google/wiki40b huggingface dataset:
Aleksandras Stankevičius

Biografija

Kompoziciją ir dirigavimą studijavo Montrealio MeGillo universitete. Vadovauja Montrealio Aušros Vartų lietuvių parapijos ir Lietuvių chorams bei vyrų vokaliniam oktetui, moterų ansambliui. 1982 su Montrealio lietuvių choru įdainavo ir išleido plokštelę „Kalėdos“. Lietuvos krikšto 600 metų jubiliejui sukūrė kantatą „Kryžių ir Rūpintojėlių Lietuva" (tekstas poeto H. Nagio). Ši kantata buvo atlikta 1987 m. gegužės 23 d. Šv. Kazimiero parapijos šventovėje Montrealyje. Kantatą atliko Montrealio ir Ontario jungtinis choras, solistai G. Čepkauskienė, S. Žiemelytė, V. Verikaitis ir A. Keblys. Chorui ir solistams talkino 18 muzikantų orkestras ir vargonai, dirigavo autorius. Kantata atlikta ir Lietuvoje.
A. Stankevičius kuria muziką televizijai, radijui, kinui ir reklamai. Yra išleidęs savo kūrybos plokštelę „Let it out" – 11 modernistinio stiliaus kompozicijų, skirtų jaunimui.
Karlovaco apskritis

Administracinis suskirstymas

Karlovaco apskritis skirstoma į 5 miestus ir 16 savivaldybių. Apskrities miestai: Karlovacas, Duga Resa, Ogulinas, Ozalis, Slunis.
Naftodoleris

Naftodoleris – terminas, apibūdinantis dolerius, gaunamus už parduotą naftą.
Šį terminas sugalvojo Džordžtauno universiteto ekonomikos profesorius Ibrahimas Ovaisas 1973 m. Jis manė, kad reikalingas naujas terminas, aprašyti situacijai OPEC valstybėse, kurioms tik naftos pardavimas leido ekonomiškai klestėti ir investuoti į valstybes, naftos naudotojas.
Įvedus eurą, kilo diskusijos, ar nebūtų verta pakeisti dolerį euru, atsiskaitant už naftą. Dėl to pasirodė naujas terminas naftoeuras.

Literatūra

The hidden hand of American hegemony: petrodollar recycling and international markets / David E. Spiro. Ithaca, NY : Cornell University Press, 1999. xiv, 177 p. ; 25 cm. LOC call # HG3883.A67 S64 1999
Pranas Vaškys

Biografija

1980 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, agronomas.
Kredito unijos „Skuodo bankelis“ narys, valdybos narys.
Tėvynės sąjungos Skuodo rajono skyriaus narys.
1990–1995 m. Skuodo rajono tarybos deputatas, 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Skuodo rajono savivaldybės tarybos narys. 
Apuolės bendruomenės centro narys, VšĮ LŽŪKT Skuodo biuro priežiūros komiteto pirmininkas. Sutuoktinė Vilija, vaikai Pranas, Vaidas.
FK Krasnodar

Istorija

Klubas įkurtas 2008 m. 
2011 m. debiutavo aukščiausiojoje lygoje.
Andy Webster

Karjera

Webster pradėjo karjerą Škotijos antrajame divizione, Arbroath klube. Debiutavo septyniolikos metų prieš Stirling Albion Škotijos futbolo lygos taurėje, 1999 m. rugpjūčio 24 d. Pirmą ivartį pelnė 2001 m. kovo 17 d. lygos rungtinėse prieš Queen’s Park, kuriuose Arbroath laimėjo 2-0.
2001 m. kovo 30 d. pasirašė sutartį su sostinės Hearts klubu. 2006 m. paliko klubą dėl nesutarimu su Vladimiru Romanovu. Yra žaidęs Wigan Athletic, Rangers, Bristol City, Dundee United klubuose. 2011 m. vasario 3 d. grižo į Hearts klubą. Debiutavo vasario 12 d. išvykos rungtinėse prieš Hamilton Academical.

