google/wiki40b huggingface dataset:
Vidurinės Azijos aviganis

Istorija

Vidurinės Azijos aviganis - sena veislė, išvesta Vidurinės Azijos avių augintojų. Ilgus amžius nepriklausomi ir nuošalūs Vidurinės Azijos aviganiai saugojo klajojančius piemenis ir jų bandas Rusijos Uralo kalnuose ir labiau į rytus esančiose Sibiro žemėse bei visose Vidurinės Azijos respublikose – Turkmėnistane, Uzbekistane, Tadžikistane ir Kazachstane. Panašūs šunys galėjo atlydėti mongolus, kai jie veržėsi į Rytų ir Vidurio Europą, ir tapti Europos sargiųjų aviganių protėviais. Vidurinės azijos aviganiai yra giminingi stambesniems ir dabar labiau paplitusiems Kaukazo aviganiams.

Išvaizda

Tai aukšti ir stambūs, grubaus sudėjimo šunys. Patinų aukštis ties ketera - ne mažiau kaip 70 cm, patelių - ne mažiau kaip 65 cm. Vidurinės Azijos aviganių kaulai masyvūs, raumenys stiprūs, todėl tai yra labai ištvermingi šunys. Oda stora, pakankamai elastinga.
Kailis būna dviejų tipų – ilgaplaukis arba trumpaplaukis. Plaukai tiesūs, šiurkštūs ir tankūs. Vidurinės Azijos aviganiai būna balti, juodi, pilki, palši, rausvi, tigriniai margi ir dėmėti. Galva masyvi, kaukolės dalyje plati, skruostikauliai stiprūs. Kakta plokščia, perėjimas į snukį vos pastebimas. Galva, žiūrint iš priekio ir iš viršaus, lygiašonio trikampio formos, o iš profilio – buka su stora kabančia viršutine lūpa. Akys toli viena nuo kitos, tamsios, apvalios, tiesios. Dantys balti, stambūs, sukandimas žirklinis. Kaklas trumpas, raumeningas, žemas. Ketera aukšta, ryški (ypač patinų).
Krūtinė plati, gili, su apvaliais šonkauliais. Nugara stipri, tiesi, plati. Juosmuo trumpas, platus, truputį iškilus. Strėnos plačios, raumeningos, beveik horizontalios. Uodegos pagrindas aukštai, strėnų zonoje, pjautuvo formos. Nuleista uodega siekia kulno sąnarius. Uodega trumpinama. Priekinės kojos, žiūrint iš priekio, tiesios ir lygiagrečios. Jos truputį ilgesnės negu pusė šuns aukščio ties ketera. Plaštakos trumpos, tvirtos, plačios, vertikalios. Užpakalinės kojos lygiagrečios, truputį ištiesinti kelio ir kulno sąnariai. Blauzdos trumpos. Letenos stambios, ovalios, sugniaužtos.

Charakteris

Vidurinės Azijos aviganiai yra labai ramūs, aukšto intelekto, stabilios psichinės būklės, nepiktybiniai šunys. Jų nervų sistema labai stipri ir gerai išvystyta. Šie aviganiai yra labai užsispyrę bei savarankiški, todėl paklūsta tik stipriam šeimininkui. Vidurinės Azijos aviganis nuolat bando savo šeimininko charakterį bei ieško silpnų jo vietų, kurių radęs visada jomis pasinaudos.
Donatas Kazlauskas (1931)

Biografija

1959 m. baigė Vilniaus universitetą. 1961–1962 m. dirbo SSRS Gamtinių junginių chemijos institute Maskvoje, 1963–1966 m. ir 1988–1994 m. Chemijos ir chemijos technologijos institute, 1993–1994 m. Organinės sintezės skyriaus vadovas. 1966 m. chemijos mokslų kandidatas.  1967–1977 m. Biochemijos instituto Organinės sintezės skyriaus vadovas. 1977 m. dirbo Imperatoriškajame vėžio tyrimo centre Londone. 1978–1983 m. Taikomosios enzimologijos instituto Vilniuje direktorius. 1984–1987 m. mokslinio gamybinio susivienijimo „Fermentas“ generalinis direktorius, 1987–1988 m. direktoriaus pavaduotojas.

