google/wiki40b huggingface dataset:
2005 m. Dakaro ralis

Ralio etapų apžvalga

Robby Gordon ir Colin McRae pirmavo pirmuosiuose greičio ruožuose, kol C. Mcrae padarė avariją šeštame greičio ruože tarp Smaros ir Zuerato miestų. Stéphane Peterhansel išsiveržė į priekį laimėjęs septintąjį greičio ruožą. Aštuntas ruožas tarp Tišito ir Tidžikdžos miestų Mauritanijos dykumoje buvo atšauktas dėl audringo oro. Luc Alphanad laimėjo devintą ruožą, bet Peterhansel vis tiek užėmė pirmą vietą bendroje įskaitoje, Stephane Peterhansel taip pat laimėjo dešimtą greičio ruožą, kuris driekėsi netoli Mauritanijos miesto Ataro ir išsaugojo persvarą dvyliktame greičio ruože. Motociklų kategorijoje buvo atšauktas 12-asis greičio ruožas dėl lenktynininko Fabrizio Meoni mirties. Jis žuvo per nelaimingą atsitikimą 11-ame greičio ruože. Peterhansel taip pat laimėjo tryliktą greičio ruožą, kurio maršrutas driekėsi ties Bamako ir Kajeso miestais. 14-ajį greičio ruožą laimėjo Ari Vatanen; tai buvo jo 51-oji pergalė karjeroje. Penkioliktą etapą laimėjo lenktynininkas Giniel de Villiers, o paskutinį – Bruno Saby.
Automobilių kategorijoje antrus metus iš eilės nugalėjo Stephane Peterhansel. Tuo tarpu motociklų kategorijoje nugalėjo Cyril Despres.
Kalnų Karabacho istorija

Gamta

Geografiškai Karabachas apima kalnuotas Mažojo Kaukazo sritis, kur driekiasi Karabacho kalnagūbris.

Istorija

Iki XIII a. Karabachas buvo vadinamas armėnišku pavadinimu Arcachas, ir taip armėnai jį vadina iki dabar. Nuo II a. pr. m. e. jis buvo Armėnijos karalystės provincija, kuri labai stipriai armėnizuota ir sukrikščioninta. IV a. provincija atiteko Kaukazo Albanijai, o vėliau prijungta prie Kalifato.

Rusijos sudėtyje

Kadangi gyventojų surašymo metu buvo nustatyta, kad Kalnų Karabache, išskyrus sostinę Šušą, didžioji dauguma yra armėnai, Rusija čia įkūrė Armėnų provinciją, į kurią skatino sugrįžti armėnus iš Persijos. Tačiau sugrįžo labai nedaug.

1917–1921 m.

1917 m. Kaukaze buvo įkurta Užkaukazės Federacija, į kurios sudėtį įtrauktas ir Kalnų Karabachas, tačiau 1918 m. pradžioje ši valstybė subyrėjo į tris dalis, susikuriant Gruzijai, Armėnijai ir Azerbaidžanui. Tuo metu iškilo klausimas dėl Kalnų Karabacho. Jame vyko žudynės ir susidūrimai tarp azerbaidžaniečių ir armėnų. Azerbaidžanui paskelbus Kalnų Karabacho prisijungimą, vietiniai armėnai pasipriešino ir paskelbė nepriklausomą Karabacho Liaudies Vyriausybę.
Šis klausimas po karo turėjo būti sprendžiamas tarptautiniu mastu, tačiau visoje Užkaukazėje interesų turėjusi Didžioji Britanija atvirai rėmė Azerbaidžano siekius, tikėdamasi, kad ši valstybė taps stipria užtvara prieš komunizmą. Jos remiamas, 1919 m. Azerbaidžanas paskyrė Kalnų Karabache gubernatorių, o vietinei vyriausybei paskelbė ultimatumą. Britai siekė įtikinti armėnus, bet šie laikėsi savo. Galiausiai buvo priimtas susitarimas, kuris laikinai leido Kalnų Karabachui likti Azerbaidžano sudėtyje, su sąlyga, kad čia bus palaikomos taikos sąlygos. Nepaisant to, įtampa galiausiai peraugo į 1920 m. karą.
1921 m. Užkaukazę užėmė TSRS, kuri, siekdama gauti Armėnijos paramą, prižadėjo jai atiduoti Nachičevaną, Siuniką ir Kalnų Karabachą. Nepaisant to, siekdama palaikyti gerus santykius su Turkija TSRS galiausiai pripažino Azerbaidžanui dvi iš trijų sričių, taip pat ir Kalnų Karabachą.
TJ Slovan Červeník