Tarptautinė karjera

Debiutavo draugiškose rungtynėse prieš Austriją, laimėjus 2-0. Pirmą ir venintelį ivartį pelnė 2005 m. lapkričio 12 d. Hampden Park stadione, draugiškose rungtinėse, prieš JAV rinktinę. Paskutines rungtines žaidė prieš Šveicariją, 2006 m. kovą.
2009 m. gegužės 6 d. buvo pakviestas į Škotijos B rinktinę prieš Šiaurės Airijos B rinktinę, kuriuose sužaidė 90 minučių ir pelnė pirmą ivartį, laimėjus rungtines 3-0.
Londono teroro aktai (2005)

2005 m. liepos 7 d. sprogimai Londone – eilė planuotų teroristinių sprogdinimų, nugriaudėjusių Didžiosios Britanijos sostinėje Londone 2005 m. liepos 7 d. Piko metu, 8:50 ryte, per penkiasdešimt sekundžių detonavo trys sprogmenys požeminėje miesto metro linijoje. Beveik po valandos sprogo ir ketvirtoji bomba visuomeninio transporto autobuse 9:47. Per teroristinius išpuolius žuvo 54 keleiviai ir 4 savižudžiai teroristai.
Sprogdintojai kaip sprogstamąją medžiagą naudojo acetono peroksidą, dar kitaip vadinamu „Šėtono motina“.
Gauštvinis

Gyvūnija

Ežero pakrantėse yra sutinkamas labai retas Lietuvos raudonosios knygos vabzdys – didysis karališkasis laumžirgis.
Portfelis (galanterija)

Portfelis (lot. porto 'nešu' + pranc. feuille 'lapas') – paprastai siauras odinis arba plastikinis užsegamas krepšys raštams, knygoms, sąsiuviniams, vadovėliams ir kitiems biuro reikmenims nešioti. Dažnai turi rankenėlę arba diržą nešti užsimetus per petį. Užsegamas viena arba dviem sagtimis. Portfelius daugiausia naudoja teisininkai, verslininkai, moksleiviai. Laikoma, kad šiuolaikinės formos portfelis buvo išrastas XIX a. viduryje.
Nachičevanės autonominė respublika

Geografija

Teritorija yra Užkaukazės kalnyno pietryčiuose. Pagrindinis kalnų masyvas – Zangezūro kalnagūbris. Aukščiausia vieta – Kaputdžucho kalnas (3904 m). Klimatas ryškiai žemyninis. Vidutinė sausio mėnesio temperatūra nuo -3 °C iki -14 °C (kalnuose), liepą atitinkamai +25 °C ir +5 °C. Metinis kritulių kiekis 200–600 mm. Pagrindinė upė – Araksas (su intakais: Arpa, Nachičevane), tekanti pasienyje su Iranu. Ant jos įrengtas nemažas Arakso tvenkinys. Dirvožemiai – pilkžemiai, kalnuose būdingi kalnų miškiniai ir kalnų pieviniai. Vyrauja kiečių ir kiečių-druskių pusdykumės.

Ūkis

Vykdoma akmens druskos, spalvotųjų metalų gavyba. Mašinų gamybos, lengvoji, maisto pramonė. Auginamas tabakas, vynuogės, javai, vaismedžiai. Veisiamos avys, galvijai. Veikia Arakso hidroelektrinė.
TSRS šachmatų sporto meistro vardas

TSRS šachmatų sporto meistras (rus. Мастер спорта СССР по шахматам) – sovietinis šachmatų sporto vardas, kurį 1935 metais įsteigė Fizinės kultūros aukščiausioji taryba prie TSRS CIK. Nuo 1925 metų šachmatininkams buvo suteikiamas TSRS meistro (rus. мастер СССР) vardas. TSRS šachmatų sporto meistro vardas buvo suteikiamas visam gyvenimui Tarybų Sąjungos sportininkams už pasiekimus oficialiose varžybose pagal Vieningąją visasąjunginę sportinę klasifikaciją, įvykdžius nustatytus normatyvus. Vardas buvo suteiktas 1098 šachmatininkams (1934-1989), 930 vyrų 168 moterims.
Palimšiai

