google/wiki40b huggingface dataset:
Kauno Šv. Gertrūdos (Marijonų) bažnyčia

Istorija

Manoma, kad ši viena seniausių gotikinių Lietuvos bažnyčių išmūryta XV a. antrojoje pusėje (istorinių žinių neišliko). 1503 m. Lietuvos didysis kunigaikštis Aleksandras ją paskyrė Kauno parapinei bažnyčiai. Apie XVI a. vidurį pristatytas neaukštas bokštas. 1655 m. apgriauta. Suremontuota apie 1680 m.
1782 m. vizitacijų aktuose teigiama, kad bažnyčia ilgą laiką stovėjo apleista. 1750 m. Vandžiogalos klebonas Petras Novomeiskis prie bažnyčios pristatė medinę ligoninę; įkurdinti Šv. Roko ordino vienuoliai, kuriems skirta piniginė fundacija. Iki 1750 m. bažnyčia remontuota. 1782 m. buvo penki vienuoliai rokitai. Jie išlaikė ligoninės gydytoją.
1786 m. kunigas Jurgis Ulazevičius Kauno rokitams paskyrė 12 000 zlotų, 1790 m. kunigas Domas Mankovskis dovanojo palivarką, 1793 m. duota pievų, 1796 m. – pinigų. Rokitai bažnyčią atnaujino: navos gale pastatė vargonų chorą, o buvusio choro vietoje, bokšte, įrengė patalpas klebonui gyventi, bokšto išorėje pristatė laiptus. Rekonstruota bažnyčia pašventinta 1794 m.
1812 m. visi rokitų mediniai pastatai sudegė. Per gaisrą nukentėjo ir bažnyčia. Ilgainiui likęs vienas vienuolis rokitas nebepajėgė rūpintis ligonine. 1824 m. bažnyčia su ligonine atiduota gailestingosioms seserims šaritėms (nuo pranc. charité – „labdara“). 1843 m. medinį ligoninės pastatą su visu turtu perėmė Kauno magistratas. Ligonius toliau leista slaugyti šaritėms. Šaričių vienuolynas uždarytas 1864 m., seserys vienuolės išvyko į Lenkiją.
1871 m. ligoninė perkelta į atstatytą pranciškonų vienuolyną. Šaritės pastatė atskirą mūrinį namelį kapelionui, o bažnyčios bokšte įrengė koplyčią ir ten pastatė Nukryžiuotojo Išganytojo figūrą; suremontavo bažnyčią. Iškėlus ligoninę, jos pastate įsikūrė muzikantai. Po 1880 m. senoji ligoninė nugriauta, o jos vietoje pastatytas privatus mūrinis namas. Nuo 1864 m. bažnyčia buvo Kauno parapijos filija. Apie 1920 m. nutinkuoti fasadai.
1921 m. bažnyčia perduota marijonams. Jie šventoriaus kampe pastatė mūrinį vienuolyną. 1948 m. vienuolynas ir bažnyčia uždaryti. Bažnyčia paversta medicinos įrangos sandėliu. Marijonų vienuolyne įsikūrė administracinės įstaigos, vėliau Požėlos rajono komunistų partijos ir vykdomasis komitetai.
1988 m. pradėjus statyti šių administracinių įstaigų priestatą ir rengiantis nugriauti bažnyčią, visuomenė pasipriešino. 1988 m. vasarą pradėti bažnyčios architektūriniai tyrimai, o 1989 m. – restauravimas. Nuo 1991 m. vyksta pamaldos.

Architektūra

Bažnyčia gotikinė, kvadratinio plano, vienabokštė, su siauresne ir žemesne kvadratine presbiterija.
Edward Soja

Edvardas Soja (angl. Edward Soja g. 1941 m. Bronksas, Niujorkas, JAV) – postmodernus politinės geografijos atstovas ir miestų planuotojas, dirbantis UCLA universitete, Londono ekonomikos mokyklos profesorius. Apdovanotas Votreno Liudo premija (2015).
Buenos Airių kvartalai

Buenos Airių miestas padalintas į 48 kvartalus (barrios). Kvartalai yra grupuojami į komunas (comunas), kurių reikšmė daugiau administracinė.
West Bromwich Albion FC