Istorija

Klubo ištakos siekia 1923 m.
2017 m. Jurijus Panfilovas (iš Ukrainos) tapo komandos treneriu.
2017/2018 m. dalyvavo 6. Liga pirmenybėse.

Stadionas

„TJ Slovan Červeník stadionas“ stadionas tapina 1000 žiūrovų. Danga yra natūralios vejos.
Parako sąmokslas

1605 m. Parako sąmokslas – provincinės Anglijos katalikų grupuotės, vadovaujamos Roberto Keitesbio, nepavykęs bandymas nužudyti Anglijos karalių Jokūbą VI bei sunaikinti Parlamentą.

Priešistorė

Sąmokslą paskatino 1604 m. įvykdytos parodomosios katalikų mirties bausmės. Laikoma, kad Anglijos katalikai buvo nusivylę naujojo Anglijos karaliaus Jokūbo VI tęsta katalikų persekiojimo politika.

Sąmokslas

Buvo planuota susprogdinti Lordų rūmus, tai yra Anglijos parlamento pastatą, per parlamento atidarymo ceremoniją 1605 m. lapkričio 5 d. Tai turėjo būti preliudija visuotinio maišto, kurio metu karaliaus Jokūbo IV devynerių metų amžiaus duktė princesė Elizabeta kaip katalikė turėjo būti pasodinta į Anglijos karaliaus sostą. Keitesbis ėmėsi planuoti sąmokslą po to, kai sužlugo viltys, kad karalius Jokūbas IV užtikrins šalyje didesnę religinę toleranciją. Prie Keitesbio prisijungė kiti sąmokslininkai: John Wright, Thomas Wintour, Thomas Percy, Guy Fawkes, Robert Keyes, Thomas Bates, Robert Wintour, Christopher Wright, John Grant, Sir Ambrose Rookwood, Sir Everard Digby ir Francis Tresham. Foksas buvo atsakingas už sprogmenis.
Sąmokslas buvo išaiškintas, kai 1605 m. spalio 26 d. valdžios atstovai gavo anoniminį laišką, perspėjantį apie gresiantį sąmokslą. 1605 m. lapkričio 5 d. apie vidurnaktį, apieškant Lordų rūmus, buvo aptiktas ir suimtas Gajus Foksas, saugojęs 36 statines parako, kurio būtų užtekę parlamento pastatą paversti griuvėsiais. Daugelis sąmokslininkų, supratę, kad jų sąmokslas žlugo, pabėgo iš Londono. Vėliau daugelis jų buvo suimti, išskyrus Keitesbį, kuris žuvo per susišaudymą. 1606 m. sausio 27 d. 8 sąmokslininkai, įskaitant ir Gajų Foksą, buvo nuteisti mirties bausme ketvirčiuojant.
Parako sąmokslo metinės yra prisimenamos deginant laužus, ypač sudeginant Gajaus Fokso iškamšą arba atvaizdą.
Parako sąmokslo motyvais iš esmės buvo paremtas 2006 m. filmas „V – tai vendeta”.
Maarten Stekelenburg

