google/wiki40b huggingface dataset:
Aukštoji žurnalistikos ir masinės komunikacijos mokykla

Istorija

1961 m. lapkričio 18d. Aukštojo mokslo švietimo ministerijos įsakymu žurnalistikos padalinys priklausęs Leningrado universiteto Filologijos fakultetui buvo perorganizuotas į Žurnalistikos fakultetą.  Pirmu fakulteto dekanu tapo profesorius Aleksandras Berežnojus. 
1974 m. rugpjūčio mėn. fakultetas įsikūrė dabartinėse patalpose 1-oje linijoje Vasilijaus saloje. 
Rektoriaus įsakymu 2012 metais Žurnalistikos fakultetas perorganizuotas į Aukštąją žurnalistikos ir masinių komunikacijų mokyklą, kurią sudaro Žurnalistikos (dekanas - dr. Liudmila Gromova) ir Taikomosios komunikacijos fakultetai (dekanas - Sergejus Bolšakovas). Instituto direktoriumi paskirtas Anatolijus Puju. 
Institute siūlomos dvi studijų programos: žurnalistikos bei reklamos ir viešųjų ryšių. Programos sudarytos iš  bendrų humanitarinių, filologinių, komunikacijos ir profesinių dalykų blokų. Nuo 3 kurso studentams siūloma specializacijos pagal katedras. Mokymo tikslais institute veikia: laikraštis "Du kart du" (Spaudos katedra), teleradijo kompleksas "Pirma linija" (Radijo ir televizijos katedra), fotostudija (Medija dizaino ir informacinių technologijų katedra).
Padavimas

Padavimas – istorinė sakmė, kūrinys, vaizduojantis tam tikrų konkrečių istorinių arba geografinių objektų atsiradimą, jų pavadinimų kilmę ir pan. Tai pasakojamosios tautosakos žanras, kurio kūriniuose meniniais vaizdais aiškinama gamtos ir istorijos paminklų kilmė, pasakojama apie praeities įvykius, siejamus su ypatingomis vietomis arba su mitinių protėvių bei istorinių asmenybių veikla.
Istorinės tematikos padavimai tam tikrą vietovę sieja su svarbiais istoriniais įvykiais. Tarp padavimų savitą teminę grupę sudaro aiškinimai, kaip atsirado kaimo, miestelio, kitų svarbesnių vietų vardai.
Lietuvių padavimuose pasakojama apie milžinų paveiktą reljefą, žmonių protėvių didumą bei jėgą, pėduotus bei velnio perneštus akmenis, suakmenėjusius žmones bei gyvus akmenis, keliaujančius ežerus, žmonių supiltus piliakalnius, nugrimzdusius dvarus bei bažnyčias, nuskendusius varpus, kalnuose miegančią kariuomenę, aukas statybos metu, gyvenamų vietų ir jų pavadinimų atsiradimą. Prie padavimų apie konkrečių paminklų kilmę šliejasi padavimai, kuriuose pasakojama apie nesenus įvykius, galinčius pasikartoti ateityje, nesėkmingus mėginimus išvaduoti užburtus žmones, bausmes už neteisingą elgesį.
Padavimai – vienas iš grožinės literatūros šaltinių, ypač pamėgtas romantikų. Padavimus naudojo savo kūryboje Liudvikas Jucevičius, Antanas Baranauskas, Maironis, Vincas Krėvė, Vaižgantas, Antanas Vienuolis, Kazys Inčiūra, Bronė Buivydaitė, Paulius Jurkus ir kt.
India Summer