Istorija

1878 m. klubą įkūrė „Salter Spring Works“ darbininkai iš Vest Bromičo. Klubas kartą laimėjo šalies čempionatą, yra iškovojęs penkias FA taures, bei Anglijos lygos taurę. Nuo 1900 m. namų rungtines žaidžia The Hawthorns stadione.
Duolingo

Duolingo yra nemokama kalbų mokymosi platforma, kurią sudaro kalbų mokymosi svetainė, programėlė, tekstų vertimo platforma bei kalbos mokėjimo įvertinimo centras.
2016 m. vasarį „Duolingo“ svetainė ir programėlė siūlė 57 skirtingus kalbų kursus 23 skirtingomis kalbomis. Programėlė yra sukurta iOS, Android ir Windows Phone 8.1 platformoms. „Duolingo“ turi virš 100 milijonų registruotų vartotojų visame pasaulyje.
Palau

Politika

Šalis tapo nepriklausoma 1994 m. spalio 1 d., tačiau gynybos srityje Palau vis dar yra priklausoma nuo JAV. Šalys yra pasirašiusios sutartį, pagal kurią JAV pasižada ginti Palau dar 50 metų.
Palau yra nepriklausoma valstybė ir vykdo savo užsienio politiką. Nuo nepriklausomybės atgavimo Palau užmezgė ryšius su daugeliu pasaulio šalių. Šalis 1994 m. gruodžio 15 d. buvo priimta į Jungtines Tautas.

Geografija

Šalies plotas – 458 km². Šalis išsidėsčiusi Karolinų salyne – 8 pagrindinėse salose ir daugiau nei 250 salelių. Svarbiausios salos yra Babeltuapas, Kororas, Angauras ir Peleliu. Visas šias salas, išskyrus Angaurą, bei Uolų salas (Čelbačebą) supa bendras koralinis rifas. Į šiaurę nuo šios salų grupės yra Kajangelio atolas. Kitos Palau salos gerokai nutolusios (600 km) į pietvakarius nuo pagrindinės grupės (Heleno rifas, Sonsorolis, Tobis, Meriras ir kt.). Dauguma salų žemos, tačiau Babeltuapas kalnuotas, jame yra aukščiausia šalies vieta – Ngerčelčusas (242 m).
Babeltuapo saloje yra gėlavandenis Ngardoko ežeras (didžiausias Mikronezijoje). Nedidelių druskingų ežerėlių gausu Uolų salose (didžiausias – Medūzų ežeras).
Klimatas ekvatorinis. Visus metus laikosi pastovi ~27 °C temperatūra bei pastovūs ir gausūs krituliai (3750 mm per metus). Būdingas oro drėgnumas – 82 %. Taifūnai užklysta retai.
Palau pasižymi natūralios, neliestos gamtos gausa. Visa Palau išskirtinė ekonominė zona paskelbta ryklių draustiniu, čia uždrausta ryklių žvejyba.

Ekonomika

Svarbiausi ekonomikos sektoriai: turizmas, žemės ūkis ir žvejyba. Šalis sulaukia daug turistų, mėgstančių nardymą.

Kultūra

Palau kultūriškai artima kitoms Mikronezijos valstybėms, susidariusi susimaišius vietinei kultūrai, japonų ir amerikiečių kultūroms. Muzikinės tradicijos išvystytos silpnai, populiari japoniška ir amerikietiška pop muzika. Korore veikia nacionalinis muziejus, viešoji biblioteka. Populiariausia sporto šaka Palau yra beisbolas.
Česlovas Valadka

Biografija

1953 m. baigė Kauno žemės ūkio technikumą. Studijavo Kinematografijos institute Maskvoje.
Dirbo Žemės ūkio ministerijoje, Lietuvos kino studijoje, 1958–1963 m. – Lietuvos radijo ir televizijos komiteto vaikų ir jaunimo bei literatūros laidų redaktorius. Nuo 1964 m. – žurnalo „Šluota“ skyriaus redaktorius. „Šluotoje“ ir kt. periodiniuose leidiniuose spausdino satyros ir humoro kūrinius. Bendrus su Ryčiu Tilvyčiu darbus pasirašinėjo „Tilval“. 1990–1991 m. redagavo atgaivintą kreivos minties laikraštį „Kuntaplis“.
Lietuvos naujienos

Lietuvos naujienos – nepriklausomas visuomenės dienraštis, ėjęs 1935–1936 m. Kaune.

