia gyventa iš seno. Kadaise jie priklausė Karšuvos žemei. Ant legendomis apipintų, palei upę esančių piliakalnių buvo įrengta vientisa pilių ir pilaičių grandinė, sudariusi kovose su Vokiečių ordinu svarbią Jūros gynybinę sistemą. Šie išskirtiniai vietovės bruožai ir paskatino herbe naudoti minėtus simbolius.
Lietuvos Respublikos Prezidentas herbą 2009 m. birželio 12 d. patvirtino dekretu Nr. 1K-1891. Herbo etalono autorius – dailininkas Arvydas Každailis.

Simbolika

Herbui panaudotos dvi senosios Lietuvos heraldikos spalvos. Raudona reiškia drąsą, narsą, kovose už laisvę pralietą kraują, o sidabras (balta) rodo ne tik vandenį (Jūros upę), bet ir dorą, turtą.
Mocedades

Mocedades – Ispanijos grupė. 1973 m. su daina Eres Tú ji dalyvavo Eurovizijos dainų konkurse ir užėmė antrą vietą.
Glaudinimas

Glaudinimas – bylos duomenų apimties sumažinimas. Kitaip dar vadinamas archyvavimu arba pakavimu.

Informacinis perteklius

Glaudinimas galimas dėl to, kad duomenų apimtis dažnai yra didesnė nei jų teikiama informacija. Pavyzdžiui, „1998 m.“ ir „tūkstantis devyni šimtai devyniasdešimt aštuntieji metai“ teikia tiek pat informacijos, tačiau pirmasis užrašas žymiai trumpesnis. Sukurta daug įvairių glaudinimo metodų, kurie padeda surasti „perteklinius duomenis“ ir pakeisti juos lakoniškesniais. Vienoje suglaudinimo programoje gali būti realizuotas tiek vienas, tiek keli metodai. Suglaudinimo metodai parenkami atsižvelgiant į duomenų pobūdį. Be to, ypač efektyvūs metodai (padedantys pasiekti didelį suglaudinimo laipsnį), gali būti pernelyg „lėti“, todėl jie netinkami praktikoje. Parenkant metodus ir juos realizuojančias programas, reikia rasti optimalų laiko ir sutaupytos atminties santykį. Ne visi duomenys vienodai gerai susispaudžia. Labai gerai susispaudžia .txt, .doc, .bmp tipo bylos. Nepavyks suspausti .mp3 .jpg tipo bylų (šis formatas yra jau glaudintų duomenų formatas, kaip ir .jpg ir daug kitų bylų formatų). Tačiau jas vis vien tikslinga archyvuoti.

Archyvų tipai ir archyvavimo būdai

Glaudinimo programų darbo rezultatas – byla ar jų rinkinys, vadinamas archyvu. Archyvai paprastai turi plėtinį, atitinkantį programą, kuria jie buvo sukurti – .zip, .rar .arj, .ice ir t. t. Todėl glaudinimo programos dažniausiai vadinamos archyvavimo programomis arba tiesiog archyvatoriais. Archyve saugoma ir papildoma informacija: bylų vardai, modifikavimo datos, kontrolinės sumos (pvz., bendras vienetukų skaičius bylos duomenyse). Tai padeda patikrinti, ar bylos iš archyvo atkurtos teisingai. Jei archyve yra informacija apie katalogus, tai jis vadinamas archyvu su katalogų struktūra. Toks archyvas naudingas tuomet, kai archyvuojamos viso katalogo ir jo pakatalogių bylos. Galima pageidauti, kad archyvavimo programa sukurtų archyvą susidedantį iš keleto bylų, nurodant didžiausią vienos bylos dydį. Toks archyvas vadinamas daugiatomiu, ir jį tikslinga kurti, jei, sakysime, archyvą reikia įrašyti į kompaktinį diską, o archyvas vienoje byloje į jį netelpa.
Račių seniūnija

Račių seniūnija – administracinis teritorinis vienetas Gruzdžių valsčiuje, 1918–1932 m. turėjęs ribotos savivaldos teises. Centras – Račiai (Šiauliai).
Dalelių fizika

Dalelių fizika – fizikos sritis, tirianti elementariausias materijos ir spinduliavimo sudedamasias dalis ir jų tarpusavio sąveikas. Dauguma elementariųjų dalelių labai retai aptinkamos gamtoje, todėl jos sukuriamos ir stebimos dalelių greitintuvuose.

