google/wiki40b huggingface dataset:
Gauda

Istorija

IV a. pr. m. e. Gauda buvo minima kartu su kitomis kaimyninėmis valstybėmis Vanga, Pundra ir Kamarupa. VI a. indų astronomas Virahamihira mini penkias Bengalijos valstybes (džanapadas): Gauda, Paundra, Vanga, Samatata, Vardhamana ir Tamralipta
Pirmasis žymus Gaudos valdovas buvo Šašanka (600-625), kuris iš sostinės Karnasubarnos ėmė vykdyti užkariavimus į rytus ir pietus, laikinai suvienydamas visą Bengalijos lygumos vakarinę dalį (konkuravo su rytuose sustiprėjusia Vanga). Tuo metu sostinėje lankėsi kinų vienuolis Xuanzangas. Vėliau sekusiu suirutės laikotarpiu Matsjanjai Gaudos teritorijos vėl susitraukė iki pirminių, ir jos sostinė buvo perkelta šiauriau, į Gaurą (tuometinis Lakšmanavati/Lakhanauti).
750 m. Gaure valstybės valdovu išrinktas Gopala, kuris įkūrė naują Palų dinastiją ir vėl pradėjo užkariavimus. Palos viešpatavo Bengalijoje ir didelėje dalyje Šiaurės Indijos iki pat XIII a. Po to valdė irgi iš Gaudos regiono kilusi Senų dinastija. Tiek palos, tiek senai titulavosi gaudešvara ir vangapati (Gaudos valdovai ir Vangos valdovai).
Po to, kai Palos sukūrė vieningą Bengaliją, Gaudos teritorijos tapo istoriniu regionu, kuris neprarado savo reikšmės iki pat XIX a. Būtent jame buvo įkuriamos Bengalijos karalystės ir vėliau Bengalijos sultonato sostinės: Nabadvipas, Pandua, Radžmahalis.
Remeikiai (Biržai)

Aplinkinės gyvenvietės

Smilgiškis – 3,2 km
BIRŽAI – 25 km
Kupriai (Vabalninkas) – 1,8 km
VABALNINKAS – 5,2 km
Čypėnai – 1,5 km
Čypiškis – 1,6 km
Kateliškiai – 1,5 km
Šilutės spaustuvė

Šilutės spaustuvė – spaustuvės, veikusios Šilutėje.

Istorija

Pirmąją spaustuvę 1861 m. įkūrė A. Umlaufas. Nuo 1861 m. balandžio 12 d. spausdino lietuvių ir vokiečių kalba savaitraštį „Šilokarčemos apsakymas“ (tuomet Šilutė vadinosi Šilokarčema). Naujasis spaustuvės savininkas Frydrichas Vilhelmas Zybertas išplėtė spaustuvės darbą. Zyberto spaustuvėje nuo 1861 m. iki 1919 m. įvairiais metais čia buvo spausdinami periodiniai leidiniai lietuvių ir vokiečių kalba. XIX a. pabaigoje prie spaustuvės veikė knygynas. Iki 1940 m. Šilutėje veikė laikraščių „Memellandische Rundschau“ ir „Tageblat“ spaustuvės.
1891–1944 m. veikusi Sekunų spaustuvė (tėvas Karlas, sūnus Otas, jo sūnus Oskaras) išspausdino apie 50 lietuviškų leidinių. 1892–1909 m. Bitėnuose veikė M. Jankaus spaustuvė.
1946 m. įsteigus apskrities laikraštį „Šilutės tiesa“, ėmė veikti „Švyturio“ spaustuvė. 1947 m. spaustuvė pavadinta „Šilutės tiesos“ spaustuve. 1949 m. gautas linotipas. 1951 m. sausio 3 d. ji pradėjo spausdinti rajono laikraštį „Leninietis“. 1951–1953 m. buvo spausdinami ir MTS laikraščiai: Šilutės Laukų spartuolis, Priekulės „Traktorininkas“, Žemaičių Naumiesčio „Laukų stachanovietis“.
1965 m. Šilutės spaustuvė prijungta prie Kretingos spaustuvės, 1976 m. tapo Klaipėdos „Ryto“ spaustuvės skyriumi. Nuo 1982 m. rajono laikraštis buvo spausdinamas ofsetu „Ryte“, o Šilutėje iki 1992 m. tik renkamas, laužomas, koreguojamas. 1987 m. gauta fotorinkimo mašina.
1989 m. Šilutės spaustuvė tapo savarankiška, valstybine spaustuvė, o 1992 m. – UAB „Putinas“ spaustuve, spausdino blankus, afišas, smulkius spaudinius.  Veikia K. Kyno leidybos įmonė „Šilutės spaustuvė“, Lietuvininkų g. 18.
Sebastián Coates