Istorija

Leido ir redagavo Juozas Petrėnas. 1935 m. Nr. 1 išėjo kaip „Dienos“ priedas. Leidėjai bausti administracinėmis baudomis už skelbtas publikacijas. Vidaus reikalų ministro įsakymu buvo uždarytas. Nuo 1936 m. gruodžio 31 d. Lietuvos naujienos buvo sujungtos su laikraščiu „Laiko žodis“. Išleido priedą „Lietuvos naujienų ekstra leidinys“.
Redagavo Mikas Bagdonas, Justas Paleckis, Juozas Petrėnas.
Tintelių III senosios kapinės

Vieta

Įrengtos dirbamų laukų apsuptoje pakilumoje, ovalo plano, apie 13 m skersmens, apjuostos iki 0,5 m aukščio žemių pylimo, kurio išorinėje pusėje yra griovys. Kapinių pakraštyje auga aukšti lapuočiai medžiai, o viduryje stovi koplytstulpis.
Teritorijos plotas – 0,01 ha.

Koplytstulpis

Medinis. Stulpas stačiakampio pjūvio, į apačią platėja. Viršuje sumontuota stačiakampė stačiasienė, vienkamarė, atvira iš priekio ir šonų koplytėlė su keturšlaičiu stogeliu, virš kurio kyla bokštelis su kaltiniu, ornamentuotu kryželiu.

Istorija

Kapinės veikė XVII–XIX a. Jose laidoti Tintelių ir Nasrėnų Medsėdžių kaimų gyventojai. Vėliau retsykiais buvo pakasami savižudžiai, nekrikštyti mirę kūdikiai. 1917–1918 m. laidotos dizenterijos ir vidurių šiltinės aukos. Apie 1920 m. apkastos grioviu ir pylimu, palei kurį pasodinti medžiai. Mirusiems atminti pastatytas koplytstulpis, kurį 2006 m. restauravo Alioyzas Pocius.
1997 m. įrašytos į Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registro laidojimo vietų sąrašą (L559), 2005 m. pripažintos valstybės saugoma kultūros vertybe.
Josvainių herbas

Aprašas

Skydo sidabriniame lauke žalia papėde atgal jojantis šarvuotas raitelis sidabriniais šarvais su raudona perpete ant raudono žirgo, rankoje laikantis sidabrinį falčioną auksiniu efesu su lankeliu. Šalmas papuoštas stilizuotomis stručio plunksnomis, dvi auksinės, dvi mėlynos, balnas – mėlynas.
Virofagas

Virofagas – dvigrandės DNR virusas, savybėmis panašus į satelitinius virusus. Virofagai, kaip ir satelitiniai virusai, inhibuoja arba sutrikdo šeimininką koinfekuojančių pagalbinių virusų reprodukciją. Kitaip nei satelitinių virusų DNR, virofagų DNR koduoja replikacijos baltymus. Laikoma, kad transkripcijai virofagai naudoja pagalbinių virusų baltymus. Virofagai, kaip ir kai kurie satelitiniai virusai, paprastai kelia grėsmę pagalbinių virusų reprodukcijai (išimtis – Zamilon virofagas).
Hurricanes Sports Club

Stadionas

Namų rungtynes žaidžia Alston George Park stadione.
Julijanava

Istorija

Anksčiau kaimas vadintas Juliške.
1958 m. įkurta biblioteka.
Mindoras

Mindoras (tag. Mindoro) – sala Filipinų salyno centrinėje dalyje, septinta pagal dydį šalies sala. Išsidėsčiusi tarp Lusono ir Palavano salų. Plotas 10 572 km². Vyrauja kalnuotas paviršius. Aukštis iki 2582 m (Halkono k.). Pakrantėse – kalvotos aukštumos. Salą dengia drėgnieji tropiniai ir musoniniai miškai.
Mindore gyvena 1,062 mln. gyventojų (2000 m.); mangjanai, tagalai. Verčiamasi žemdirbyste (kokospalmės, ryžiai, cukranendrės, kukurūzai). Didžiausi miestai – Kalapanas, Mamburao.
Laikas (Argentina)

Laikas – Argentinos lietuvių katalikiškas informacinis laikraštis, įsteigtas 1948 m. rugsėjo 1 d. Buenos Airėse.