Pagrindinės teorijos

Šiuo metu labiausiai plėtojamos dalelių fizikos teorijos yra šios: standartinis modelis, superstygų teorijos.
Šiais laikais elementariųjų dalelių klasifikacijai naudojamas standartinis modelis, aprašantis stipriąsias bei silpnąsias elektromagnetinės prigimties fundamentaliąsias jėgas.
Inagis

Simboliai

Oficiali miesto gėlė – Azijinė kriaušė (Pyrus pyrifolia), medis – dviskiautis ginkmedis
Piščatų valsčius

Istorija

Tarpukariu valsčius buvo Balstogės vaivadijoje, Mazovijos Vysokio apskrityje. Po II pasaulinio karo valsčiaus teritorija priskirta Kobilino Božimų valsčiui.
Dora Venter

Biografija

Dora gimė Šalgotarjano mieste bei turi brolį ir seserį.
Sulaukusi 18, ji persikėlė į Budapeštą, kur 1998 m. baigė medicinos mokyklą ir gavo kvalifikacijos pažymėjimą.
Baigusi mokslus, Dora ėmė dirbti slaugytoja, tačiau menkas darbo užmokestis vertė ją ieškoti papildomo pajamų šaltinio. Išvaizdi šviesiaplaukė 1999 m. balandį pati kreipėsi į „X-Clusive Modeling Agency“ agentūrą ir sudalyvavo pornografinio filmo bandymuose. Pradėjusi filmuotis, kurį laiką ji derino darbą ir naująją veiklą, bet galiausiai apsisprendė būti aktore.
Pirmajame savo filme Dorai teko vaidinti su kolega iš Vengrijos, tuo tarpu antrasis filmas buvo sukurtas Kanuose, apdovanojimų Hot d’Or įteikimo metų.
Karjeros pradžioje didžioji dalis Doros filmų buvo sukurta Švedijoje, kur ji vadinosi Claudia Wennström. Pradėjus vaidinti kitose Europos šalyse, ji pasikeitė ir vardą, pasivadindama „Venter“ – pagal vaistus, kuriuos pati vartojo. Iki 2013 m. ji nusifilmavo apie 180 juostų, kurios buvo kuriamos italų, vokiečių ir prancūzų kompanijų.
2003 m. Dora vėl trumpm grįžo prie slaugytojos amato, motyvuodama tuo, kad jos draugai žino apie pornografiją, o pacientai – ne.
Gintaras Patackas

Biografija

1968 m. baigė Kauno 14-tą vidurinę mokyklą, 1973 m. Kauno politechnikos instituto Statybos fakultetą. 1973–1977 m. dirbo Žemės ūkio statybos projektavimo institute inžinieriumi, buvo korespondentas, žurnalo „Keturi vėjai“ ir „LitPoliinter“ redaktorius. Nuo 1987 m. Lietuvos rašytojų sąjungos narys. Tarptautinio P.E.N. centro Lietuvoje narys.
Eilėraščius pradėjo skelbti 1972 m., pirmasis rinkinys „Atleisk už audrą“ pasirodė 1975 metais. Ankstyvieji G. Patacko eilėraščių rinkiniai priskirtini miesto poezijai. Juose jungiami ekspresyvūs, ironiški, dažnai siurrealistiški vaizdai, pasakojamos neįtikėtinos istorijos, kurios turi šokiruoti skaitytoją, išreikšti šiuolaikinio pasaulio trapumą, jo priešiškumą žmogui. Vėlesnių rinkinių kūriniai groteskiški, ironiški.  Iš rusų kalbos išvertė Josifo Brodskio, Nikolajaus Gumiliovo, Vladimiro Vysockio ir kt. eilėraščių.

