google/wiki40b huggingface dataset:
Kura (sandėlys)

Kura (jap. 倉 arba 蔵) – tradicinis japoniškas sandėlys, skirtas saugoti brangesniems dalykams. Kura paprastai statoma iš medžio, akmens ar molio. Kaimo vietovėse kuros daugiausia skirtos ryžiams laikyti, paprastesnės konstrukcijos ir išvaizdos. Miestuose kuros būdavo sudėtingesnės, tvirtesnės, labiau dekoruotos, dažnai atsparios gaisrams, ypač, skirtos parako laikymui. Kuroje galėjo būti laikoma bet kas nuo ryžių iki religinių reikmenų, tačiau būtent dalykai, laikomi brangiais ir vertingais. Paprastiems, kasdieniams daiktams saugoti japonai statydavosi paprastesnius sandėlius ar pašiūres, vadinamus naya ar koya.
Pirmosios kuros atsirado Jajoi laikotarpiu maždaug 300 m. pr. m. e. – 300 m. ir labiausiai išplito Riūkiū salose bei Amami Ošimoje. Nara laikotarpiu (710–784 m.) valstybė dažnai rinkdavo mokesčius ryžiais, ir jie būdavo saugojami kurose. Į Japoniją atėjus budizmui, kurose pradėta laikyti ir brangesnius religinius reikmenis ar sūtras. Pamažu kura tapo statuso visuomenėje simboliu, turimų kurų kiekis, dydis ir išvaizda rodė savininko turtą bei padėtį visuomenėje. Turtingi pirkliai pradėjo statytis ištaigingas, dideles, trijų aukštų kuras.
Išskiriami keturi pagrindiniai kurų tipai: medinė (rastinė), žeminė – pastatyta iš plūkto molio ant medinio karkaso, akmeninė – iš akmens blokų, bei medžio plokščių. Pastarosios būdavo dažniausiai statomos kaimuose, paprasčiausios ir pigiausios pastatyti. Akmeninės kuros pradėtos plačiau statyti Edo laikotarpiu ir naudotos parakui, amunicijai laikyti. Plūkto molio kuros buvo bene populiariausios dėl atsparumo ugniai, pastovios temperatūros palaikymo. Jos pradėtos statyti Heian laikotarpiu (794–1185 m.), o išpopuliarėjo taip pat Edo laikotarpiu.
Medicininės atliekos

Medicininės atliekos – atliekos, kurios susidaro medicinos pramonėje. Priskiriamos pavojingų atliekų kategorijai. Pasaulio sveikatos organizacijos duomenimis, iki 25 % visų medicininių atliekų yra infekuotos. Dažniausiai susidaro ligoninėse, poliklinikose, ambulatorijose, slaugos namuose, laboratorijose, veterinarijos klinikose, morguose ar kitose su sveikatos priežiūra susijusiose įstaigose.

Lietuvoje

Kasmet Lietuvoje susikaupia 1,5–2 tūkstančiai tonų medicininių atliekų.
Iki Lietuvos nepriklausomybės atkūrimo šalyje nebuvo reglamentuotų medicininių atliekų tvarkymo normų. Dauguma medicininių atliekų buvo išvežamos į buitinių atliekų sąvartynus, organai užkasami. 1992 m. Lietuvoje priimtas aplinkos apsaugos įstatymas, kuris įteisino pavojingų atliekų tvarkymą. 2000 m. buvo patvirtintas sisteminis teisės aktas Lietuvos higienos norma HN 66:2000 „Medicininių atliekų tvarkymas“, reglamentuojantis medicininių atliekų tvarkymą sveikatos priežiūros įstaigose.
Tarptautinė biatlono sąjunga

Tarptautinė biatlono sąjunga (vok. Internationale Biathlon-Union, IBU) – tarptautinė sporto federacija, kuri prižiūri ir kuruoja biatlono oficialias varžybas. Federacijos būstinė įsikūrusi Zalcburge, Austrijoje.