Nacional

Būdamas 11 metų, Coates pradėjo žaisti Club Nacional. Žaidė visuose amžiaus grupėse, kaip kapitonas. Aštuoniolikos metų, 2009 m. pasirašė sutartį su pagrindine komandą. Debiutavo prieš Bella Vista. El País laikraščio buvo pripažintas varžybų žaidėju.

Liverpool

2011 m. rugpjūčio 30 d. buvo paskelbta, kad Coates tapo Liverulio klubo žaidėju, ir kad vilkės 16 numerį, kuris prieš tai priklausė Sotirios Kyrgiakos persikėlusiam į Wolfsburg klubą.
Klube debiutavo rugsėjo 18 d. prieš Tottenham Hotspur, pakeitus traumuota Daniel Agger. Startinėje sudėtyje debiutavo rugsėjo 21 d. Brighton & Hove Albion lygos taurėje, kurias Liverpulio klubas laimėjo 2-1. Pirmą įvartį pelnė lapkričio 22 d. rezervinėje komandoje prieš Sunderland.

Tarptautinė karjera

Rinktinėje debiutavo 2011 m. Copa América prieš Čilę. Turnyre laimėjo geriausio jaunojo žaidėjo titulą.
Abu Bakras al Bagdadis

Biografija

Abu Bakras al Bagdadis (tikras vardas Ibrahimas Avadas al Badris) gimė neišsiskiriančioje sunitų šeimoje 1971 m. liepos 1 d. Samaroje, Irake. Pasakojama, kad jis buvo intravertiškas ir kuklus. Jo šeimos nariai tarnavo basistų organizacijoje ir Irako armijoje, bet tai buvo įprasta valdant S. Huseinui. Jaunystėje jis įstojo į Musulmonų broliją ir įgijo magistro laipsnį Islamo studijų universitete Bagdade. 2000 m. Al Bagdadis pasitraukė iš Musulmonų brolijos ir per 2000–2002 m. persiėmė salafitų-džihadistų pasaulėžiūra. Jis studijavo doktorantūroje ir priklausė salafitų „Sunų ir bendruomenių pasekėjų“ draugijai. 2003 m. prasidėjus JAV invazijai į Iraką tarp irakiečių pakilo antivakarietiškos, islamo ekstremistinės, prieš JAV nukreiptos nuotaikos. 2004 m. vasarį jis buvo suimtas Faludžoje JAV pajėgų įtarus pasipriešinimu. Al Bagdadis buvo perkeltas į Bukos stovyklą Irako pietuose, kur buvo sulaikyti daugiau nei 20000 antiamerikietiškų maištininkų. Manoma, kad ten Al Bagdadis dar labiau radikalizavosi, surado ryšių tarp daugelio įtakingų sulaikytų būsimų teroristų. 2004 m. gruodį jis buvo paleistas ir beveik iškart po to tapo Islamo valstybės (IV) nariu, greitai kilo jos ranguose, buvo atsakingas už ryšių palaikymą su provincijų kuopelių vadais.
2010 m. balandį žuvo tuometiniai IV vadeivos. Devynių IV narių taryba naujuoju vadu, emyru, išrinko Al Bagdadį. Tam greičiausiai reikšmės turėjo tikėjimas, kad Al Bagdadis esą buvo kilęs iš kuraišitų genties, tad tinkamas tapti kalifu. Tuo metu IV buvo patyrusi didelį smukimą ir Al Bagdadžiui buvo pavesta atgaivinti organizaciją, ką jis sėkmingai padarė. IV pasinaudojo plėsti savo įtakai Sirijos pilietiniu karu ir JAV koalicijos pasitraukimu iš Irako 2011 metais. Islamo valstybė užvaldė nemažas teritorijas Sirijoje ir šiaurės vakarų Irake. 2014 m. Al Bagdadis Mosule viešai paskelbė apie kalifato įkūrimą ir pasiskelbė kalifu. Jis pareikalavo IV prijaučiančių musulmonų visame pasaulyje prisiekti jam. 2015 m. viduryje IV galia buvo pasiekusi viršūnę, tačiau po to ji patyrė daugelį pralaimėjimų nuo Irako, JAV ir sąjungininkų, kurdų sukilėlių, Sirijos provyriausybinių ir kitų Sirijos sukilėlių pajėgų. 2018 m. IV prarado visas valdytas teritorijas, sklido gandai, kad Al Bagdadis žuvęs, nes jis viešumoje nesirodė nuo 2014 m. kalifato paskelbimo. 2019 m. po penkerių metu pertraukos buvo paviešintas vaizdo įrašas su Al Bagdadžiu; už pagalbą jį sugaunant JAV vyriausybė pažadėjo 25 mln. JAV dolerių atlygį.
Vidmantas Urbonas (1958)