Šeima

Tėvas Antanas Patackas (1911–1999) tarpukariu dirbo Mykolo Romerio asistentu VDU Konstitucinės teisės katedroje, sovietmečiu – matematikos dėstytojas, disidentas. Motina Marija Sabaliauskaitė-Patackienė (1913–2006), lituanistė, visuomenės veikėja, nusipelnusi mokytoja. Broliai Algirdas Vaclovas Patackas (1943-2015), Kovo 11-osios Akto signataras, disidentas, politikas; Saulius Antanas Patackas (g. 1945 m.), medikas, pedagogas, visuomenės veikėjas. Žmona Tautvyda Marcinkevičiūtė (g. 1955 m.), poetė, vertėja.
Pravarde Dičkis

Turinys

Inspektorius Rizo, pravarde Dičkis, nesinešioja ginklo ir labiau pasikliauna savo fizine jėga. Jis turi savo informatorius, pažįsta daugelį miesto nusikaltėlių, kurie jį taip pat gerbia dėl sąžiningumo.
Tuo metu, kai policijai ima vadovauti naujas komisaras Tabasi, mieste padaugėja nusikaltimų, susijusių su narkotikais. Rizo išsiaiškina, kad tai Marselio mafija, ketinanti savo teritoriją išplėsti į Neapolį ir tam pasitelkusi vieną iš Kamoros mafijos šulų Baroną. Rizo suima jį, tačiau už įgaliojimų viršijimą pašalinamas iš tarnybos. Matydamas, kad vienas nieko nenuveiks, Rizo kreipiasi į likusius Kamoros vadus, siekdamas jų pagalbos neleisti mieste plisti narkotikams. Šie sutinka padėti ir netrukus jie suranda bei sunaikina laboratoriją, o Rizo perima milijono vertės narkotikų krovinį.
Marselio atstovai pašalina Baroną, įkalčius nukreipdami į Rizo. Šis priverstas sprukti ir nuo policijos, įtardamas, kad naujasis komisaras gali būti išvien su nusikaltėliais.
Hidrologinis ciklas

Hidrologinis ciklas, taip pat vandens ciklas, vandens apytakos ciklas, ratas – nuolatinis vandens judėjimas Žemės hidrosferoje, varomas Saulės energijos.

Apibūdinimas

Vandens ciklas yra nenutrūkstantis ir jį sudaro atmosferos, paviršiaus ir požeminio vandens judėjimas. Judėdamas ciklu, vanduo keičia agregatines būsenas tarp skysčio, kietosios medžiagos (ledo) ir garų. Vanduo juda iš vienos vietos į kitą šių fizinių procesų dėka: garavimo, kritulių, infiltracijos, paviršinio nuotėkio ir požeminio nuotėkio. Laikas, per kurį vanduo pereina iš vienos vietos į kitą, gali būti nuo kelių sekundžių iki tūkstančių metų. Tačiau nepriklausomai nuo vandens judėjimo, bendras vandens kiekis hidrosferoje išlieka tas pats (apskaičiuota 1,37 mlrd km³), ir didžiausią dalį sudaro vandenynų vanduo.

Vandens ciklo pokyčiai

Per paskutinį šimtmetį garavimo ir kritulių padaugėjo, todėl hidrologinis ciklas tapo intensyvesnis. Tai natūrali visuotinio atšilimo pasekmė, nes aukštesnės temperatūros skatina garavimą.
Kitas hidrologinio ciklo pokyčių pavyzdys – ledynų atsitraukimas, kai iš kritulių tiekiamo vandens neužtenka papildyti tirpimo arba sublimacijos būdu prarasto ledo. Dabartinis ledynų atsitraukimas pasaulyje registruojamas nuo 1850 m.