Istorija

1863 m. gegužės 19 d. prie Palimšių dvaro įvyko mūšis tarp Trakų apskrities karinio viršininko M.Černiako vadovaujamos sukilėlių rinktinės ir ją persekiojusių generolo majoro Vedemejerio vadovaujamo carinės kariuomenės dalinio. Mūšio metu žuvo 16 sukilėlių, apie 20 pateko į nelaisvę, taip pat sukilėlių žiniomis, žuvo arba buvo sužeisti 24 kareiviai.
Tomas Vaitkevičius

Biografija

Tomas Vaitkevičius Vilniaus universiteto Teisės fakultete baigė teisės studijas.
Seime parlamentinių frakcijų referentas teisiniais klausimais, 8 metus – Socialinės komunikacijos instituto lektorius, nuo 2008 m. gruodžio 12 d. LR teisingumo viceministras (LR teisingumo ministro Remigijaus Šimašiaus įsakymu). Įvairių darbo grupių (teisės aktų projektams rengti ir pan.) bei komisijų narys.
Lietuvos liberalų sąjūdžio narys (dalyvauja partinėje veikloje – liberalų sąjūdžio valdybos darbe, tarybos posėdžiuose ir kt.).
Ksenonas

Pavadinimo kilmė

Atradus kriptoną, buvo rastos dar vienos inertinės dujos, kurios buvo nežinomos, svetimos (gr. xenos - svetimas, nežinomas).
Vincas Atkočaitis

Biografija

Mokėsi Kražių gimnazijoje, Karo mokykloje Kaune, 1929 m. emigravo į Braziliją. 1931–1932 m. redagavo Lietuvį Brazilijoje, bendradarbiavo Lietuvyje, Viltyje.

Bibliografija

Parašė eilėraščių, apysakų, publicistinių straipsnių, atsiminimų. Kūrybos paskelbė tik dalį, nemažai jos liko rankraščiais.
Julius Šmulkštys

Biografija

1949 m. baigė Tiubingeno-Pfulingeno lietuvių gimnaziją. Atvykęs į JAV, studijavo politinius ir socialinius mokslus Ilinojaus universitete, kur 1953 m. apgynė bakalauro ir 1955 m. magistro laipsnius. 1963 m. Indianos universitete suteiktas filosofijos daktaro laipsnis.
Nuo 1958 m. dėstė politinius mokslus Indianos universitete. 1951-1953 m. Lietuvių studentų sąjungos vicepirmininkas, 1954-1956 m. – Lietuvių studentų organizacijos „Santara“ pirmininkas, 1958-1959 m. – „Santaros“ filisterių organizacijos pirmininkas. 1998-2003 m. prezidento Valdo Adamkaus patarėjas, Prezidento tarptautinės komisijos nacių ir sovietinio okupacinių režimų nusikaltimams Lietuvoje įvertinti narys.
Bendradarbiavo lietuvių leidiniuose „Naujienos“, „Dirva“, „Lituanus“, „Metmenys“, Varpas. Laikraščio „Naujienos“ studentų skyriaus redaktorius, mėnraščio „Akiračiai“ korespondentas.
Al-Ahli SC (Amanas)

Istorija

Klubas įkurtas 1944 m. Turi įvairių sporto rūšių komandas. (Futbolo, krepšinio, rankinio ir kt.)
Futbolo komanda 8 k. tapo šalies čempionais. (1947, 1949, 1950, 1951, 1954, 1975, 1978, 1979 m.)
Burtininkas

