google/wiki40b huggingface dataset:
Panoteriai

Aplinkinės gyvenvietės

BUKONYS – 8 km
MankūnaiGudoniaiSIESIKAI – 12 km
Tarakėliai – 4 km
Milagainiai – 4 km
ŽEIMIAI – 13 km
PiliakalniaiŠemetiškiai
ŠILAI – 10 km
JONAVA – 19 km
Pageležiai – 9 km

Pavadinimo kilmė

Panoterių yra vandenvardinė etimologija, pavadinimas kilęs nuo upėvardžio Notera.
Anot padavimo, vietovė pavadinta pono Taro garbei, kuris senovėje šioje vietoje vadovavo kovoms su kryžiuočiais.

Kultūros centras

Panoterių kultūros centrui priklauso satyrinė humoro grupė „Liktarna“ (režisierė J. Adomaitienė). Kolektyvas turi 10 narių, koncertuoja Jonavos rajono kultūros centruose, įmonėse ir organizacijose, dalyvauja įvairiose rajoninėse šventėse, Jonavos bei Kauno apskrities rudens mugėse, kitų Lietuvos miestų ir miestelių kultūriniuose renginiuose.
Kultūros centre rengiamas regioninis kaimo teatrų mėgėjų festivalis „Tėviškės pastogėj“, skirtas kraštiečio, poeto, dramaturgo Petro Vaičiūno (1890–1959) gimimo metinėms paminėti (liepos mėn.). Kultūros centro darbuotojos organizuoja tradicines kalendorines Trijų Karalių, Užgavėnių, Joninių, Sekminių ir Kalėdų šventes. Tradicija tapo kaimo šventė „Čia mes, čia – mūsų žemė”, Motinos dienos minėjimas, Vaikystės šventė, skirta vaikų gynimo dienai, sportinė-pramoginė vasaros pabaigos šventė jaunimui, liaudiškos gegužinės, „Kaimynėli, sveikas būk“ ir įvairūs kiti renginiai vaikams, jaunimui ir bendrai auditorijai.
Kultūros centre gyvuoja folklorinis ansamblis „Vosilkėliai“ , kuriam vadovauja muzikos mokytoja E. Veselkienė.
Trapanis

Istorija

Trapanį įkūrė elymai kaip uostą Eričei, kuri yra ant San Džiulijano kalno. Iš pradžių miestas vadinosi Drépanon nuo graikų žodžio, reiškiančio pjautuvą, nes tokios formos yra uostas. Kartagina užėmė uostą 260 m. pr. m. e., bet perleido Romai 241 m. pr. m. e. po Egadijos salų mūšio per Pirmąjį Pūnų karą.
Viena legenda teigia, kad Trapanis atsirado iš Demetros pjautuvo, kurį ji pametė siekdama Persefonės, kurią pagrobė Hadas. Pasak antrą legendą, Saturnas nužudė tėvą Kroną su pjautuvu, kuris įkritęs į jūrą sukūrė miestą. Senovėje Saturnas buvo miesto globėjas. Dabar jo statula stovi miesto aikštėje.
Po romėnų miestą valdė vandalai, Bizantija ir arabai, kol jis atiteko Rodžerio I normanams. Jiems valdant miestas suklestėjo, turėjo didelį vaidmenį kryžiaus žygiuose kaip vienas didžiausių uostų Viduržemio jūroje. XVII a. Trapanis nusmuko dėl sukilimų, maro ir bado, bet kitą šimtmetį gyventojų skaičius išaugo nuo 16 iki 30 tūkst. gyventojų. Prekyba buvo tik vietinės reikšmės, bet kariniu požiūriu miestas buvo svarbus Neapolio karalystei.
Miestas buvo smarkiai sąjungininkų subombarduotas per Antrą Pasaulinį karą. Pokariu miestas išsiplėtė iki San Džiulijano kalno. Pastaruoju metu pagyvėjo turizmas, nes arti Eričė, Segesta ir Egadijos salos.
Ugo Tognazzi

