google/wiki40b huggingface dataset:
Aukštutinė Marna

Istorija

Įsteigtas pagal Didžiosios Prancūzijos revoliucijos 1789 m. gruodžio 22 d. įstatymą nuo 1790 m. kovo 4 d. kartu su kitais 82 departamentais apimant po dalį Šampanės, Lotaringijos ir Burgundijos bei Franš-Kontė provincijų.
Pirmieji žmonės teritorijoje apsigyveno prieš 300 000 metų. Nuo V a. PK krašte apsigyveno keltai. 58 m. PK, nukariaudamas galus lankėsi Julijus Cezaris. Romos imperijos laikais kraštas įėjo į Liono Galiją. Krikščionybė atsirado apie III a., tačiau IV a. kraštą nusiaubė barbarai.575-751 m. šiaurinė dalis atiteko Šampanei, pietinė – Burgundijai, vėliau įėjo į Karolio Didžiojo imperiją. 1284 m. Šampanės kunigaikštis kraštą kaip kraitį atidavė Prancūzijos karaliui Filipui Gražiajam. Šimtamečio karo metu kraštas buvo patekęs Burgundijos ir Anglijos valdžion, bet Karolis VII jį atsikovojo.
Antrojo pasaulinio karo metais Marnos-Sonos kanalas buvo tapęs siena tarp vokiečių okupuotos ir rezervinės zonų. 1944 m. kraštą išvadavo generolo Leklerko daliniai.

Geografija

Aukštutinės Marnos departamentas ribojasi su Marnos, Obo, Kot Doro, Aukštutinės Sonos, Mezo ir Vogėzų departamentais.
Departamento pietuose plyti Langrų aukštuma, aukščiausia jos vieta – 513 m Ot diu Seko kalnas. Žemiausias departamento taškas Puelemontjė – 117 m. Departamento teritorijoje apie 500 upių, kurių ilgis daugiau, kaip 2300 km svarbiausios iš jų – Sena, Mezas, Obas ir Marna.
Apie 40 % teritorijos (250 000 ha) dengia miškai. Pagal miškingumą tai 9 departamentas Prancūzijoje. Todėl vienas iš svarbiausių užsiėmimų yra medžioklė. Departamento gėlė – orchidėja, čia išvesta apie 30 jų rūšių.

Klimatas

Klimatas okeaninis, nes įtakos turi Atlanto vandenynas. Lietūs būna dažniausiai pavasarį ir rudenį, kritulių kiekis svyruoja nuo 810 iki 1070 mm per metus, nuo 150 iki 180 dienų. Sninga 20-30 dienų. Žiemos šaltos ir ilgos, vasaros karštos ir audringos. Vidutinė metinė temperatūra 9-11 laipsnių C.

Turizmas

Pagrindinis turistų traukos objektas – miškai ir medžioklės.

Politika

Departamentą Prancūzijos senate atstovauja Šarlis Gėnė ir Brunas Sido, Atstovų rūmuose – Lukas Mari Šatelis ir Fransua Kornu-Žentilis. Generalinę tarybą sudaro 32 nariai.

Prefektai

2002 m. – Alain Waquet, 2005 m. – Claude Valleix
Aukštaitijos herbas

Istorija

2006 m. liepos 5 d. Lietuvos heraldikos komisijoje buvo patvirtinti Aukštaitijos heraldiniai ženklai – herbas ir vėliava, remiantis Žygimanto Augusto laikų Lietuvos mažuoju antspaudu. Kadangi ankstyvoji Lietuvos heraldika panaudota valstybės herbe, kuriant Aukštaitijos herbą spalvos sukeistos: herbo sidabriškame skyde pavaizduota raudona Vyčio figūra.