Istorija

Iš pradžių ėjo kas mėnesį, nuo 1950 m. – kas dvi savaitės. Leidžia vienuoliai marijonai, nuo 1953 m. spausdina nuosava spaustuvė.
Teatras

Teatras – (iš pranc. théâtre; lot. theatrum; gr. théatron vieta, skirta parodymui; v. theasthai pasižiūrėti) meninės išraiškos priemonė, išorinio ir vidinio pasaulio įvykių atvaizdavimas scenoje, dalyvaujant artistams (aktoriams) bei publikai.

Antika

V amžius laikomas dramų klestėjimo laikotarpis. Žymiausi tragedijų kūrėjai: Sofoklis, Aischilas, Euripidas.

Pjesės vertinimas

Komisija spręsdavo, kas geriausiai pasirodydavo. Ją sudarė dešimt žmonių – po vieną iš kiekvienos apygardos. Vaidinimai vykdavo visą dieną. Iš pradžių scenoje vaidindavo 1 aktorius, po to jų daugėdavo.

Rūšys

Iš pradžių teatrai buvo tik choriniai. Teatras buvo ne pramoga, o šventas reikalas. Šitaip atėniečiai pagerbdavo Dionisą. Giedant buvo prašoma dievų malonės. Vėliau šalia choro atsirado ir aktorių teatrai.
Teatrai, vaidinimai vyko du kartus per metus, per Derlingumo ir vyno dievo Dioniso šventes, pietiniame Akropolio šlaite. Teatras talpino 30 000 žiūrovų.
Epidauro amfiteatras – didžiausias išlikęs antikinis teatras Graikijoje.

Statiniai: senovės romėnų teatras

Romėnų teatras (Kom Al Dekka) – gerai išsilaikęs statinys su galerijomis, mozaikinėmis grindimis, marmurinėmis kėdėmis žiūrovams, kur tilpdavo iki 800 žmonių. Ptolomėjų laikais čia buvo Pano parkas ir malonumų sodas. Įrašai teigia, kad ši vieta kartais būdavo naudojama imtynių konkursams. Teatrą sudaro trylika balto marmuro, importuoto iš Europos, pusrutulio formos aukštų. Jo kolonos padarytos iš žalio marmuro, įvežto iš Azijos, ir raudono granito, importuoto iš Asuano. Užkulisiai abiejose scenos pusėse dekoruoti mozaikine danga. Einant nuo teatro žemyn, galima pamatyti masyvias arkas ir akmenines sienas, romėnų vonių mūrą ir jų namų liekanas.
Edgaras Jankauskas

Karjera Lietuvoje

Jankauskas karjerą pradėjo Vilniaus „Panerio“ komandoje, būdamas 16 metų perėjo į Vilniaus „Žalgirį“. 
1996 m. Lietuvos rinktinė rungtyniavo prieš Maskvos CSKA, o šiose varžybose Jankauskas įmušė du įvarčius.