Mokslinė veikla

Svarbiausi moksliniai darbai iš biologiškai aktyvių junginių (N-nitrozoamidų, ureidų, aromatinių triazenų) sintezės, fermentų inžinerijos. Sukūrė cheminės fermentinės lizino sintezės ir analizės metodų. Daugiau kaip 50 išradimų autorius.
Palemono geležinkelio stotis

Projektai

Planuojamas intermodalinis perkrovimų terminalas, skirtas europinės vėžės geležinkeliu gabenamiems kroviniams perkauti ir laikinai sandėliuoti, įsikursiantis 3 ha teritorijoje, tarp geležinkelio linijos ir pramonės sandėlių. Teritorijoje bus pastatytas apie 16 500 m² ploto terminalas, įrengta atvira aikštelė konteineriams bei puspriekabėms sandėliuoti, įrengta reikalinga infrastruktūra. Planuojama, kad teritorijoje bus perkraunami kroviniai iš geležinkelio transporto į autotransportą ir atvirkščiai. Numatomos investicijos − apie 65 mln. litų. Statybų numatoma pradžia − 2013 m. pabaiga, o pradėti veikti terminalas turėtų 2015 m.
Kitas projektas − Kauno viešasis logistikos centras, turintis pranašumą prieš kitus regionus tiek keleivių, tiek krovinių pervežime dėl netoliese esančių Kauno oro uosto, Kauno LEZ, automagistralės  A1  Vilnius–Kaunas–Klaipėda , geležinkelio linijos Šeštokai–Kaunas–Kybartai.
Nevaldoma aistra (filmas)

Siužetas

Prieš atsakingą verslo išvyką, jaunas verslininkas Metju restorane netikėtai pamato savo buvusią merginą Lizą, prieš dvejus metus dingusią paslaptingomis aplinkybėmis.
Vis dar jausdamas nenugalimą potraukį šiai merginai, Metju bet kokia kaina siekia sužinoti tiesą apie savo mylimosios dingimo aplinkybes. Jis susipažįsta su kita mergina Aleks, kuri prisistato Lizos vardu ir tvirtina žinanti pirmosios Lizos paslaptį. Metju nejučiom įtraukiamas į painių intrigų voratinklį…
Kupreliškio valsčius

Kupreliškio valsčius buvo šiaurės Lietuvoje. Centras – Kupreliškis.
Chundžerabo perėja

Chundžerabo perėja (urd. درّہ خنجراب, kin. 紅其拉甫山口, pinyin: hóngqílāfǔ shānkŏu) – kalnų perėja Karakorumo kalnų masyvo šiaurės vakaruose, Pakistano (Gilgitas-Baltistanas) ir Kinijos (Sindziangas) pasienyje. Aukštis 4700 m (kitais duomenimis 4655 m, 4693 m, 4934 m). Šia perėja eina Karakorumo plentas, jungiantis Islamabadą su Kašgaru.
Chundžerabo perėja yra aukščiausia pasaulyje kalnų perėja, kuria nutiestas asfaltuotas kelias. Tai taip pat aukščiausia perėja Karakorumo kalnuose. Žiemą perėja būna gausiai užsnigta ir eismas ja uždaromas. Planuojama per Chundžerabo perėją nutiesti geležinkelį. Pakistano pusėje įsteigtas Chundžerabo nacionalinis parkas.
Žvyriškės

Istorija

Ilgą laiką Žvyriškės buvo negyvenamos. Likę 2 sodybos. Nuo 2002 m. gyvena 2 šeimos.
Dubravos dvyniai

Dubravos dvyniai – botaninis gamtos paveldo objektas, 1971 metais paskelbtas saugomu gamtos objektu. Auga Samylų sen., Kauno raj, Dubravos eksperimentinės–mokomosios miškų urėdijos Šilėnų girininkijos (78 kv., 16 skl.) teritorijoje, Dubravos miške. Dubravos dvyniai – tai kamienais suaugę du medžiai – paprastasis ąžuolas (Quercus robur L.) ir paprastoji pušis (Pinus sylvestris L.). Pušies aukštis 33 m, ąžuolo – 27 m. Abiejų medžių apimtis – 360 cm.