Žmogaus įtaka vandens ciklui

Vandens ciklo pokyčiams įtaką daro ir žmogaus veikla: žemės ūkis, atmosferos sudėties keitimas, užtvankų statyba, miškų kirtimas ar sodinimas, požeminio vandens pašalinimas šulinių pagalba, upių vandens naudojimas, urbanizacija.

Vandens ciklo įtaka klimatui

Didžiausią įtaką klimatui turi vandenynų garavimas. 86 % pasaulio garavimo vyksta virš vandenynų, kas lemia jų atvėsimą, ir atitinkamai žemesnes temperatūras globaliai. Nevykstant garavimui, temperatūra Žemės paviršiuje būtų apie 67 °C. Tačiau kadangi vandens garai yra natūralios šiltnamio dujos, didesnis garų kiekis atmosferoje skatina šiltnamio efektą, dėl ko sunku vandens ciklo įtaką klimatui vertinti vienareikšmiškai.

Vandens ciklo įtaka biogeocheminiams procesams

Nors vandens ciklas pats savaime yra biogeocheminis ciklas, nuo jo taip pat priklauso ir kiti biogeocheminiai procesai, kaip anglies ciklas. Vandens nuotėkis perneša erozijos produktus ir dirvožemyje esančius neorganinius junginius iš sausumos į vandens telkinius. Pvz., vandenynų druskingumas yra įtakotas ištirpusių druskų erozijos ir pernešimo iš žemės.
Maladečina

Istorija

Maladečina pirmą kartą minima 1388 m. kunigaikščio Dmitrijaus Algirdaičio priesaikos laiške Lietuvos didžiajam kunigaikščiui Jogailai. Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės laikais Maladečiną valdė įvairios Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės didikų giminės, tarp jų Mstislaviškiai, Oginskiai, Radvilos, Sanguškos, Sapiegos, Tiškevičiai, Zaslavskiai ir kiti. 1413 m. priskirta Vilniaus vaivadijai. XV a. prie Maladčankos ir Ušos upių santakos pastatyta pilis. 1567 m. čia vyko Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės ir Lenkijos karalystės atstovų derybos dėl unijos sudarymo. 1623 m. Maladečine buvo septynios gatvės, gyveno apie 1000 žmonių. XVII a. – XVIII a. Maladečina nukentėjo per Abiejų Tautų Respublikos karus su Rusija ir Švedija. 1738 m. Oginskių rūpesčiu čia pastatyta Šv. Kazimiero bažnyčia. 1757 m. miestas gavo prekybinių privilegijų. 1793 m. kraštą užgrobė Rusijos imperija. 1809–1864 m. čia veikė 5 klasių mokykla, 1864 m. įsteigta mokytojų seminarija, kuri veikė iki 1920 m. ir buvo svarbiausia Maladečinos švietimo įstaiga. 1873 m. pro Maladečiną nutiestas Liepojos–Romnų geležinkelis pagyvino miesto ekonominį gyvenimą. XIX a. pabaigoje įkurtos kelios vietinių žaliavų perdirbimo įmonės.
Per Pirmąjį pasaulinį karą Maladečinoje buvo apsistoję lietuvių karo pabėgėlių. 1917 m. vasario – 1918 m. sausio mėn. miestas buvo okupuotas Vokietijos kariuomenės, 1920–1939 valdė Lenkija. 1939 m. užimta TSRS ir perduota Baltarusijos TSR, 1941–1944 m. birželio 25 d. vėl užimta Vokietijos kariuomenės. Nacių okupacijos metu šalia miesto buvo įkurta koncentracijos stovykla.
1929 m. gavo miesto teises, jos antrą kartą patvirtintos 1940 m. 1940–1941 m. Maladečinoje veikė pedagoginė mokykla, 1947–1955 m. pedagoginis institutas. 1944–1960 m. srities centras.