Biografija

Indija gimė Des Moinese, Ajovoje, ir buvo vienintelis vaikas šeimoje, turinčioje airių, vokiečių ir vietinių indėnų kraujo. 
Baigusi mokyklą, ji studijavo koledže, kurį baigusi ketino dirbti mokytoja, tačiau persigalvojo ir tapo finansų vadybininke bei bandė save kaip aktorė ir modelis.
Ištekėjusi ji kartu su vyru netruko tapti nuolatiniais svingerių vakarėlių dalyviais. Viename tokių ji sulaukė pasiūlymo filmuotis pornografiniame filme ir 2005 m. gruodį suvaidino pirmojoje scenoje. Vėliau sekė dar keletas mėginimų, kol 2006 m. rugsėjį Indija apsisprendė mesti darbą ir atsidėti tik pornografijai. Savo pseudonimu ji pasirinko grupės The Doors dainos „Indian Summer“ (liet. Bobų vasara) pavadinimą. 2009 m. liepą ji sudarė sutartį su kompanija „Girlfriends Films“, o 2011 m. debiutavo kaip režisierė.
Indija taip pat yra atlikusi nedidelius vaidmenis serialuose „Deksteris“ ir „The Sons of Anarchy“. Šiuo metu jos filmografiją sudaro beveik 300 juostų.

Asmeniniai santykiai

Indija yra ištekėjusi už Steveno Olsono, tačiau taip pat palaiko artimus santykius su aktore Prinzzess.
Almantas Leika

Biografija

1975–1986 m. mokėsi Anykščių Antano Vienuolio vidurinėje mokykloje. 1991 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą, 1995 m. – Lietuvos karo akademiją, 2001 m. – Baltijos gynybos koledžo Generalinio štabo karininkų kursą, 2004 m. – Baltijos gynybos koledžo Aukštesniosios vadovybės studijų kursą, 2006 m. – JAV sausumos pajėgų karo koledžą.
Nuo 1991 m. tarnauja Lietuvos kariuomenėje. 1996 m. ir 1999 m. dalyvavo NATO operacijose Bosnijoje ir Hercegovinoje. 2001–2003 m. Lietuvos didžiojo kunigaikščio Algirdo mechanizuotojo pėstininkų bataliono vadas. 2003–2004 m. Lietuvos kariuomenės vado padėjėjas. 2004–2006 m. Krašto apsaugos savanorių pajėgų vado pavaduotojas – štabo viršininkas. 2006–2007 m. Lietuvos vadovaujamos Afganistano Goro provincijos atkūrimo grupės vadas. 2007 m. pulkininkas. 2007–2010 m. Baltijos gynybos koledžo Aukštesniosios vadovybės studijų kurso direktorius. 2010–2011 m. Krašto apsaugos ministerijos Personalo departamento direktorius, nuo 2011 m. gegužės mėn. Krašto apsaugos ministerijos pajėgumų ir ginkluotės generalinis direktorius. 2011 m. brigados generolas. Nuo 2012 m. liepos mėn. laikinas generolas majoras Almantas Leika ėjo Lietuvos kariuomenės Sausumos pajėgų vado pareigas.
SASP Stade Brestois

Istorija

1991 m. klubas bankrutavo, tačiau po metų atkurtas.
Vasario 3

Vardadieniai

Asta – Blažiejus – Blažys – Oskaras – Radvas – Radvė – Radvilas – Radvilė – Radvina – Radvinas – Remigijus – Tolbaudas – Toldravas – Toliotas – Toliotė
Gigantopitekai

Genties atradimas

Gigantopitekų (Gigantopithecus) gentis buvo atrasta visai atsitiktinai 1935 m., kada vokiečių kilmės paleoantropologas Ralph von Koenigswald Honkonge užėjęs į vaistinę pastebėjo parduodamą neįprastai didelio dydžio krūminį dantį, tarp kinų žinomą kaip „drakono dantis“. Nuo to laiko Kinijoje, Vietname ir Indijoje mokslininkai rado virš tūkstančio dantų ir keletą apatinių žandikaulių fosilijų, priskiriamų gigantopitekų (Gigantopithecus) genties rūšims.