Burtininkas – žmogus, kuris užsiima būrimu. Tikėta, kad burtininkas baudžia kenkiančias raganas, gydo gyvulius ir žmones, išveda gyvates, peles, suranda pavogtus daiktus, įspėja ateitį, kartais ir kenkia žmonėms (paverčia juos gyvuliais, susargdina, pajuokia), gyvuliams, gamtai. 
Profesionalūs burtininkai, kaip manoma, atsirado pirmykštėje bendruomeninėje santvarkoje. Pirmykščių tautų ir genčių burtininkai, tokie kaip žyniai, šamanai, sudarė atskirą (aukštesnį) visuomenės sluoksnį; dažnai jie atlikdavo kulto apeigas, gydydavo žmones, vadovaudavo dvasiniam, o kartais ir politiniam gyvenimui. Burti juos išmokydavo senesnieji (vyresnieji) burtininkai. Daugelį svarbesnių burtininko funkcijų vėliau perėmė dvasininkai ir kitų profesijų žmonės. Australijos bei Amerikos aborigenų, Afrikos, Azijos ir Europos šiaurės tautelių burtininkai iki XX a. pradžios išlaikė privilegijuotą padėtį.
Lietuvių folklore burtininko vaizdinys susiliejęs su raganos; dažniausiai burtininkai ir būdavo vadinami raganiais, čerauninkais, nuodininkais, kerėtojais, žavėtojais.
Vladimiro sritis

Geografija

Sritis yra Rytų Europos lygumos centrinėje dalyje. Vakaruose Maskvos aukštuma pereina į Vladimiro Opolės aukštumą. Aukštis iki 236 m. Pietuose paviršius leidžiasi į Meščioros žemumą. Klimatas vidutinių platumų, žemyninis. Vidutinė sausio mėnesio temperatūra -11 °C, liepos mėnesio +17 °C. Vidutinis metinis kritulių kiekis ~500 mm. Upės priklauso Volgos baseinui: Oka, Kliazma, Nerlė, Gusia, Kiržačas. Vyrauja mišrieji miškai, pušynai.
Kavajė

Istorija

Senovės laikais šios vietovės buvo apgyvendintos jau nuo akmens amžiaus. Vienos pirmiausių šias teritorijas apgyvendino senosios šių vietų gyventojos – ilyrų gentys. Kavajė, kaip ir visa dabartinės Albanijos teritorija, nuo seno buvo senovės valstybių Makedonijos, Romos imperijos – sudėtyje, kurių kultūra labai smarkiai paveikė vietos gyventojus ir jų kultūrą.
Žlugus Romos imperijai, ši vietovė ilgą laiką priklausė Bizantijos imperijai, vėliau Bulgarijos ir Serbijos karalystėms, Epyro Despotijai. Galiausiai, XIV a. miestas atiteko Osmanų imperijai, kuriai valdant pradėjo plisti islamas.
Nors ir yra duomenų, kad gyvenvietė dabartinio miesto teritorijoje egzistavo dar viduramžiais, tačiau pirmasis Kavajės paminėjimas rašytiniuose šaltiniuose datuojamas 1595 m., kai ji minima Kavaljos vardu. XVII–XVIII a. stipriai išaugo dėl savo turgaus ir tapus administraciniu centru. Greitai čia buvo dvigubai daugiau namų nei Duresyje: vieno keliautojo pranešimu 1670 m. čia buvo 400 namų, 200 krautuvėlių ir amatininkų dirbtuvių turguje, taip pat keturios mečetės, pastatytos 1561 m., 1589 m., 1625 m. ir 1652 m. Jos visos keturios XX a. buvo sugriautos, iš dalies karo metu, iš dalies perstatant miestą.
1912 m. Albanijai iškovojus nepriklausomybę, miestas tapo Albanijos dalimi. II pasaulinio karo išvakarėse, 1939 m., kaip ir visa Albanija, buvo okupuotas Italijos kariuomenės, 1943 m. okupuotas Vokietijos, 1944 m. galutinai išvaduotas vietos komunistų partizanų.
XX a. 2-ojoje pusėje miestas buvo sparčiai industrializuojamas, tapo svarbiu šalies ekonominiu centru. 1990 m. Kavajė tapo pirmuoju Albanijos miestu, kuriame prasidėjo judėjimas prieš kelis dešimtmečius trunkančią vienpartinę komunistų partijos diktatūrą.
Žlugus komunistiniam režimui ir nustojus veikti planinės ekonomikos svertams, Kavajė kaip ir kiti Albanijos miestai nukentėjo nuo XX a. 10-ojo dešimtmečio pradžios ekonominės krizės. 1997 m. žlugus Albanijos ekonomikai ir šaliai įklimpus į politinę, ekonominę ir socialinę krizę, pasireiškusią masiniais neramumais, Kavajė tapo išimtimi. Pakankamai autoritetingos musulmonų dvasininkijos dėka neramumų buvo išvengta.