Karjera užsienio klubuose

1996 m. tapo Maskvos CSKA žaidėju, o vėliau žaidė Maskvos „Torpedo“. Neilgai trukus Jankauskas perėjo į belgų „Brugge“ komandą, vėliau žaidė „Real Sociedad“, Lisabonos „Benfica“, o vėliau pradėjo žaisti portugalų „FC Porto“. Žaidė nedaug, tačiau kartą pasižymėjo Čempionų lygos varžybose, bei su klubu tapo Čempionų lygos čempionu. 2004 metais buvo išnuomotas prancūzų „OGC Nice“ komandai. Po labai nesėkmingų metų puolėjas pasirašė sutartį su FBK Kaunu ir netrukus buvo paskolintas Edinburgo „Hearts“ iš Škotijos. 2005–2006 metais tapo Škotijos vicečempionu, bei vienu naudingiausiu čempionato žaidėju. Nuo 2008 m. balandžio 24 d. Jankauskas liko be klubo, kuomet pasitraukė iš Portugalijos Lisabonos „Belenenses“ klubo. 2008 m. liepos mėn. jis pasirašė sutartį su Rygos Skonto klubu.
2009 m. birželio 28 d. pasirašė sutartį su MLS lygos komanda New England „Revolution“, kurią 2010 m. sausio 30 d. pratęsė dar vieneriems metams. 2009 m. sezone įmuštas Jankausko įvartis į Kansas City Wizards klubo vartus išrinktas vienu gražiausių sezono įvarčių. 2010 m. sausio 30 d. pratęsė sutartį su Foksboro klubu. 2010 m. rugsėjo 30 d. buvo nuspręsta nepratęsti sutarties su E. Jankausku.
2010 m. spalio 4 d. baigė profesionalaus futbolininko karjerą.
2011 m. vasario 17 d. apsigalvojo dėl pasitraukimo ir pasirašė sutartį su Rusijos Voronežo „Fakel“ klubu.

Žaidėjo karjera nacionalinėje rinktinėje

1995 m. talentingas puolėjas buvo pakviestas į Nacionalinę futbolo komandą ir joje debiutavo. Iš viso sužaidė už Lietuvos nacionalinę vyrų futbolo rinktinę 56 rungtynes, per kurias pelnė 10 įvarčių.

Trenerio karjera

2009 m. gegužės mėn. Kaune gavo UEFA B lygio trenerio licenciją. Dirbo Maskvos CSKA (2011-2012 m.), Edinburgo „Hearts“ (nuo 2012 m.) klubų trenerio asistentu.

Trakų FK vyr. treneris

2014 m. tapo A lygos debiutantų Trakų FK vyriausiuoju treneriu. Debiutantai A lygoje ilgai kovojo dėl aukščiausių pozicijų, pretendavo net į antrąją vietą, bet sezono pabaigoje patyrė eilę pralaimėjimų ir Edgaras Jankauskas pasitraukė iš vyr. trenerio posto.
Kirpainių kapinynas

Kirpainių kapinynas – prūsų kapinynas Semboje, prie Kirpainių, buv. Žuvininkų apskritis, dab. Povarovka, Kaliningrado sritis. Vietovė 1405 m. minima Kirpaynen vardu.

Tyrimai

Didžiausias žinomas Sembos kapinynas, 1 km ilgio ir 0,2 km pločio. Jo šiaurinė dalis yra vadinamojoje Galgenbergo (Kartuvių kalno) kalvoje. Kapinynas apardytas kasant smėlį. Kapinyną 1877 tyrinėjo V. Benigkas, 1902 m. – Emilis Holakas ir Karlas Štadis, 1907 m. – Adalbertas Becenbergeris, 1929 m. – Vilhelmas Gertė. Ištirti 329 kapai.
Mirusieji laidoti sudeginti urnose ar be jų su gausiomis įkapėmis. Išsiskiria du senojo geležies amžiaus kapai. Viename jų buvo kibiro formos urna, du sidabriniai lazdeliniai smeigtukai, sidabrinė antkaklė viela apvyniotais galais, sidabrinis ir žalvarinis žiedas, 4 ietigaliai, antskydis, pentinas, žąslai, diržų sagtys, pjautuvas, peilis, kirvis, drožtuvas, Domiciano laikų Romos moneta. Kitame kape rastos žirgo kamanos, puoštos sidabro ir sidabruotais apkalais, juose pavaizduoti skarabėjai. Rasta akinė ir romėniškoji segė, žiedas, šukos, peilis, du diržo galo apkalai, skiltuvas, trys įvaraus ilgio ylos, ietigalis, du galąstuvai, drožtuvas, adata. Šalia urnos rastas puodukas su miniatiūrinėmis įkapėmis.
Kapinyne rasta daug Romos monetų: Trajano (98-117 m.), Hadriano (117–138 m.), Marko Aurelijaus (161–180 m.), Domiciano, Faustinos II (175 m.), Komodo (180–192 m.). Dalis kapinyno tyrinėjimų duomenų neskelbta.
Józef Cyrankiewicz