Paplitimas

Gigantopitekų genties fosilijos daugiausia aptinkamos pietinėje Kinijoje, Vietname, Tailande ir Indijoje. 2014 m. Indonezijos Javos salos grunto nuosėdose datuojamose 1 milijonu metų, buvo rastos fosilijos formoje Gigantopithecus blacki apatinis žandikaulis. Anuomet Javos, Sumatros ir Borneo salos su Pietryčių Azija jungėsi sausuma, tad manoma kad šios genties Gigantopithecus blacki rūšis buvo išplitusi ir kitose dabartinės Indonezijos vakarų salose.
Aviukas Šonas

Trumpa apžvalga

Veiksmas vyksta fermoje, kur gyvena aviukas Šonas, jo bandos narės kitos avys, šuo aviganis Biceris ir kiti fermos gyvūnai. Pats fermeris – taip pat vienas iš pagrindinių personažų. Kiekvienoje serijoje Šonas susiduria su komplikuota situacija, kurią jis išsprendžia demonstruodamas visai žmogišką protą, sumanumą ir net elgesį.
Serialas tai farso ir nebyliosios komedijos mišinys „Aardman“ kompanijai būdingu animacijos stiliumi. Filmukuose visiškai nekalbama, netgi kai rodo bendraujant žmones. Tačiau, siekiant išreikšti personažų nuotaikas ir jausmus, gausiai naudojami įvairūs garsai, kaip antai kriuksėjimas, mekenimas ir ženklai.

Įžanginė daina

Įžanginę dainą „Gyvenimas tai malonumas“ (angl. Life's a Treat), skambančią kiekvienos serijos pradžioje, atliko britų komikas Vic Reeves. Ilgesnė versija buvo išleista kompaktiniame diske.

Pirmasis Šono pasirodymas

Pirmą kartą ekrane aviukas Šonas pasirodė animacinio filmo „Volisas ir Gromitas“ trečioje dalyje „Per plauką nuo pavojaus“ (1995 m.), kuri gavo Oskarą. Aviukas Šonas šiame filmuke buvo jauniausias avių bandos narys, kurią Volisas ir Gromitas stengėsi apsaugoti nuo pikto mechaninio šuns, norinčio visas avis paversti šunų maistu ir parduoti. Filmuke Šonas neparodo daug išmonės, ne taip kaip savo pačio serijose. Dar kartą trumpai aviukas pasirodo kartu su Volisu ir Gromitu viename iš trumpų filmukų (pavadinimu „13-as pirkėjas“) iš internete platintos „Nuostabiųjų išradimų“ serijos.

Adaptacijos

2009 m. kovo 9 d. „Stoke-on-Trent’s Regent“ teatre įvyko spektaklio „Didysis Šono šou“ premjera.
„Aardman Adaptations ir HiT Entertainment“ planuoja statyti filmą, kuris pasirodys 2013/2014 m.
2008 m. rudenį žaidimų gamintojas „Art Co., Ltd“ išleido žaidimą „Shaun the Sheep“ skirtą išskirtinai „Nintendo DS“. Kitas žaidimas pavadinimu „Shaun the Sheep: Off His Head“ buvo išleistas 2009 m. tik Europoje.
Oficialiame serialo puslapyje taip pat yra keli flash technologija paremti žaidimai, tarp jų ir „Home Sheep Home“.
2009 m. „Aardman Adaptations ir HiT Entertainment“ išleido animacinį serialą „Timio laikas“ (angl. Timmy Time), kurio pagrindinis veikėjas mažasis Timis.
Vacius Pangonis

Biografija

1996 m. AB „Leimesta“ direktorius, 2000–2008 m. Druskininkų savivaldybės administracijos Leipalingio seniūnijos seniūnas.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Druskininkų skyriaus narys.
2001–2002 m. ir 2003 m. kovo mėn. Druskininkų savivaldybės tarybos narys. 2000–2008 m. Lietuvos savivaldybių seniūnų asociacijos narys.
Remigijus Ačas