Simbolika

Raudona spalva reiškia gyvybę, meilę, drąsą, kraują pralietą už Tėvynę, o sidabriška – kilnumą, sąžiningumą, dorumą. Aukštaitija buvo Lietuvos krikšto lopšys, todėl jos herbą laiko angelai. Angelai išaukština bei simboliškai saugo šį kraštą. Herbo apačioje lotyniškai užrašyta: PATRIAM TUAM MUNDUM EXISTIMA, kuris lietuvių kalboje reiškia „Savo Tėvynę laikyk visu pasauliu“. Taigi primena, kad pasaulio pažinimas prasideda nuo gimtosios žemės.
Herbo etalono autorius – Rolandas Rimkūnas.
Interaktyvi reklama

Interaktyvi reklama – reklama, kurioje naudojami reklaminės interneto svetainės, aplikacijos socialiniams tinklams, mobiliems telefonams bei planšetėms, reklaminiai skydeliai, naujienlaiškiai, Facebook komunikacijos sprendimai, Google AdWords sistema, analitika ir kitos panašaus tipo paslaugos. Į šią kategoriją taip pat įeina ir integruotos komunikacijos kampanijos už interneto ribų (pvz.: integruotos reklaminės kampanijos su radijo stotimis, telefonų skambučiais). Esminis požymis – grįžtamasis ryšys (tai ir yra interaktyvumas) tarp reklamos priemonės ir teikiamos informacijos bei reklamos vartotojo.

Istorija

Laikoma, kad internetinė reklama pradėta 1994 metais, kada pirmasis komercinis internetinis žurnalas „HotWired“ pardavė pirmuosius savo reklaminius skydelius. Vėliau interaktyvi reklama plito vis sparčiau, siūlomas itin platus paslaugų spektras pamažu vis labiau įsitvirtino reklamos rinkoje. Tokių sistemų kaip Facebook, Twitter, Instagram ir Youtube sukūrimas dar labiau paspartino interaktyvios reklamos rinkos augimą. Šiandien interaktyvi reklama potencialiai yra pagrindinis bet kokio prekinio ženklo komunikacijos ir strategijos dėmuo.

Sėkmingiausi pavyzdžiai

Šiandien pačios sėkmingiausios interaktyvios reklamos agentūros yra tos, kurios sugeba užtikrinti specializuotą internetinės reklamos ir marketingo paslaugų spektrą. Kaip pasaulinės interaktyvios reklamos kompanijos pavyzdžiai labiausiai pasitarnautų: „Brink“, „Extractable“, „Mass Digital“, „Huge“, „Red Interactive Agency“, „Fantasy Interactive“ (Fi), „Stink Digital“, „Brooklyn Digital Foundry“ ir kt.
Algimantas Merkevičius (1969)

Algimantas Merkevičius (g. 1969 m. sausio 3 d. Pavejuonis, Kauno raj.) – Lietuvos dziudo sportininkas.

Biografija

1999–2003 m. studijavo Lietuvos kūno kultūros akademijoje. 2000–2003 m. Kauno sporto mokyklos „Gaja“ dziudo treneris. Nuo 2006 m. gyvena Airijoje.
Cello

Cello – viena iš pirmųjų naršyklių Windows 3.1 operacinei sistemai. Sukūrė Thomas R. Bruce. Pirma versija išleista 1993 m. birželio 8 d., paskutinė (1.01) – 1994 m. balandžio 9 d. Naršyklė buvo sukurta teisininkams, kurie naudojosi Windows operacine sistema, tuo tarpu dauguma kitų tuometinių naršyklių buvo skirtos Unix sistemoms.
Naršyklė taip pat buvo galima naudotis kaip gopher, telnet ir FTP klientu.
Nektaro jūra

Nektaro jūra (lot. Mare Nectaris, 15.2°S 35.5°E) – Mėnulio matomosios pusės pietų pusrutulio jūra.
Susidarė lavai išsiliejus į didelį, apie 3,9 mlrd. metų senumo susidūrimo baseiną Mėnulio paviršiuje. Tai sąlyginai maža, beveik apvali, 350 km skersmens jūra. Plotas apie 100 000 km². Susidūrimo baseine įžvelgiamos 4 žiedinės struktūros aplink jūrą. Antrajame žiede (400 km skersmens) į rytus yra Pirėnų kalnai. Tolimiausiame žiede (860 km skersmens) į pietvakarių pusę yra Altajaus kalvų grandinė. Nektaro jūra yra gravitacinės anomalijos centre.

