google/wiki40b huggingface dataset:
Vipetas

Kilmė ir paskirtis

Vipetai buvo išvesti XIX amžiuje šiaurės Anglijoje kiškių medžioklei, o vėliau buvo naudojami kaip lenktyniniai šunys šunų lenktynėse.
1891 m. vipetus pripažino oficialios kinologų organizacijos – jiems leista dalyvauti Anglijos šunų parodose.
Vipetai yra labai greiti šunys (greitis siekia iki 45-55 km/h), sportiški ir elegantiški. Netinka būti sarginiais šunimis, kadangi pasitiki žmonėmis ir dažniausiai neloja. Šie šunys pasižymi ypač gera sveikata, vidutinis gyvenimo amžius – iki 15 metų.

Charakteris

Namuose vipetai būna labai ramūs ir tylūs. Jie yra labai prieraišūs ir draugiški, besidžiaugiantys ne tik šeimininkais, bet ir namuose apsilankančiais svečiais. Labai draugiški ir su vaikais, mėgsta žaisti. Nežinomi atvejai, kad būtų įkandę žmogui ar užpuolę. Kartais šiuos kurtus laiko tam, kad vaikai prarastų baimę gyvūnams, nes vipetai yra ypatingai geri, ramūs ir stabilaus charakterio.
Labai nemėgsta grubaus elgesio. Nuo grubaus elgesio vipetas užsidaro savyje. Bausme vipetui gali būti pakeltas šeimininko balsas, nes jis puikiai jaučia šeimininko nuotaiką, pažįsta šeimininko veido išraišką.

Priežiūra ir dresūra

Vipetų priežiūra paprasta – retkarčiais guminiu šepečiu reikia pašukuoti trumpą kailį. Neskleidžia specifinio kvapo. Mėgsta šilumą.
Vipetai labai lengvai dresiruojami, labai paklusnūs. Lakstydami lauke su kitais šunimis atbėga vos išgirdę šeimininko balsą. Vipetai labai mėgsta fizinį aktyvumą, todėl turi būti skiriama nemažai laiko jiems išsilakstyti.

Elgsena su kitais šunimis

Vipetai gerai sutaria su kitais vipetais ar kitų veislių šunimis. Netgi rekomenduojama vipetus laikyti du, tris ar net daugiau. Jiems labai nepatinka vienatvė, ilgam palikti vieni labai liūdi.
Lietuvos inžinerinės pramonės asociacija

Lietuvos inžinerinės pramonės asociacija - nepriklausoma inžinerinės pramonės savivaldos organizacija Lietuvoje. Atstovauja metalo gaminių, mašinų ir įrangos, prietaisų, elektrotechnikos ir elektronikos pramonės sektoriui (inžinerinė pramonė Lietuvoje yra didžiausia pagal BVP dalį (4,1 %) apdirbamosios pramonės šaka; apie 50 % šakos BVP gamina LINPA narės įmonės). Per 80 narių. LINPA priklausoma tokioms organizacijoms kaip Lietuvos pramonininkų konfederacija, Europos inžinerinės pramonės asociacija ORGALIME, Europos inžinerinės pramonės darbdavių taryba CEEMET.
Prezidentas - Vaclovas Šleinota. Vykdantysis direktorius - Henrikas Mykolaitis.

Istorija

1993 m. įkurta Lietuvos mašinų ir prietaisų pramonės įmonių asociacija.
2006 m. sausio 1 d. įsteigta Lietuvos inžinerinės pramonės asociacija.
Punta Kana

Punta Kana (isp. Punta Cana) – kurortinė vietovė ir kyšulys Dominikos Respublikos rytuose, La Altagrasijos provincijoje. Svarbus turistinis kompleksas (viešbučiai, klubai, restoranai, diskotekos, vandens parkai). Tarptautinis oro uostas.
Punta Kana garsėja puikiais balto smėlio paplūdimiais (Playa Bavaro, Playa Ubero Alto, Playa Macao ir Playa de El Cortecito). Šilčiausias vanduo būna balandžio-lapkričio mėnesiais. Per metus Punta Kaną aplanko ~2 mln. turistų.
Tverų valsčius