Legenda

Pamilo ąžuolas pušį. Jų draugystės pradžios niekas nežino. Ar kėkštas pamiršo, kur paslėpė gilę, ar voveraitė pametė pušies kankorėžio sėklą. Iš daigelių išaugo medžiai, ir vienas nuo kito neatsitraukė daugiau kaip 150 metų. Laikas vis stipriau glaudė ąžuolėlį prie savo lieknosios pušelės. Taip ir liko kartu visam gyvenimui žaliuoti ir šalti, tyliai ošti ir su vėtromis kovoti.
FC Spicul Chișcăreni

Istorija

Įkurtas 1991 m. Dalyvavo elito diviziono kovose 2017 m. Surinko vos 14 taškų ir liko paskutinėje vietoje (dešimti).  Tiesa, 2017–ųjų pirmenybės buvo vos dviejų ratų ir viso sužaista tik 18 rungtynių.
Robert Biswas-Diener

Robert Biswas-Diener yra amerikietis psichologas, mokslininkas ir knygų autorius. Jo tėvas yra Ed Diener, vienas pozityviosios psichologijos pirmųjų ir svarbiausių mokslininkų. Robert Biswas-Diener tyrimai daugiausia nagrinėja laimės ir pajamų ryšį, kultūrinių ypatybių ir laimės ryšį, asmenines stiprybes ir pozityviosios psichologijos ugdomąjį vadovavimą. Savo tyrimus jis atliko įvairiose pasaulio šalyse, tarp jų Indijoje, Grenlandijoje, Izraelije, Kenijoje ir Ispanijoje.  Dėl tyrimų metu aplankytų daugybės egzotiškų šalių jis buvo pavadintas „pozityviosios psichologijos Indiana Džounsu“.  Dr. Biswas-Diener yra daugybės straipsnių ir knygų autorius. Jis yra leidinių Journal of Happiness Studies ir Journal of Positive Psychology valdybų narys.  Dr. Biswas-Diener taip yra vienas „The strengths project“, labdaringo pozityviosios psichologijos projekto, įkūrėjų.

Knygos

Biswas-Diener, R. (Ed). Positive psychology as a mechanism for social change.

Biswas-Diener, Robert. (2010) Practicing Positive Psychology Coaching: Assessment, Diagnosis, and Intervention.

Linley, A., Willars, J., & Biswas-Diener, R. (2010). The strengths book: Be confident, be successful, and enjoy better relationships by realising the best of you.

Diener, Ed., and Biswas-Diener, Robert. (2008) Happiness: Unlocking the mysteries of psychologycal wealth.

Biswas-Diener, R., and Ben Dean (2007) Positive Psychology Coaching (2007)
Danutė Petraitienė-Kirkickytė

Danutė Petraitienė-Kirkickytė (1950 m. gegužės 4 d. Visbutų k., Tauragės r.), muzikos mokytoja ir chorvedė.