Klubinė karjera

M. Stekelenburgas atvyko į Amsterdamo „Ajax“ jaunimo komandą būdamas 15 metų ir 2002 m. vasario 24 d., dar nesulaukęs 20-ies metų, debiutavo pagrindinės komandos sudėtyje. 2002–03 m. sezone jis laimėjo pirmąjį savo kaip profesionalo trofėjų, su „Ajax“ iškovojęs Nyderlandų supertaurę. 2003–04 m. sezone M. Stekelenburgas pirmąkart su „Ajax“ tapo Olandijos čempionu.
2005–06 m. sezone M. Stekelenburgas įsitvirtino kaip pagrindinis „Ajax“ vartininkas ir kartu su komanda iškovojo Nyderlandų taurę. Tokį patį trofėjų jam pavyko iškovoti ir sekančiame sezone.
2007–08 m. sezone M. Stekelenburgas buvo pripažintas „Ajax“ klubo Metų žaidėju, tačiau sekančiame 2008–09 m. sezone dėl traumų ir prastos sportinės formos prarado pagrindinio vartininko poziciją ir Olandijos pirmenybėse sužaidė vos 12 rungtynių. Visgi 2009–10 m. jam pavyko susigrąžinti pagrindinio vartų sargo poziciją ir su klubu trečią kartą per karjerą laimėti Nyderlandų taurę.
2011 m. rugpjūčio 1 d. perėjo į Italijos AS Roma klubą, su kuriuo sudarė ketverių metų sutartį.

Karjera nacionalinėje rinktinėje

Nyderlandų nacionalinėje rinktinėje M. Stekelenburgas debiutavo 2004 m. rugsėjo 3 d. rungtynėse su Lichtenšteinu. Su rinktine M. Stekelenburgas dalyvavo 2006 m. Pasaulio futbolo čempionate ir 2008 m. Europos čempionate, tačiau beveik nežaidė, nes pagrindinio vartininko pozicijas tvirtai užėmė Edwinas van der Saras. Šiam po Euro 2008 atsisveikinus su Nyderlandų rinktine, M. Stekelenburgas tapo pagrindiniu nacionalinės komandos vartininku.
2008 m. rugsėjo mėnesį draugiškose rungtynėse su Australijos rinktine M. Stekelenburgas gavo raudoną kortelę. Jis tapo pirmuoju vartininku per Olandijos futbolo rinktinės istoriją, kuris mačo metu buvo pašalintas iš aikštės.
2010 m. Pasaulio futbolo čempionate Pietų Afrikoje M. Stekelenburgas jau tvirtai užėmė pagrindinio vartininko poziciją ir visose čempionato rungtynėse žaidė nuo pirmos iki paskutinės minutės. Vartininko pasirodymas pasaulio pirmenybėse buvo įvertintas labai gerai – daugelio futbolo mėgėjų ir ekspertų nuomone jis buvo vienas geriausių žaidėjų, labai prisidėjęs prie olandų žygio iki pat čempionato finalo.
Aleksejus Lvovas

Biografija

Gimė gausioje penkių vaikų kilmingo muziko F. Lvovo šeimoje. Jau vaikystėje išmoko groti smuiku, lankė kompozicijos pamokas. 1818 m. baigė Kelių institutą, dirbo kelių inžinieriumi. Tuo pat metu užsiėmė muzikine veikla. 1826 m. tapo flygeladjutantu. 1833 m. lydėjo Rusijos carą Nikolajų I kelionėje į Austriją ir Prūsiją, kurį ten sutikdavo grodami anglišką maršą. Grįžęs Nikolajus I pavedė poetui V. Žukovskiui ir A. Lvovui sukurti naują Rusijos himną. Pirmą kartą naujasis himnas buvo giedotas 1833 m. gruodį, o 1834 m. gegužės 12 d. patvirtintas Nikolajaus I įsaku. A. Lvovas nuo 1835 m. gyveno Sankt Peterburge, namuose rengė kvartetų vakarus. Nuo 1837 m. iki 1861 m. caro rūmų giesmininkų kapelos direktorius. 1850 m. įkūrė Koncertinę draugiją. Sukūrė operų, koncertą smuikui ir orkestrui, parašė kelias knygas. Mirė Romainių dvare, šalia Kauno. Palaidotas Pažaislio vienuolyne.
Rugsėjo 4

Šventės

(kol kas neįvestos)

Vardadieniai

Ida – Rozalija – Rožė – Girstautas – Germantė
Ramunė Kmieliauskaitė

Ramunė Aldona Kmieliauskaitė (g. 1960 m. birželio 22 d. Vilniuje) – Lietuvos grafikė, akvarelininkė.