Istorija

Nuo 1953 m. biatlono varžybas rengė Tarptautinė šiuolaikinės penkiakovės sąjunga. 1993 m. liepos 2 d. Londone įkurta tarptautinė biatlono sąjunga, kurios nariais tapo visos šiuolaikinės penkiakovės sąjungos šalys narės. 1998 m. IBU oficialiai pripažinta Tarptautinio olimpinio komiteto.
1999 m. sąjungos būstinė perkelta į Austriją.
TASS

TASS (rus. ТАСС; Телеграфное агентство Советского Союза) – Tarybų Sąjungos telegramų agentūra, pagrindinė TSRS informacinė įstaiga, veikusi 1925–1992 m.
Sukurta Rusijos telegramų agentūros (ROSTA) bazėje. Turėjo išskirtines teises skelbti apie įvykius už TSRS ribų. Buvusių TSRS respublikų informacinės agentūros (tarp jų Lietuvos telegramų agentūra ELTA) buvo sudėtinės TASS dalys.
TASS turėjo platų korespondentų tinklą užsienio šalyse ir buvo viena stambiausių informacinių agentūrų pasaulyje. Dažnai buvo naudojama ideologiniais tikslais.
1992 m. TASS’o pagrindu buvo sukurta Rusijos informacinė agentūra ITAR-TASS (Информационное телеграфное агентство России ИТАР-ТАСС).
2014 m. rugsėjo mėn. agentūrai ITAR-TASS, siekiant išsaugoti ir plėtoti senąsias sovietines tradicijas, sugrąžintas senas vardas ir ji vėl vadinama tiesiog TASS.
Eglė Gruodienė

Eglė Gruodienė – Lietuvos vadybininkė, buvusi sporto ir laisvalaikio drabužių gamintojo AB „Audimas“ generalinė direktorė (2006-2010 m.), drabužių siuvimo bendrovių „Šatrija“, AB „Vilkma“ (Ukmergėje) direktorė.
Eglė Gruodienė baigė magistrantūros vadovams studijas Vadybos ir ekonomikos universitete (ISM).
Tubiliustrijus

Tubiliustrijus (lot. Tubilustrium) – ceremonija, vykusi kovo 23 d., paskutinę Kvinkvatrijų dieną. Kvinkvatrijų metu būdavo pagerbiami romėnų dievas Marsas ir sabinų deivė and Nerine. Tubiliustrijus turėjęs paruošti Romos armiją karui, jo metu buvo naudojami trimitai, vadinti lot. tubae. Ceremonija vykdavo Romoje, pastate, vadintame lot. atrium sutorium („batsiuvių atriumas“), jos metu būdavo aukojamas ėriukas. Senovės Romoje kovas buvo mėnuo, kai tradiciškai būdavo pradedamas kampanijų sezonas.
J. Quasten rašė, kad terminas lot. tubae („karo trimitai“) nėra tas pats, kas šventės pavadinime esantis tubi. Jis teigė, kad tubi vadindavo tik šventėse naudotus trimitus ir kad ceremonija buvo apeigos aukojimuose naudojamiems trimitams rituališkai apvalyti. Tai, jo nuomone, geras pavyzdys, kaip Romos religijoje buvo susiję muzika ir kultai.
Romėnams, kurie nedalyvaudavo ceremonijoje, apie ją primindavo salijai, šokdavę miesto gatvėse.
Linas Lazauskas

Biografija

1996 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, žemės ūkio technikas, 1997 m. – žemės ūkio technikos inžinierius.
Lietuvos žemės ūkio konsultavimo tarnybos inžinierius konsultantas.
Partijos Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjunga narys. Nuo 2011 m. Kaišiadorių rajono savivaldybės tarybos narys. 
Žmona Rasa, vaikai Tautvydas, Mantvydas.
Jonas Liutauras Chreptavičius

Biografija

Buvo vedęs Jedvygą Alšėniškę (lenk. Hedwig Holszańskiej, tikriausiai Aleksandro Alšėniškio dukrą), susilaukė vaikų – Kazimiero, Onos ir Sofijos.
Sipura