Biografija

Ugo gimė šiaurės Italijoje ir vaikystėje daug keliavo dėl savo tėvo, kuris buvo draudimo kompanijos darbuotojas, darbo. Prasidėjus Antrąjam pasauliniam karui tarnavo kariuomenėje, iš kurios buvo paleistas 1943 m. rugsėjį, pasiekus paliaubas su sąjungininkais. Karui pasibaigus, jis keletą mėnesių praleido kalėjime kaltinant bendradarbiavus su fašistiniu režimu.
Pirmą kartą scenoje Ugo pasirodė būdamas 4, vėliau jo polinkis vaidinti pasireiškė ir tarnaujant kariuomenėje, kur jis taip pat rengdavo pasirodymus. 1945 m. jis persikėlė į Milaną, kur ėmė lankyti žymios to meto atlikėjos Wandos Osiris teatro grupę, o vėliau įkūrė savo paties.
1950 m. Ugo debiutavo kine, o po metų susipažino su Raimondo Vianello, su kuriuo net 6 metus rodė sėkmingą komišką šou neseniai įkurtoje RAI televizijoje. 
7 dešimtmetyje jis tapo vienu populiariausiu komedijų (commedia all'Italiana) aktoriumi. Dėl plataus amplua Ugo vaidino daugelio žymiausių to meto režisierių filmuose – Roger Vadim, Bernardo Bertolucci, Mario Monicelli, Pier Paolo Pasolini, Ettore Scola, - o 1981 m. Kanų kino festivalyje buvo apdovanotas kaip geriausias aktorius. 1978 m. jis vaidino juostoje „La Cage aux Folles“, kuri tapo tuo laiku pelningiausiu užsienio filmu, rodytu JAV. 
Aktorius buvo vedęs 2 kartus ir susilaukė 3 vaikų: sūnų Ricky Tognazzi (g. 1955, aktorius) ir Gianmarco Tognazzi (g. 1967, aktorius) bei dukters Maria Sole Tognazzi (g. 1971, režisierė). Jis taip pat yra norvegų režisieriaus ir prodiuserio Thomas Robsahm (g. 1964) tėvas. 
Ugo mirė Romoje nuo patirto insulto, sulaukęs 68.
Pastorius

Pastorius (lot. pastor 'ganytojas') – protestantiškos bažnyčios lyderis arba krikščioniškos bendruomenės vadovas. Pats žodis pastorius sukurtas remiantis Biblijos Senojo testamento hebrajų žodžiu רעה (ra'ah), Senajame testamente jis paminėtas 173 kartus. Naujajame testamente gr. ποιμην, poimēn pavartotas 18 kartų. Pats Jėzus save vadino Geruoju Ganytoju, gerai pažįstančiu savo avis – tikinčiuosius. Skirtingai nei celibato besilaikantys katalikų kunigai, dauguma protestantų pastorių veda žmonas ir kartu augina savo vaikus.
Paraboloidas

Paraboloidas (parabolė + gr. eidos – pavidalas), paviršius, kurį sudaro judanti parabolė, kurios viršūnė slenka kita parabole, kai abiejų parabolių plokštumos lieka statmenos. Jei ašys vienodos krypties, tai gaunamas elipsinis paraboloidas, jei priešingų krypčių – hiperbolinis paraboloidas.
Sidharta Gautama

Jaunystė

Laikoma, kad jis gyvenęs tarp 566 ir 486 m. pr. m. e., kilęs iš Šakjų genties, gyvenusios Šiaurės Indijoje netoli Nepalo. Jo tėvas Šudhodana buvo Šakjų karalystės valdovas. Motina buvo karalienė Maja (skr. Mājā). Sidharta gimė apie 560 pr. m. e., Lumbinio vietovėje, netoli dabartinės Indijos ir Nepalo sienos. Pagal to meto papročius jis visiškai jaunas buvo apvesdintas su princese Jašodhara (skr. yaśodhara). Su ja susilaukė sūnaus Rahulos. Jaunasis princas gyveno savo rūmuose prabangoje ir pritekliuje. Bet nežiūrint visko, jis nusprendė ieškoti išsilaisvinimo iš žmogiškųjų kančių. Būdamas 29 metų, netrukus po jo vienintelio vaiko, sūnaus Rahulos gimimo, Sidharta paliko namus, šeimą, karalystę ir tapo iš išmaldos gyvenančiu atsiskyrėliu, ieškančiu užsibrėžto tikslo.