Biografija

Tėvas Antanas Kmieliauskas. 1984 m. baigė grafiką Lietuvos dailės institute. Nuo 1992 m. Lietuvos akvarelininkų grupuotės AQUA narė.
Balstogės geto sukilimas

Sukilimas

Sukilimas prasidėjo 1943 m. rugpjūčio 16 d. naktį, kai prasidėjo geto likvidacija. Pagrindinis sukilėlių tikslas buvo pralaužti vokiečių apsaugą, kad kuo daugiau žmonių spėtų pabėgti iš geto į netoliese esančią Knišino girią. Sukilime dalyvavo nuo 300 iki 500 žmonių, kurie buvo ginkluoti 1 kulkosvaidžiu, 25 šautuvais, 100 pistoletų ir savo gamybos molotovo kokteiliais. Dauguma iš sukilėlių žuvo arba nusižudė, bet 150 žmonių pavyko pabėgti iš geto. Sukilimui vadovavo Mordechaj Tenenbaum ir Daniel Moszkowicz. Sukilimas tęsėsi iki rugpjūčio 20 d. kai buvo galutinai likviduotas getas.
Al Sadd SC

Istorija

Klubas įkurtas 1969 m. Net 14 kartų tapo šalies čempionais (1971–72, 1973–74, 1978–79, 1979–80, 1980–81, 1986–87, 1987–88, 1988–89, 1999–2000, 2003–04, 2005–06, 2006–07, 2012–13, 2018–19).
Senieji fajetai

„Senieji fajetai“ – Telšiuose gyvavusi (1996-1998 m.) fantastikos mėgėjų organizacija, kuriai vadovavo A. Kalnikas. Klubo nariai, kurių būta iki 10, rinkosi TATDM (Telšių aukštesniojoje taikomosios dailės mokykloje) pedagogikos skyriaus patalpose, vienu metu – K. Praniauskaitės bibliotekoje. Klubas leido pusiau periodišką mėgėjišką leidinį Denebolos šviesa, surengė keletą „Karių ir magų“ turnyrų, organizavo nedidelius literatūrinius konkursus. Nariai dalyvavo „Lituanicon'uose“, surengė kelis literatūrinius konkursus „Vilties daigas“. Klubas, iš pradžių atsiskyręs nuo Žemaitijos fantastų klubo „Fajetai“ vėl prisijungė prie jo 1998 m. gruodžio mėnesį. Aktyviausi klubo nariai: Darius Gečas, Inga Jančiauskaitė, Egidijus Norvydas, Žaneta Gasytė.
Teismo instancija

Instancija (lot. instantio) – bylos nagrinėjimo stadija pagal nustatytą kompetenciją. Ji gali būti, pvz., bendrosios, specializuotos (administracinis teismas) kompetencijos, taip pat kitokioje teisenoje (konstitucinis teismas).
Peucetijai