Tverų valsčius buvo Žemaitijoje. Centras – Tverai.
FC Merani Martvili

Istorija

Dabartinis klubas įkurtas 2006 m. Pateko į elito divizioną, tačiau nepavyko jame įsitvirtinti.
RTT arba Išeiginės

Siužetas

Gyveno nuobodus batų pardavėjas vardu Artūras. O jo draugužė Floransa tuo metu suko romaną su turtingu vyruku. Galiausiai metė neturtingą, nuobodų vyruką ir išvyko į Majamį. Į vestuves susiruošė ir pamestasis. Tuo tarpu Emilija Vergaro ką tik apiplėšė muziejų ir skuba į Floridą pas užsakovą. Pavogtą paveikslą ji paslėpė nieko neįtariančio Artūro daiktuose. Paskui ją seka ir policininkai. Emilija nori atsiimti iš mulo (kaip vadinami kontrabandos pervežėjai) paveikslą ir įvykdyti užsakymą. Policininkai apsimeta gėjų porele ir vyksta paskui įtariamuosius.
Paranagva

Istorija

Paranagva buvo įkurta 1585 m., o miesto teisės suteiktos 1648 m.
Miunsterio universitetas

Istorija

Įkurtas 1780 m. vietoj Miunsterio jėzuitų kolegijos (įkurta 1588 m.). Iš pradžių turėjo Filosofijos, Medicinos, Teologijos ir Teisės fakultetus. 1805–1843 m. Vestfalijos Prūsijos universitetas, 1843–1902 m. Prūsijos teologijos ir filosofijos akademija, 1902 m. atgavo universiteto statusą, 1907 m. pavadintas Vokietijos imperatoriaus Vilhelmo II vardu.
Muzikos aidai

Muzikos aidai – Lietuvos mėnesinis bažnytinės (daugiausia) ir pasaulietinės muzikos žurnalas, ėjęs 1926 m. Kaune (nereguliariai).

Istorija

Leido Šv. Cecilijos draugija. Išėjo 1, 2 ir 3/6 numeriai. Redagavo Teodoras Brazys. Bendradarbiavo Jonas Bendorius, Blažiejus Česnys, J. Levandauskas, Apolinaras Likerauskas, Petras Marcinkevičius, Juozas Naujalis, Stasys Rakauskas, Adolfas Sabaliauskas.
Far Cry 2

Apžvalga

Žaidime yra galimybė rinkti sprendimus ir skirtingai užbaigti misijas, keisti savo likimą. Yra įvairovė ginklų, su kiekvienu personažu bus skirtingas pradinis specialus ginklas, t. y. liepsnosvaidis, raketsvaidis, kulkosvaidis. Žaidimas yra labai tikroviškas, nes plečiasi ugnis, tai galima naudoti pranašumui, ginklai kartais užsikerta. Ginklai, kuriuos žaidėjas gauna iš nužudytų priešų, turi didesnę tikimybę sugesti. Ginklus galima pirkti. Nupirkti ginklai atsiras garažėlyje šalia ginklų parduotuvės. Pametus nupirktą ginklą ar jam sugedus, susigrąžinti jį bus galima sugrįžus į ginklų garažą. Taip pat vienas iš labiausiai išskiriančių žaidimą elementų ir padarančių jį unikaliu yra AI (kompiuterio valdomi veikėjai), kurie žaidėją mėgina pergudrauti, gali išgirsti jo veiksmus ir pan.
Daukšviečiai