Biografija

1981 m. baigė Kėdainių 4-ąją vidurinę mokyklą. 1981–1986 m. studijavo Lietuvos žemės ūkio akademijos Mechanizacijos fakultete ir įgijo inžinieriaus mechaniko specialybę. 2006 m. baigė studijas Mykolo Romerio universiteto Strateginio valdymo ir politikos fakultete, teisės ir valdymo magistras.
1986–1987 m. Lančiūnavos (Kėdainių raj.) tarybinio ūkio technikumo inžinierius. 1987–1989 m. Nemakščių (Raseinių raj.) tarybinio ūkio vyriausiasis inžinierius mechanikas. 1989–1991 m. Raseinių remonto ir techninio aptarnavimo įmonės skyriaus viršininkas. 1991–1993 m. Raseinių valstybinės tiekimo įmonės direktoriaus pavaduotojas. 1993–1995 m. akcinės bendrovės „Cerara“ rinkotyros direktorius. 1995–1997 m. Lietuvos ir Rusijos uždarosios akcinės bendrovės „Agrorema“ direktorius. 1997–2002 m. Lietuvos ir Vengrijos uždarosios akcinės bendrovės „Vianrė“ direktorius. 2003 m. prezidento Rolando Pakso patarėjas nacionalinio saugumo klausimais, patarėjų grupės vadovas.
2004–2011 m. Seimo narys, Seimo frakcijos „Tvarka ir teisingumas“ seniūno pavaduotojas, 2005–2006 m. Audito komiteto pirmininko pavaduotojas.  2011–2012 m. Raseinių rajono savivaldybės tarybos narys, meras. 
Nuo 2016 m. Raseinių rajono savivaldybės administracijos direktorius.
2000–2002 m. Lietuvos liberalų sąjungos narys, sąjungos Raseinių skyriaus pirmininkas. 2002–2003 m. Liberalų demokratų partijos (LDP) pirmininko pavaduotojas, 2003–2004 m. atsakingasis sekretorius. Nuo 2003 m. partijos Tvarka ir teisingumas narys, pirmininko pavaduotojas.
2001–2002 m. Lietuvos verslo darbdavių konfederacijos Raseinių skyriaus pirmininkas. Žmona Vida, vaikai Eglė, Irmantas.

Kita veikla

Išgarsėjo per nušalinto prezidento Rolando Pakso apkaltos procedūrą. Konstitucinis Teismas nagrinėjo R. Ačo ir Evaldo Vaitkaus neteisėtus pavedimus Specialiųjų tyrimų tarnybai surinkti informaciją apie 44 asmenų privatų gyvenimą. Taip pat Ačo pavardė buvo minima 2003 m. spalio mėn. VSD pažymoje dėl valstybinės įmonės „Alita“ privatizavimo, „nacionalinio saugumo klausimais Remigijaus Ačo vardu ir jam žinant, „už atitinkamą atlygį“ buvo sudaromos išskirtinės sąlygų privačių struktūrų verslui, siekiama įtakoti privatizavimo konkursus, tarp jų ir bendrovės „Alita“ privatizavimo konkursą…“.
2004 m. kovo mėn. iškelta baudžiamoji byla dėl šmeižto, kai jis „paskambino į tiesioginį eterį ir pareiškė, kad Antikorupcijos komisijos pirmininkė Nijolė Steiblienė iš bendrovės „VP Market“ vadovų reikalavo kyšio.“ R. Ačas teisme prisipažino padaręs nusikalstamą veiką ir atsiprašė parlamentarės. Tuomet teismas nusprendė teisiamąjį atleisti nuo baudžiamosios atsakomybės ir baudžiamąją bylą nutraukti.
Kastras

Istorija

Kastras pradėjo kurtis 1567 m.; 1837 m. smarkiai nukentėjo nuo žemės drebėjimo.
Algirdas Jonas Kasulaitis