Struktūros

Krateriai jūros baseine (žr. schemą):
1. Šiaurinėje jūros dalyje matyti Dagero kraterio kontūrai (Daguerre, 46 km skersmens, 11.9°S 33.6°E),

2. Pietinėje dalyje yra mažas ir jaunas Roso krateris (Rosse, 12 km skersmens, 17.9°S 35.0°E).
Krateriai jūros pakraščiuose:
3. Piečiau prie jūros prisišliejęs didelis Frakastoro krateris (Fracastorius, 120 km skersmens, 21.5°S 33.2°E),

4. Rytuose Bohnenbergerio krateris (Bohnenberger, 33 km skersmens, 16.2°S 40.0°E),

5. Pietvakariuose Bomono krateris (Beaumont, 53 km skersmens, 18.0°S 28.8°E),

6. Šiaurės rytuose Godibero krateris (Gaudibert, 43 km skersmens, 10.9°S 37.8°E).
Teofilo krateris (7) nepriskiriamas Nektaro jūrai. Kiti objektai: krateriai Kirilas (8), Katarina (9), Medleris (10). Pietvakariuose matomos Altajaus kalvos (11), rytuose Pirėnų kalnai (12). Šiaurėje Nektaro jūra per Šiurkštumo įlanką (13, Sinus Asperitatis) susisiekia su Ramybės jūra.
Kabestanas

Kabestanas (pranc. cabestan), špilis  – mechanizmas krovinių perkėlimui laivuose. Tai gervės (kėlimo įtaiso su būgnu) rūšis. Jos konstrukcijos ypatybė yra vertikalus velenas, skirtas virvei, lynui ar grandinei vynioti, perduodant kėlimo jėgą į prikabintą krovinį, pvz., inkarą, kitą laivą. Šiuolaikiniai kabestanai turi elektrinę, hidraulinę ir pan. pavarą, greičių dėžę.
Dirdų piliakalnis

Aplinkiniai piliakalniai

Junkūnų piliakalnis 4 km
Stasiūnų piliakalnis 7,5 kmLašių piliakalnis 13 km
Lagovkos piliakalnis 16 kmKalnočių piliakalnis 6 km
Papilių piliakalnis (Rokiškis) 12 kmTimšanų piliakalnis 21 km
Arajų piliakalnis 19 kmMielėnų piliakalnis 7 km
Bradesių piliakalnis 10 kmManiuliškių piliakalnis 5,5 km
Ivoniškių piliakalnis 9 kmSuvieko piliakalnis 12 km
Antaniškių piliakalnis 15 km
Lenkijos lietuviai

Lenkijos lietuviai – lietuviai, laikinai ar nuolat gyvenantys Lenkijoje.

Istorija

Lietuvių bei kitų baltų genčių ir lenkų ryšiai mezgėsi dar ikivalstybiniu laikotarpiu. XIV a. Krokuvoje, Lenkijos karaliaus Jogailos dvare, apsigyveno Lietuvos didikų, iš Vilniaus atsivežtų dvariškių, dailininkų, medžiotojų. XV a.–XVIII a. Krokuvos universitete mokėsi studentų iš Lietuvos Didžiosios Kunigaikštijos. Didesnė emigracija iš Lietuvos į Lenkiją prasidėjo po Abiejų Tautų Respublikos padalijimų. Lietuviai vyko mokytis, dirbti į Varšuvą, Krokuvą, Lodzę, kitus Lenkijos miestus. Iki Antrojo pasaulinio karo dab. Lenkijos teritorijoje gyveno Lietuvos pietvakarių (Seinų apylinkių ir kt.) lietuvių autochtonai ir apie 3000 lietuvių imigrantų. Po Antrojo pasaulinio karo Lenkijoje apsigyveno lietuvių, atvykusių su repatrijavusiais lenkais. Jie daugiausia įsikūrė vakarinėse žemėse (Vroclavas, Slupskas, Gdanskas, Ščecinas).

Organizacijos

Po Antrojo pasaulinio karo Lenkijoje 1957 m. buvo įkurta Lietuvių visuomeninė kultūros draugija, 1992 m. pertvarkyta į Lenkijos lietuvių draugiją. Lenkijos lietuvių bendruomenė yra kultūrinė politinė organizacija, galinti dalyvauti rinkimuose į vietos savivaldybes, į Lenkijos Seimą ir Senatą.