Istorija

Daukšviečiai minimi 1644 m. Švėkšnos dvaro inventoriuje. Gyveno 3 šeimos. 1695 m. – 5 šeimos.
Nuo 1820 m. priklausė Vilkėno dvarui. 1880–1882 m., vykęs dvaro žemių atribojimas nuo kaimo, sukėlė ginčus su Vilkėno dvaro savininku grafu Aleksandru Plateriu.
Daukšviečiuose rastas akmuo su iškaltais dubenimis, o lauke, vadintame Ragokalniu, iškasama medžio anglių.
1923 m. kaime buvo 5 ūkiai, 36 gyventojai.
Vaclovas Bielskis

Biografija

Mokydamasis Šiaulių gimnazijoje 1880–1889 m. dalyvavo slaptuose marksisto Liudviko Janavičiaus organizuotuose mokinių būreliuose. 1889–1891 studijavo Petrapilio universitete, dalyvavo studentų draugijose, kadetų veikloje. 1896 m. baigė Petrapilio technologijos institutą.
1896–1905 m. dirbo Jekaterinoslave (Ukraina) plieno gamykloje, 1905 m. gegužės mėn. suimtas už draudžiamos spaudos laikymą, vėliau amnestuotas. Nuo 1905 m. gyveno Šiauliuose, dirbo Zubovų dvaro įgaliotiniu Gubernijos dvare. 1911 m. išrinktas miesto dūmos nariu.
1915–1918 m. gyveno Petrapilyje, kartu su kitais įsteigė laikraštį „Naujoji Lietuva“, karo pabėgėliams šelpti draugiją „Grūdas“, dalyvavo Vasario revoliucijoje. Jo suagituotas ir į Valstybės dūmą atvestas I pulkas praktiškai nulėmė revoliucijos pradžią.
1917 m. birželio mėn. išrinktas Vilniaus konferencijos nariu nuo valstiečių liaudininkų partijos, dalyvavo Rusijos tautinių mažumų suvažiavime Kijeve. 1918 m. Lietuvių komisariato, ruošusio karo metu išvežto Lietuvos turto grąžinimą, vedėjas. 1919 m. Vinco Kapsuko vyriausybės žemės ūkio komisaras, šiai pabėgus, liko Vilniuje, buvo partizanų būrio vadas.
Nuo 1919 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narys. Dirbo geležinkelių valdyboje Kaune, 1923 m. grįžo į Šiaulius. 1923 m. ir 1925 m. išrinktas Šiaulių miesto savivaldybės tarybos nariu, iki 1931 m. liepos mėn. tarybos pirmininko pavaduotojas. Nuo 1925 m. – LSDP CK narys. 1926 m. – „Naujosios gadynės“ bendradarbis, Povilo Višinskio liaudies universiteto lektorius, Šiaulių suaugusiųjų mokyklos direktorius, Kultūros švietimo draugijos pirmininkas. 1928 m. lapkričio 4 d. išrinktas pirmuoju Šiaulių apygardos ligonių kasos valdybos pirmininku.
Surgėnai

Istorija

Kaimas užrašytas 1851 m. Joniškio bažnyčios brolijos išlaidų knygoje, 1922 m. – juodraštinėje Balninkų priešvedybinės apklausos knygoje.
Karčiupio koplyčia

Istorija

Sovietmečiu, statant Kauno hidroelektrinę, daugelis gyventojų iš būsimų marių dugno buvo keliami į naujas gyvenamąsias vietas. Viena tokių vietų naujakuriams pasitarnavo Karčiupio kaimas šalia magistralės  A1  Vilnius–Kaunas–Klaipėda . Jame gyvena apie 100 nuolatinių gyventojų, antra tiek jų apsigyvena vasarą soduose. Ši vietovė priklauso Rumšiškių Šv. arkangelo Mykolo parapijai. Vietos religinės bendruomenės ilgai puoselėta mintis pastatyti Karčiupio gyvenvietėje koplyčią galiausiai įgyvendinta 2007 m. Naują statinį rugsėjo 30 d. pašventino Kauno arkivyskupas Sigitas Tamkevičius.
Šudzialovo Šv. Jurgio Nugalėtojo parapija