Biografija

Mokėsi Kybartų gimnazijoje, nuo 1942 m. dalyvavo visuomeninėje veikloje. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1948 m. baigė Augsburgo lietuvių gimnaziją. Augsburge vadovavo ateitininkams, redagavo jų laikraštį „Žiburiai“. Prano Dovydaičio kuopos pirmininkas ir laikraščio „Spinduliai“ redaktorius. 1949 m. persikėlė į JAV. Pitsburge dirbo laikraščio „Lietuvių žinios“ redakcijoje. Atlikęs karinę tarnybą Korėjoje apsigyveno Klyvlende. Čia „Case Western Reserve“ universitete 1960 m. baigė ekonomiką.
1964–1973 m. lietuvių krikščionių demokratų sąjungos centro komiteto pirmininkas, sąjungos biuletenio redaktorius. 1955–1961 m. redagavo žurnalą „Jaunimo žygiai“, 1984–1992 m. „Tėvynės sargas“. Buvo popiežiaus Leono XIII fondo valdybos pirmininkas. Amerikos lietuvių tarybos, Bendrojo Amerikos lietuvių fondo, „Lietuvos vyčių“, Vyriausiojo Lietuvos išlaisvinimo komiteto veikėjas. Krikščionių demokratų ideologiniais ir Lietuvos laisvinimo klausimais rašė laikraščiuose „Ateitis“, „Darbininkas“, „Draugas“, „Tėviškės žiburiai“ (slapyvardis A. Erdvilas).
Sigutis Jačėnas

Išsilavinimas

Nuo 1970 m. iki 1980 m. mokėsi Kauno 27-oje vid. mokykloje, baigė 10 klasių. Nuo 1980 iki 1982 m. – Kauno J. Gruodžio aukštesniojoje muzikos mokykloje Solinio dainavimo skyriuje (dėst. Kazimieros Narbutaitės klasė), paraleliai (1981–1982 m.) Kauno 8-oje vidurinėje-vakarinėje (pamaininėje) mokykloje baigė 11 klasę. 1982 m. priimtas į Lietuvos valstybinės konservatorijos (dabar Muzikos ir teatro akademija), Chorinio ir teatrinio meno fakulteto, Aktoriaus meistriškumo katedros, Miniatiūrų teatro aktorių ir režisierių kursą (vadovė prof. Irena Vaišytė), režisieriumi. 1986 m. baigė Konservatorijos dramos teatro aktoriaus specialybės visą kursą. Valstybinės egzaminų komisijos nutarimu pripažinta dramos teatro aktoriaus kvalifikacija. Nuo 2006 m. iki 2008 m. studijavo Klaipėdos universiteto Menų fakultelto Režisūros katedros magistrantūroje, teatro magistras.

Darbas

1985–1986 m. Lietuvos valstybinės Konservatorijos bendrabučio kiemsargis, 1986–1988 m. Lietuvos valstybinės Filharmonijos skaitovas (Kultūros ministerijos paskyrimas), 1988–1989 m. Marijampolės dramos teatro aktorius (Kultūros ministerijos perkėlimas), 1989–1991 m. drauge su aktoriais I. Balsyte, A. Giniočiu ir režisieriumi R. Vikšraičiu įkurto Keistuolių teatro aktorius – kūrybinio kooperatyvo „Teatras“ pirmininkas.
1991 m. Kauno profsąjungų Kultūros rūmų Moksleivių liaudies teatro režisierius, 1991–1992 m. Vilniaus pedagoginio instituto studentų teatro vadovas, 1992–1995 m. Rytų Lietuvos televizijos režisierius, Programų skyriaus vedėjas, reorganizavus RLTV į Baltijos TV – Programų direktorius, nuo 1995 iki 1996 m. Respublikinių profesinių sąjungų Kultūros rūmų Moksleivių liaudies teatro „Elementorius“ režisierius, nuo 1996 iki 1997 m. Vilniaus pedagoginio universiteto Estetinio lavinimo katedros asistentas.
Nuo 1996 iki 2000 m. LNK televizijos ir Olimpinės loterijos „Perlas“ žaidimo „Teleloto“ vedėjas, nuo 1996 iki 1998 m. Radijo stoties „Pūkas“ sekmadieninės ryto laidos vaikams ir pokalbių laidos “Rupūs miltai…” vedėjas, 2000 m. LNK informacinės – pramoginės laidos „Ryto ratas“ vedėjas, 2001 m. Kauno džiazo orkestro „Kauno bigbendas“ direktoriaus pavaduotojas.
Nuo 2001 m. Keistuolių teatro aktorius (pagal autorinę sutartį spektakliuose vėl vaidina nuo 1997 m.); 2002 m. LNK žaidimo „Dovana visam gyvenimui“ vedėjas (autoriniais pagrindais, toliau – a. p.); 2002 m. LNK žaidimo – akcijos „Įžiebk Kalėdų žvaigždę“ vedėjas (eLeNKenis; a. p.).
Nuo 2003 m. kovo iki 2004 m. balandžio mėn. Lietuvos Respublikos Prezidento referentas, patarėjas.
Nuo 2004 iki 2005 m. „Žinių radijo“ pokalbių laidos „Sekmadienio skambutis“ vedėjas (a. p.), 2004 ir 2005 m. LNK žaidimo – akcijos „Įžiebk Kalėdų žvaigždę“ vedėjas (eLeNKenis; a. p.).
Nuo 2004 m. VšĮ „Vieno aktoriaus teatras” (VAT) direktorius. Veikla: kompaktinių plokštelių (garso knygų) leidyba, TV ir radijo projektai, renginiai.
Vedęs; žmona Nijolė Jačėnienė (g. 1962 m.), TV režisierė, teatrologė. Duktė Julija Jačėnaitė (g. 1985 m.), džiazo dainininkė, dainų kūrėja, muzikos pedagogė.
Asociacijų LATGA, AGATA ir Lietuvos teatro sąjungos narys.
Nathan Fillion