Švietimas

Krasnave, Navinykuose, Pristavonyse, Punske, Vaitakiemyje, Vidugiriuose ir Suvalkuose veikia 6 pagrindinės mokyklos dėstomąja lietuvių kalba. Lietuvos konsulate Varšuvoje t. p. mokoma lietuvių kalbos. Lietuvių kalbos kaip dalyko mokosi apie 900 moksleivių, maždaug pusė jų – Punsko Kovo 11 d. licėjuje. Beveik kiekvienoje mokykloje ar lietuvių klasėse veikia chorai, šokių, dramos būreliai.
Kaimynystės jutimo modelis

Kaimynystės jutimo modelis (angl. Neighbour-Sensing model) – viena siūlomų grybų morfogenezės hipotezių. Šį modelį pasiūlė Audrius Meškauskas ir David Moore 2004 metais. Jis buvo patikrintas naudojant Mančesterio universiteto skaičiavimo centro superkompiuterius.
Hipotezė teigia, jog kiekviena grybo hifo gija generuoja tam tikrus abstrakčius laukus, kurie (panašiai kaip įvairūs fizikoje žinomi laukai) silpsta didėjant atstumui. Siūlomi matematiniai modeliai nagrinėja tiek skaliarinius, tiek ir vektorinius laukus.
Augantis grybo hifo galiukas jaučia šiuos laukus ir pasirenka augimo kryptį pagal tam tikrą algoritmą. Modelio esmė yra jog tiek laukus generuojanti sistema, tiek juos jaučiantis mechanizmas, tiek ir krypties pasirinkimo algoritmas visuose grybo hifuose yra vienodi. Gerai parinkus modelio parametrus, galima stebėti pradinio chaotiško hifų kamuolio transformaciją į įvairias sudėtingesnes struktūras, neretai gana panašias į grybų formuojamus vaisiakūnius ar kitus sudėtingus organus.
Ši hipotezė nenagrinėja tikslios generuojamų laukų biologinės prigimties, tirdama juos kaip matematinę abstrakciją. Greičiausiai tai gali būti elektriniai laukai (stebėtos hifus supančios žiedinės elektros srovės) arba cheminių medžiagų gradientai.
Viename paprasčiausių pavyzdžių, hifo galiukas siekia išlaikyti 45 ° augimo kampą Žemės traukos vektoriaus atžvilgiu. Tuo pat metu hifai generuoja hipotetinį skaliarinį lauką, kurio jų galiukai vengia. Esant šiai parametrų kombinacijai, susiformuoja kūgio pavidalo struktūra, panaši į kai kurių aukšliagrybių vaisiakūnius.

Sudėtingesiame modelyje tariama, jog hifai generuoja jų ašiai lygiagretų, didėjant atstumui silpstantį vektorinį lauką, o hifo galiukas linkęs pasukti šio vektoriaus kryptimi. Jei ta pačia kryptimi pasisuka keli hifai, jų bendras laukas ten pat kreipia ir likusiuosis hifus. Suteikus galiukams savybė jausti taip pat ir absoliutinę šio vektoriaus reikšmę (siekiant maksimaliai priartinti ją prie nustatytos optimalios reikšmės) galima stebėti į daugiagyslį kabelį panašių struktūrų formavimasi. Tokios kabelio pavidalo struktūros aptinkamos įvairiuose medieną ardančiuose grybuose.
Dar sudėtingesti, į mažus kepurėtus grybus panašūs dariniai gali būti gaunami tarus jog laukų jutimas ir generaciją kinta pagal vidinį biologinį laikrodį.
Kaiminystės jutimo modelis paaiškina daugelio grybų struktūrų formavimasi nereikalaudamas pripažinti augimo hormonų hipotezės. Augimo hormonų, vaidinančių svarbų vaidmenį gyvūnų ir augalų morfogenezėje, grybuose aptikti nepavyko.
Cezaris Kisieliauskas

Cezaris Jonas Kisieliauskas (g. 1938 m. vasario 19 d. Kaune) –m. 2011.05.18 Lietuvos inžinierius mechanikas, technologijos mokslų daktaras.