Šudzialovo Šv. Jurgio Nugalėtojo parapija (lenk. Parafia św. Jerzego Zwycięzcy w Szudziałowie) - nebeegzistuojanti stačiatikių parapija Šudzialovo kaime. Parapija įkurta 1900 m. balandžio 24 d., kurios centru tapo Šudzialovo Šv. Jurgio Nugalėtojo cerkvė. Parapijai priklausė 14 kaimų: Šudzialovas, Bialų Lugas, Boratinščizna, Sluikos Borovščizna, Kozlovų Lugas, Novinka, Ostruvekas, Rovekas, Sluika, Sukovičė, Talkovščizna ir kiti mažesni kaimai. Parapijoje buvo 1125 parapijiečiai. 1913 m. buvo 1238 parapijiečiai. 1906 m. stačiatikiai sudarė daugumą Šudzialovo kaimo gyventojų. Parapija egzistavo iki 1915 m. kai prasidėjus I pasauliniam karui beveik visi parapijiečiai pabėgo į Rusijos imperiją. Per 1918-1921 metus parapija buvo galutinai panaikinta, o 1936 m. galutinai nugriauta ir parapijos cerkvė.
Nerva

Ankstyvasis gyvenimas

Markas Kokcėjus Nerva buvo labiau vienas iš Italijos kilmingųjų, o ne Romos elito narys. Tuo jis panašus į Vespasianą, Flavijų dinastijos įkūrėją. Nerva gimė Narnuose, Umbrija, 50 mylių nuo Romos 35 m. lapkričio 8 d.
Jo šeimos nariai turėjo aukštus postus, o prosenelis buvo konsulu 36 m. pr. m. e. ir buvo imperatoriaus palydoje tuo metu, kai gimė Nerva. Jis buvo susijęs su Julijaus-Klaudijaus dinastija, nes jo dėdė Oktavijus Lenas vedė Rubeliją Basą, kurios prosenelis buvo Tiberijus.
Nerva buvo pirmasis iš penkių gerų imperatorių ir paskutinis imperatorius, kurio šeima ir gimimo vieta buvo Italijoje. Jis nesiekė įprastos administracinės karjeros, nors buvo konsulu su Vespasianu 71 m. ir Domicijanu 90 m.
Lidia Kopania

2009 m. Eurovizijos dainų konkursas

Lidia dalyvavo Lenkijos nacionalinėje atrankoje į 2009 m. Eurovizijos dainų konkursą su daina „I Don’t Wanna Leave“. Vasarį vykusiame finale, žiuri balsavime užėmė antrąją vietą ir pirmąją žiūrovų balsavime, taip laimėdama nacionalinę atranką ir atstovavo Lenkijai gegužės mėn. vykusioje Eurovizijoje Maskvoje. Kopania dalyvavo antrajame pusfinalyje, tačiau jai pasiekti finalo nepavyko.
Lapkričio 1

Vardadieniai

Andrius, Milvydas, Milvydė, Žygaudas.
Pranciškus Juozapas I

Valdymas

Austrijos imperatoriaus Ferdinando I įpėdinis; šis atsistatydino 1848 m., per Austrijos revoliuciją. Revoliuciją numalšinti pavedė kunigaikščiui Švarcenbergui, kuris sukilimą slopino padedamas Rusijos kariuomenės. 1851 m. atšaukė Kovo konstituciją ir ėmė valdyti pagal atnaujintą absoliutinio centralizmo sistemą. Užsienio politika taip pat nebuvo sėkminga. Krymo karu (1853–1856 m.) pablogino santykius su Rusijos imperija. Dėl didėjančio nacionalistų spaudimo prarado Lombardiją (1856 m. mūšis prie Zolferino), o 1866 m. – Veneciją. Pralaimėjęs Prūsijai (1866 m. prie Kionigreco), buvo pašalintas iš Vokietijos sąjungos. 1867 m. susvyravus centralizuotam valdymui, buvo priverstas taikytis su Vengrija ir sukurti dvigubą Austrijos – Vengrijos monarchiją. Vėliau glaudžiau bendravo su Vokietija (Trijų imperijų sąjunga) ir vykdė aktyvią prieš Rusijos bei Serbijos interesus nukreiptą Balkanų politiką (1908 m. įvykdyta Bosnijos ir Hercegovinos aneksija). Tai kėlė įtampą ir galiausiai išprovokavo Pirmąjį pasaulinį karą.
Edenas