Biografija

Baigusi Tauragės vaikų muzikos mokyklą (akordeono specialybė), 1966–1970 choro dirigavimo mokėsi Klaipėdos S. Šimkaus aukštesniojoje muzikos mokykloje (dėst. S. Juščius). 1972–1977 neakivaizdiniu būdu muziką studijavo Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetuose (diriguoti mokėsi pas E. Senkuvienę).
1970–1971 Skuodo rajoninių kultūros namų meno vadovė, vadovavo miesto ir Gėsalų kultūros namų vokaliniams ansambliams, 1971–1973 mokytojavo Skuodo vaikų muzikos mokykloje ir vadovavo chorui.
Nuo 1973 rudens Tauragės vaikų muzikos mokyklos mokytoja ir chorų vadovė.
Nuo 1975 chorinio dainavimo skyriaus jaunių choro vadovė. Chorą parengė rajono ir visoms mišriajam chorui ir vyrų vokaliniam ansambliui, surengė koncertą choro įkūrimo 20-mečio proga, dalyvavo Tauragės ir Šilalės rajonų dainų šventėse, 1985 respublikinėje dainų šventėje Vilniuje. 1989–1994 buvo Tauragės dainų ir šokių ansamblio „Jūra" mišriojo choro vadovė (meno vadovas J. Jankauskas). Su šiuo kolektyvu dalyvavo 1990 Lietuvos tautinėje dainų šventėje ir 1994 I Pasaulio lietuvių dainų šventėje Vilniuje, 1992 koncertavo Latvijoje, 1993 Vokietijoje, kolektyvą padėjo parengti 35-mečio sukakties koncertui.
D. Petraitienė – Skuodo ir Tauragės rajonų dainų švenčių dirigentė. 1985 ji apdovanota Liaudies švietimo pirmūno ženkleliu, o 1994 jai suteikta vyresniosios muzikos mokytojos kvalifikacijos kategorija.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Penzansas

Istorija

Penzansas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1284 m. Penzansą 1595 m. nuniokojo Ispanijos armada. 1614 m. suteiktas miesto statusas. XIX a. buvo svarbus akmens anglių kasybos centras.
Lukas Kranachas Vyresnysis

Biografija

Lukas Kranachas gimė 1472 m. Kronache, tuo metu Bambergo vyskupijoje. Jo tėvas Hansas Maleris buvo dailininkas ir tikėtina, kad Lukas pirmuosius dailės mokslus išėjo pas jį. Lukas apie 1501−1504 m. gyveno Vienoje. Šiuo laikotarpiu datuoti pirmieji išlikę jo darbai ir dailininkas atsisakė Malerio pavardės, bei prisiėmė Kranacho pavardę pagal gimtojo miestelio pavadinimą. Jo ankstyvieji grafikos darbai rodo Diurerio įtaką. Šio laikotarpio Luko tapyba artima taip vadinamai Dunojaus dailės mokyklai. 1505 m. Lukas Kranachas dokumentuotas Saksonijos elektoriaus Frydricho Išmintingojo tarnystėje Vitenberge. Venecijietis dailininkas Jakopas de Barbaras irgi tuo metu tarnavo elektoriui ir padarė ilgalaikės įtakos Luko Kranacho kūrybai. Elektoriui Lukas kūrė paveikslus, sieninę tapybą, dekoracijas. Daugelis šių darbų neišliko. 1506 m. datuotas ir pasirašytas monograma paveikslas „Šv. Kotrynos mirtis“, kuris tikriausiai buvo nutapytas asmeniniu elektoriaus užsakymu. 1508 m. Lukas Kranachas lankėsi Nyderlanduose, Antverpene. Vėliau sekę jo darbai rodo Kventino Maseiso ir Jano Gosarto įtakas. 1508 m. Frydrichas Išmintingasis suteikė Lukui Kranachui herbą, kuriuo jis pasirašydavo ant vėlesnių kūrinių.
Vitenberge Lukas Kranachas vadovavo didelėms dirbtuvėms, kuriose dirbo jo sūnūs Hansas (apie 1513−1537) ir bendravardis Lukas (1515−1586), kad atskirti nuo tėvo pramintas „Jaunesniuoju“. Lukui Kranachui ir jo dirbtuvėms priskiriama daugiau nei 400 sukurtų paveikslų. Dailininkas buvo artimai susijęs su Martynu Liuteriu, kuris dėstė Vitenbergo universitete, ir kitais reformatais. Lukas Kranachas sukūrė daug M. Liuterio ir jo žmonos portretų, tapė scenas, atitinkančias reformatų ideologiją: „Kristus laimina vaikus“, „Kristus ir nusidėjėlė“. Taip pat Lukas Kranachas kūrė mitologinius paveikslus, sekuliarias scenas, bei buvo puikiu to meto portretistu. Lukas Kranachas gyveno Vitenberge, buvo vienas žinomiausių ir turtingiausių miesto piliečių. Jam priklausė keli namai, vaistinė, reformatų literatūros spaustuvė. Jis buvo miesto tarybos nariu ir kelis kartus užėmė burgmeisterio postą. Kai religinių karų metu 1547 m. Saksonijos elektorius Johanas Frydrichas buvo paimtas į nelaisvę katalikiškiškai pusei atstovaujančio imperatoriaus Karolio V, Lukas Kranachas prisijungė prie elektoriaus jo nelaisvės metu Augsburge. Po to 1552 m. lydėjo elektorių į Veimarą, kur mirė 1553 m. spalio 16 d. Vėlyvieji jo darbai prarado didelę dalį ankstyvosios kūrybos originalumo, nes dėl didelės paklausos prie jų daug dirbo dirbtuvių asistentai. Taip pat vėlyvųjų kūrinių chronologija ir priskyrimas yra diskutuotini, nes tą patį herbą pasirašymui naudojo dailininko sūnus Lukas Kranachas Jaunesnysis ir vėlyvieji kūriniai dažniausiai nėra datuoti. Be tapybos darbų, Lukas Kranachas paliko daugiau nei 100 graviūrų.
Tuberkuliozė