Biografija

1959 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1970 m. apgynė disertaciją „Lakštinio štampavimo įtampų patvarumo didinimo galimybių tyrimas azotinant“, technikos mokslų kandidatas.
1959–1963 m. Kauno automatizacijos priemonių gamyklos vyr. konstruktorius, jam vadovaujant sukonstruotas ir pagamintas pirmasis TSRS elektrografijos kopijavimo aparatas „ERA 1“. 1963–2001 m. Kauno politechnikos instituto (nuo 1990 m. Kauno technologijos universitetas) dėstytojas, 1984–1994 m. Metalų technologijos katedros vedėjas, 1986–1993 m. dar Liejininkystės ir metalotyros laboratorijos mokslinis vadovas. 1994–1997 m. Alžyro nacionalinio lengvosios pramonės instituto Metalų technologijos katedros vedėjas, nuo 1975 m. docentas. 1970–1971 m. stažavo Romos universitete, 1993 m. Sankt Peterburgo universitete, 1994 m. Montpeljė universitete Prancūzijoje.

Mokslinė veikla

Mokslinių tyrimų svarbiausios sritys – technologinės įrangos (štampavimo, pjovimo įrankių, liejimo įrenginių) patikimumas ir ilgaamžiškumas naudojant lazerinę, termochemijos ir terminio apdirbimo technologiją. Daug jo darbų įdiegė Vilniaus skaičiavimo mašinų gamykla, Kauno gamykla „Elektra“, Klaipėdos „Syrius“, Kauno staklių gamykla. Paskelbė daugiau, kaip 110 mokslinių straipsnių.
Klaviatūra

Klaviatūra – įrenginys, skirtas įvesti duomenims į kompiuterį ar kitą įrenginį. Sudaryta iš mygtukų ir (dažniausiai) kontrolerio.

Spausdinimo klaviatūros istorija

Pirmosios klaviatūros atsirado kartu su rašomosiomis mašinėlėmis ir buvo neatskiriama jų dalis. Klavišai būdavo mechaniškai sujungiami su raidžių spausdinimo mechanizmu. Vėliau sukurtų kompiuterių klaviatūrų mygtukai veikia kaip elektros grandinių jungikliai, kurių būseną keliasdešimt ar kelis šimtus kartų per sekundę patikrina klaviatūros kontroleris. Pastarasis, nustatęs, kad tam tikras klavišas yra nuspaustas (įjungtas), pasiunčia į kompiuterį nuspausto mygtuko kodą.
Ulrichas fon Jungingenas

Biografija

Vyresnysis brolis Konradas fon Jungingenas. Kartu su juo įstojo į Vokiečių ordiną. Gyveno Čluchove. 1391–1392 m. didžiojo magistro Konrado Valenrodo patikėtinis. Nuo 1396 m. Balgos komtūras, nuo 1404 m. Karaliaučiaus komtūras ir Vokiečių ordino didysis maršalas. 1407 m., sergant broliui, vykdė didžiojo magistro funkcijas, jam mirus, išrinktas Vokiečių ordino didžiuoju magistru.
Bandė veikti brolio išbandytais dvigubos diplomatijos metodais. 1409 m. spalio 2 d. su Švitrigaila sudarė sutartį dėl paramos šiam siekiant Lietuvos didžiojo kunigaikščio sosto. Tačiau, tai sužinojęs, Vytautas suėmė Švitrigailą. 
1409 m. prieš Ordiną sukilo žemaičiai, kuriuos parėmė Lietuvos didysis kunigaikštis Vytautas. Į konfliktą įsitraukė ir Lenkija. Didysis magistras Ulrichas fon Jungingenas buvo priverstas paskelbti Lenkijai karą.
1410 m. liepos pradžioje Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kariuomenė prie Vyslos susijungė su Lenkijos kariuomene ir jos, tuo metu žemaičiams, siekiant nukreipti dėmesį, puldinėjant ordino pilis, liepos 3 d. nužygiavo Ordino sostinės link. Nors jungtinė kariuomenė turėjo apie 50 000 karių, o Vokiečių ordinas – tik 30 000, bet jo pusėje buvo galinga 100 patrankų artilerija. Tačiau Vytauto raiteliams staigiu puolimu išblaškius vokiečių artileriją, mūšio baigtis buvo nulemta.
Mūšyje žuvo ir Ordino didysis magistras Ulrichas fon Jungingenas. Vėliau jis buvo palaidotas Marienburgo Šv. Onos koplyčioje greta brolio.
Stasys Balčas

