Theresa May

Biografija

T. Mei buvo vienintelis vaikas Zaidee Mary (1928–1982) ir Hubert Brasier (1917–1981) šeimoje. Tėvas buvo anglikonų bažnyčios dvasininkas. Baigusi Oksfordo universitete geografijos studijas, 1977–1983 m. dirbo Anglijos banke. 1985–1997 m. dirbo finansų konsultante, tarptautinių santykių vyriausiąja patarėja kliringo paslaugų asociacijoje.
1980 m. ištekėjo už finansininko Philip John May, vaikų nesusilaukė.
1986–1994 m. buvo Londono Mertono rajono vietos tarybos narė. Dalyvavo rinkimuose į šalies parlamentą 1992 ir 1994 m., tačiau nesėkmingai.  1997 m. pirmą kartą išrinkta Bendruomenių rūmų nare. 1997–2002 m. užėmė įvairias antraeiles pareigas šešėlinėje konservatorių vyriausybėje. 2003-2010 m. buvo įvairių sričių šešėline ministre. 2005 m. buvo paskirta Bendruomenių Rūmų šešėline lydere. Po 2010 m. parlamento rinkimų paskirta į moterų reikalų ir lygybės ministrės (2010–2012) ir vidaus reikalų ministrės (2010–2016) pareigas.

Vykdoma politika

Kaip vidaus reikalų ministrė, ji buvo viena pirmųjų iš aukščiausių JK pareigūnų, pasisakiusių už tos pačios lyties asmenų sąjungą. Bendruomenių Rūmuose balsavo už įsiveržimą į Iraką, priešinosi įstatymų priėmimui kovai su klimato kaita, prieš JK integraciją į Europos Sąjungą, draudimą rūkyti viešose vietose,  galimybės suteikimą įvaikinti vaikus gėjų poroms, bet pritarė dėl tos pačios lyties asmenų santuokos legalizavimo. Gynė vadinamąjį „seklių įstatymą“ (Snoopers' Charter), pagal kurį buvo reikalaujama iš interneto paslaugų teikėjų ir mobiliojo ryšio operatorių kaupti duomenis apie vartotojų veiklą internete, balso skambučius, pranešimus ir kt. Nors liberalai demokratai blokavo įstatymą, tačiau vėliau konservatorių partijai laimėjus daugumą, 2017 m. priimtas įstatymas, panašus į „Communications Data Bill“ projektą.
Prieš 2016 m. referendumą dėl Jungtinės Karalystės narystės Europos Sąjungoje palaikė tuometinį premjerą David Cameron, buvo nusistačiusi prieš „Brexit“. Tačiau euroskeptikams laimėjus referendumą ir atsistatydinus D. Cameron, iškėlė savo kandidatūrą vadovauti vyriausybei ir konservatorių partijai. Rinkimų finale jos konkurente liko kita moteris - konservatorių politikė Andrea Leadsom. 2016 m. liepos 11 d. jai pasitraukus iš rinkiminės kovos, Mei liko vienintelė kandidatė. Po D. Cameron atsistatydinimo Karalienė Elžbieta II pasiūlė T. Mei suformuoti Vyriausybės kabinetą.
2017 m. birželio 8 d. vykusiuose parlamento rinkimuose T. Mei vadovaujama konservatorių partija prarado daugumą JK parlamente, laimėdama tik minimaliu skirtumu. Situacija buvo vadinama „pakibusiu parlamentu“. Partijos lyderei teko kreiptis į Karalienę ir prašyti jos leisti sudaryti naują kabinetą. Birželio pabaigoje pasigirdo kalbų apie galimą T. Mei atsistatydinimą, tačiau tai nepasitvirtino.

Brexit

T. Mei 2017 m. kovo 29 d. laišku kreipėsi į Europos Tarybą oficialiai pradėti derybas dėl „Brexit“. Buvo planuojama per porą metų užbaigti derybas, leisiančias JK išstoti iš Europos Sąjungos (ES) 2019 m. kovą.
2019 m. sausio 15 d. premjerė T. Mei patyrė triuškinantį pralaimėjimą parlamente, kur deputatai atmetė jos pasiektą susitarimą su ES dėl britų pasitraukimo iš sąjungos. 2019 m. kovo 12 d. Britanijos parlamentas atmetė susitarimo dėl išstojimo iš ES projektą. Kovo 29 d. Bendruomenių rūmai trečią kartą atmetė susitarimo dėl atsiskyrimo nuo ES projektą. Balandžio 8 d. parlamentas nedelsdamas priėmė įstatymą, pagal kurį vyriausybė privalėjo susitarti su ES dėl šalies išstojimo iš ES atidėjimo. Balandžio 11 d. suderinta šalies pasitraukimo iš ES data, kuri buvo atidėta iki 2019 m. spalio pabaigos.
2019 m. birželio 7 d. T. Mei paliko konservatorių partijos vadovės postą, bet toliau laikinai vadovavo vyriausybės kabinetui iki naujo konservatorių lyderio išrinkimo. Atsistatydinimo pareiškimą Karalienei ji oficialiai teikė 2019 m. liepos 24 d.