Peucetijai (lot. peucetii) – gentis, gyvenusi Apulijoje (Pietų Italija), priklausiusi japygų civilizacijai. Gyveno netoli Bariono (Barion, lot. Barium, dabar Baris).
Didėjant helenizacijai peucetijų kilmė imta aiškinti per Graikijos istoriją. Dionisijus iš Halikarnaso aiškino, kad peucetijų protėvis Peucetis buvo mitinio pirmojo Arkadijos karaliaus Lykaono (Lycaon) sūnus ir Enotro (Oenotrus) brolis. Lykaonas padalijo Arkadiją savo dvidešimt dviem sūnums, o Peucetis nutarė ieškoti laimės svetur. Šis etiologinis mitas, šiuolaikinių autorių požiūriu, rodo, kad to meto graikų požiūriu peucetijai kultūriškai priklausė Didžiajai Graikijai, nors nebuvo joje įtakingi.
Herodotas pateikė panašią istoriją: mirus karaliui Minui daug kretiečių laivais atplaukė į sikanų žemes (Sicilija) ir apgulė Kamiką (Camicus). Apgultis truko penkerius metus, bet buvo nesėkminga. Išvarginti kretiečiai išplaukė namo į Kretą. Kilusi smarki audra išmetė jų laivus į krantą ir sudaužė juos. Kretiečiai neturėjo kaip grįžti namo, tad įkūrė Hyrijos (Hyria) miestą ir ėmė vadintis japygais. O ta Italijos dalis ėmė vadinti Japygija. (Herod. 7.170)
Strabonas rašė, kad peucetijai gyveno šiauriau Kalabrijos.
Strabono laikais peucetijų apgyvendinta teritorija ėjo mulų vilkstinių kelias, vienintelis kelias, jungęs Brindizį ir Beneventą. Keramikos radiniai paliudija Strabono pateiktą daunų, peucetijų ir mesapių (visi kalbėjo mesapių kalba) klasifikaciją. Peucetijų žemėse buvo dvylika gentinių valstybėlių, kurių vienos palikuonis yra šiuolaikinės Altamuros miestas.
Lapinis mažūnis

Literatūra

Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 171 psl.
Antanas Vidžiūnas

Biografija

1972 m. baigė Kauno politechnikos institutą, inžinierius statybininkas. UAB „Marijampolės gatvių remontas“ direktorius.
Partijos Lietuvos krikščionys demokratai Marijampolės skyriaus narys.
2000–2003 m., 2003–2007 m. ir 2007 m. (mandato atsisakė) Marijampolės savivaldybės tarybos narys.
Apskrities futbolo federacijos narys, Medžiotojų ir žvejų draugijos valdybos narys. Sutuoktinė Irena, vaikai Ingrida, Antanas.
Kauno Varpelio pradinė mokykla

Istorija

Kauno „Varpelio“ pradinė mokykla įsteigta 2001 m. rugpjūčio 30 d. Kauno miesto tarybos 2001 m. balandžio 7 d. sprendimu Nr. 01-03-51 Kauno „Varpo“ gimnazijos pagrindu.
JK Tervis Pärnu

Istorija

1996 m. klubas pardavė aukščiausiosios lygos licenciją Lelle SK klubui.
Agarakas

Istorija

Pirmą kartą paminėtas XII amžiuje. Įkurtas 1949 m. Miesto statusą gavo 1954 m. Tolesnė miestelio plėtra prasidėjo 1958 m., pastačius vario-molibdeno gamyklą. Tapo pramoniniu miesteliu. Žmonės atsikėlė gyventi iš šalia esančių kaimų.
Trečiafrontininkai

Trečiafrontininkai – XX a. 3 dešimtmečio pabaigos Lietuvos rašytojų ir kritikų grupė.
Grupę sudarė K. Boruta, A. Venclova, K. Korsakas, J. Šimkus, P. Cvirka, B. Raila, S.Nėris, V. Drazdauskas.
Trečiafrontininkai skelbėsi esą trečiosios kartos atstovai, nes ateiną po simbolistų ir keturvėjininkų, siekė nustelbti Keturių vėjų šlovę ir atsiriboti nuo jų.

Trečiafrontininkų idėjos

Įkvėpti keturvėjininkų, jie savo kūryboje rėmėsi avangardistine estetika. Trečiafrontininkai propagavo socialistinės santvarkos garbinimą, aktyvizmą (menininkų dalyvavimą visuomeniniame gyvenime). Kritikavo neoromantinę, simbolistinę ir futuristinę literatūrą, nors patys buvo veikiami keturvėjininkų kūrybos.
Vėliau trečiafrontininkai vis labiau priartėjo prie marksizmo ideologijos, rėmėsi realizmo estetika. Kai kurie trečiafrontininkai palaikė ryšius su Lietuvos komunistų partija.
1930−1931 m. leido žurnalą „Trečias frontas“.
Esteros knyga