Architektūra ir archeologija

Dėl istoriškai išlikusio menko miesto ekonominio ir socialinio vaidmens, istorinio Duresio uostamiesčio svarbos, mieste nėra gana daug vertingos architektūros pavyzdžių. Išlikę keletas Osmanų imperijos mečečių. Komunistinės diktatūros laikais pastatyta pagal tipinius projektus suprojektuotų mažaaukščių daugiabučių gyvenamųjų namų.
Antanas Jakaitis

Biografija

1922–1926 m. mokėsi Jurbarko gimnazijoje. 1927 m. įstojo į Kauno kunigų seminariją. Kunigu įšventintas 1935 m. balandžio 20 d. 1935 m. paskirtas Alsėdžių, 1937 m. – Rietavo, 1939 m. – Kaltinėnų bažnyčios vikaru. Nuo 1941 m. klebonavo Tenenių, 1948 m. – Platelių, 1951 m. – Alsėdžių parapijoje. Nuo 1974 m. kovo 18 d. buvo Salantų bažnyčios altarista.
Palaidotas tėviškėje, Skirsnemunės bažnyčios šventoriuje.

Literatūra

Kazys Misius. Iš Salantų bažnyčios ir parapijos istorijos. - Salantų bažnyčia. Žemaičių praeitis. - Vilniaus dailės akademijos leidykla, 2011. - T. 15. - P. 94–95.
Geibonys

Aplinkinės gyvenvietės

ELEKTRĖNAI
Puolėjas (futbolas)

Puolėjas – futbolo žaidėjo pozicija. Pagrindinis puolėjo tikslas yra įmušti įvartį.
Šiuolaikiniame futbole į aikštę leidžiami 1-4 puolėjai. Dažniausiai 2: vienas žaidžia vienoje linijoje su priešininkų komandos gynėjais (ant nuošalės ribos), o kitas šiek tiek atsitraukęs (popuolėjas) padeda organizuoti atakas, taip pat mušti įvarčius. Dažniausiai pirmuoju žaidžia aukštesnis, tvirtesnio sudėjimo žaidėjas, o popuolėju greitesnis ir techniškesnis.

Centro puolėjai

Pagrindinė centro puolėjų paskirtis yra mušti įvarčius. Centro puolėjai gali žaisti kaip ryšys tarp saugų ir pagrindinio puolėjo (popuolėjo) arba kaip „taikinys“ (angl. target man). Kai kurie žaidėjai žaidžia baudos aikštelėje „ieškodami“ įvarčio.
Žaidėjai, kurie žaidžia „taikinio“ (Target man) pozicijoje, dažniausiai būna aukštesni nei vidutinio ūgio, turi taiklų smūgį ir gerus žaidimo galva įgūdžius. Jie pasinaudodami savo fizinėmis galimybėmis palaiko kamuolį, kol į puolimą įsijungia kiti komandos žaidėjai. Įvarčius dažniausiai muša galva, po kamuolio skersavimo į baudos aikštelę, kamuolį priima nugara į vartus. Tokie žaidėjai yra: Alan Shearer, Joe Jordan, Denis Law, Duncan Ferguson, Peter Crouch ir Fernando Morientes.
Kiti puolėjai pasikliauja savo greičiu. Jiems kamuolys perduodamas pro gynėjų liniją ir jie stengiasi jį pavyti. Tokie žaidėjai yra Hernan Crespo ir Michael Owen.
Patys geriausieji puolėjai gali žaisti abejose pozicijose. Tokiais buvo: Pelé (jaunystėje), Marco van Basten ir Ally McCoist.
Žaidėjai, kurie yra jungtis tarp puolimo ir saugų grandies žaidžia atsitraukę ir naudoja savo puikų aikštės matymą tam, kad sukurtų pavojingas situacijas arba įmuštų patys. Taip žaidžia: Thierry Henry, Wayne Rooney, Raúl ir Edgaras Jankauskas.