Mokymas

Po Atbudimo penkiems buvusiems bendražygiams asketams Gautama Buda pasakė savo pirmąjį pamokslą. Tai įvyko Elnių parke greta Isipatanos (šiuolaikinio Sarnatho), netoli Benareso. Nuo tos dienos 45 metus jis mokė savo atrastos Tiesos (Dharmos) visų visuomenės sluoksnių vyrus ir moteris – karalius ir valstiečius, brahmanus (šventikų kastos atstovus) ir neliečiamuosius, palūkininkus ir elgetas, doruosius ir plėšikus – neišskirdamas iš jų nė vieno. Jis nepripažino kastų ir visuomeninių sluoksnių skirtumų ir Kelias, kurį jis skelbė, buvo atviras visiems žmonėms, vyrams ir moterims, kurie tik buvo pasirengę jį suprasti ir juo eiti.
Max Bernhard Weinstein

Biografija

Gimė 1852 m. rugsėjo 1 d. Kaune. Dėstė elektrodinamiką Berlyno universitete. 1883 m. išvertė James Clerk Maxwell knygą Treatise on Electricity and Magnetism į vokiečių kalbą. 1886 m. tapo Berlyno universiteto fizikos docentu. Kritikavo A. Einšteino reliatyvumo teoriją, kad ši gravitaciją pavertė svarbiausia jėga, kuri kontroliuoja gamtos dėsnius, atsižvelgdamas į šią kritiką astronomas Wilhelm Julius Foerster įtikino A. Einšteiną parašyti detalesnį savo teorijų paaiškinimą. 1901-1908 m. parašė 4 tomus apie termodinamikos teoriją. Nuo 1911 m. buvo Kanto draugijos narys. Parašė kelias filosofines knygas apie animizmą, panteizmą ir deizmą, pateikė pandeizmo teoriją. Mirė 1918 m. kovo 25 d. Berlyne.
Viktoras Jasaitis

Biografija

1929 m. baigė Vienos universitetą. 1930–1940 m. dirbo Krašto apsaugos ministerijos Ginklavimo valdyboje, 1940–1944 m. Vytauto Didžiojo universiteto Neorganinės ir analizinės chemijos katedros vedėjas; docentas. 1945–1948 m. mokytojavo Hanau lietuvių gimnazijoje (Vokietija), 1946–1948 m. Vokietijos lietuvių bendruomenės Vyriausiosios valdybos ir Tremtinių švietimo tarybos narys. Nuo 1948 m. gyveno JAV. 1949–1950 m. Vaterburio tremtinių draugijos pirmininkas, su kitais suorganizavo lituanistinius kursus. Nuo 1951 m. dirbo bendrovėje „Speer Cartridge Works“, vėliau „Cascade Cartridge Works“, viena bendrovės laboratorijų vėliau pavadinta jo vardu.
Tyrimų sritis – sprogstamosios, padegamosios cheminės kovinės nuodingosios medžiagos. Dalyvavo ateitininkų veikloje. Paskelbė straipsnių žurnaluose „Kosmos“, „Mūsų žinynas“, „Trimitas“, „Židinys“. Bendradarbiavo Lietuvių enciklopedijoje.
Hohencolernai

Hohencolernai (vok. Hohenzollern), 1415–1701 m. Brandenburgo markgrafų ir Šventosios Romos imperijos kurfiurstų, 1701–1918 m. – Prūsijos karalių, 1871–1918 m. – Vokiečių imperatorių dinastija.

Giminės istorija

Giminės vardas kilo nuo Zolorino ar Zolrės pilies Švabijoje, apie 24 km į pietus nuo Tiubingeno. Pradininku laikomas Zolerno grafas Friedrichas (m. 1125 m.) Kai Šventosios Romos imperijos imperatorius Frydrichas I Barbarosa 1191 m. grafui Friedrichui I iš Zolerno (m. 1201 m.) suteikė Niurnbergo burggrafo titulą, Hohenzollernai skilo į frankoniškają ir švabiškają linijas.
Frankoniškosios linijos valdose buvo Niurnbergas, Kulmbachas, vėliau nusipirkti Ansbachas, Bairoitas. Nuo 1415 m. ji valdė Brandenburgą, nuo 1525 m. faktiškai ir Prūsijos hercogystę, nuo 1701 m. Prūsijos karaliai, 1871–1918 m. ir visos Vokietijos imperatoriai.
Švabiškoji Hohenzollernų šaka 1576 m. suskilo į dvi linijas: Hohencolernai-Hechingenai išmirė 1869 m. ir Hohencolernai Zigmaringenai 1866–1947 m. tapo Rumunijos karaliais, XIX a. 7 dešimtmetyje pretendavo į Ispanijos sostą; dėl to kilo Prūsijos–Prancūzijos karas (1870–1871 m.).
Algis Balaišis