Tuberkuliozė – labiausiai paplitusi infekcinė liga, kuria užsikrėtę yra daugiau nei du milijardai žmonių visame pasaulyje, daugiausia – besivystančiose šalyse. Kasmet nuo ligos miršta 2-3 milijonai žmonių, užregistruojama 9 milijonai naujų ligos atvejų.
Dauguma (90 %) užsikrėtusiųjų serga asimptomine, lėtine ligos atmaina. Tinkamai nepradėjus gydymo yra 10 procentų tikimybė, kad ši liga išsivystys į aktyvią tuberkuliozės formą, kuria susirgus mirtingumas siekia 50 procentų.

Vaikų tuberkuliozė

Tuberkulioze užsikrėtę jaunesni nei 12 mėn. vaikai turi 43 proc. aktyvios ligos progresijos riziką; užsikrėtę 1–5 metų turi 24 proc. riziką; vyresni – 15 proc. riziką.
Lietuvoje iki 90 proc. suaugusiųjų yra užsikrėtę tuberkulioze, tačiau tik apie 5-15 proc. infekuotų asmenų vystosi aktyvioji tuberkuliozė. Liga užsikrėtę yra apie trečdalis visų žmonių pasaulyje.

Tuberkulino testas

Įtarus tuberkuliozę, atliekama keletas tyrimų diagnozei patvirtinti. Tuberkulino testas naudojamas siekiant nustatyti ar žmogus užsikrėtęs. Gydytojas įšvirkščia nedidelį kiekį skysčio, vadinamo tuberkulinu, po oda vidinėje dilbio dalyje. Po 2 ar 3 dienų, sveikatos priežiūros specialistas įvertina odos reakciją. Tuberkulino įšvirkštimo vietoje gali atsirasti patinimas. Išmatavus patinimą nustatoma ar testas teigimas ar neigimas. Teigimas testas paprastai reiškia, kad žmogus yra infekuotas tuberkuliozės mikobakterijomis. Tačiau galimi ir klaidingi tuberkulino mėginio atsakymai, todėl vien juo diagnozuojant tuberkuliozė pasikliauti negalima. Diagnozei patvirtinti yra atliekamas skreplių ištyrimas dėl tuberkuliozės mikobakterijų. Labai svarbu ligonį, išskiriantį tuberkuliozės mikobakterijas greitai izoliuoti ir skirti reikiamą gydymą, kontroliuojamą medicinos personalo.