Biografija

1977 m. baigė Panevėžio 8-ąją vidurinę mokyklą, studijuoja Vilniaus pedagoginiame universiteto Panevėžio fakulteto neakivaizdiniame skyriuje.
1978–1980 m. tarnavo armijoje desantiniame dalinyje. 1980 m. pradėjo dirbti Panevėžio prekybos valdyboje. Nuo 1990 m. sportininkas profesionalas, Pasaulio ultratriatlono čempionas ir rekordininkas, ekologinio žygio „Nemunas - mūsų gyvenimo linija“ sumanytojas ir įgyvendintojas. Panevėžio sporto mokyklos „Aukštaitija“ direktoriaus pavaduotojas bazių vadybai, Sporto mokyklos „Olimpas“, Panevėžio triatlono klubo treneris.
1998 Winner, 1998 Double Deca Iron World Challenge, World Record in 437hrs 21min 40sec.
(Swim(76 km): 1day 07:19:35, Bike(3600 km): 8days 23:46:01, Run(844 km): 7days 21:06:09, Total: 437:21:40)
2004 m. Panevėžio miesto savivaldybės Kūno kultūros ir sporto centro, miesto Tarybos sekretoriato vyr. sporto specialistas, treneris.
Tėvynės sąjungos Panevėžio miesto skyriaus narys.
2000–2003 m., 2003–2007 m. ir nuo 2007 m. Panevėžio miesto savivaldybės tarybos narys.
Lietuvos triatlono federacijos viceprezidentas.
Sutuoktinė Rita, sūnus Rokas.

Literatūra

Autobiografinė knyga – "Vidmantas Urbonas. Jūra – mano skaistykla", 2008, Leidykla Mintis. ISBN 978-5-417-00957-0
Turmanto pagrindinė mokykla

Istorija

Mokykla įsteigta 1927 m. rugsėjo 1 d.
2008–2012 m. veikė Turmanto pagrindinės mokyklos Lupenkos pradinio ugdymo skyrius.
Žvingių Šv. Kryžiaus Išaukštinimo bažnyčia

Istorija

Žvingių bažnyčia minima 1588 m. Ji XVI a. pabaigoje kunigo neturėjo. 1606 m. bažnyčiai paskirtas Bikavėnų kaimas, įsteigta parapinė mokykla (atkurta 1802 m.). Per miestelio gaisrą 1775 m. bažnyčia sudegė. 1778 m. atstatyta. Žvingių klebonas Pranas Butkevičius už draudžiamos lietuvių spaudos platinimą 1871 m. ištremtas į Tobolsko guberniją (į Lietuvą grįžo 1881 m.). 1880 m. kapinėse pastatyta koplyčia. Joje nuo 1915 m. laikytos pamaldos.
1885 m. perstatyta bažnyčia buvo viena gražiausių Lietuvos medinių bažnyčių. Prieš Pirmąjį pasaulinį karą Žvingiuose klebonavo rašytojas, draudžiamos lietuviškos spaudos bendradarbis Kazimieras Pakalniškis (1866–1933). Per karą bažnyčia sudegė. Pamaldos laikytos Bikavėnų kaimo koplyčioje.
Naujos bažnyčios statybai vyriausybė 1935 m. skyrė medienos už 10 000 litų. Klebono A. Braknio rūpesčiu po 1935 m. pastatyta dabartinė medinė bažnyčia. Jos įrengimas užtruko iki 1939 m. Per Antrąjį pasaulinį karą bažnyčia apgriauta.