Esteros knyga – viena iš Senojo Testamento knygų, priskiriama istorinių knygų grupei.
Knygoje rašoma apie tai, kaip žydaitė Estera tampa Persijos karaliaus Ahasvero žmona. Ji griebiasi su savo globėju Mordekajumi sugalvotos gudrybės ir išardo sąmokslą, kurio tikslas buvęs išnaikinti visus Persijos imperijoje gyvenančius žydus. Sąmokslą rengęs pirmasis karaliaus patarėjas Amanas nubaudžiamas mirtimi, o Esteros globėjas Mordekajus paskiriamas į aukštas pareigas.
Esteros knygoje neminimas Dievo vardas. Ši knyga nėra grynai religinis pasakojimas. Tačiau tai pavyzdys, kaip žydai būdavę apsaugojami didžiųjų pavojų laikais.
Judėjai skaito šią knygą per Purimo šventę.
2002 m. Lietuvos lengvosios atletikos čempionatas

2002 m. Lietuvos lengvosios atletikos čempionatas vyko Kaune liepos 13-14 dienomis.
FK Vardar Skopje

Istorija

Klubo ištakos siekia 1947 m.
Oh, Serafina!

Turinys

Augusto, kuris visą gyvenimą žavėjosi paukščiais, priverstas vadovauti sagų fabrikui, po to kai šio šeimininkas, jo dėdė, po ginčo su žmona nušoko nuo varpinės. Apžiūrėdamas gamyklą, jis susipažįsta su čia dirbančia Palmira ir ją įsimyli, o apsukri mergina netrunka apsukti jam galvą ir ištekėti. Kol Augusto svajoja toliau dirbti senoviniais senelio metodais ir tausoti gamtą, jo žmona sukurpia planą, kaip fabriko vietoje įrengti pramoninį parką. Kad pasiektu ko nori, ji suvilioja keletą įtakingų miesto vyrų, tačiau Augusto kategoriškai atsisako jos siūlomų planų, todėl Palmira paskelbia jam seksualinį boikotą. Vyras nenusileidžia ir toliau mieliau leidžia laiką su paukščiais, todėl žmonos ir jos meilužių pastangomis Augusto atsiduria psichiatrinėje ligoninėje. Čia jis susipažįsta su kita paciente, Serafina, kurią čia už darė jos šeima ir kuri taip pat žavisi paukščiais. Norėdami būti kartu, jie atsisako visko: Augusto – savo fabriko, o Serafina – tėvų palikimo...
Droeda

Istorija

Šis miestas vikingų buvo įkurtas apie 911 metus, miesto statusą gavo 1194 metais.
Pavilnio geležinkelio stotis

Istorija

XIX a. pabaigoje buvo nutiestas Sankt Peterburgo–Varšuvos geležinkelis (traukiniai pradėjo važinėti 1862 m. kovo 15 d.).
1914 m. prie Žemutinio Pavilnio platformos kasdien sustodavo 8 traukiniai, buvo įrengtas aklikelis statybinėms medžiagoms iškrauti.
500px

Pulsas

„500px“ algoritmas leidžia dėmesio vertoms nuotraukoms patekti į pirmus puslapius, populiarių nuotraukų skiltyje (angl. popular). Nuotraukos pulsą nustato įkėlimo data, peržiūrų skaičius (angl. views), taip pat atsižvelgiama į tai, kiek žmonių pamėgo nuotrauką (angl. likes) bei parašė atsiliepimų. Pirmieji puslapiai kasdien atsinaujina todėl, kad algoritmas automatiškai sumažina nuotraukos pulsą po 24 val. Tokiu būdu algoritmas leidžia visiems naudotojams patekti į pirmus puslapius net jei vartotojas ir neturi sekėjų. Beje, kiekvienas naudotojas turi prisirišimo rodiklį (angl. affection), kuris parodo kiekvieno fotografo visų kada nors įkeltų (tarp jų ir ištrintų) kitų „500px“ vartotojų pamėgtų nuotraukų skaičių.
Blizgė (žvejyba)

Blizgė (vartiklė) – mėgėjiškai ir sportinei žūklei skirtas dirbtinis metalinis masalas.
Gaminama dažniausiai iš įvairių metalų – plieno, vario arba jų lydiniai. Jūrinėje žūklėje naudojamos sunkios blizgės – pilkeriai.