Nathan Fillion (g. 1971 m. kovo 27 d. Edmontone, Kanada) − Kanados aktorius ir įgarsintojas. Geriausiai žinomas už vaidmenį ABC seriale „Castle“, taip pat seriale „Firefly“ ir jo tęsinyje filmo formoje – „Serenity“.
N. Fillion taip pat atliko vaidmenis tradiciniu būdu platintuose filmuose „Slither“ ir „Trucker“, internetu platintame filme „Dr. Horrible’s Sing-Along Blog“, televizijos muilo operose ir situacijų komedijose bei teatre. Jis taip pat įgarsino keletą kompiuterinių žaidimų veikėjų, pvz., bendrovės „Bungie“ kurtuose „Halo“ serijos žaidimuose.
Polineziečiai

Polineziečiai – grupė giminingų tautų, gyvenančių Ramiojo vandenyno Polinezijos salyne. Kalba austronezinių kalbų polineziečių kalbų grupės kalbomis. Rasinė grupė mišri – turi europidinių, mongolidinių, kiek mažiau – negridinių bruožų. Malagasių (populiacija daugiau kaip 20 mln. žmonių) genetiniai protėviai yra polineziečiai. Malagasius migracijų metu smarkiai paveikė negridiniai genai. Kitos polineziečių tautos sudaro apie 2 mln. žmonių.
Tiksli polineziečių kilmė nėra žinoma: manoma, kad jie atvykę iš Molukų salų, pasak Turo Hejerdalo teorijos – iš Pietų Amerikos. Patys polineziečiai savo mituose mini Havaiki žemę, kuri tapatinama su Havajais, Java, Savaju, Hiva. Jie pradėjo Polinezijos salų apgyvendinimą maždaug prieš 3000 metų. Šis procesas truko ilgai: Havajai buvo apgyvendinti III amžiuje, Tonga – VI a., Naujoji Zelandija – X a., Tuvalu – XIV a.
Verčiasi daugiausia tropine žemdirbyste (valgomoji kolokazija, jamsas, batatai, cukranendrės, kokospalmės, duonmedis, bananai), žvejyba. Augina kiaules, šunis, vištas (tačiau ne visose salose). Gyvena nedideliuose iš lapų, žievės, žolės renčiamuose nameliuose. Kai kur statyti ir akmeniniai namai, akmeninių platformų tipo šventyklos. Puikiai išmano laivybą, plaukioja katamaranais. Geri astronomijos, istorijos žinovai, turi turtingą folklorą. Tikėjimuose svarbus žynių kultas, griežti tabu. Tikima dievų perduodama dvasine energija – mana.
Gausesnės polineziečių tautos: maoriai, havajiečiai, tongiečiai, rapanujai, samojiečiai, taitiečiai, tuvaliečiai ir kt.
Vytautas Jonas Germanavičius