Architektūra

Bažnyčia liaudies architektūros formų, kryžminio plano, su bokštu ir bokšteliu. Šventoriaus tvora akmenų mūro.
Eskudo de Veragvasas

Eskudo de Veragvasas (isp. Escudo de Veraguas – „Veragvos skydas“) – sala Karibų jūroje, Moskitų įlankoje, 32 km nuo Panamos krantų. Priklauso Ngobė Buglės komarkai. Plotas – 3,4 km².
Nors sala labai nedidelė, joje gyvena endeminių ir labai jautrių išnykimui rūšių – vienišasis amerikinis vaisėdis lapanosis (Artibeus incomitatus) ir pigmėjinis tripirštis tinginys (Bradypus pygmaeus). Taip pat sutinkami kirstukinis ilgaliežuvis lapanosis (Glossophaga soricina), mažasis didžiaausis lapanosis (Micronycteris megalotis), trumpauodegė karolija (Carollia brevicauda), pakrantinis pelėausis (Myotis riparius), baltajuostis maišasparnis šikšnosparnis (Saccopteryx leptura), storaspyglė žiurkė (Hoplomys gymnurus), Centrinės Amerikos švelniaplaukis oposumas (Caluromys derbianus).
Sala negyvenama, yra kelios sezoninės žvejų stovyklavietės.
Dubna (miestas)

Istorija

Sprendimas pastatyti protonų akceleratorių branduoliniam tyrinėjimui buvo priimtas sovietų vyriausybės 1946 metais. Vieta, kur dabartinis miestas stovi buvo parinkta tam tikru atstumu nuoMaskvos ir šalia Ivankovo jėgainės .
Mokslinis lyderis buvo Igoris Kurčiatovas.
Bendras projekto prižiūrėtojas, įtraukdamas konstravimą sprendimo, kelio ir geležinkelio, jungiančio jį prie Maskvos (didžiai baudžiamojo Gulago įnamių darbo įsitraukimas), buvo NKVD vadovas Lavrentijus Beria. Po trejų intensyvaus darbo metų, akceleratorius buvo įgaliotas 1949 m. gruodžio 13-ąją.
Miestas Dubna buvo oficialiai iškilmingai atidarytas 1956 m., kartu su Jungtiniu Institutu Branduolinio Tyrinėjimo (JIBT), kuris vystėsi į didelę tarptautinę tyrinėjimo laboratoriją, kuri specializavosi daugiausia mikrodalelių fizika, sunkiųjų jonų fizika, transuraninių elementų sinteze, ir radiobiologija. Išsiskiriantys 20-ojo amžiaus fizikai, Nikolajus Bogolijubovas, Vladimiras Veksleras, Bruno Pontecorvas dirbo institute. Daug elementarių dalelių ir sunkiųjų branduolių (tarp jų 118-asis elementas) buvo ten atrasti ir ištirti. Elemento Nr.105, Dubnis, vardas suteiktas pagal miesto Dubna vardą. 1964 miestas pravedė prestižinę Tarptautinę Aukštųjų Energijų Fizikos Konferenciją.

Geografija

Miestas yra 187 m virš jūros lygio, išdėstytas už maždaug 125 km į šiaurę nuo Maskvos, prie Volgos Upės, pasroviui eina Ivankovo Rezervuaras. Rezervuaras yra suformuotas hidroelektrinės dambos per Volgą, išdėstytą miesto ribų viduje. Miestas yra esantis prie abiejų Volgos krantų, ir turi vienintelį tiltą. Vakarų miesto siena yra atskirta Maskvos kanalo, prisijungiančio prie Volgos, rytinė siena skiria Dubnos Upės, prisijungiančios prie tos pačios upės.
Dubna yra šiauriausias miestas Maskvos srityje.
Visuomeninio transporto ryšiai su Maskva įtraukia skubius traukinius, priemiestinius traukinius ir autobusus.

Ekonomika

Prieš Tarybų Sąjungos žlugimą, JINR ir MKB Raduga buvo svarbiausios įmonės mieste. Po žlugimo jų populiarumas mažėjo žymiai. Kelios mažos pramoninės įmonės įsikūrė, tačiau miestas vis dar patiria trupučio darbo sunkumų. Artimumas Maskvai leidžia daugeliui važinėti ir dirbti ten. Planai prie AFK Sistema ir kitų investitorių, įtraukdami vyriausybinę struktūrą buvo paskelbti, kad pastatytų Rusijos analogišką Silikono slėnį Dubnoje. 2007 pradžią, bet jokios statybos neprasidėjo.