Savybės

Blizgės veikimas pagrįstas jos korpuso išlenkimu, nuo kurio priklauso vibracijos stiprumas vandenyje. Paprastai blizgės priekyje įmontuojamas žiedelis jungiantis su pagrindiniu valu, o gale trišakis kablys. Blizgė laikoma vienu populiariausiu masalu plėšrūnų žvejyboje, nes dėl savo universalumo tinka žvejoti tiek upėse, tiek ežeruose ir net jūroje. Labiausiai tinkama lydekų ir salačių žūklėje, taip pat naudojama gaudant lašišas. Klasikinė vartiklė būna baltos arba geltonos spalvos, bet šiuo metu žūklės parduotuvėse galima įsigyti įvairios spalvinės gamos vartiklių.
Slovakijos futbolo varžybos 1982–1983 m.

1982–1983 m. pirmenybės

Slovakijos komandos dalyvavo Čekoslovakijos čempionate.
Eugent Bushpepa

Biografija

Eugent Bushpepa gimė 1984 metais Rešenyje, šiaurės vakarų miestelyje. Dainuoti pradėjo nuo šešerių metų. Baigęs vidurinę mokyklą jis persikėlė į Italiją, tačiau po kelerių metų grįžo į gimtąją Albaniją.
Savo karjerą muzikoje pradėjo 2006 metais kaip dainininkas albanų televizijos kanale „Top Channel“. Eugent taip pat dažnai koncertuoja baruose ir klubuose kartu su grupe, tačiau tuo pačiu skinasi kelią ir solinėje karjeroje. Nors Eugent dažniausiai atlieka žinomus kūrinius, tačiau turi ir autorinių dainų, pavyzdžiui, 2007 metais išleista roko stiliaus daina „Maska e Madheshtise“. Kartu su grupe „Sunrise“ ir daina „Engjell“ varžėsi „Top Fest“. E. Bushepa taip pat yra įrašęs dainų su kitais žymiais šalies atlikėjais, dalyvavęs daugybėje turų.
2017 m. lapkričio mėn. Albanijos televizija RTSH paskelbė, jog Bushpepa yra vienas iš 22 dalyvių „Festivali i Këngës 56“ konkurse. Jis dalyvavo su paties sukurta daina „Mall“. Gruodžio pradžioje RTSH išleido visų konkursantų muzikinius vaizdo įrašus. Daina buvo laikoma viena favoričių laimėti konkursą. „Festivali i Këngës“ atlikėjas savo dainą atliko pirmajame pusfinalyje, vykusiame gruodžio 21 dieną. Po antrojo pusfinalio pabaigos tapo aišku, kad jis pateko į finalinį etapą. Finalas įvyko gruodžio 23 d. Kongresų rūmuose, Tiranoje. Dėl nugalėtojo titulo ir galimybės atstovauti Albanijai 2018 m. „Eurovizijoje“ pasirodė 14 dalyvių. Susumavus komisijos balsus paaiškėjo, jog nugalėtoju tapo E. Bushpepa. Įdomu tai, jog Albanijai atlikėjas vyras atstovaus po 4 metų pertraukos, per šį laikotarpį į konkursą važiavo vien moterys.
Mieleišiai

Istorija

Mileišiai (Miłasze, Miłeycze) pirmą kartą paminėti 1606 m. inventoriuose. Pagal 1606 m., 1610 m. inventorius kaimą sudarė 12 valakų. Milašiai (Miłasze, Miłeycze) minimi ir 1645 m. Juzefo Naronovičiaus-Naronskio Biržų kunigaikštystės žemėlapyje, kuris saugomas Biržų krašto muziejuje „Sėla“.