Biografija

1954 m. baigė Pasvalio vidurinę mokyklą, 1956 m. Daugpilio karo aviacijos radiolokacijos mokyklą. 1956–1982 m. SSRS kariuomenės, susijusios su karinės aviacijos techniniais ir su kosminės technikos tyrimais, konstravimu bei panaudojimu, karininkas. 1966 m. baigė Maskvos N. Žukovskio karo aviacijos inžinerinę akademiją. 1983–1991 m. dirbo Elektrografijos mokslinio tyrimo institute Vilniuje.
1991–1993 m. Vilniaus civilinės saugos vyr. inspektorius. 1992–1996 m. Lietuvos karo akademijos dėstytojas. 1993 m. pulkininkas leitenantas. 1993–1997 m. LR krašto apsaugos ministerijos valstybės sienos apsaugos skyriaus viršininkas. 1997–2000 m. LR vidaus reikalų ministerijos Antrojo pulko laikraščio „Tėvynės labui“ redaktorius, pulko muziejaus vedėjas. 2001 m. padėjo įsteigti Valstybės sienos apsaugos tarnybos Pasieniečių muziejų. 2001 m. žurnalo „Kardas“ redaktorius.  Nuo 2003 m. „Pasieniečių klubo“ pirmininkas, garbės narys.
Kelių knygų apie Lietuvos pasienio kariuomenę autorius. Knygoje „Žmonės ir įvykiai“ pirmą kartą skelbiami duomenys apie ištremtus ir žuvusius pasienio policijos tarnautojus, pasienio policijos dalyvavimą 1941 m. Birželio sukilime ir vėlesnėse kovose už laisvę bei 2300 pasieniečių gyvenimo aprašymai-biogramos.
Septynkovė

Septynkovė – lengvosios atletikos rungtis, kurioje varžomasi 7 skirtingose metimų, šuolių ir bėgimų rungtyse. Oficialiuose čempionatuose septynkovėje varžosi tik moterys. Nuo 1984 m. tapo olimpine sporto rungtimi. Šiuo metu pasaulio rekordas priklauso 1988 m. pasiektas Jackie Joyner-Kersee iš JAV.
Stebulės pavara

Stebulės pavara (angl. hub gear) – dviračių pavarų dėžės tipas, kuriame visa pavarų perjungimo sistema yra užpakalinės stebulės viduje, šiuo būdu apsaugota nuo tiesioginio aplinkos poveikio. Praeityje tokia konstrukcija taip pat naudota ir motocikluose (dabar tai pasitaiko retai). Pavara perjungiama trosu, kurio įtempimą keičia ant dviračio rankenos sumontuotas reguliatorius.
Stebulės pavara dažniau naudojama įvairių Europos žemyno šalių dviračiuose. Ji buvo užpatentuota jau 1902 m. Šiuo metu (ypač Anglijoje ir Amerikoje) ją neretai pakeičia vėliau pasirodžiusi keletą įvairaus skersmens žvaigždučių turinti grandininė pavara. Stebulės pavara labiau tinka kasdieniniam praktiniam naudojimui skirtuose dviračiuose (grandininė pavarų dėže geriau pasiteisina sportiniuose modeliuose).
Bengelos srovė

Bengelos srovė – šaltoji paviršinė Atlanto vandenyno srovė, tekanti iš pietryčių į šiaurės vakarus, pagal pietinius Afrikos žemyno krantus. Ji yra Vakarų Vėjų srovės šiaurinė atšaka. Vandens temperatūra 15 – 26 °C, greitis viršija 25 cm/s. Bengelos srovė vaidina svarbų vaidmenį pietų Atlanto okeanogafijoje. Dėl šios srovės įtakos Afrikoje susiformavo Namibo ir Kalahario dykumos. Srovė yra svarbi žvejybinė sritis.
Srovė pavadinta pagal Angolos uostamiestį Bengelą.
Verderis

Istorija

Miestas pirmą kartą paminėtas 1450 m., tuo metu tai buvo pilis Havelo upės saloje. Po Antrojo pasaulinio karo mesto apylinkėse buvo didelė tarybinės kariuomenės bazė.