Sipura (indonez. Pulau Sipura) – sala Indonezijos Mentavajaus salose, Vakarų Sumatros Mentavajaus regencijoje. Plotas 845 km². Svarbiausia gyvenvietė – Tua Pedžatas. Apie 10-15 % salos dengia pirmykštės džiunglės.
Sipuros sala – svarbus serfingo centras.
Maskvos matematinis papirusas

Maskvos matematinis papirusas, dar vadinamas Goleniščevo papirusu - senovės Egipto matematikos papirusas iš maždaug Tryliktosios Egipto dinastijos laikų. Jame nagrinėjami 25 matematikos uždaviniai, pateikiami jų sprendimai. Manoma, kad papiruse remiamasi dar senesnėmis žiniomis, maždaug iš Dvyliktosios dinastijos laikų, tai yra apie 1850 m. pr. m. e.
Rusų egiptologas Vladimiras Goleniščevas papirusą nusipirko Tėbuose, 1892 ar 1893 metais. Šiuo metu papirusas saugomas Valstybiniame V. Puškino vaizduojamųjų menų muziejuje Maskvoje. Tai yra vienas iš žymiausių matematinių papirusų.
Sagenė

Istorija

Sagenė miestas sudarytas 2002 m. vasario 16 d. sujungus Šikutimio, Žonkjero, La Bajė ir Laterjė miestus.
Užbaikalės Petrovskas

Geografija

Miestas driekiasi Zagan Dabano ir Zagorinskio tarpukalnės siauruose slėniuose palei Baliagos upę ir jos intaką Mykyrtą. Kalnų šlaituose vyrauja pušų–maumedžių taiga.
Miestas yra šalia Baikalo automagistralės M55: iki Irkutsko – 652 km, iki Čitos – 480 km.; taip pat praeina Transsibiro geležinkelis.

Istorija

Užbaikalės Petrovskas savo istoriją skaičiuoja nuo 1789 m. Iki tol čia kirtosi etninių buriatų ir užkariatojų kazokų keliai. Imperatorienės Jekaterinos II potvarkiu naujoji gyvenvietė, iškilusi prie ketaus ir geležies lydymo gamyklos , buvo pavadinta Petrovskij Zavodu, pagerbiant Petro I nuopelnus rusų juodajai metalurgijai. Gyvenvietė 1926 m. buvo pervadinta Užbaikalės Petrovsku, bet išliko senasis Petrovskij Zavodo geležinkelio stoties pavadinimas.
Gamyklą pastatė rekrutų prievolininkai ir katorgos tremtiniai. 1790 m. pradėtas lydyti ketus, vėliau geležis, jos lakštai (nuo 1822 m.) ir kt. Rūda buvo išgaunama uždaru būdu šachtose. Gyvenvietėje taip pat įsikūrė daug įvairių amatų dirbtuvių, plėtėsi kareivinės, buvo statomi keliai, civiliniai objektai. Pirmą kartą metalurgijos pramonėje čia panaudota garo mašina. Kazokų šimtinės vykdė apsaugos ir bėglių bei dezertyrų gaudymo funkcijas.
1830–1839 m. Petrovsko tremtyje buvo 79 garsūs dekabristai su savo žmonomis, kuriuos atvarė pėsčiomis iš Čitos ostrogo.
1871 m. gamykla perėjo imperijos iždui ir buvo priskirta Nerčinsko kalnakasybos apygardai. 1900 m. į gyvenvietę atvyko pirmas geležinkelio sąstatas. 1926 m. Petrovskui suteiktos miesto teisės. 1937 m. metalo produkciją pradėta tiekti Japonijai ir Kinijai. 1940 m. išlydyta 27,6 tūkst. t plieno, 1945 m. – 66, 2 tūkst. t.

Pramonė

Po Antrojo pasaulinio karo metalo gamyba kasmet smarkiai augo iki pat 1990 m., vėliau po TSRS žlugimo metalurgijos pramonė Petrovske sunyko, galutinai bankrutavo 2002 m. Smarkiai sumažėjo gyventojų – nuo 30, 9 tūkst. (1979 m.) iki 20,7 tūkst. žmonių (2005 m.). Neišliko ir stiklo fabrikas. Šiuo metu dirba maisto ir miško pramonės įmonės.