Biografija

Mokėsi Panevėžio realinėje gimnazijoje. 1907–1912 m. buvo išvykęs darbams į JAV. Nepriklausomybės kovų metu 1919 m. kartu su broliais Vladu ir Baliu suorganizavo pirmuosius Panevėžio apsaugos būrius, tapo savanoriais. Dėl aukšto ūgio apylinkėse vadinti „broliais milžinais“. 1919–1920 m. dirbo Lietuvos kariuomenės struktūrose. 1920 m. sausio 7 d. pasitraukė į atsargą.
1920 m. gegužės 15 d. – 1922 m. lapkričio 13 d. Steigiamojo Seimo atstovas, išrinktas V (Panevėžio) rinkimų apygardoje. Priklausė Lietuvos ūkininkų sąjungos frakcijai, įėjusiai į Lietuvos krikščionių demokratų partijos bloką.
1922 m. lapkričio 13 d. – 1923 m. kovo 13 d. Pirmojo Seimo atstovas. Seimą paleidus grįžo į Panevėžį, Panevėžio ūkininkų sąjungos banko direktorius, veikė Panevėžio labdaros organizacijose, choruose, vaidinimų būreliuose.
1941 m. NKVD suimtas, kalintas. 1949 m. kovo 25 d. su šeima ištremtas į Sibirą. Į Lietuvą grįžo 1958 m.
Lina Kujalytė

Biografija

Gimė 1977 m. kovo 26 d. mažame Matuizų miestelyje, Varėnos rajone. 1982 – 1992 m. mokėsi Matuizų pagrindinėje mokykloje. 1992 – 1996 m. baigė Varėnos „Ąžuolo“ vidurinę mokyklą. Akademinį kelią pradėjo 1996 – 2000 m. Lietuvos žemės ūkio universitete, Kaune (dabartinis Aleksandro Stulginskio universitetas) įgijo žemės ūkio inžinerijos bakalauro laipsnį, toliau tęsdama studijas 2000 – 2003 m. įgijo žemės ūkio mechanikos inžinerijos magistro laipsnį. Nuo 2004 m. dirbo Nacionalinėje mokėjimo agentūroje prie Lietuvos Respublikos žemės ūkio ministerijos, kurioje praėjo kelią nuo eilinės specialistės iki vieno iš Agentūros padalinių vedėjos ir departamento patarėjos. 2007 m. kandidatavo į Jonavos rajono savivaldybės tarybą. Nuo 2014 m. rugpjūčio 5 d. tapo LR žemės ūkio ministerijos viceministre.

Politinė veikla

Domėdamasi politika ir Lietuvos politiniu gyvenimu, 2004 m. įstojo į Lietuvos socialdemokratų partiją (LSDP) ir iki šiol yra šios partijos narė. Nuolatos aktyviai dalyvauja partinėje veikloje. Vilniaus miesto skyriaus Fabijoniškių poskyrio Jeruzalės grupės pirmininkė bei Vilniaus miesto socialinių reikalų komisijos pirmininkė. Aktyviai dalyvauja LSDP Darbo, šeimos ir socialinių reikalų, Susisiekimo bei Žemės ūkio ir kaimo reikalų komitetuose. 2012 m. buvo Algirdo Butkevičiaus visuomeninė padėjėja.
Platus mėlynas kelias