Broliniai miestai

La Krosas, Viskonsinas, JAV
Vytautas Sakalauskas (1961)

Biografija

1984 m. baigė Vilniaus universitetą, geografas.
Ignalinos raj. Rimšės pagrindinės mokyklos mokytojas, Lietuvos Hidrometeorologijos centro sinoptikas, Lietuvos hidrometeorologijos tarnybos vyresnysis sinoptikas.
Lietuvos valstiečių partijos, Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos, Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos narys. 2001–2003 m., 2003–2007 m. ir nuo 2011 m. Ignalinos rajono savivaldybės tarybos narys. 
Sutuoktinė Vida, vaikai Sandra, Jovitas.
AB Koordinatė

Istorija

Įmonė įkurta 1953 m. kaip Kauno remonto gamykla. 1959 m. pervadinta į Kauno staklių gamykla. 1962 m. pervadinta į Dzeržinskio staklių gamykla. 1975 m. įmonė pagamino 787 mašinines stakles, 1976 m. įmonėje dirbo 1 950 darbuotojai. 1991 m. įregistruota Valstybinė įmonė Koordinatė. 1995 m. įmonę įsigijo vokiečių įmonė GOLmatic. 1997 m. pradėta bankroto byla, įmonė uždaryta 1999 metais. Iki 2005 m. Palangoje veikė Valstybinės įmonės „Koordinatė“ poilsio namai „Lakštingala“.
Daumantai Siesickiai

Istorija

Giminė kildinama iš Utenos kunigaikščio Romunto sūnaus Daumanto. Daumanto palikuonys Daumantai Siesickiai pastatė Siesikuose renesansinius rūmus.
Anime News Network

Anime News Network (dažnai trumpinama ANN; liet. – anime naujienų tinklas) yra interneto svetainė, atliekanti įvairių anime, manga, japoniškos muzikos, su šiom industrijom susijusių žmonių bei kitų populiariosios japonų kultūros dalykų enciklopedijos bei naujienų publikavimo funkcijas. Svetainės turinys daugiausia skirtas Šiaurės Amerikos bei Japonijos gyventojams, nors jis pateikiamas tik anglų kalba.
ANN 1998 metų liepą įkūrė Justin Sevakis. Svetainė pradžioje tik publikavo pagrindines su anime susijusias naujienas.
Leinas

Leinas (val. Lleyn) – subkaralystė, priklausiusi nuo Gvinedo. Įkurta 540 metais.
540 metais Einionas Frenchinas, antrasis Ovaino Baltadančio sūnus, sugebėjo įtikint savo pusbrolį Mailguną atiduoti jam Leino pusiasalį, kur anksčiau buvo kita subkaralystė, Aflogionas. Einionas valdė iki mirties. Jis mirė 560 metais ir Leinas vėl tapo Gvinedo dalimi.
Saksonijos civilinis kodeksas

Saksonijos civilinis kodeksas (vok. Sächsisches Bürgerliches Gesetzbuch, Sächsisches BGB) - XIX a. Saksonijos karalystėje priimtas civilinis sąvadas.
Torpex

Torpex – sprogstamoji medžiaga, kurios galingumas 50 % didesnis, negu trotilo (TNT). Torpeksas susideda iš 42 % heksogeno, 40 % trotilo ir 18 % aliuminio miltelių.
Torpeksas imtas naudoti 1942 m., pradžioje torpedose. Pavadinimas torpex yra žodžių Torpedo Explosive 'torpedų sprogstamoji medžiaga' santrumpa. Torpeksas labai tiko povandeniniams šaudmenims, kadangi dėl jo komponento aliuminio sprogimo impulsas pasidaro ilgiau trunkantis, kas didina ardančiąją galią. Jį naudojo torpedose ir itin didelio kalibro aviacinėse bombose Tallboy ir Grand Slam. Torpeksu užtaisydavo ir nuotolinio valdymo bombonešius „branderius“ (Operacija Aphrodite).