Kultūra, švietimas

Petrovske išlikusios istorinės garsių dekabristų kapinės, kai kurie jų gyventi namai, kalėjimo ir kulto pastatai – architektūros paminklai. Mieste veikia dekabristų, kraštotyros muziejai.
Antanas Bagdonavičius

Biografija

1963 m. Vilniaus universitete, Fizikos fakultete, baigė fiziką.
1965 m. SSRS nusipelnęs sporto meistras. 1970–1980 m. akademinio irklavimo treneris Vilniuje ir Trakuose, 1980–1984 m. Respublikinės vaikų ir jaunių sporto mokyklos irklavimo treneris. 1995–2001 m. dirbo Vilniaus miesto savivaldybės kūno kultūros ir sporto skyriuje.
Eligijus Dargis

Biografija

2006 m. baigė Lietuvos žemės ūkio universitetą, buhalteris.
ŽŪB „Delikatesas“ vyriausias buhalteris.
Partijos Tvarka ir teisingumas narys. Nuo 2011 m. Joniškio rajono savivaldybės tarybos narys. 
Asociacijos „Gasčiūnų kaimo bendruomenė“ pirmininkas; Joniškio rajono kaimo bendruomenių sąjungos pirmininkas.
Gobio dykuma

Geografija

Gobio dykuma apima didžiają dalį Mongolijos plynaukštės. Ji yra išsidėsčiusi pietinėje ir rytinėje Mongolijos dalyje, o Kinijoje užima vakarinę Vidinės Mongolijos dalį, Gansu provincijos šiaurės rytinį pakraštį bei Sindziango provincijos šiaurinę dalį.
Vakaruose dykuma pereina į Kazachų stepę, o pietvakariuose - į Taklamakano dykumų sistemą. Šiaurėje ją uždaro Altajaus kalnai ir Mongolijos stepės (Selengos baseinas bei Amūro baseinas), o rytuose - Hingano kalnai. Į pietus nuo dykumos yra Hesi koridorius ir Tibeto plynaukštė. Ryčiau plyti Šiaurės Kinijos lyguma, nuo kurios dykumą istoriškai skiria Didžioji Kinijos siena.
Dykuma nėra vieninga. Pagrindinės jos išskiriamos dalys yra Altajaus Gobis, Rytų Gobis, Alašanas, Gurbantiungiutas, ir Ordosas.

Pavadinimas

„Gobio“ pavadinimas yra dvireikšmis, nes Kinijoje ir Mongolijoje šis žodis vartojamas ne konkrečiai teritorijai apibrėžti, o kaip bendrinis uolėtos centrinės Azijos dykumos, kaip landšafto formos, apibūdinimas. Smėlėtos dykumos kiniškai vadinamos „šamo“, iš čia kilęs ir kitas Gobio dykumos pavadinimas (Šamo).
Kiniškai regionas dar vadinamas han-hai („išdžiūvęs ežeras“).
Nuotolinis objektas