Ekonomika

Geležinkeliai veda į Vilnių, Lydą, Polocką, geležinkelis ir plentas į Minską. Yra oro uostas. Išvystyta metalurgija, mašinų (staklių), muzikos instrumentų, radijo imtuvų gamyba, metalo apdirbimo, statybinių medžiagų, baldų, tekstilės, siuvimo, maisto (pieno, mėsos, konditerijos gaminių, vaisių konservų) pramonė.

Kultūra

Yra Kraštotyros muziejus, Dramos, lėlių teatrai, kultūros rumai. Nuo 1993 m. Maladečina yra baltarusų dainos ir poezijos festivalio sostinė. Dievo Motinos Globėjos cerkvė, pastatyta 1867–1871 m., 1762 m. antitrinitarių seminarija (dabar gamyklos cechas), 1907 m. geležinkelio stotis, XIX a. sinagoga, daug tarpukario Lenkijos pastatų. Nuo XV iki XIX a. antrosios pusės ant Ušos kranto stovėjo pilis.
Egidijus Šileikis

Išsilavinimas

1990 m. Egidijus Šileikis baigė teisės studijas Vilniaus universiteto Teisės fakultete, įgijo teisininko kvalifikaciją. Taip pat podiplomines teisės magistro (LL.M.) studijas Gėtės Frankfurto universiteto Teisės fakultete (1991 m.), jame apgynė teisės mokslų disertaciją vokiečių kalba tema „Laisvoji demokratinė santvarka: terminas VFR Pagrindiniame Įstatyme ir demokratinės teisinės valstybės principai Lietuvos Respublikos Konstitucijoje“ (1994 m.).
Vėliau Egidijus Šileikis stažavosi Frankfurto prie Maino (1997–1998 m.), Berlyno Humboldtų universitete (3 mėnesius 2004 m.). 2005 metais apgynė teisės habilitaciją tema „Lietuvos valstybingumo konstitucinės konstrukcijos pagrindų teoriniai ir praktiniai klausimai“.
Alexander von Humboldt Stiftung fondo stipendiatas.

Profesinė veikla

Egidijus Šileikis buvo Seimo kanceliarijos (tuometinio Juridinio skyriaus) patarėjas, teisininkas (1995–1997, 1998–2000 m.), Vyriausybės kanceliarijos patarėjas teisės klausimais (2002–2005 m.), LR KT teisėjas (2008–2017 m.).

Pedagoginė veikla

Egidijus Šileikis buvo asistentas, vyr. asistentas, docentas; profesorius (nuo 2005 m.). VU Teisės fakultete dėsto kursus Konstitucinė teisė, savivaldybių teisė. Mokslinių interesų kryptys – konstitucinė justicija, parlamento teisė, politinių partijų statusas.
Jason Sudeikis

Biografija

Sudeikis gimė Fairfax, Virdžinijoje. Jo motina, Kathryn, buvo kelionių agentė "Brennco" kompanijoje, ir buvo "Amerikos visuomenės kelionių agentų" prezidentė. Jo tėvas,  Daniel Joseph Sudeikis, yra verslo plėtros viceprezidentas. Jo dėdė (motinos brolis) yra aktorius George Wendt, kuris yra geriau žinomas kaip Norm Peterson iš serialo "Cheers", o jo močiutės tėvas buvo fotografas Tom Howard. Sudeikis yra lietuvių ir airių kilmės iš tėvo pusės bei vokiečių ir airių iš motinos pusės.
Kai buvo vaikas, Sudeikis persikėlė su savo šeima į Overland Parką, Kanzase, kurį jis apibūdina kaip savo gimtąjį miestą. Jis lankė Brokridžo pagrindinę mokyklą, vėliau perėjo į "Šventojo Kryžiaus katalikų mokyklą", abi mokyklos yra įsikūrusios Overland Parke. 1990m.  jis pradėjo lankyti "Jėzuitų Rockhurst vidurinę mokyklą", vėliau dėl akademinių priežasčių perkeltas į " Shawnee Mission vakarų vidurinę mokyklą".
Petras Jonas Potockis