Èdenas (hebr. Eden – sodas; akad. Edin; šum.  = Eden) – Biblijoje aprašyta vieta, kurioje Dievas apgyvendino pirmuosius žmones Adomą bei Ievą ir iš kurio už nepaklusnumą išvarė.
Vaizduojamas kaip sodas, kuriame teka upės, auga gyvybės, gėrio ir blogio pažinimo medžiai. Dievas uždraudė valgyti pažinimo medžio vaisius, bet žaltys sugundė žmones ir jie buvo ištremti.
Edene kelią prie gyvybės medžio saugo cherubinas su ugnies kalaviju.
Edenas apibrėžtas Pradžios knygoje Senajame Testamente kaip sodas, plytintis į rytus nuo Izraelio, toje vietoje, kurią užlieja upė, išsišakojusi į keturias upes: Pisoną, Tigrą, Eufratą ir Gehoną.
Nuo ankstyvosios krikščionybės laikų Edenas pradėtas tapatinti su rojumi.
Auksūdžio II kapinynas

Kapinynas

Įrengtas Auksūdžio piliakalnio teritorijoje ir į šiaurės rytus nuo jo esančioje aukštumoje, Auksūdžio kaimo vakariniame pakraštyje. Teritorijos šiaurinė dalis dirvonuoja, apaugusi spygliuočių jaunuolynu, pietinė – apaugusi vešliais medžiais ir krūmais, deformuota bulviarūsių duobių, o pietrytiniame pakraštyje išlikusi apleista žvyrduobė. Skersai kapinyno praeina lauko kelias.
1979 m. paskelbtas respublikinės reikšmės archeologijos paminklu, 1997 m. – Lietuvos Respublikos kultūros vertybe (A433), 1998 m. – kultūros paminklu, 2005 m. pripažintas valstybės saugomu kultūros paminklu.
0,3 km į vakarus yra kapinynas, vadinamas Leišio kalneliu, 1,5 km į šiaurės rytus – Auksūdžio senovės gynybinis įtvirtinimas, vadinamas Kūlių pilale.

Tyrimai

1940 m. Vytauto Didžiojo kultūros muziejus (tyrimų vadovas Pranas Baleniūnas) Pilalės vakariniame pakraštyje iškasė žvalgomąjį šurfą, kuriame aptiko sudegusių žmonių kaulų, puodų šukių ir susilydžiusio žalvario gabaliukų. Ariant kalvą buvo randama gintaro karolių, geležinių ietigalių, peilių, kirvių ir kitų radinių. Vienas įmovinis ietigalis pateko į Vytauto Didžiojo karo muziejų.
1948 m. žvalgė Lietuvos istorijos instituto archeologai.
1987 m. Mokslinės metodinės kultūros paminklų apsaugos tarybos archeologai (vadovas Bronius Dakanis) suartos kalvos šiaurinėje dalyje aptiko 3 VII–XII a. įmovinius ietigalius ir pastebėjo daug kapų dėmių su angliukais.
1992 m. kapinyną žvalgė ir teritoriją nustatė Lietuvos kultūros paveldo mokslinio centro ekspedicija (vadovas Vilnius Morkūnas).
Gran Kanarija