Gydymas ir profilaktika

Pagrindinės veiksmingos profilaktikos priemonės yra gerų ekonominių ir socialinių sąlygų užsitikrinimas, pilnavertė mityba. Problemą reikia spręsti kompleksiškai.
Gydymui svarbi savalaikė diagnozė ir griežtas standartizuoto gydymo taikymas.
Profilaktinis vaikų skiepijimas BCG vakcina (bacillus Calmette-Guérin) nėra absoliuti apsauga nuo užsikrėtimo. Didelės apimties meta-analizės tyrimai parodė, kad BCG vakcina efektyvi apie 50 proc., apsaugant vaikus nuo sunkių tuberkuliozės formų. BCG vakcinos įtaka įvairių klinikinių vaikų tuberkuliozės formų išvengimui yra nevienoda.
BCG vakcinos skiepijimo politika įvairiose pasaulio šalyse labai skiriasi: nuo visiško šios vakcinos atsisakymo (pvz., Danija, Belgija, Italija), tik rizikos grupių skiepijimo (pvz., Jungtinė Karalystė, Austrija, JAV, Nyderlandai, Švedija) iki visuotinio visų naujagimių skiepijimo (Rusija, Lietuva).
Šalys, niekada nenaudojusios BCG vakcinacijos programose, turi panašių ligos paplitimą, kaip ir šalys, skiepijančios tik rizikos grupes. BCG vakcina iki šiol labai prieštaringai vertinama.

Žodžio kilmė

Pažeistuose plaučių židiniuose susidaro uždegiminiai mazgeliai, lotyniškai vadinti tuberculum – nedidelis auglys.
Senas lietuviškas ligos pavadinimas – džiova.
Naugarduko Kristaus Atsimainymo bažnyčia

Naugarduko Kristaus Atsimainymo bažnyčia (brus. Наваградзкі касьцёл Перамяненьня Божага) – Romos katalikų bažnyčia Baltarusijos Naugarduke. Tai miesto parapijinė bažnyčia, todėl gyventojų ir vadinama šiuo vardu (brus. Фарны касьцёл) arba Baltąja parapijine bažnyčia (pagal išorės sienų spalvą). Kadangi šventovę pastatė LDK didysis kunigaikštis Vytautas, tai parapijiečių kartais pavadinama ir Vytauto bažnyčia. Priklauso Gardino vyskupijos Naugarduko dekanatui.