Biografija

Lenkijos magnatų Potockių giminės atstovas, herbo „Piliawa“ savininkas. Kameneco kašteliono Povilo Stepono Potockio (m. 1674) sūnus nuo antros santuokos su Elena Petrovna Saltykova.
1720 m. Petras Jonas Potockis gavo Belzo kašteliono pareigybę, o 1724 metais buvo paskirtas Černigovo vaivada.

Šeima ir vaikai

Buvo vedęs du kartus. Jo pirmoji žmona tapo Liudvaika Dombska, nuo santuokos su kuria turėjo keturias dukteris: Eleonorą, Terezę, Marianą ir Elžbietą. Antrą kartą vedė Kateriną Chodorovską, nuo santuokos su kuria paliko dvi dukteris ir sūnų: Magdaleną, Janą ir Teodorą.
Maguaris

Paplitimas ir biotopas

Pietų Amerikos paukštis. Aptinkamas Kolumbijos rytuose, Venesueloje, centrinėje ir šiaurinėje Brazilijoje, rytinėje Bolivijos dalyje, Urugvajuje, centrinėje Argentinoje, Kosta Rikoje , Gvianoje. Buveinė – šlapynės, užliejamos ganyklos, nendrynai, ryžių laukai, dirbami laukai. Pastebimas iki 900 m virš jūros lygio aukštyje, o Bolivijoje net 2 500 m aukštyje. Populiacijoje apie 100 000 individų.

Išvaizda

Baltojo gandro dydžio. Kūno ilgis 97 – 102 cm, o aukštis – 85 cm. Atstumas tarp išskleistų sparnugalių yra 150–180 cm. Patinas sveria 4 200 g, o patelė – 3 800 g. Kūnas baltas, tik plasnojamosios plunksnos juodos. Aplink akis, snapo link plikos, raudonos odos plotas. Rainelė gelsva. Snapas nuo pamato iki pusės – pilkas, o iki galiuko – raudonas. Kojos raudonos.

Biologija

Medžioja pavieniai arba nedidelėse grupėse. Maisto ieško tankioje vandens augalijoje. Minta vandens gyvūnais: varliagyviais, žuvimis, vėžiagyviais, vabzdžiais, ropliais, vandeniniais graužikais. Prieš pakildamas į orą 2 – 3 kartus pašoka, intensyviai plasnodamas sparnais. Skrenda ištiesęs kaklą. Balsas tylus švilpimas. Kalena snapu.
Kolonijiniai paukščiai. Peri 5 – 15 porų grupėse. Lizdavietė visada šalia vandens. Lizdą krauna 1 – 6 metrų aukštyje arba tankiose nendrėse, ant žemės. 2 m skersmens ir 70 cm gylio lizdas kraunamas iš šakų, o išklojamas žole. Dėtyje 3 – 4 balti kiaušiniai. Inkubacija trunka 29 – 32 dienas. Išsiritę paukščiukai yra apaugę baltais pūkais, po savaitės pasirodo antrieji tankūs, juosvai pilki pūkai. Penkių savaičių jaunikliai apaugę juodomis plunksnomis. Po septynių savaičių pasirodo baltos plunksnos ir jaunikliai pradeda mokytis skraidyti. Trijų mėnesių jaunikliai išvaizda panašūs į suaugusius. Jauniklius maitina abu tėvai. Patinai lytiškai subręsta 3 metų, o patelės – 4.
Kauno miesto savivaldybės taryba 2000–2003 m.

Kauno miesto savivaldybės taryba – Kauno miesto savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 2000 m. kovo 19 d.