Biografija

Baigęs Jogailos universitetą dirbo žurnalistu. 1935–1939 m. vadovavo Lenkijos socialistų partijos (LSP) Krokuvos apskrities komitetui. Karo metais veikė antinaciniame pogrindyje. 1941 m. areštuotas, kalėjo Osvencimo ir Mauthauzeno koncentracijos stovyklose.
1945 m. išlaisvintas, 1946–1948 m. buvo LSP Generaliniu sekretoriumi. Susikūrus Lenkijos jungtinei darbininkų partijai 1948–1972 m. buvo jos Politinio biuro narys, laikytas antru pagal įtaką žmogumi šalyje, ypač konservatyviu stalinistu.
1947–1952 m. bei 1954–1970 m. vadovavo Lenkijos vyriausybei (1952 m. priėmus naują šalies Konstituciją, Ministro pirmininko pareigos laikytos svarbiausiomis, juo tapo buvęs prezidentas Boleslavas Bierutas, o J.Cirankevičius iki 1954 m. dirbo vicepremjeru).
1968 m. krizės metu aktyviai palaikė V.Gomulkos organizuotą antisemitinę kampaniją bei Lenkijos kariuomenės dalyvavimą Prahos pavasario nuslopinime.
1970–1972 m. buvo LLR Valstybės tarybos pirmininkas (nominalus šalies vadovas, Valstybės taryba atliko kolektyvinio prezidento funkcijas). Po V.Gomulkos žlugimo buvo priverstas palikti šias pareigas ir paskirtas vadovavauti Lenkijos taikos šalininkų komitetui.
Balkūnai

Aplinkinės gyvenvietės

Vankiškiai
Lygumų kapinių koplyčia

Architektūra

Koplyčia romantizmo stiliaus, stačiakampio plano, simetrinė, vienanavė, su trisiene apside. Sienos sudėtos iš tašyto akmens mūro su smulkios akmens skaldos užpildu. Sienų angos su arkos pavidalo langais ir durimis. Pamatas su lauko akmenų mūro cokoliu. Statinio perdangos iš medinių sijų. Grindų danga – molio plytų grindinys. Stogas penkiašlaitis, apdengtas skardos lakštais (1920 m. inventoriuje minėta medinė, gontų danga). Ant kraigo - kalvio darbo kryžius. Koplyčioje išlikęs prastos būklės Nukryžiuotojo Jėzaus altoriaus retabulas (be paveikslo).
Fenciklidinas

Fenciklidinas arba PCP (dar žinomas kaip „Angelų dulkės“) – blokuojantysis haliucinogenas naudotas kaip anestetikas, vėliau uždraustas dėl pašalinio narkotinio poveikio. Populiarus narkotikas JAV.

Medicinis naudojimas

Su fenciklidinu buvo eksperimentuojama po Pirmojo pasaulinio karo, bandant jį panaudoti kaip anestetiką operacijų metu. Tačiau dėl pašalinių efektų, kaip haliucinacijos, euforija, dezorientacija, kliedesiai, bandymai buvo nutraukti. Šeštąjį dešimtmetį susidomėjimas šia medžiaga vėl išaugo ir 1963 metais ji buvo užpatentuota vienos farmacinės kompanijos kaip anestezinis medikamentas. Po poros metų PCP buvo uždrausta dėl aukščiau minėto šalutinio poveikio. 1967-aisiais fenciklidinas vėl pasirodė lentynose, tik šįkart kitu pavadinimu ir kaip veterinarinis anestetikas, tačiau netrukus vėl buvo pašalintas iš prekybos. Dėl kaupimosi riebaliniuose ir smegenų audiniuose bei šalutinio poveikio, PCP buvo visiškai uždraustas naudoti medicinoje.