Vėliau torpeksą pakeitė sprogstamoji medžiaga H6 ir polimerais klijuotos sprogstamosios medžiagos. Dabar torpeksas yra pasenęs, ir jis praktikoje sutinkamas daugiausia nesprogusiuose šaudmenyse.

Istorija

Torpeksą sukūrė Karališkojoje parako gamykloje (Royal Gunpowder Factory) Waltham Abbey mieste (Eseksas, D. Britanija) kaip galingesnį trotilo pakaitalą kariniam naudojimui. Heksogenas sukurtas 1899 m., bet jis pernelyg jautrus sutrenkimams, kad galėtų būti grynas naudojamas karinėje srityje. Buvo aptikta, kad maišant trotilą ir heksogeną jautrumą galima sumažinti, išlaikant didesnį sprogimo galingumą. Pridėjus aliuminio miltelių galingumas dar padidėja. Jie dažnai dedami į sprogalus, kurie turi pernelyg daug deguonies ir kuriems detonuojant išsiskiria laisvas deguonis. Šis papildomas laisvas deguonis reaguoja su aliuminio milteliais, ir šios labai egzoterminės reakcijos metu išsiskiria daug papildomos šilumos, kuri didina sprogimo dujų tūrį ir plėtimosi jėgą. Kaip priedas dedamas ir bičių vaškas, kuris mažina jautrumą sutrenkimams ir smūgiams. Vėliau vašką pakeitė iš naftos gaunamas priedas. Kalcio karbonato deda tam, kad sugertų drėgmę ir sumažintų vandenilio skyrimąsi dėl padidėjusio drėgnumo.
Muniškiai

Istorija

Istoriniuose šaltiniuose Muniškiai pirmą kartą paminėti 1744 m. Iki XIX a. vidurio kaimas ir buvęs dvaras priklausė dvarininkams Zaleckiams. 1848 m. dvarininkės K. Zabielaitės–Zaleckienės lėšomis pastatyta koplyčia, 1962 m. uždaryta, įrengtas grūdų sandėlis, 1992 m. restauruota. 1918 m. įsteigta mokykla, 1940 m. perkelta į Sitkūnus, dab. Sitkūnų pagrindinė mokykla. TSRS okupacijos metais Muniškių apylinkės centras, Lietuvos veterinarijos draugijos mokomojo ūkio pagalbinė gyvenvietė.
2005 m. atskirti Naujieji Muniškiai.

Žymūs žmonės

Muniškių dvare gimė Juozas Barzda-Bradauskas (1896–1953), Lietuvos karinis veikėjas, inžinierius, brigados generolas.
Garsas (kino teatras)

Istorija

1928 m. liepos 14 d. Nina Fridmanienė savo namuose (Respublikos g.) atidarė kino teatrą „Sirena“. 1939 m. kino teatras pradėjo rodyti įgarsintus kino filmus ir tada pavadintas „Garso“ vardu. Tuo metu tai buvo vienintelis prestižinis kino teatras Panevėžyje.
1968 m. rudenį senojo kino teatro vietoje duris atvėrė tuo metu moderniausias kino teatras „Garsas“. 1999 m. atliktas kapitalinis pastato remontas, atnaujinta techninė įranga.
Kino teatre yra dvi salės su Dolby Digital Suround EX garso sistema. Mažojoje salėje yra 80 vietų, o Didžiojoje salėje po 2016 metais vykusio kėdžių atnaujinimo yra 672.

Pasiekimai

Nuo 2009 m. sausio 1 d. kino centras tapo prestižinio Europos kino teatrų tinklo „Europa Cinemas“ nariu. Šis tinklas  jungia 41 šalį, 392 miestus, 687 kino teatrus ir 1719 ekranų. Toks pripažinimas „Garsui“ suteiktas ne tik už nekomercinio kino rodymą, bet ir už jaunimo edukacinių programų organizavimą.
Kaimo žodis (1926)

Kaimo žodis – LKP CK laikraštis, legaliai ėjęs 1926 m. sausį – vasarį Klaipėdoje.