Krašto puolėjai

Pastaruoju metu pradeda populiarėti krašto puolėjai. Jie kartu su krašto saugais padeda organizuoti komandos puolimą kraštais. Gavę kamuolį, skersuoja jį į baudos aikštelę arba stengiasi su juo prasiveržti pro gynėjus.
Sana

Istorija

Gyvenvietė jau IV a. tapo svarbiu centru, kuriame gyveno senovės arabai – himjaritai. Miestą 632 m. užėmė musulmonų kalifatas, apie 1870 m. atiteko Osmanų imperijai. XX a. antrojoje pusėje tapo nepriklausomos Jemeno Arabų Respublikos (Šiaurės Jemeno) sostine, o kai 1990 m. ši respublika susijungė su Jemeno Liaudies Demokratine Respublika (Pietų Jemenu), ji tapo ir jungtinio Jemeno sostine (Adenui atiteko ekonominės sostinės vaidmuo).
MFK Utenis

Istorija

Ši merginų komanda buvo suburta 2018 m. prieš Pirmos lygos pirmenybes. Dalyvavo Rytų regiono grupės atrankoje. 
2019 m. pateko į moterų A lygą. Komandą treniravo Arūnas Rastenis.
Brandmajoras

Brandmajoras – miesto priešgaisrinės apsaugos viršininkas.
Paulius Širvys

Biografija

Mirus tėvams su broliu Leonu laikinai glaudėsi pas gimines Degučių kaime, vėliau augo vaikų namuose. Ganė gyvulius, kai užšaldavo ganyklos ir pargindavo galvijus žiemai, lankė Dusetų ir Aleksandravėlės pradžios mokyklas. 1940 m. baigė dvimetę Salų žemės ūkio mokyklą, įstojo į kontrolasistentų kursus Gruzdžiuose.
1940–1941 m. mokėsi Vilniaus pėstininkų karo mokykloje. Karas jį užklupo Švenčionėlių poligone. Kovojo Raudonojoje armijoje, du kartus buvo patekęs į vokiečių nelaisvę, atsidūręs karo belaisvių mirties stovykloje (prie Minsko), iš kurios pabėgo. Sugautas ir išsiųstas į Vokietiją darbams, iš ten bėgo tris kartus. Kaip eilinis Lietuviškosios divizijos kareivis dalyvavo mūšiuose šiaurės Lietuvoje ir Kurše, buvo sužeistas. 1945 m. rudenį iš kariuomenės paleistas.
Nuo 1946 m. dirbo Rokiškio apskrities laikraščio „Tarybinis Rokiškis“ redakcijoje. 1950–1952 m. Pandėlio rajono laikraščio „Spalio pergalė“, 1952 m. Dūkšto rajono laikraščio „Komunizmo švyturys“, 1952–1953 m. Merkinės MTS politinio skyriaus laikraščio „Socializmo pergalė“ redaktorius, vadovavo Pandėlio rajono spaustuvei. 1954–1955 m. dirbo savaitraštyje „Literatūra ir menas“.
1957 m. Maskvos Maksimo Gorkio literatūros institute baigė Aukštuosius literatūros kursus. 1958–1962 m. žurnalų „Moksleivis“ ir „Genys“ redakcijų korespondentas. 1967–1969 m. dirbo Klaipėdos žvejybos laivyne: iš pradžių paprastu jūreiviu, vėliau – tolimojo plaukiojimo laivo vairininku. Palaidotas Antakalnio kapinėse.