Veikimas

Veikimas labai dažnai būna nenuspėjamas, kiekvieno organizmo reakcija į medžiagą ir tam tikrą jos kiekį gali būti labai skirtinga. PCP veikia centrinę nervų sistemą, taip įtakodama suvokimo funkcijų (haliucinacijos, kliedesiai, sutrikęs mąstymas), motorinių funkcijų (sutrikusi koordinacija, nevalingas akies obuolio trūkčiojimas) veikimą. Taip pat daro įtaką autonominei nervų sistemai, dėl ko pakyla pulsas, kūno temperatūra.
Maža dozė sukelia euforijos, atsipalaidavimo būseną, žmogus pasijunta tarsi būtų atsiribojęs nuo savo kūno ir jį supančios aplinkos, iškraipo jutimų signalus, taip pat žmogus gali pajausti stiprų nerimą, prarasti atmintį, pablogėti regėjimas, tapti sumišęs. Vidutinė dozė gali sukelti stiprų susijaudinimą, skausmo nejautrą, karščiavimą, seilių tekėjimą, elgesį, būdingą šizofrenija sergantiems asmenims. Suvartojus didelę dozę medžiagos, iškyla širdies smūgio, kvėpavimo sutrikimų, komos pavojus, gali ištikti mirtis.
Medžiagos poveikis, priklausomai nuo daugelio veiksnių, gali trukti labai įvairiai, tačiau dažniausiai tęsiasi nuo 4 iki 8 valandų.

Priklausomybė

Dažnai vartojant vystosi psichologinė priklausomybė, tačiau apie fizinę priklausomybę tokių duomenų nėra.
Bulvarinis skaitalas (1972 filmas)

Turinys

Maiklas Kingas gyvena Romoje ir rašo pigius nuotykių romanus, vadinamus „pulp“. Kartą jis gauna keistą užsakymą – parašyti paslaptingos įžymybės biografiją. Suintriguotas jis vyksta į Maltą, kur viešbutyje susipažįsta su paslaptingu ponu Mileriu, prisistatančiu profesoriumi iš Anglijos. Kingas galvoja, kad šis yra jo kontaktinis asmuo, turintis jį suvesti su įžymybe, tačiau kitą rytą randa Milerį negyvą vonioje.
Manydamas, kad tikroji auka turėjo būti jis, Kongas atvyksta į salą, kur susitinka Gilbertą Prestoną: buvusią kino žvaigždę, dažniausiai vaidinusią nusikaltėlius ir gangsterius bei turėjusią pažinčių su tikrais nusikaltėliais realiame gyvenime. Dabar sergantis vėžiu, Prestonas nori, kad jo atminimas būtų įamžintas dar iki mirties.
Suorganizavęs didelę gimtadienio šventę, Prestonas netrukus joje pradeda krėsti pokštus kitiems susirinkusiems. Kuomet joje pasirodo kunigu apsirengęs vyras ir paleidžia kelis šūvius, visi galvoja, kad tai tik dalis spektaklio, todėl, Prestonui, mirus, žudikui pavyksta pasprukti.
Likęs be medžiagos knygai, Kingas tampa detektyvu, bandančiu išsiaiškinti žmogžudystę. Kadangi Prestonas ketino rašyti atsiminimus, jis galėjo spėti atskleisti kai kurias paslaptis rašytojui, todėl Kingas jaučia, kad sekančiu taikiniu gali tapti jis. Net kai jam galų gale pavyksta išsiaiškinti nusikaltimo užsakovą, dėl savo paties saugumo jis priverstas laikyti paslaptyje...
Sausio 17

Vardadieniai

Beatričė – Daujotas – Dovainis (Dovainas, Dovas) – Dovainė (Dovė) – Kalnė – Kalnius – Leonilė – Merūnas – Tariotas – Tariotė – Vilda
Actas

Actas − acto rūgšties tirpalas vandenyje (dažniausiai 4 % ir 9 %). Acto rūgštis susidaro, fermentuojantis etilo alkoholiui (spiritui).

Kaip susidaro

Actą gamina mažiausi organizmai − acto rūgšties bakterijos. Fermentatoriuose, pripildytuose buko medienos drožlių, šios bakterijos, vartodamos deguonį, etilo alkoholį suraugina į actą.