Nuotolinis objektas – už kompiuterio fizinės atminties ribų esantis objektas. Paprastai toks objektas lokalizuotas kitame kompiuteryje ir pasiekiamas tik per kompiuterinį tinklą. Nuotoliniai objektai naudojami sistemose, kurių įvairios dalys veikia skirtinguose kompiuteriuose, sąveikaudamos per tinklą.
Programuojant nuotoliniu objektu manipuliuojama panašiai kaip ir paprastu. Lokaliame kompiuteryje objektą pakeičia jo stuburas arba proxy, turintis visus tuos pačius metodus kaip ir tikrasis objektas, tačiau šių metodų kodas vietoj objektui specifinių veiksmų atlieka nuotolinio operacijos iššaukimo (prireikus perduodant ir grąžinant parametrus) operacijas. Objektą saugančiame kompiuteryje jis paprastai vienaip ar kitaip sąveikauja su specialiai jam sugeneruota „sąsaja“ (angl tie). Sąsaja priima nuotolinio iššaukimo komandas ir vykdo objekto metodus. Stuburo ir sąsajos kodas paprastai generuojamas automatiškai: arba pagal jo aprašą specialia kalba (kaip CORBA), arba tiesiog iš pagrindinės nuotolinio objekto klasės, panaudojant refleksiją (kaip RMI ir RMI/IIOP). CORBA sistemoje keleto nuotolinio objekto klasių metodai gali būti deleguoti vienai „tarno“ klasei ir atvirkščiai. Proxy metodikos įgalina apsieiti ir be generuojamo kodo.
Vienose nuotolinės sąveikos sistemose objekto vieta pastovi (galima perduoti tik jo nuorodą), kitose – objektą prireikus galima „perkraustyti“ į kitą tinklu susietą kompiuterį.
Paprastai sunkiausia rasti pirmąjį nuotolinį objektą. Tam dažniausiai naudojama vardų tarnyba (angl. naming service) arba nuotolinis adresas. Vėliau nuorodos į naujus objektus (ar patys objektai) perduodami ir grąžinami kaip ir bet kurie kiti metodų parametrai.
Eucomis

Morfologija

Eukomio lapai primena poro lapus, tik jie turi banguotus kraštus ir auga skrotele. Kai kurių rūšių lapai yra taškuoti juodais taškeliais. Iš lapų skrotelės vidurio išauga žiedstiebis su su daug mažyčių gėlių kurių visuma primena ananasą, o viršuje, kaip ir ananasas, susidaro žalių lapelių kuodas. Dėl to šis augalas dažnai vadinamas „ananasine lelija“.
Žiedynas užauga iki 25 cm. Kuodelio lapai gali išaugti iki 10 cm. Augalas žydi apie liepos pabaigą – rugpjūčio pabaigą. Žiedai būna nuo geltono iki geltonai žalio atspalvio, priklausomai nuo eukomio rūšies.

Augimo sąlygos

Eukomis geriausiai auga saulėtose vietose ir smėlėtoje arba molingoje orui pralaidžioje dirvoje. Svogūnėliai sodinami gegužės mėnesį į lauką, o jei auginamas vazone- galima sodinti ir kovo pabaigoje, tačiau vazonėlį rekomenduojama parinkti gilesnį, nes eukomis suformuoja gan vešlią šaknų sistemą. Palikti žiemoti lauke – nerekomenduojama, nes šitie augalai labai jautrūs vėsiam orui ir dažniausiai per žiemą palikti lauke neišgyvena. Tačiau gali išlikti tik po ypač šiltos žiemos. Antžeminė dalis nunyksta (rugsėjo pabaigoje – spalio pradžioje), tuomet svogūnėlius reikia iškasti, o jei auginamas vazone- galima palikti, tik tokiu atveju vazoną reikia pernešti į šiltesnę ir iki pavasario nelaistyti, bet vėsią patalpą, kur svogūnėlis galės peržiemoti iki pavasario. Svogūnėliai laikomi 6 – 8 °C temperatūros patalpoje, dėžutėje su smėliu ar pjuvenomis. 
Dažniausiai eukomiai dauginami svogūnėliais, bet kartais sėjamos ir sėklos, tačiau iš sėklų išaugę eukomiai pražysta tik antrais metais.
Palanga (savaitraštis)

Palanga – Palangos miesto savaitraštis, ėjęs nuo 1991 m. sausio mėn. iki 1993 m. kovo mėn. Palangoje.

Istorija

Įsteigė ir leido Palangos miesto taryba. Rašė miesto gyvenimo, buitiniais, kultūros, politikos ir ekonomikos klausimais. Tiražas 1991 m. – 2865 egz., 1993 m. – 1500 egz.
Punžionių koplyčia