Ekonomika

Miestas pasižymi kaip žemdirbystės ir sodininkystės centras, taip pat plečiamas turizmas. Miesto apylinkėse yra garsūs istoriniai vynuogynai, kurie yra vieni šiauriausių Europoje.
Irūnas

Istorija

Romėnų laikais miestas vadintas Oiasso.
2010 m. Europos lengvosios atletikos čempionatas/Šuolis į tolį moterys

Kvalifikacinės

Kvalifikacinis normatyvas - 6.65 (Q) arba 12 geriausių rezultatų (q).
Tauragnų herbas

Aprašas

Herbo sidabriniame skydo lauke ant žalios skydo papėdės (piliakalnio) žingsniuojantis saugantis juodas tauras su raudonais ragais.
Panašiai tauras pavaizduotas Kauno herbe.

Istorija

2001 m. gegužės 21 d. herbą Lietuvos Respublikos Prezidentas patvirtino dekretu Nr. 1333. Herbo etaloną parengė dailininkė Vida Navikienė.
Hašima (sala)

Hašima (jap. 端島 = Hashima), dar vadinama Gunkandžima (jap. 軍艦島 = Gunkanjima) – viena iš 505 negyvenamų salų Nagasakio prefektūroje, nuo paties Nagasakio nutolusi apie 15 km. Sala buvo apgyvendinta nuo 1887 iki 1974 m., joje buvo kasamos anglys.
1959 m. visos salos gyventojų tankumas buvo 83 500 žm./km² ir net 139 100 žm./km² gyvenamajame rajone. Tai buvo viena tankiausiai kada nors apgyvendintų vietų. Septintajame XX a. dešimtmetyje naftai pakeitus anglis Japonijoje, visas šalies anglies kasyklas, įskaitant ir Hašimą, imta uždaryti. „Mitsubishi“ oficialiai paskelbė, kad kasykla uždaroma 1974 m. Nuo to laiko čia niekas negyvena, todėl sala ir vadinama sala vaiduokliu. Šiuo metu kelionės į šią vietą yra uždraustos.
Horizon Zero Dawn

Apie žaidimą

„Horizon Zero Dawn“ yra vieno žaidėjo žaidžiamas žaidimas, sukurtas olandų „Guerrilla Games“ studijos ir išleistas 2017 m. vasario 28 d. „Sony Interactive Entertainment“. Žaidimo veiksmas vyksta Žemės ateityje, kai technologinė apokalipsė sunaikino žmonių civilizaciją, po pasaulį siautėja laukinės mašinos (robotai), žmonės grįžo į pirmykštę gentinę santvarką. Žaidėjas iš trečiojo asmens perspektyvos valdo pagrindinę heroję Eiloi (Aloy), kuri „atviro pasaulio“ 3D aplinkoje kovoja su mašinomis. Eiloi ginkluota lanku ir ietimi. Ji žaidimo eigoje gali įgyti keletą šių ginklų skirtingomis galiomis ir keisti juos kovos eigoje. Nugalėjus mašiną iš jos Eloi renka įvairius technologinius resursus, kuriais gali meistruoti strėles, geresnius aksesuarus ir už juos pirkti naujus objektus žmonių gyvenvietėse (drabužius, ginklus, sveikatingumo ir atsparumo porcijas). Žaidimo pagrindinė istorija ir šalutinės misijos atskleidžiamos iš pokalbių su kitais veikėjais.  
Pasaulyje Eiloi gali judėti pėsčiomis ir joti ant suvaldytos mašinos. Žaidime yra RPG elementų − pagal sugebėjimų medį žaidėjas, kylant Eiloi patirties lygiui, gali pasirinkti jam parankias herojės savybes: galingesnes atakas, taiklumą ar geresnius sugebėjimus kovoti sėlinant. Eiloi kostiumai taip pat gali suteikti skirtingų pranašumų. Sveikatos rezervus Eiloi atstato randamomis žolelėmis, sumedžiotų gyvūnų mėsa. Žaidimo pasaulyje galima atrasti įvairių vietų, nuklysti į gyvenvietes, požemius, niekaip nesusijusius su pagrindinės istorijos eiga.