Kūryba

Nuo jaunystės rašė lyrinius eilėraščius, kuriems būdinga tyro, stipraus jausmo poetizacija, nesudėtingi tradicinės struktūros vaizdai, graudžių svajingų ir humoristinių intonacijų jungimas, gausūs tautosakiniai motyvai bei liaudies dainų poetikos įtaka. Eilėraščius pradėjo spausdinti 1947 m.
Pagrindiniai lyrikos motyvai – rūsti karo buitis ir tėvynės gynimo heroika, šviesūs kaimo, vaikystės prisiminimai, tėviškės gamta, tyros, dažnai nelaimingos meilės jausmai. P. Širvys kūrybiškai tęsė tautosakinės lietuvių lyrikos tradicijas. Jo eilėraščiai apie karą savo menine struktūra primena lietuvių liaudies karines istorines dainas. Pagal P. Širvio eilėraščių tekstus kompozitoriai sukūrė nemažai tautoje mėgstamų dainų.
Bitinija

Geografija

Keletas svarbių miestų buvo ant derlingų Proponto (dabar Marmuro jūra) krantų: Nikomedija, Chalkedonas, Cijus, Apamėja. Bitinijai priklauso Nikėjos sritis, garsi Nikėjos credo. Svarbiausi miestai buvo Nikomedija ir Nikėja, varžęsi dėl sostinės vardo.
Pagal Straboną, Bitinija tęsėsi rytuose iki Sangarijaus upės (dabar Sakarija), bet labiau paplitęs dalinimas nutęsia ją iki Partenijaus, skiriančios ją nuo Paflagonijos, taip Bitinijai priskiriant mariandynų teritorijas. Vakaruose ir pietvakariuose nuo Mysijos skiria Rindako upė, o pietuose ribojasi su Frygija, Epiktetu, Galatija.
Bitiniją sudarė kalnai ir miškai, bet turėjo ir slėnių bei derlingų pajūrio krantų. Svarbiausias kalnynas Mysijos Olimpas (2300 m), kurio viršūnės matomos net iš Stambulo (už 113 km). Jos padengtos sniegu didžiąją metų dalį. Kalnynas rytuose tęsiasi apie 160 km nuo Sakarijos iki Paflagonijos. Šis kalnynas yra Anatolijos plokščiakalnio riba. Platus kelias į vakarus iki Bosporo per kalvotas ir miškingas vietas (turkiškai Ağaç Denizi 'medžių vandenynas'). Vakarinis krantas įrėžtas dviejų gilių įlankų, šiaurinės Izmito įlankos (senovėje Astako įlanka) įlendanti 65-80 km į žemyną iki Izmito (senovėje Nikomedija), atskirta 40 km sąsiauriu nuo Juodosios jūros. Antoji, pietinė, Mudanijos ar Gemliko įlanka (Cijaus įlanka), apie 40 km ilgio. Įlankos tolimiausiam gale yra Gemliko miestas (senovėje Cijus) slėnio pradžioje, o tas slėnis siejas su Izniko ežeru, ant kurio kranto buvo Nicėja.

Prieš Bitinijos karalystę

Pagal senovės autorius (Herodotas, Ksenofonas ir kiti), bitinai kilę iš trakų genties. Yra paliudyta, kad Trakijoje buvo tinų gentis ir dvi artimos bitinų ir tinų gentys tuo pat metu apsistojo gretimose Azijos srityse, iš kur buvo išvarytos ar pavergtos mysų, kaukonų ir kitų mažų genčių, išliko tik mariandynai šiaurės rytuose. Herodotas mini tinus ir bitinus gyvenant šalia, bet ilgainiui pastarieji tapo svarbesni ir davė šaliai vardą. Jie buvo Krezo prijungti prie Lydijos karalystės, kuri buvo užkariauta Persijos (546 m. pr. m. e.) ir buvo priskirti Frygijos satrapui, sudaryto iš visų šalių prie Helesponto ir Bosporo.
Tiltagalių koplyčia