Veikla

Pirmasis posėdis įvyko 2000 m. balandžio 6 d. Meras nebuvo išrinktas. 2000 m. balandžio 13 d. meru išrinktas Vytautas Šustauskas, jo pirmuoju pavaduotoju Erikas Tamašauskas. V. Šustauską išrinkus Seimo nariu, 2000 m. spalio 30 d. meru išrinktas Gediminas Budnikas. 2001 m. vasario mėn. iširus konservatorių ir Laisvės sąjungos koalicijai, vasario 9 d. 15-uoju meru išrinktas Erikas Tamašauskas, jo pavaduotoju Pranas Paškevičius. 2002 m. birželio 10 d. miesto Savivaldybės meru išrinktas Giedrius Donatas Ašmys. Paskutinis posėdis vyko 2003 m. balandžio 3 d.
Čampaki

Čiampaki kalnas (isp. Cerro Champaquí) yra centrinėje Argentinoje, Kordobos provincijos vakaruose. Aukščiausia Kordobos kalnagūbrių ir Komečingonų kalnų grandinės vieta. Aukštis 2790 m. Kalnas yra apie 20 km į rytus nuo Vilja Doloreso. Rytuose leidžiasi į Kalamučitos, vakaruose – į Translasieros slėnį. Viršūnėje yra nedidelis ežerėlis. Pavadinimas indėnų komečingonų kalba reiškia „vanduo ant galvos“.
CSS

Pagrindinė sintaksė

Stiliaus taisyklė apibrėžiama šia sintakse:
 identifikatorius {savybė: reikšmė;}

Išoriniai CSS

CSS tekstas įrašomas atskirame faile, pvz., stilius.css, o kelias iki failo nurodomas HTML dokumente  <head> dalyje, naudojant <link> žymes:
<head>
<title>Susietas CSS</title>
<link rel="stylesheet" type="text/css" href="stilius.css">
</head>
Šis variantas patogus, kai svetainę sudaro daug failų. Toki būdu galima pakartotinai panaudoti tą patį stilių skirtinguose tinklalapiuose nedubliuojant jo teksto, o stiliaus pataisymai iš karto paveikia visus tinklalapius, kuriuose jis yra  naudojamas.

Vidiniai CSS

Toks stilius aprašomas antraštinėje HTML dokumento dalyje. Štai toks tinklalapio išeities tekstas nupieš Lietuvos Respublikos vėliavą.
<html>
<head>
   <meta http-equiv="content-type" content="text/html; charset=UTF-8">
   <title> Lietuvos vėliava, nupiešta CSS </title>
   <style type="text/css">
   body {
     margin:0;    
     padding:0;
   }
   #veliava {
     margin: 0 auto 0 auto;
     height: 300px;
     width: 450px;
   }
   #geltona {
     background-color: rgb(253, 185, 19); /* arba background-color: #FDB913; */
   }
   #zalia {
     background-color: rgb(0, 106, 68); /* arba background-color: #006A44; */
   }
   #raudona {
     background-color: rgb(193, 39, 45); /* arba background-color: #C1272D; */
   }
   #geltona, #zalia, #raudona {
     height: 100px;
   }
   </style>
</head>
<body>
<div id="veliava">
      <div id="geltona">
      </div>
      <div id="zalia">
      </div>
      <div id="raudona">
      </div>
    </div>
</body>
</html>
Lietuvos kooperatyvų sąjunga

Lietuvos kooperatyvų sąjunga, „Lietkoopsąjunga“ – Lietuvos vartotojų kooperatyvų sąjunga, prekybos, gamybos, vartotojų, paslaugų ir kitų kooperatyvų organizacija, viena iš didžiausių Lietuvos nevalstybinių organizacijų. Būstinė Vilniuje.