Istorija

Buvo leidžiamas vietoj „Valstiečių žodžio“. Bendradarbiavo Zigmas Angarietis, Vincas Kapsukas, Jonas Žagas ir kt. Oficialus redaktorius Michelis Hermanaitis, o faktinis – Bronius Pušinis.
Dieveniškės

Apylinkės

Šios vietos – unikalios, nutolusios 80 km nuo Vilniaus, bet daug kas čia kitaip. Kitoks net kraštovaizdis – čia nebuvo paskutinio apledėjimo, tad kraštas žavi lėkštais kalvų šlaitais, plačiais upių slėniais, lengvomis gargždingomis dirvomis. Po keletą kilometrų besidriekiantys senoviniai gatviniai kaimai – gyvi, ne ekspoziciniai. Jie gana tankiai užstatyti, nėra vienkiemių, tad nėra ir kaimo turizmo sodybų. Tai – pasienio zona, čia retai sutiksi nevietinį žmogų.
Aplink Dieveniškes – Goštautų žemės ir dvarai. Viename iš jų su pirmuoju vyru Stanislovu Goštautu gyveno Barbora Radvilaitė, kuri melsdavosi Dieveniškių bažnyčioje, pastatytoje XV amžiaus viduryje. Prieš 620 metų kryžiuočių karo kelių aprašymuose kaip lietuvių didiko Mingailos tėvonija paminėtos Dieveniškės ir dabar, nepaisant atkampios geografinės padėties, yra svarbi kryžkelė: čia susitinka tautos ir kultūros, istorinis paveldas ir nauji geopolitiniai interesai, pažanga ir tradicijos. Į Dieveniškių miestelio keturkampę aikštę (urbanistikos paminklas) susibėgantys penki keliai itin gerai simbolizuoja šio krašto misiją. Dieveniškių iškyšulys – Lietuvos valstybės pamatinių, Mindaugo žemių šerdyje. Nepaisant istorinių peripetijų, polonizacijos ir rusifikacijos bangų, iki šiol išlikęs senoviškai lietuviškas. Kraštas kupinas praeities dvelksmo. Tūkstantmečiai pilkapynai, mitologiniai akmenys, seni ąžuolai. Kalbama, kad legendinis Napoleono lobis užkastas būtent kažkur šioje vietovėje.

Pavadinimo kilmė

Miestelio vardas tikriausiai asmenvardinės kilmės – pavardė Dievenis ir priesaga -iškės. Nors šiuo metu tokia pavardė nėra išlikusi, tačiau XX a. 4-ajame dešimtmetyje Šalčininkų apylinkėse dar būta pavardės Dzievenis – tai dzūkiška Dievenio lytis.
Tarpukariu miestelis buvo žinomas kaip Dieveniškis.

Šnekta

Dieveniškių šnekta priklauso rytų aukštaičių vilniškių tarmei. Ji yra išsaugojusi daug senoviškų lietuvių gramatikos ypatybių ir žodžių. 2005 m. pradėtas leisti dvitomis šios šnektos žodynas . Šnektą dar 1930 m. aprašė estų kalbininkas Pėteris Aruma knygoje „Litauische mundartliche Texte aus der Wilnaer Gegend mit grammatischen Anmerkungen“, rusė Tamara Sudnik („Диалекты литовско-славянского пограничья“, 1975 m.).
Gutlandas

Gutlandas (liuks. Guttland) − Liuksemburgo regionas, apimantis centrinę ir pietinę šalies dalį.
Gutlandas užima 68 % Liuksemburgo teritorijos; likusią šalies dalį užima šiauriau esantis Eslingas. Skirtingai nuo Eslingo, Gutlandas yra labiau urbanizuotas. Gutlande gyvena 87 % šalies gyventojų. Eslinge yra tik vienas miestas turintis daugiau kaip 2 000 gyventojų. Tuo tarpu Gutlande yra net 4 miestai, turintys daugiau kaip 15 000 gyventojų.
Gutlando peizažas pasižymi nedideliais laukais, sodais, pievomis ir ganyklomis, nedideliais miškais ir krūmokšniais − visa tai pakaitomis keičiasi ir sukuria nepaprastą įvairovės kraštovaizdį.
Gutlandas yra labiau lygumų kraštas nei Eslingas. Geologiškai Gutlandas yra sudarytas iš Juros-Triaso periodo smiltainio, o Eslingas iš Devono periodo skalūnų ir kvarcų.
Didelę Gutlando teritorijos dalį užima žemės ūkio paskirties dirbamos žemės (iš čia ir regiono pavadinimas).
FK Čelik Nikšić

Istorija

Klubo įkūrimo metais laikomi 1957-ieji. Yra žaidę Juodkalnijos Pirmoje lygoje.