Istorija

Generolas Danielius Konaževskis gimė 1871 m. Peterburge (Rusija). Ten baigė karinius mokslus, dalyvavo Rusijos-Japonijos kare, vėliau – Pirmajame pasauliniame kare, kovose dėl Lenkijos nepriklausomybės, padarė karinę karjerą Varšuvoje. 1922 m. išėjo į atsargą, apsigyvendamas žmonai priklausančiame Punžionių dvare. Jo šeimininkavimo metu Punžonių dvaras buvo perstatomas bei renovuojamas. Čia generolas pastatė naujus dvaro rūmus, ūkinius pastatus, sutvarkė parką, užveisė didelį sodą. Pradėjo statyti ir nebaigė dėl staigios mirties 1935 m. šeimos koplyčios–mauzoliejus. Iš pradžių laikinai jis buvo palaidotas parapijos kapinėse, o užbaigus koplyčią, generolas D. Konaževskis su visomis regalijomis amžino poilsio atgulė Konaževskių šeimos koplyčioje. Greitai šalia tėvo buvo palaidota Marija Konaževska, kuri dėl nelaimingos meilės Balingrado kunigui Jozefui Krolai nusišovė tėvo pistoletu. Koplyčioje vėliau buvo palaidoti dar keletas giminaičių.
Punžionių dvaro rūmai sudegė apie 1961 m. Ant likusių rūsių vėliau buvo pastatytas gyvenamasis namas. Atokiai stovėjusi koplyčia išstovėjo iki mūsų dienų. Ne kartą buvo išplėštos laidojimo kriptos. Ilgą laiką koplyčia buvo apleista, tik 1992 m. pakeista dalis stogo medinių konstrukcijų bei įrengta šiferinė danga, bet to buvo maža. Esant nepatenkinamai šio kultūros paveldo objekto būklei, Konaževskių koplyčios tvarkymo darbai buvo įtraukti į Švenčionių rajono savivaldybės 2013–2015 m. strateginį veiklos planą. Projekto vykdymo darbai kainavo 240 tūkst. litų. Atlikus projekte numatytus darbus, Konaževskių šeimos koplyčia-mauzoliejus sušvito naujomis spalvomis, buvo sutvarkytos laidojimo kriptos.
2015 m. lapkričio 11 d. įvyko renovuotos koplyčios šventinimo iškilmės. Šv. Mišias aukojo Balingrado klebonas Rišardas Peciun. Koplyčios pašventinime, be kitų svečių, dalyvavo iš Lenkijos atvykusios Konaževskių anūkė Božena Kijevska ir proanūkė Elvyra, kurioms buvo įteikti raktai nuo koplyčios, kad bet kada galėtų atvykti čia ir aplankyti giminių kapą.

Architektūra

Koplyčios architektūra – eklektinė su vyraujančia neoklasicistine stilistika. Statinys stačiakampio plano, kompaktinio tūrio, vienanavis, su laidojimo rūsiu. Koplyčia uždengta laužtu keturšlaičiu stogu su čiukurais – mažais laiptuotais frontonais prie stogo šelmens galų. Stogo danga – čerpės. Galiniame fasade, prie kraigo, pakabintas varpelis, priekyje – kryžius. Pastogėje įrengtas profiliuotas karnizas. Navos perdenginiai – plytų mūro kryžminiai skliautai. Mūrinių tinkuotų sienų angos ir nišos stačiakampės, durų bei langų angos stačiakampės su pusapskritėmis sąramomis. Priekinio fasado giluminiame portike pastatytos dvi dorėninio orderio kolonos. Laidojimo rūsio sienose įrengtos stačiakampės su pusapskritėmis sąramomis nišos palaikams.
Išorėje įrengti penkių pakopų mūriniai portiko laiptai su betoniniu antpakopiu. Tarp laiptų ir koplyčios įrengtas keturkampių betoninių plytelių dangos takas. Jame išsaugota betoninė atmintinė plokštė su koplyčios pastatymo data bei vietovės pavadinimo reljefiniu įrašu lenkų kalba (išlikęs fragmentas).
Hardcore (filmas)