Siužetas

Prie deivės Visų Motinos kalno įsikūrusioje Nora žmonių gentyje rastas vienišas kūdikis − mergaitė, kuri genties matriarchų buvo atiduota auklėti pašaliečiui Rostui. Rostas suteikė mergaitei Eiloi vardą. Kai Eiloi buvo maža mergaitė, ji netyčia įkrito į praeities „Metalo pasaulio“ požemius, kuriuose surado keistą įrenginį Focus, kuris, prikabintas prie smilkinio, jai pradėjo rodyti nežinomus ženklus, hologramas. Į „Metalo pasaulio“ požemius Nora genties žmonėms uždrausta įžengti ir rinkti iš ten objektus. Rostas norėjo atimti Focus, bet Eiloi jo neatidavė. Su Focus pagalba, kuris jai parodė robotų kelius, Eiloi išgelbėjo į pavojų patekusį genties berniuką ir Rostas įsitikino, kad įrenginys gali būti naudingas. Eiloi trokšta sužinoti, kodėl ji su Rostu vadinami pašaliečiais, kodėl Nora gentis jų šalinasi, nors jie gyvena šalia, kodėl ji bemotė. Rostas pažada, kad gentis jai tai atskleis, bet ji turi tapti labai puikia kare ir įrodyti savo sugebėjimus išbandymų turnyre, kad gentis pripažintų ją savo nare. Tuo metu, Eiloi brestant, laukinio pasaulio mašinos-robotai tampa vis agresyvesni...
Šachas (šachmatai)

Šachas – situacija šachmatuose, kai karaliaus figūrą bando nukirsti kokia nors priešininko figūra. Pagal šachmatų taisykles, žaidėjas negali savo karaliaus figūros pastumti į laukelį, kuriame karaliui gali būti paskelbtas šachas. Tuo atveju, jei šachas nėra atremiamas ir nuo jo negalima apsisaugoti, karaliui yra skelbiamas matas.

Žodžio kilmė

Terminas „šachas“ kilęs iš persų kalbos. Žodis šachas (شاه) yra persų kalbos (farsi) žodis, reiškiantis monarchą (karalių arba imperatorių).
Internetinis žaidimas

Internetinis žaidimas – kompiuterinis žaidimas, žaidžiamas kokiame nors kompiuterių tinkle. Dabar tokia tinklo forma paprastai yra internetas arba ekvivalentinė technologija, bet anksčiau, dar prieš internetą, naudoti modemai, o dar prieš tai laidiniai terminalai.
Išplitus žaidimui internete tuo pačiu išaugo ir kompiuterių tinklų skaičius nuo nedidelių vietinių tinklų iki interneto, taip pat išaugo prieiga prie paties interneto. Internetiniai žaidimai varijuoja nuo paprastų tekstinių žaidimų iki žaidimų su sudėtinga kompiuterine grafika ir virtualiu pasauliu, kuriame vienu metu žaidžia daugybė žaidėjų. Dauguma internetinių žaidimų turi susijusias internetinis bendruomenes, tad internetiniai žaidimai nėra tik vienam žaidėjui skirti žaidimai, bet veikiau tam tikra terpė, kurioje galima užsiimti socialine veikla.
Ignas Barkauskas

Ignas Barkauskas (g. 1988 m. lapkričio 6 d.) – Lietuvos šuolininkas į vandenį. Lietuvos vaikų ir jaunimo centro treneris. Nacionalinis čempionas.
Platelių Šv. apaštalų Petro ir Pauliaus bažnyčia