Istorija

Pagal padavimą Vytautas Didysis XIV a. pab. įkūrė bažnyčią buvusios stabmeldžių giraitės vietoje. Ji buvusi medinė, konsekruota Visų Šventųjų vardu. Vėliau pervadinta į Dievo kūno bažnyčią. 1719 m. pradėtas mūryti dabartinis pastatas, o 1723 m. Vilniaus vyskupas Motiejus Juozapas Ancuta bažnyčią pašventino, kiek vėliau Vilniaus vyskupas sufraganas Antonijus Juzefas Žulkovskis šventovei suteikė dabartinį vardą. Žymiai vėliau buvo pristatyta koplyčia.
Šioje bažnyčioje 1422 m. ATR valdovas Jogaila vedė jaunutę Sofiją Alšėniškę, iš šios santuokos prasidėjo Jogailaičių dinastija. Naugarduko kaštelionas Jonas Rudomina–Dusėtiškis kartu su savo vadovaujamais 720 raiteliais pasižymėjo Chotyno mūšyje, atlaikęs gausesnių turkų pajėgų puolimą. Pats buvo sužeistas, šiose kautynėse praradęs pusbrolį ir kitus bendražygius, sugrįžo į Naugarduką ir šioje bažnyčioje 1643 m. įrengė marmurinę lentą kovos draugų atminimui. 1799 m. šventovėje buvo krikštytas netoliese gimęs būsimas poetas Adomas Mickevičius.
XIX a. pr. interjeras stipriai nukentėjo nuo įsiveržusių Napoleono kareivių. 1823 m. padarytame inventoriaus aprašyme minimas sunykęs gontinis stogas, krentantis tinkas. Nuo prancūzų kariuomenės nukentėjęs altoriaus Kristaus Atsimainymo didžiulis paveikslas (spėjama tapytas Pranciškaus Smuglevičiaus) buvo nevykusiai suklijuotas ir, veikiamas drėgmės, subyrėjo į gabalus. Pastato sienų būklė taip pat buvo kritiška. Po 1831 m. sukilimo Rusijos caro valdžia šventovę uždarė ir gretima Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia tapo parapijine. Neprižiūrimas bažnytinis pastatas toliau nyko, 1906 m. buvo leista jį pradėti remontuoti, bet iki Pirmojo pasaulinio karo tai padaryti iki galo nesuskubta. Tik 1922 m. pabaigoje ji buvo galutinai atstatyta ir atšventinta. Parapija vėl atkelta iš Šv. arkangelo Mykolo bažnyčios, kuri tuo metu tapo katedra.  Raudonosios armijos įvedimas į Vakarų Baltarusija, vėliau prasidėjęs Antrasis pasaulinis karas atnešė esminių permainų bažnyčiai ir parapijiečiams. 1943 m. hitlerininkai nubaudė mirtimi vienuolika seserų–nazariečių, jos buvo palaidotos prie bažnyčios, vėliau palaikai perkelti į šventovės vidų. 2000 m. vienuolės paskelbtos palaimintosiomis, prie buvusio kapo pastatyta stela.
Dramblio Kaulo Kranto futbolo taurė

Dramblio Kaulo Kranto futbolo taurė – pagrindinis futbolo taurės turnyras Dramblio Kaulo Krante. Antrasis pagal svarbą turnyras šalyje po League 1 pirmenybių.
Bragis

Skandinavų mitologijoje Bragis – iškalbos ir poezijos dievas – skaldas. Frigės ir Odino sūnus, jaunystės deivės Idunos vyras. Buvo laikomas išmintingiausiu asų grupės dievu. Žmones įkvėpdavo poezijai davęs išgerti poezijaus midaus, kuris pagamintas iš įkvėpimo dievo Kvasio kraujo. Prisiekiant naujam valdovui buvo duodama priesaika virš Bragarfulo („Bragio taurė“) ir geriama mirusio karaliaus garbei. Jei taurės nepavykdavo išgerti vienu mauku, tai būdavo laikoma blogu ženklu.
Manoma, kad iš tikrųjų Bragis nepriklausė dievų panteonui, o buvo IX amžiaus skaldų poetas Bragis Bodasonas, kuris tarnavo Švedijos karaliams. Vėliau einant laikui kiti poetai jį tiesiog sudievino.
Pijus Tiškevičius

Biografija

Kilęs iš Lietuvos didikų Tiškevičių giminės Logoisko šakos. Tėvas Felicijus Tiškevičius. Motina Mosiecka. Brolis Domininkas Tiškevičius.
Jis gavo gerą išsilavinimą namuose, po to mokėsi Minske. 1794 metaisa dalyvavo Kosciuiškos sukilime. 
Pašventė save ūkinei veiklai, Lahoisko grafystės ekonominio rentabilumo stiprinimui. 1815 metais Lahoiske pastatė naujus rūmus ampiro stiliuje. Tęsė giminės kronikos rašymą, gerokai išplėtė Tiškevičių meno galeriją ir biblioteką. Nuolat vedė grafystės archyvą. Apdovanotas muzikiniai, organizavo kamerinius koncertus. Grojo smuiku.