Turinys

Dalmatijos pakrantėje gyvenantis žvejas Džiuzepė iš paskutiniųjų stengiasi išmaitinti savo šeimą, todėl pradeda žvejoti ne tinklais, o naudodamas sprogmenis. Tai sukelia kitų žvejų įniršį ir policijos persekiojimą… Sprukdamas nuo pareigūnų, jis nuskandina savo laivą su žvejybos įrankiais ir brangiu varikliu, tikėdamasis vėliau jį iškelti. Deja, gylis pasirodo per didelis ir niekas nenori rizikuoti. Netekęs vilties, Džiuzepė nusprendžia savo jėgomis iškelti variklį. Jam pavyksta, tačiau, norėdamas toliau žvejoti, aukcione įsigyja kito žvejo konfiskuotą laivą ir sulaukia visuotinio pasmerkimo, o paskutinė jo žvejyba su sūnumis baigiasi tragedija…
Ugnies galios sunaikinimas

Ugnies galios sunaikinimas (angl. firepower kill,F-kill) – antžeminei kovos mašinai ar orlaiviui ginklo padaryta žala, kuri sunaikina mašinos ginklus ar žymiai sumažinų ju gebėjimą efektyviai kautis.
Tokiu atveju sunaikinami tankų ar kitų kovos mašinų pabūklai, raketų leistuvai ar kiti pagrindiniai ginklai, dėl ko jie negali atakuoti, o dažnai – ir gintis. Paprastai taip pažeistos mašinos savo eiga gali pasitraukti iš mūšio lauko ir po to būti suremontuoti.
Kolera

Kolera senovės lietuvių mitologijoje – epideminės ligos deivė, Maro palydovė. Apibūdinama kaip „juodai apsirėdžiusi ponia“, kuri važinėjasi karieta kartu su Maru. Karietoje įkintyti keturi juodi žirgai. Sakmėse minima, kaip „baisiai didelė boba“, neretai jojanti raita. Jei žmogus jai padeda, parodo kelią, ji nekliudanti to žmogaus ar viso jo kaimo. Sakoma, kad Kolera „baisiai bjauri, nuplyšusi, sustirusi“ bei smirdinti. Tam, kad sulaikytų Kolerą, žmonės ties kaimo ribom kūrendavo laužus, statydavo kryžius. Kolera panaši į Maro deives, tačiau pasižymi bjauresnia išvaizda, ir jai paslaugą padaręs žmogus gali tikėtis likti gyvas.
Socialdemokratas (Belshilis)

Istorija

Leido Lietuvos socialdemokratų partija, užsienio biuras. Išėjo 8 numeriai ir „Socialdemokrato priedas“.
Bendradarbiavo Zigmas Angarietis, Pranas Eidukevičius, Vladas Požela, Stanislavas Trusevičius.
Redagavo Vincas Kapsukas.
Kazerta

Istorija

Šiuolaikinė Kazerta atsirado lombardų laikaios aplink gynybinį bokštą, kurį pastatė Kapujos princas Pandas. Senąjį miestą Pandas sugriovė 863 m. Dabar bokštas priklauso Prefektūros rūmams, kuriuose gyveno Kazretos grafai ir vienu metu karaliai. Senieji gyventojai atsikėlė iš Kasertavečijos (buvęs vyskupystės centras) į dabartinę XVI a.
Miestas ir apylinkės priklausė Akvavivų šeimai, kuri prislėgta didelių skolų visas žemes pardavė karaliui. Čia karaliai statė Kazertos rūmus, nes manė, kad toli nuo jūros bus saugiau, nei Neapolio rūmuose prie įlankos.
Dabar Kazerta žinoma dėl Kamoros įtakos miesto ekonomikai ir visuomeniniui gyvenimui.

Žymūs žmonės

Kazertoje gimė italų rašytoja Marija Valtorta ir galios teoristas Giulio Douhet. dr. Dženifer Melfi iš serialo Sopranų, teigė, kad jos šeima yra iš Kazertos.
Grybiškės (Zarasai)

Istorija

1923 m. buvo 4 sodybos ir 25 gyventojai. Kaime 1896 m. gimė Lietuvos kariuomenės majoras Stasys Puodžius (mirė 1943 m. Štuthofo (Vokietija) koncentracijos stovykloje).
Ispanijos Marokas