Turinys

Džeiko Van Dorno, religingo kalvinisto iš Grand Rapido Mičigane paauglė duktė Kristen dingsta ekskursijos Kalifornijoje metu. Tėvas vyksta iš paskos ir mieste nusamdo privatų detektyvą Endį, o pats grįžta namo. Po kurio laiko Endis pakviečia Džeiką susitikti jau Grand Rapide. Vyrai eina į pornografinius filmus demonstruojantį kino teatrą, kur Džeikas ekrane atpažįsta dukterį. Įsitikins, kad ši buvo pagrobta ir dabar yra filmuojama per prievarta bei nebepasitikėdamas detektyvu, Džeikas darsyk pats išsiruošia į Kaliforniją, tikėdamasis surasti ir išgelbėti dukterį...
Vytautas Puteikis

Biografija

Mokėsi Mažeikių ir Pasvalio gimnazijose. 1946 m. vasario 8 d. sovietų valdžios suimtas ir už rezistencinę veiklą nuteistas dešimčiai metų kalėti. Grįžęs iš lagerių, 1954–1957 m. choro dirigavimo mokėsi Panevėžio muzikos mokykloje (dėst. Aleksandras Liberis). Mokyklą per trejus metus baigęs su pagyrimu. 1957–1963 m. choro dirigavimo studijas tęsė LSSR konservatorijoje (doc. Antano Budriūno ir prof. Konrado Kavecko klasės).
1963–1978 m. Vilniaus žemės ūkio buhalterinės apskaitos technikumo merginų choro (60-70 dalyvių) meno vadovas ir dirigentas. Chorą išmokė daug lietuvių ir užsienio kompozitorių kūrinių, koncertų surengė Vilniuje ir Vilniaus rajone, Ukmergėje, Valkininkuose, Smalininkuose, Buivydiškėse ir kitur. Kolektyvą parengė 1965, 1970 ir 1975 m. respublikinėms dainų šventėms, 1973 m. respublikiniam moterų ir vyrų chorų sąskrydžiui Šiauliuose, prizinių vietų su juo pelnė Vilniaus miesto ir respublikinėse mokyklų chorų apžiūrose.
Vadovavo ir vokaliniams ansambliams. 1971–1974 m. buvo Vilniaus valstybinio pedagoginio instituto Muzikos katedros choro dirigavimo dėstytojas. Susirgęs profesine balso klosčių liga, nuo 1980 m. derino muzikos instrumentus Respublikiniuose profsąjungų kultūros rūmuose, vėliau Vilniaus Balio Dvariono dešimtmetėje muzikos mokykloje.
Žmona Zofija Zarankaitė-Puteikienė (1935–1989) buvo žinoma folklorininkė, užrašiusi ir iššifravusi kelis tūkstančius lietuvių liaudies dainų melodijų.  Sūnus Naglis Puteikis (g. 1964 m.).
Vytautas Puteikis mirė savo namuose 2014 m. spalio 8 dieną. Palaidotas Rokantiškių kapinėse.
Alkamenas

Alkamenas (gr. Ἀλκαμένης, V a. pr. m. e.) – senovės graikų skulptorius, klasikinės epochos atstovas, kilęs iš Lemno salos. Dirbo Atėnuose, jo mokytojas ir galimas konkurentas buvo Fidijas. Alkamenas buvo žinomas dėl kruopštumo ir darbų užbaigtumo, pagal antikinius šaltinius mažai ką tenusileisdamas savo mokytojui kūrė dievų atvaizdus iš marmuro, bronzos, aukso ir dramblio kaulo, iš kurių žinomesnės buvo Hefaisto ir „Sodų Afroditės“ statulos.
Graikų keliautojas Pauzanijas mini, kad Alkamenas buvo vieno iš Dzeuso šventyklos Olimpijoje frontonų autorius, tačiau tai chronologiškai ir stiliškai yra neįmanoma.
Prieš graikams kolonizuojant Lemno salą, buvo užsakyta Atėnės skulptūra. Kolonija galėjo klestėti tik taikoje, todėl būsimieji kolonistai pageidavo ramios, šventiškos, malonios deivės atvaizdo. Skulptūros buvo dvi, rinkimai vyko Atėnų akropolyje. Konkuravo Alkamenas ir Fidijas su savo sukurta „Atėne Lemniete“. Kol abi statulos buvo ant žemės, visi gyrė Alkameno darbą. Fidijo Atėnė atrodė nenatūraliai ištįsusi, su ilgu kaklu ir rankomis, todėl užsakytojai pasirinko Alkameno padarytą skulptūrą. Fidijas paprašė palaukti ir užkelti skulptūras ant aukštų postamentų (pamatų). Užkėlus statulas, visi pamatė, kad Fidijo „Atėnė Lemnietė“ yra normali, o Alkameno, – lyg susitraukusi. Tuomet visi žiūrėję suvokė, kad Fidijas žinojo, kaip pasikeis aukštai pastatyta skulptūra. Taip Alkamenas pralaimėjo varžybas.
Alkamenui priskiriamas „Propilėjų Hermis“, stovėjęs Atėnų akropolyje, kurio kopija rasta Pergame, dabar eksponuojamas Stambulo archeologijos muziejuje. Originalus kūrinys yra marmurinė Akropolio skulptūra „Proknė ir Itijas“, esanti Akropolio muziejuje. Luvre laikoma Afroditės permatomais drabužiais statula yra galima jo garsiosios „Sodų Afroditės“ kopija. Anot Pauzanijo, Atėnų agoroje stovėjo Alkameno sukurta Arėjo skulptūra, kuri dabar siejama su „Borgezių Arėju“, esančiu Luvre.
Malavis