Gran Kanarija (isp. Gran Canaria) yra trečia pagal dydį sala Ispanijai priklausančiame Kanarų salyne, kuris yra Atlanto vandenyne, 210 km nuo šiaurės vakarų Afrikos. Plotas 1560 km². Gyvena 807 tūkst. gyventojų (2006 m.). Svarbiausias miestas – Las Palmas de Gran Kanarija.
Kiekvienam salos regionui ar miesteliui būdingas savitas mikroklimatas ir kultūrinės tradicijos. Ne veltui Gran Kanarija kartais pavadinama „didžiuliu teminiu parku“. Salos buities ir amatų tradicijos Ingenio miestelyje, vaismedžių sodų supama Teldė, gražiausias Gran Kanarijos miestelis – Teroras, garsėjantis įspūdinga architektūra ir Mergelės Marijos Pušies bažnyčia, panoraminis Bandamos kraterio vaizdas nuo aukščiausio salos taško, bei salos simbolis – Roque Nublo, „rūko uolos“ viršukalnė, nuo kurios atsiveria kaimyninė Tenerifės sala bei panoraminiai apylinkių vaizdai.
Salos sostinė – Las Palmas – kas ketveri metai, pakaitomis su Santa Kruzo miestu (Tenerifės sostine), tampa Kanarų salyno sostine. Las Palmas – didžiausias salyno miestas – garsus tradiciniais karnavalais. Ištisą mėnesį, kol vyksta karnavalas, gatves užtvindo šokiai ir muzikiniai pasirodymai.
Puerto Moganas arba „mažoji Venecija“ – tai mažytis žvejybinis uostas išaugęs į jaukų kurortinį centrą salos pietuose. Uostą supa pakrantės promenada ir šarmingas autentiškas miestelis, paskendęs gėlynuose.

Geografija

Nedideliame salos plote telpa smėlio paplūdimiai ir dykumą primenančios kopos, tropiniai miškai ir pušynai, lygumos, kanjonai ir kalnai (43 % salos yra saugoma, čia įkurti 8 draustiniai). Per patį vidurį Gran Kanariją perpus dalija El Cumbre kalnų grandinė (aukščiausia viršūnė Pico de Las Nieves iškilusi 1949 m virš jūros lygio), sulaikanti iš vienos pusės Sacharos vėjus (todėl pietinė salos dalis sausa, oro temperatūra aukštesnė, joje yra visiems žinomi smėlio paplūdimiai Maspalomas ir Playa del Ingles), iš kitos – lietaus debesis (šiaurėje puošnesnė augalija, bet vėsiau ir drėgniau, čia įsikūręs Las Palmas miestas). Žiemą oro temperatūra nenusileidžia žemiau 20 °C, vasarą retai viršija 30 °C. Vandens temperatūra svyruoja tarp 18 °C žiemą ir 22 °C vasarą.
Hartfordšyras

Geografija

Priėjimo prie jūros neturinti grafystė, kurios plotas yra 1643 km². Hartfordšyras padalintas į 10 administracinių rajonų. Grafystės administracinis centras – Hartfordas.
Parodų rūmai (filmas)

„Parodų rūmai“ – 1987 m. Lietuvos kino studijoje TSRS Centrinės televizijos užsakymu pagal V. Bubnio romaną „Kvietimas“ sukurtas 2-jų serijų meninis filmas. Drama. Filmo trukmė – 137 min.

Siužetas

Kraštotyros muziejaus direktorius Adamonis, regis, turi viską, ką, jo nuomone, privalo turėti jo rango tarnautojas: iš šalies žiūrint darni šeima, lyg ir gerbiantys jį bendradarbiai, net ir meilužė. Jį globoja rajkomo pirmasis sekretorius. Tikėdamasis karjerą tęsti Vilniuje, Adamonis savo globėjui padovanoja vertingą muziejaus eksponatą. Tačiau vadovai keičiasi, rajonui pradeda vadovauti reiklus, pataikūnų ir apgavikų nepakenčiantis žmogus. Garbėtroškos Adamonio svajonėms nelemta išsipildyti.
Aktyvus srovės šaltinis