Šeima ir vaikai

Pirmoji žmona Liudvika Sierakauskaitė, antroji žmona Augusta Pliaterytė, sūnūs Konstantinas Benediktas Stanislovas Tiškevičius, Eustachijus Tiškevičius.

Dvarai

Logoisko, Kapčiamiesčio dvarų valdytojas. 1800 m. jo rūpesčiu buvo iš pagrindų perstatyta, padidinta ir išpuošta Kapčiamiesčio Dievo Apvaizdos bažnyčia.

Veikla

1794 m. sukilimo dalyvis. 1814–1820 m. Borisovo bajorų maršalka.
Lietuvis (Ryga)

Istorija

Leido spaudinių bendrovė „Lietuvis“. Ėjo kartą per mėnesį. Spausdino Dailės bei K. Štuko spaustuvės Rygoje. Išėjo 18 numerių.  Leidimas nutrauktas po Latvijos valstybės perversmo.
Rašė aktualiais Latvijos lietuvių gyvenimo klausimais, apie Latvijos lietuvių draugijų veiklą, lietuvių tradicijas, kultūrą, įvykius Lietuvoje, religiją. Turėjo jaunimo, sporto skyrius, spausdino grožinės literatūros kūrinius.
Atsakingasis redaktorius Stasys Burlevičius, redaktorius Jonas Stabinis.
Lietuvos sparnai

„Lietuvos sparnai“ (1968–1990 m. „Sparnai“) – aviacijos ir oro apsaugos iliustruotas žurnalas, ėjęs 1935–1940 m. Kaune, 1968–2003 m. Vilniuje, 1968–1977 m. informacinis leidinys, 1978–1989 m. informacinis biuletenis.

Istorija

1935–1940 m. leido Lietuvos aeroklubas (oficialūs redaktoriai: Juozas Krygeris, Juozas Narakas, Vytautas Tupčiauskas), 1968–1977 m. – Savanoriška draugija armijai, aviacijai ir laivynui remti, Lietuvos respublikinio komiteto aviacijos sporto federacija, 1978–1990 m. – LTSR savanoriškos draugijos armijai, aviacijai ir laivynui remti CK, 1991 m. – Lietuvos Respublikos krašto apsaugos departamento sporto ir technikos susivienijimas „Vytis“, 1991–2000 m. – Lietuvos aeroklubas, 2000–2002 m. – Oreivystės centras, 2003 m. – Lietuvos tautinių aviacijos sporto žaidynių komitetas. 1935–1939 m. ėjo kartą, 1939–1940 m. – 2 kartus per mėnesį, 1968–1990 m. ketvirtinis, vėliau – įvairių dažnumo. Tiražas 37 000 (1978 m.), 3500 (1997 m.) egzempliorių.
Rašė aviacijos, sklandymo, parašiutizmo, modeliavimo, sportininkų ugdymo klausimais. Bendradarbiavo Antanas Gustaitis, Petras Motiekaitis, Zigmas Žemaitis ir kiti.
Nijolė Laužikienė

Biografija

Baigė istoriją.
Turizmo biuro ekskursijų vadovė (3 metus), Paminklų apsaugos ir kraštotyros draugijos darbuotoja. Klaipėdos savivaldybės administracijos Ugdymo ir kultūros departamento direktorė. Lietuvos kultūros viceministrė (Kultūros ministro Arūno Gelūno pavaduotoja), kuruoja regioninės kultūros, paveldo, informacinių sistemų, susijusių su muziejais ir bibliotekomis, sritis.
Ištekėjusi. Dukra iš pirmosios santuokos – Milda, kultūros politikos absolventė.
Juozas Petrauskas (1893)

Biografija

1916 m. įšventintas į kunigus, 1920 m. išvyko į Škotiją ir ten iki mirties redagavo savaitraštį „Išeivių draugas“. Buvo lietuvių parapijos klebonas, įvairių lietuviškų organizacijų vadovas bei narys.