Istorija

1492 m., Rekonkistos metu, ispanai ir portugalai, išstūmę musulmonus iš Pirėnų pusiasalio, pratęsė savo žygius ir į Magribą (ypač Barbarų krantą). 1497 m. ten buvo įsteigta ispanų tvirtovė Melilja. Seutą užkariavo portugalai, bet 1580 m. ji taip pat grąžinta Ispanijai. Ispanams tapo pavaldūs Orano, Alžyro, Tanžero uostai. Tačiau didesnės teritorijos ispanų Maroke nebuvo užkariautos. Situacija pasikeitė 1912 m. pasirašius Feso taikos sutartį tarp Ispanijos, Vokietijos ir Prancūzijos – Feso karalystės sultonas Abdal Hafidas atsisakė Maroko suveriniteto, iš jo karalystės sudarytas Prancūzijos Marokas, Vokietija atsisakė pretenzijų į Maroką ir iš prancūzų įgijo prancūzų valdas Kamerūne, o Ispanijai paskirta šiaurinė šalies dalis. Taip sudarytas Ispanijos Marokas. Seuta ir Melilja į sutartį nepateko, nes buvo laikomos integralia Ispanijos dalimi. Tanžero miestas buvo paskelbtas tarptautine neutraliąja zona. Rifo berberai pasipriešino ispanų valdžiai ir 1920 m. paskelbė Rifo respubliką ir stojo į Rifo karą. Po 6 metų karo berberai buvo priversti pasiduoti (karo pabaigoje ispanus parėmė prancūzai). 1936 m. Ispanijos Maroke kilo neramumai dėl prasidėjusio Ispanijos pilietinio karo. II pasaulinio karo metais ispanai buvo okupavę Tanžerą. 1956 m. Prancūzijos Marokui paskelbus nepriklausomybę, savo valdų atsisakė ir Ispanija. Tiesa, jos valdoje pasiliko Ispanijos Sachara, Ifnio teritorija bei Seutos ir Meliljos miestai. Pastarąsias dvi valdas Ispanijai pavyko išlaikyti iki šių dienų (nors Marokas laiko jas okupuotomis), o Vakarų Sacharą ir Sidi Ifnį atkovojo Maroko armija.

Kultūra

Ispanijos Marokas pasižymėjo savita kultūrine terpe. Didelę dalį krašto gyventojų sudarė Rekonkistos laikais iš Al Andalūzijos pabėgę žydai (maranų palikuonys). Kita ženkli kultūrinė grupė buvo Rifo bebrerai. Kolonistiniu laikotarpiu teritorijoje apsigyveno nemažai ispanų. Kolonijoje galiojo tradicinė šariato teisė, vietinė mokesčių sistema. Greta arabų kalbos paplito ispanų kalba. Dar ir dabar galima rasti ispaniškų užrašų šiaurės Maroko miestų gatvėse, išlikę tradicinės ispanų architektūros statinių, bažnyčių.
Po Ispanijos Maroko nepriklausomybės dauguma judėjų ir krikščionių iš šio krašto emigravo.
Pašiliai (Molėtai)

Istorija

Minimas 1838 m. Giedraičių bažnyčios Status animarum knygoje greta Pašilės vienkiemio.
Eišeriškės

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime gyveno 67 žmonės, iš kurių 51 lenkas, 7 vokiečiai ir 9 lietuviai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Qatar SC

Istorija

Klubas įkurtas 1959 m. Tuo metu vadinosi Al Oruba.
1972–1981 m. vadintas Al Esteqlal.
Nuo 1981 m. žinomas kaip Qatar SC.
Kubos Santjagas

Istorija

Kubos Santjagas įkurtas 1514 m. ispanų konkistadoro Diego Velázquez de Cuéllar. 1516 m. gyvenvietę nuniokojo gaisras, tačiau ši greit atstatyta. Santjagas buvo pradiniu punktu Ernano Korteso, Chuano de Grichalvos, Ernando de Soto kelionėms į Amerikos žemyną. 1528 m. pastatyta katedra. 1522–1589 m. Kubos Santjagas buvo Kubos kolonijos sostine.
1953 m. liepos 26 d. Fidelio Kastro vadovaujamos pajėgos Santjage pradėjo Kubos revoliuciją, šturmuodamos Monkados kareivines.