Klimatas

Klimatas subekvatorinis, musoninis su lietinguoju laikotarpiu nuo lapkričio ar gruodžio iki kovo–balandžio bei sausringa žiema. Vidutinės mėnesio temperatūros yra nuo 14–19 °C liepą iki 23–27 °C lapkritį. Aukštumose žiemos naktimis temperatūra gali nukristi iki 6–9 °C. Vidutinis metinis kritulių kiekis žemumose 750–1000 mm, aukštikalnėse – 2000–2500 mm.

Religija

Duomenys apie Malavio religiją labai varijuoja. Malavio religijos projektas, vadovaujamas Pensilvanijos universiteto 2010 m., teigia, kad 68 % Malavio gyventojų yra krikščionys, 25 % musulmonai, o likusieji pripažįsta kitas religijas. Didžiausios Malavio krikščionių grupės yra Romos katalikai ir Centrinės Afrikos presbiterionai, turintys 1,3 mln. narių. Tai didžiausia reformatų grupė šalyje. Be to Malavyje yra mažesnės anglikonų, baptistų, evangelikų, adventistų grupės. Dauguma musulmonų yra sunitai. Šalyje yra rastafarių, hinduistų, bahajų ir 300 žydų. Malavyje yra 4 % ateistų, bet prie jų gali būti priskirti išpažįstantys vietines Afrikos religijas.
Steponas Kazlauskas

Biografija

1982 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą, inžinierius – ekonomistas. UAB „Žibai“ direktorius.
1995 m. Lietuvos centro sąjungos, 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos Šilutės rajono skyriaus narys, pirmininko pavaduotojas. 2014 m. Tvarka ir teisingumas.
1997–2000 m., 2000–2003 m., 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Šilutės rajono savivaldybės tarybos narys. 
2016-10-02 sulaikytas neblaivus (0,58 prom.). Taikyta sankcija: 289 Eur su spec. teisės atėmimu 12 mėn.
Sutuoktinė Laima. Vaikas Živilė.
Gražina Davidonienė

Gražina Davidonienė (g. 1961 m. gegužės 30 d. Biržų rajonas) – teisininkė, teisėja, buvusi advokatė.

Biografija

1984 m. baigė Vilniaus universiteto (VU) Teisės fakultetą.
1984 m. atliko stažuotę Vilniaus II advokatų konsultacijoje. 1985 m. vasario mėn. – 1997 m. lapkričio mėn. dirbo advokate Kauno advokatų kontoroje. 1997 m. lapkričio mėn. – 2000 m. kovo mėn. Kauno miesto apylinkės teismo, 2000 m. kovo mėn. – 2008 m. gegužės mėn. Kauno apygardos teismo Civilinių bylų skyriaus, nuo 2008 m. birželio mėn. – Lietuvos Aukščiausiojo Teismo teisėja.