Kartenos dvaras

Istorija

Žemdirbių gyvenvietė Kartenoje susiformavo XIV–XV a. Manoma, kad kaimo sodybos stovėjo Minijos upės kairiajame krante, dabartinio Gintarų kaimo žemėse, kurios vadinamos Senąja Kartena. Tobulinant didžiojo kunigaikščio valstybinių žemių valdymą, buvo steigiami nauji administraciniai-ūkiniai centrai – dvarai. Taip XVI a. atsirado ir Kartenos dvaras. Archeologiniai tyrimai liudija, kad jis buvo pastatytas ant seniausius Kartenos priešistorės laikus menančio Vyšnių kalno. Rūmai stovėjo aukščiausioje kalvos dalyje, ankstyvojo piliakalnio pylimo vietoje. Pylimą karteniškiai nuardė ir nukasė statydami dvaro sodybą. Pastatai buvo mediniai, o atskiroms architektūrinėms detalėms naudoti akmenys, plytos. Daugumą jo akmenų panaudojo rūmų pamatams išmūryti ir dvaro kiemui išgrįsti, o atlikusius didesnius suvertė už pylimo. Atokiau nuo rūmų, kalvos pakraščiuose, stovėjo dar keli gyvenamieji bei ūkiniai-pagalbiniai pastatai. Dvarvietės kultūriniame sluoksnyje randama daug ornamentuotų koklių, puodų šukių, oksiduotų stiklo dalių, plytgalių ir kitų radinių. Dvarvietės papėdėje irgi buvo gyvenama. Dvarą iš rytų, pietų ir pietvakarių juosė trys tvenkiniai, įrengti bevardžio upelio slėnyje bei ties jo santaka su Minija. Jų pylimai išliko iki šių dienų. Jiems supilti buvo naudojami ąžuolinių rąstų karkasai, pripildyti akmenų ir žemių. Pylimai sudarė sudėtingą irigacinę kaskadinę sistemą, kurios gale, už trečiojo pylimo, prie Minijos senvagės, stovėjo medinis vandens malūnas, maldavęs dvarui miltus. Be to, pasakojama, kad Vyšnių kalno šiaurės vakarinėje papėdėje, ant akmenuotos kalvelės stovėjo evangelikų reformatų bažnyčia.
Karteos dvaras ir šalia buvęs kaimas buvo sunaikinti gaisro apie XVII a. vidurį, manoma, 1655–1656 m. švedų puolimo metu. Naujas dvaras buvo pastatytas arčiau Minijos ir Alanto santakos, šalia kurios iškilo ir Kartenos miestelis.

Kartenos valda

Kartenos valdai priklausė 40 kaimų. Kaimai buvo įvairaus dydžio. Vidutiniškai kiekvienam kaimui tekdavo 20 valakų žemės. Kartenos valda buvo apie du kartu didesnė už kaimyninę Platelių valdą. Kartena žemaičių kunigaikštystėje dažnai buvo vadinama Gandingos valsčiumi, kuris dokumentuose dažnai įvardijamas pavietu. Jo centras 1658 m. buvo perkeltas į Plungę, kuri nukonkuravo senąją Gandingą.
Kartenos valda nuo seno priklausė Didžiosios Lietuvos kunigaikštystės dvarui. Pagrindinė Kartenos dvaro valdos dalis ėjo iš rankų į rankas. 1660 m. didikė Barbora Kazimiera Sapiegaitė valdą pardavė Eustachijai Valavičiūtei. Ši – Marcinui Kulminskui. Vėliau valda pateko Platelių valdos valdytojo Aleksandro Jeronimo Valavičiaus žinion. Valavičius prasiskolino Tirkšlių valdos laikytojams Jeronimui ir Barborai Vazinskiams. Už skolas Valavičiai užtatė Gaudučius ir keletą kitų kaimų. 1692 m. valda buvo padalyta į dvi dalis. Braslaujos maršalkai Mykolui Pacui atiteko Kartenos dvaras su didesniąja valdos dalimi. Antroji dalis su dvaro centru Mišučių kaime atiteko Kazimierui Jonui Sapiegai. Mišučių kaimą K. J. Sapiega pavertė dvaru ir pavadino jį Naująja Kartena.XVIII a. viduryje Kartenoje įsitvirtino Nagurskiai. 1814 m. iš jų dvarą nupirko Kurše gyvenę grafai Pliateriai.
Plintant palivarkinei ūkio sistemai, Gaudučių kaimo žemėse buvo įkurtas palivarkas – Kartenos dvaro ūkinis padalinys. Vietinių žmonių ir rašytiniuose istorijos šaltiniuose jis dažnai vadinamas ne palivarku, o dvaru arba dvareliu. Nuo to laiko Kartenos dvarą imta vadinti Sendvariu, nes netoli jo buvo atsiradęs naujas Gaudučių dvaras. Vietoje Sendvario, arba Kartenos dvaro, dabar yra Gintarų kaimas.
XIX a. Gaudučių palivarkas atiteko grafams Pliateriams, kurių pagrindinis dvaras buvo Šateikiuose. XIX a. pab.–XX a. pr. Gaudučių palivarką valdė grafas Adomas Pliateris, kuris čia perkėlė Kartenos valdų administracinį centrą. 1926 m., vykdant Lietuvos žemės reformą, dvaras išparceliuotas.