Aktyvus srovės šaltinis – schema, teikianti pastovią elektros srovę nepriklausomai nuo apkrovos varžos ar išėjime esančios įtampos. Tokie šaltiniai įvairiose schemose dažnai naudojami vietoje rezistorių, padidinant jų darbo stabilumą, charakteristikų tiesiškumą ir kitus svarbius parametrus. Idealūs pastovios srovės šaltiniai neegzistuoja, tačiau žinoma daug schemų, kurių parametrai praktikoje pakankamai artimi idealiems.
Tinkamai įjungus, tranzistoriaus kolektorius ar lempos anodas gali būti toks nekintančios srovės šaltinis.
Valstybinė saugomų teritorijų tarnyba

Istorija

1945 m. LTSR įsteigti pirmieji 8 gamtiniai draustiniai – jie buvo sukurti medžiojamosios faunos atkūrimo tikslu. 1948 m. draustiniai transformuoti į medžioklės rezervatus arba panaikinti.
1959 m. priimtame pirmajame Gamtos apsaugos įstatyme įteisintos pagrindinės LTSR saugomų teritorijų kategorijos ir jų režimai. 1960 m. atsirado pirmieji konservacinių tikslų siekiantys gamtiniai ir kompleksiniai draustiniai (apie 100, 2% šalies ploto). Išplėstas gamtinių rezervatų tinklas, suformuluota gamtinio karkaso idėja, kompleksinių saugomų teritorijų samprata bei jų teritorinės plėtros koncepcija, įteisinta gamtos paminklų kategorija.
Atkūrus nepriklausomybę priimtas Saugomų teritorijų įstatymas (1993, 2001), pradėjęs iš esmės naują etapą saugomų teritorijų raidoje. Sukurta saugomų teritorijų administravimo sistema, įsteigtos visų nacionalinių ir regioninių parkų direkcijos. Užbaigtas formuoti Lietuvos nacionalinių parkų tinklas (1991), įteisinta regioninių parkų sistema bei iš esmės išplėstas valstybinių draustinių tinklas (1992), įsteigtas pirmasis biosferos rezervatas (2002), pradėtas formuoti NATURA 2000 teritorijų tinklas.
Fields Park AFC

Istorija

Klubas įsikūrė 1921 m. Žaisdavo regioninėse pirmenybėse. Buvo iškopę į antros pakopos pirmenybes.
FK Navigatoriai Vilnius

Istorija

Klubas įkurtas 2005  m. Vienas iš klubo kūrėjų Andrius Zale apie pavadinimo kilmę, sako, kad juo norėta pabrėžti proveržį ir novatoriškumą.
Inširio vilaja

Geografija

Iš vakarų prieina Atlanto vandenynas. Praktiškai visą teritoriją užima dykuma. Yra aukso, vario telkinių.
Arktinė žemuma

Arktinė žemuma – žemuma Jungtinėse Valstijoje, šiaurės Aliaskoje, Arkties vandenyno pakrantėje. Nusidriekusi per 150 km. Sudaryta daugiausia iš aliuvinių nuogulų. Yra naftos ir gamtinių dujų telkiniai (ypač Priudo įlankos baseine). Paviršius plokščias, būdingas amžinasis įšalas, hidrolakolitai. Gausu pelkių ir ežerų. Vyrauja samanų ir kerpių tundra.
Varis (Nigerija)

Istorija

Seniau itsekiriai čia buvo sukūrę Vario karalystę. Britų valdymo metais Varis buvo provincijos centras.
Ubalda, nuoga ir karšta