Biografija

1967–1978 m. mokėsi Kauno „Aušros“ vidurinėje mokykloje. 1979–1984 m. studijavo Valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultete režisūrą. Nuo 1984 m. V. Germanavičius gyveno ir dirbo Viešintose (Anykščių raj.), buvo Viešintų kultūros namų direktorius, nuo 1987 m. – jo įkurto Viešintų klojimo teatro vadovas ir režisierius. Apie dešimtmetį jis dirbo Anykščių Antano Vienuolio gimnazijoje teatro mokytoju ir režisieriumi.
Mirė apsinuodijęs smalkėmis 2013 m. kovo 27 d. savo namuose Viešintėlėse. Kartu rasta negyva ir sutuoktinė Galina. Pora užaugino sūnų Daumantą (1985–2013), kuris savo noru pasitraukė iš gyvenimo, po tėvų žūties praėjus pusantro mėnesio.
Artūras Frynbergas

Biografija

Sūnus aktorius Juris Frinbergas. 1946–1977 m. Latvijos operos ir baleto teatro solistas. Surengė solinių koncertų. Gastroliavo Lietuvoje.
Gruodžio 31

Vardadieniai

Gedganta – Gedgantas – Gedgantė – Melanija – Melanijus – Mingailė – Silva – Silvas – Silvestra – Silvestras – Silvija – Silvijus
Antanas Stankevičius

Antanas Stankevičius (1892 m. vasario? Margiškės palivarke, Pabaisko parapijoje, Ukmergės apskr. – 1945 m. liepos 2 d. Rome, NY – JAV), orkestro ir choro dirigentas, vargonininkas.

Biografija

Muzikos mokėsi Panevėžyje pas J. Birmantą ir pas kariuomenės pučiamųjų orkestro dirigentą Jekaterinoslavle (Ukraina) – orkestre grojo kornetu. 1913 m. atvyko į JAV pas brolius Miką ir Ipolitą, gavo vargonininko vietą Angelų Karalienės parapijoje Brooklyne, NY. Vėliau vargonininkavo Šv. Mykolo parapijoje Bayonne, NJ, Šv. Vincento parapijoje Girardville, PA, Šv. Juozapo parapijoje Scrantone, PA, Apreiškimo parapijoje Brooklyne, NY, Coronoje, NY, ir kitose kitataučių parapijose. Kai gyveno Scrantone, lankė liturginės muzikos kursus Marywoodo kolegijoje (dėst. prof. N. M. Montoni). Gyvendamas netoli New Yorko, tris vasaras lankė Popiežiaus Pijaus X liturginės muzikos mokyklą Niujorke, NY. Buvo ne tik geras vargonininkas ir chorvedys, bet ir pučiamųjų instrumentų žinovas. Scrantone subūrė pučiamųjų orkestrą – lyg savotišką muzikos mokyklą. Joje buvo mokoma groti visais muzikos instrumentais. Orkestras ir chorai organizavo koncertus, propagavo chorališkąjį giedojimą ir dalyvavo tautiniuose renginiuose, jie suvaidino svarbų vaidmenį lietuvių kultūros gyvenime.
Nuo 1925 m. A. Stankevičius buvo ALRK Vargonininkų sąjungos narys, taip pat Scrantono vyskupijos provincijos šios sąjungos narys.
Keleivis (Hanoveris)

Keleivis – Mažosios Lietuvos lietuvių mėnesinis laikraštis, ėjęs nuo 1950 m. liepos iki 1968 m. Hanoveryje (Vokietija).