Istorija

Šv. Mykolo Archangelo koplyčios Tiltagaliuose istorijos pradžia – 1858-ieji metai. Tais metais vyskupas Motiejus Valančius, vizitavęs Kupiškio dekanato bažnyčias, grįždamas į Varnius buvo sustojęs nakvynės Tiltagaliuose. Vietos gyventojai išprašė vyskupo leidimą pastatyti kapinėse koplyčią. Kaimo gyventojų lėšomis koplyčią 1858–1859 m. pastatė vietiniai meistrai. Iki tol jokių maldos namų kaimas neturėjo, tad koplyčia buvusi gyventojams didžiulis džiaugsmas. Ankstesniais laikais gyventojai mirusiuosius laidodavo savo kaimų kapinėse, o Tiltagaliuose buvęs tik vienas kitas kapas. Bet pastačius koplyčią, kapinės iškart ėmė plėstis – amžino poilsio čia atgulė ne tik tiltagaliečiai.
1981 m. koplyčios stogas uždengtas šiferiu, 1993-iaisiais perstatyta zakristija, suremontuotas vidus. Tvarkant koplyčią, nebebuvo atkurtas virš stogo buvęs bokštelis.
1997 m. koplyčia įtraukta į LR kultūros vertybių registrą (unik. kodas 1521).

Architektūra

Koplyčios architektūrinė vertė – jos monumentalumas, liaudiška kompozicija, daili mūro faktūra. Akmeninis pastatas 13x11 m dydžio, sumūrytas be jokio projekto. Pastatas stačiakampis su trisiene apside. Interjere dominuoja sunkių proporcijų liaudiškos kūrybos polichromuotas altorius. Jo šonuose stovi dvi natūralaus dydžio skulptūros. Apsidės sienas puošia primityvus girliandų piešinys. Koplyčios šoninės sienos dekoruotos smulkiais gėlių žiedeliais.
Pastato fasadai santūrūs: be karnizų, su nedideliais stačiakampiais langais, kuriuos juosia lygūs apvadai. Pagrindinis akcentas – iš skaldos akmenukų sudaryti mozaikiniai piešiniai: kryželiai, ratukai, metų skaičiai, žmonių bei gyvūnų figūrėlės.
Tiltagalių koplyčios mozaikoje vaizduojami pagoniško ir krikščioniško pasaulio simboliai. Priekinis fasadas dekoruotas mozaikinėmis datomis, keletu simbolių – trikampiu su akimi, saulutėmis, taurėmis. Šoninėse sienose bei apsidėje, be minėtų piešinių, yra nedidelių stilizuotų gyvulių ir žmonių figūrų. Pastarosios yra chaotiškai išdėstytos tarp saulės simbolių, taurių ir nesudaro vientisos kompozicijos.
Šamluhas

Istorija

Iki 1938 m. Šamluhas buvo kaimu. 1995 m. nepriklausoma Armėnijos vyriausybė dar kartą patvirtino miesto statusą. Bendiko, Bugakaro bei Verin Akhtalo gyvenvietės buvo prijungtos prie Šamluho miesto.
Puolimas

Puolimas – karyboje karinių veiksmų rūšis, skirta priešui sunaikinti arba nugalėti. Puolimas taip pat gali pasiekti papildomus tikslus, pavyzdžiui, užimti teritoriją, gauti žvalgybinės informacijos, suvaržyti priešo veiksmus, neleisti jam pasinaudoti vienokiais ar kitokiais resursais.
Ežerėlio herbas

Aprašas

Herbo skydo sidabriniame lauke kairiojo kaspino vietoje trys žalios spanguolių šakelės, kiekviena su dviem raudonomis spanguolių uogomis.

Istorija

Herbo etalono autorius – dailininkas Rolandas Rimkūnas. Lietuvos Respublikos Prezidentas herbą 2006 m. gegužės 4 d. patvirtino dekretu Nr. 605.
Jonas Misiūra (1917)

Biografija

1942 m. baigė Vytauto Didžiojo universitetą. 1945–1966 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, 1957–1966 m. Fakultetinės terapijos katedros vedėjas, nuo 1965 m. Gydytojų tobulinimosi fakulteto dekanas; nuo 1954 m. docentas. 1966 m. medicinos mokslų daktaras. Palaidotas Rasų kapinėse.

Mokslinė veikla

Mokslinio darbo pagrindinė sritis – lėtinių nespecifinių plaučių ligų kompleksinio gydymo klinikiniai ir eksperimentiniai tyrimai. 1965 m. sukūrė, su kitais, gyvūnų eksperimentinio lėtinio bronchito modelį. Parašė daugiau kaip 40 mokslinių straipsnių apie plaučių ligas, reumatą.