Žymūs žmonės

Mieleišių kapinių koplyčios kriptoje palaidotas kunigas, vertėjas, rašytojas Adolfas Sabaliauskas-Žalia Rūta (1873–1950). 
Mieleišiuose 1918 m. vasario 10 d. gimė Lietuvos kankinių šventovės, Šv. Jono lietuvių kapinių, Anapilio sodybos Misisogoje (Kanada) steigėjas ir statytojas kunigas Petras Ažubalis. Mirė 1980 m. liepos 12 d. Palaidotas Šv. Jono lietuvių kapinėse Misisogoje.
Beržinių kaime (1 km už Mieleišių kaimo) gimė poetas Julius Janonis (1896–1917), kurį laiką gyvenęs Mieleišiuose.
KF Korabi Peshkopi

Istorija

Įkūrimo metais laikomi 1930-ieji. 
Klubas žaidė žemesnėse šalies lygose, o 2016 m. pateko į Albanijos Superlygą. Liko paskutiniai ir prarado vietą elito divizione.
Žaidžia žemesniuose divizionuose.
Klaipėdos Švč. Dievo Motinos Dangun ėmimo ir šv. arkangelo Mykolo sentikių cerkvė

Istorija

Cerkvė pradėta statyti 2010 m. pabaigoje. 2013 m. vasarą iškelti du maždaug po toną sveriantys auksu tviskantys kupolai, kartu su kryžiais, sveriančiais po 200 kg.
Naujoji cerkvė atidaryta 2013 m. pabaigoje, pašventinta 2016 m. lapkričio 21 d. – Arkangelo Mykolo dieną.

Architektūra

Bizantiško stiliaus cerkvę suprojektavo architektas Vytenis Mazurkevičius. Patalpų interjerą padėjo kurti ilgametis Jūros šventės vyriausiasis dailininkas Anatolijus Klemencovas.
Maldos namų architektūra yra griežtai tradicinė. Ji 27 metrų ilgio ir 13 metrų pločio. Pagrindinį bokštą vainikuoja paauksuotas kupolas ir neogotikinis špilis. Aukštis su kryžiumi siekia 46 metrus. Pačios cerkvės kraigas iškyla iki 18 metrų. Kryžiai orientuoti tradiciškai į rytų pusę. Kupolus ir kryžius gamino rusų meistrai iš Volgodonsko miesto (pietų Rusija). Jie pagaminti iš auksą imituojančios medžiagos. Varpai lieti Lenkijoje. Interjero puošyboje dominuoja ikonostasas (medinė, ikonomis dekoruota cerkvės pertvara, skirianti altorių nuo likusios cerkvės erdvės), apie 100 ikonų. Jis sukurtas visos stačiatikių bendruomenės pastangomis. Daugelis žmonių cerkvei dovanojo namuose protėvių išsaugotas senas ikonas, aukojo pinigus, už kuriuos buvo perkamos kitos.
Renata Šerelytė

Biografija

Gimė 1970 m. Iki 1980 m. gyveno įvairiose Lietuvos vietose bei Baltarusijoje. 1980 m. grįžo gyventi į Kupiškio rajoną.1986 m. žurnale „Moksleivis“ išspausdinti pirmieji eilėraščiai. 1988 m. baigė Šimonių vidurinę mokyklą, o 1994 m. – lietuvių kalbą ir literatūrą Vilniaus universitete. Bendradarbiavo „Žvaigždutėje“, „7 meno dienose“, „Jaunimo gretose“.
1995 m. pasirodė pirmasis novelių rinkinys „Žuvies darinėjimas“. 1996 m. įstojo į Lietuvos rašytojų sąjungą. Išleido dar keletą novelių rinkinių, knygų vaikams, kelis romanus. 2015 m. su Laura Sintija Černiauskaite išleido bendrą novelių rinkinį „Hepi fjūčer“.
Renatos Šerelytės novelės verstos į anglų, prancūzų, švedų, rusų, gruzinų, lenkų ir kitas kalbas.
Šiuo metu rašytoja gyvena Vilniuje.
San Felipė (Venesuela)

Istorija

San Felipė įkurta 1729 m., bet 1812 m. ją visiškai suniokojo žemės drebėjimas, todėl miestas atstatytas iš naujo.