Istorija

Žemaičių seniūno sūnus Mikalojus Jonavičius Kęsgaila 1523 m. testamentu dalį turto paliko Platelių bažnyčiai. XVI a. ji stovėjo ant Šventorkalnio. Vėliau ji kurį laiką priklausė evangelikams reformatams. 1564, 1598 ir 1654 m. bažnyčia remontuota. XVII a. bažnyčia sudegė.
1744 m. klebonas J. Vaitkevičius su parapijiečiais  pastatė dabartinę medinę bažnyčią. Ją 1777 m. konsekravo vyskupas Jonas Domininkas Lopacinskis. 1771 ir 1791 m. įsteigtos altarijos. 1804 m. minima parapinė mokykla. 1820 m. bažnyčiai priklausė Pamedinčių ir Surblių kaimai. 1841 m. Plateliuose gyveno 4 kunigai.
1899 m. pastatyta dabartinė varpinė. Jonas Garalevičius 1909 m. bažnyčioje sumontavo naujus vargonus. 1908–1914 m. veikė „Saulės“ draugijos skyriaus mokykla.

Architektūra

Bažnyčia medinė, iš tašytų rąstų, kryžminio plano. Ant stogo - nedidelis barokinis bokštelis. Interjeras barokinis, įrengti 6 altoriai. Išskirtinės architektūros didysis altorius, sakykla su ažūriniu baldakimu. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jos kampe įmūryta medinė varpinė.
Dalijimo linijos (heraldika)

Dalijimo linijos – heraldikoje tai skydo dalijimo linijos, taip pat heroldinių figūrų kraštų linijos. Jos paprastai būna tiesios ar tolygiai išlenktos ar (pvz., bordiūrų), bet gali būti ir kitokių formų.
Ardžuna

Ardžuna (skr. अर्जुनः = Arjunaḥ) – svarbus indų mitologinio epo Mahabharatos veikėjas, karžygys. Jis yra trečiasis iš penkių brolių Pandavų, Kuntės ir dievo Indros sūnus. Ardžuna drauge su Krišna Mahabharatoje laikomi rišių Naros-Narajanos avataromis.
Ardžuna yra klausytojo vaidmenyje viename svarbiausių hinduistų šventraščių – Bhagavadgytoje. Prieš Kurukšetros mūšį tarp arijų genčių, Ardžuna abejoja, ar yra teisinga stoti į kovą prieš savo giminaičius, prieš savo guru Droną. Tuomet karžygys kreipiasi patarimo į Krišną. Šio pasakojimas apie karo teisingumą išdėstytas Bhagavadgytoje – svarbiausioje Mahabharatos epo dalyje.
Laimėjęs mūšį, Ardžuna tampa Hastinapuros vienu valdovų. Vėliau pasitraukia su broliais į kalnus, kur ir žūva.
Steponas Babrauskas

Karjera

Karjerą pradėjo Vilniaus „Sakalų“ komandoje, o po sezono 2003 m. perėjo į „Lietuvos rytą“, tačiau per metus aikštėje pasirodydavo tik epizodiškai, tad kito sezono pabaigoje buvo gražintas į „Sakalus“.
2005–2006 m. sezoną krepšininkas grįžo į „Lietuvos rytą“, tačiau netrukus buvo paskolintas Leuveno „Basket Groot“ ekipai iš Belgijos.
2006 m. krepšininkas nutraukė ilgalaikę sutartį su „Lietuvos rytu“ ir savarankiškai pasirašė sutartį su Rygos „ASK“ komanda.
2007–2008 m. sezoną S. Babrauskas pradėjo Italijos Serijos A Varezės „Cimberio“ komandoje, bet jo teisės buvo perleistos Skafačio „Leagea“ klubui, kuriame jis baigė sezoną.
2008 m. gegužės pabaigoje jis pasirašė 2-jų metų sutartį su „Lietuvos rytu“ su galimybe ją pratęsti dar vienam sezonui. 
2018 m. lapkričio viduryje persikėlė į Alytaus krepšinio klubą ir gruodžio pabaigoje pasirašė sutartį iki sezono pabaigos.
Palazduonys