Turinys

Viduramžiai. Riteris Olimpio grįžta į savo gimtąjį kaimą pas žmoną Fiamą. Prieš išvykdamas, riteris uždėjo jai nekaltybės diržą, todėl moteris ir būrys jos gerbėjų pagaliau gauna šansą. Pasirodžius vyrui, Fiama pareiškia dar 15 dienų neprisileisianti jo, nes davė įžadus.
Tuo metu prasideda Olimpio ginčai dėl žemės su kaimynu malūnininku Oderizi. Šio žmona, gražioji Ubalda, su kuria šis taip pat turi imtymių problemų, krinta į akį Olimpio ir šis pradeda visomis priemonėmis siekti kaimyno žmonos.
Vigintas Višinskis

Vigintas Višinskis (g. 1962 m. Kaišiadoryse) – teisininkas, teisėtyrininkas civilprocesualistas, Teisėjų Tarybos narys, Lietuvos apeliacinis teismo (LapT) Civilinių bylų skyriaus teisėjas, Mykolo Romerio universiteto profesorius, buvęs Lietuvos Aukščiausiojo Teismo teisėjas, Telšių rajono apylinkės teismo pirmininkas.

Biografija

1986 m. Vilniaus universiteto Teisės fakultete baigė teisę, įgijo teisininko kvalifikaciją. 2000 m. apgynė disertaciją, socialinių mokslų (teisės krypties) daktaras. 2008 m. atliko habilitacijos procedūrą.
1987 m. Kaišiadorių rajono liaudies teismo, 1987–1989 m. Mažeikių rajono liaudies teismo liaudies teisėjas, 1989–1993 m. Telšių rajono apylinkės teismo teisėjas, teismo pirmininkas; 1993–1994 m. Lietuvos Aukščiausiojo Teismo, 1995 m. Vilniaus apygardos teismo teisėjas, 1995–1996 m. Vilniaus 1-osios advokatų kontoros advokatas, 1997–1998 m. VU Teisės fakulteto asistentas, nuo 1997 m. Lietuvos apeliacinio teismo teisėjas, nuo 1998 m. MRU Teisės fakulteto Civilinio proceso katedros asistentas, docentas, nuo 2010 m. profesorius.
Nuo 1996 m. vasario 5 d. iki 2002 m. Lietuvos Respublikos civilinio proceso kodekso darbo grupės narys.
Vedęs, turi dvi dukras.
Kanikati

Istorija

Kanikačio apylinkėse žmonės gyveno prieš romėnų laikus. Miesto pavadinimas kilo iš arabų Handaq-attin ir reiškia „molio kanalą“. Normanams užimant Siciliją vietinį musulmonų didiką apgulė ir nugalėjo Salvatore Palmeri (1087 m.) Rodžerio I pasekėjas. Už nuopelnus Palmeris iš grafo gavo kardą ir Kanikačio feodą, jis išplėtė arabų tvirtovę, padarė ją pilimi su bokštu.
Po normanų valdė Štaufenai, Angevinai ir Aragonas. 1448 m. bevaikis Antonio Palmieri paliko Kanikatį sūnėnui Andrea De Crescenzio, kuris iš karaliaus Jono II gavo Licentia populandi, leidimą išplėsti feodo ribas ir gyventojų skaičių. Tuo metu Kanikatyje gyveno 1000-1500 žmonių. Andrea De Crescenzio įpėdinis buvo jo sūnus Giovanni, kuris neturėjo sūnų ir paliko feodą uošviui Francesco Calogero Bonanno 1507 m.
Valdant Bonanams miestas išaugo ir pasipuošė. Jų valdžia nusmuko XVIII a. pabaigoje, 1819 m. paskutinis Bonanas atidavė miestą baronui Gabriele Chiaramonte Bordonaro. Po 1848 m. ir 1859-1861 m. maištų ir Italijos suvienijimo mieste atsirado bankai, malūnai, išsiplėtė prekyba. Per visą XX a. pagrindinis pajamų šaltinis mieste buvo žemės ūkis, ypač vynuogės.
1943 m. mieste įvyko Kanikačio skerdynės, kai amerikiečių kariai nužudė keletą italų civilių.