Istorija

„Lietkoopsąjunga“ įkurta 1940 m. TSRS valdžiai nacionalizavus „Lietūkį“. Nariai buvo rajoninės vartotojų kooperatyvų sąjungos ir rajoniniai vartotojų kooperatyvai. 1991 m. „Lietkoopsąjunga“ atsiskyrė nuo TSRS vartotojų kooperatyvų sąjungos ir kaip „Lietūkio“ veiklos tęsėja atnaujino narystę Tarptautiniame kooperacijos aljanse. 1995 m. vartotojų kooperatyvai pertvarkyti į vieno steigėjo uždarąsias akcines bendroves, rajoninės kooperatyvų sąjungos ir vartotojų kooperatyvai vienijosi į didesnius rajoninius vartotojų kooperatyvus. 2000 m. „Lietkoopsąjunga“ įsteigė KOOPS prekybos sistemą, kuri 2006 m.aptarnavo apie 700 parduotuvių ir maitinimo įmonių, iš jų 420 – kaimo vietovėse, 2003 m. – duonos kepyklų susivienijimą „Duonos fabrikas“. Nuo 2003 m. „Lietkoopsąjunga“ veikia kaip kooperatinė bendrovė.
Teresė Papšytė

Biografija

1953 baigė Visų Šventųjų lietuvių parapijos mokyklą, o 1957 Marijos aukštesniąją mokyklą. 1948–1953 mokėsi skambinti fortepijonu pas Heleną Pech, o 1953–1957 dainuoti pas Alice Stephens. 1965 baigė Marywood College Scrantone, PA, ir įgijo muzikos bakalauro laipsnį. 1959–1976 studijavo De Paulo universitete (vokalą pas George Grahamą, muzikos teoriją pas Philipą Winsora, chorvedybą pas dr. Robertą Herbertą) ir gavo magistro laipsnį. 1979–1984 American Conservatory of Music pas dr. Robertą Lodiną studijavo vargonavimą.
1956 įstojo į Šv. Kazimiero vienuolyną Čikagoje, 1959–1974 mokytojavo parapijinėse pradžios, o vėliau ir aukštesniosiose mokyklose. 1974–1976 mokytojavo vienuolių kazimieriečių mergaičių gimnazijoje Villa Joseph Marie, Hollande, PA, o 1985–1997 Marijos aukštesniojoje mokykloje Čikagoje, vadovavo šių mokyklų chorams. Koncertavo Čikagos miesto rotušėje, dalyvavo chorų varžybose ir tautiniuose renginiuose.
Nuo 1985 Čikagos vienuolių kazimieriečių choro vadovė, choras giedojo katedroje ir kitose bažnyčiose.
Nuo 1976 su pertrauka kazimieriečių vienuolyno motiniškojo namo koplyčios vargonininkė garsiajame Čikagos Marquette Parke. 1993 APPLE kursų dėstytoja Klaipėdoje, 1995–1996 muzikos ir tikybos mokytoja Kauno Jėzuitų gimnazijoje.
Nuo 1996 T. Papšytė Lietuvos pilietė. Priklauso šioms profesinėms organizacijoms: American Guild of Organists, Music Educators National Conference, Illinois Music Educators Association. Dalyvauja moterų vienuolynų choruose.

Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Lomė

Istorija

Miestas įkurtas XVII a. kaip viena iš eve tautos karalysčių. Tuo metu jis vadinosi Be ir buvo įsiterpęs tarp galingų pajūrio valstybių Anlo vakaruose ir Agbodrafo rytuose.
Tapo Togo sostine, kai vokiečiai 1897 perkėlė sostinę iš Aneho. Miestas sparčiai augo iki Pirmojo pasaulinio karo, kai į miestą įžengė prancūzai 1914.
1975 m. vasario 28 d. Lomėje įvyko Europos ekonominės bendrijos (EEB) ir 46 Afrikos, Karibų and Ramiojo Vandenyno šalių susitikimas, vadinamas pirmąją Lomės konvencija (first Lomé Convention).