Acto rūšys

Acto būna pagaminto iš vynuogių, obuolių, spirito ir kt. Actas kartais aromatizuojamas peletrūnais, salierais, juodųjų serbentų lapais, kitais prieskoninių augalų lapais arba šaknimis (baziliko, mėtos ir kt.).

Vertingiausia acto rūšis

Balzaminis actas (vadinamas ir Modenos balzaminiu actu) laikomas delikatesu ir vertinamas gurmanų.

Pritaikymas

Actas yra daugelio patiekalų ir užkandžių pagardas; jo dedama į padažus ir marinatus, į ruošiamas garstyčias, barščiams parūgštinti, silkei, salotoms paskaninti ir kitur.
Actas laikomas vėsiai stikliniame inde sandariai užkimštas.
Arno Esch

Biografija

Gimė 1928 m. vasario 6 d. Klaipėdoje. 1944 m. pasitraukė į Meklenburgą. 1946 m. pradėjo studijuoti teisę Rostoko universitete ir tapo Rytų Vokietijos liberaldemokratų partijos nariu, prieštaravo vienvaldei komjaunuolių sistemai. 1948 m. išrinktas į partijos komitetą. Laikraštyje Norddeutsche Zeitung paskelbė savo mintis apie valdžios ir piliečių galių pasidalijimą Rytų Vokietijoje bei prieš mirties bausmę. Už tai buvo 1949 m. spalio 18 d. suimtas NKVD su dar 12 bendraminčių ir nuteistas mirties bausme už kontrrevoliucionizmą. 1950 m. liepą perkeltas į Lubiankos kalėjimą Maskvoje, kur buvo sušaudytas 1951 m. liepos 24 dieną. Vokietijos Laisvoji demokratų partija įkūrė Arno Ešo vardo apdovanojimus ir fondą. Jo vardu pavadintos gatvės Rostoke ir Šverine, o ant Rostoko universiteto sienos pakabinta paminklinė lenta.
Jordano slėnis

Jordano slėnis arba Ghoras (arab. الغور‎ = Al-Ghor, hebr. עמק הירדן = Emek HaYarden) – slėnis Artimuosiuose Rytuose, nusidriekęs iš šiaurės į pietus apie 200 km, nuo Tiberiados ežero iki Negyvosios jūros, abipus Jordano upės. Plotis iki 25 km. Slėnis patenka į Jordanijos, Izraelio ir Vakarų Kranto teritorijas. Jis yra tektoninio lūžio, skiriančio Arabijos ir Afrikos plokštes, dalis. Į pietus nuo Negyvosios jūros šis tektoninis lūžis prasitęsia kaip Vadi Arabos slėnis.
Jordano slėnis yra vienų pirmųjų žemdirbystės sričių pasaulyje. Čia ji vystoma daugiau kaip 10 tūkst. metų. Palankus klimatas ir Jordano vandenys leido šiam slėniui tapti svarbiu kultūriniu-istoriniu centru šiame dykumų apsuptame krašte. Būtent Jordano slėnyje įkurtas vienas seniausių pasaulio miestų – Jerichonas. Prie Jordano yra krikščionių laikoma viena švenčiausių vietų Al Maghtasas, arba Jėzaus Kristaus krikšto vieta.
Po Izraelio valstybės susikūrimo, kilo kariniai konfliktai dėl šio slėnio. 1967 m. vakarinę slėnio pusę (Vakarų Krantą) iš Jordanijos okupavo Izraelis. Vėliau Izraelis ketino betonine siena atriboti Jordano slėnį nuo palestiniečių gyvenviečių Vakarų Krante, tačiau dėl kritikos šių planų atsisakė.
Dabar Jordano slėnyje gyvena ~11 tūkst. izraeliečių, 7500 gyventojų Vakarų Krante ir virš 85 tūkst. Jordanijos gyventojų. Slėnyje didelių miestų nėra, nes stengiamasi visas žemes panaudoti žemės ūkiui.
Mazsalacos savivaldybė

Istorija

Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Valmieros rajono dalies.