Istorija

1765 m. buvo žydų karčema, kurią valdė Izakas Aronovičius. Nuo 1775 m. Palazduonyje bajoras Aleksandras Mikuckis valdė dvarą, namą ir 6 valstiečių kiemus.
1902 m. bajorai Žotkevičiai valdė 115 dešimtinių, Prižgintai – 305. Buvo Palazduonio kaimas bei naujasis dvaras. Pirmas dvaro valdytojas – L.Teišerskis. Vėliau dvaras atiteko jo įdukrai V. Teišerskytei-Pancernienei. Yra išlikusi 1912 m. dvaro ūkio knyga lenkų kalba, kaštonų alėja. Paskutinis dvaro savininkas V. Pancerna“ atstatė ir įkūrė kaimo sodybą ''Lazduona''.
Molokai

Molokai (kai kada lietuviškuose šaltiniuose Molokajus, Molokajis) – penktoji pagal plotą Havajų sala. Plotas 673,4 km², kranto linijos ilgis 142 km². Nuo Oahu salos skiria 41,5 km pločio Kaivi sąsiauris, nuo Maui – 14,2 km pločio Pailolo, nuo Lanai – 14,8 km pločio Kalohi sąsiauriai.
Didžiausias miestas – Kaunakakai, vienas iš dviejų nedidelių salos uostų. Aukštų skardžių atskirtame pusiasalyje įkurtas Kalaupapa miestelis – buvusi raupsuotųjų kolonija. Salos vakaruose yra oro uostas.

Geologija

Molokai, kaip ir kitos Havajų salyno salos, susiformavo virš karštojo taško – vietos, kurioje konvekciniai Žemės mantijos srautai pradegina litosferos plokštę ir suformuoja ugnikalnius. Kadangi Ramiojo vandenyno plokštė po truputį (apie 9-10 cm per metus) slenka į šiaurę - šiaurės vakarus, anksčiau buvę aktyvūs ugnikalniai nutolo nuo karštojo taško ir po truputį nurimo. Dideli lavos kiekiai užliejo tarpus tarp kai kurių ugnikalnių, jie susijungė į atskiras salas. Šis reiškinys būdingas visoms Havajų saloms (Didžiąją salą suformavo penki ugnikalniai, Oahu – du ir t. t.).
Molokai salą taip pat suformavo du vulkaniniai skydai – didesnysis Rytų Molokai (angl. East Molokai) ir gerokai mažesnis Vakarų Molokai (angl. West Molokai). Rytų Molokai tėra ankstesniojo ugnikalnio liekana, nes šiaurinė jo dalis nuslinko į Ramųjį vandenyną, palikdama labai aukštas pakrantės uolas (jas galima pamatyti filme Juros periodo parkas), iš viso aukštesnių nei 300 m uolų ruožas siekia ~22,5 km. Vakarinėje salos pakrantėje driekiasi vienas iš didžiausių ir vaizdingiausių Havajų salyno paplūdimių Papohaku.
Saloje yra aukštų krioklių: Kahiva (~850 m), Papalaua (~ 400 m), Vailele (~170 m).

Fauna ir flora

Molokai susideda iš dviejų geografinių sričių. Žemesnioji vakarinė dalis labai sausa, žolę labai nuniokojusios ožkos, vietomis dirvos visai nėra, bemaž išnykusios vietinės augmenijos rūšys.
Rytinė salos dalis – iki 1500 m iškylantis plokščiakalnis, kuriame metinis kritulių kiekis siekia iki 7 600 mm, apaugęs drėgnaisiais atogrąžų miškais. Čia klesti endeminės augmenijos ir gyvūnijos įvairovė – 20-25 m aukščio Ohia lehua (Metrosideros polymorpha) medžiai, guavos, eukaliptai, kiparisai, aralijiniai Cheirodendron. Vietinė augmenija gerokai kenčia nuo atvežtinių kiaulių ir Indijos elnių (Axis axis). Rytinio kalno viršūnėje plyti unikali Pepeopae pelkė. Pietinę pakrantę supa 40 km ilgio koralinis rifas.
Stanislovas Antanas Tiškevičius Logoiskis

Valdos

Valdė Balbieriškio dvarą.

Valstybės tarnyba

Arigalos tijūnas, 1773 m. Lietuvos Tribunolo maršalka, 1775 m. Mstislavlio kaštelionas, 1783–1794 m. Žemaitijos kaštelionas, Notėnų seniūnas.