Istorija

1950–1952 m. leido Mažosios Lietuvos tarybos spaudos komisija, nuo 1952 m. – Mažosios Lietuvos tėviškės mylėtojų draugija.
Bendradarbiavo A. Endrikaitis, Jonas Endrikis Grigolaitis, A. Keleris, K. O. Oselis, Erdmonas Simonaitis, P. Šlenteris, Ansas Trakis.
Ardebilis

Istorija

Manoma, kad miestas gyvavo dar Achemenidų imperijos laikais, jis minimas Avestoje. IV-VI a. smarkiai nukentėjo nuo hunų antpuolių. X a. buvo Salaridų dinastijos sostinė. Islamo invazijos laikais Ardebilis buvo didžiausias regiono miestas, tačiau po mongolų ir gruzinų antpuolių visiškai sunaikintas. Atkurtas Sefevidų laikais. 1997 m. Ardebilis smarkiai suniokotas žemės drebėjimo.
Algis Antanavičius

Biografija

UAB Anykščių komunalinis ūkis direktorius.
Nuo 1994 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Anykščių rajono skyriaus narys.
1997–2000 m. Anykščių rajono savivaldybės tarybos narys.
Karnataka

Istorinis Pietų Azijos subregionas

Karnatakos valstija atitinka istorinio – kultūrinio Pietų Azijos subregiono teritoriją. Šis regionas, gyvenamas kanarų tautos, nuo seno vadinamas Karnataka (iš karu nadu – „juodasis kraštas“). Jis nuo labai senų laikų turėjo savo valstybingumą ir savarankišką istoriją.
Lugazis

Padėtis

Miestas yra Buikvės rajone, ant magistralės Kampala-Džindža, maždaug 50 km keliu į rytus nuo Kampalos. Taip pat jis maždaug 23 km keliu nutolęs į rytus nuo Mukono, artimiausio stambaus miesto, irgi esančio ant tos pačios magistralės.
Miesto vidutinis aukštis virš jūros lygio yra 1204 m.
Sveikatos apsauga

Sveikatos apsauga – sveikatos tausojimo ir išsaugojimo priemonės. Darbo procese gali pasireikšti kaip darbo sauga, siekiant išvengti neigiamas darbo poveikio sveikatai pasekmes arba jas sumažinti. Sveikatos (ap)sauga darbo procese visų pirma yra darbdavio pareiga. Ją reglamentuoja darbo įstatymai.
Antoine Lavoisier

Ankstyvieji metai ir išsilavinimas

Antuanas-Loranas de Lavuazjė gimė turtingoje šeimoje 1743 m. rugpjūčio 26 d. Paryžiuje. Lavuazjė pradėjo lankyti Collège des Quatre-Nations mokyklą būdamas vienuolikos metų, joje būdamas paskutiniais metais (1760–1761) susidomėjo chemija, botanika, astronomija ir matematika.
Elektroniniai pinigai

Elektroniniai pinigai (angl. e-money) – pinigų vertė, išreikšta kaip pretenzija, emitentui: kuri yra saugoma elektroninėse laikmenose; kuri leidžiama gavus lėšas, kurių suma yra ne mažesnės vertės už išleistą pinigų vertę; kurią įmonės, kurios nėra emitentas, priima kaip mokėjimų priemonę.

Elektroninių pinigų padirbinėjimas

Elektroninių pinigų padirbinėjimas, dar kitaip yra vadinamas Dvigubo išleidimo problema (angl. double spending problem). Skaitmeninė kopija visiškai nesiskiria nuo originalo (nėra nei originalo, nei kopijos). Egzistuojančios elektroninių pinigų sistemos užkerta kelią tokiam dvigubam pinigų leidimui.
Veikiančios internete elektroninių pinigų sistemos užkerta kelią reikalaudamos prisijungti prie centrinio duomenų banko, šiame duomenų banke yra saugoma visa informacija apie galiojančius ir neišleistus elektroninius pinigus. Sistema tiesiogiai pasitikrina ar tokie pinigai nėra buvę išleisti anksčiau ir gavusi patvirtinimą leidžia vykdyti mokėjimą. Šis metodas beveik nesiskiria nuo dabar naudojamo mokėjimo kortelių aptarnavimo metodo, tik čia nėra jungiamasi prie konkrečios sąskaitos ir nėra žiūrimas likutis joje.