google/wiki40b huggingface dataset:
Pagrabuosčiai

Istorija

1652 m. kaimas minimas Videniškių krikšto metrikų knygoje.
Lipecko sritis

Geografija

Didžiąją Lipecko srities dalį užima Vidurio Rusijos aukštuma, suskaidyta griovų, raguvų, karstinių formų. Rytiniame srities pakraštyje – Okos–Dono žemuma. Per sritį teka Donas (aukštupys) ir jo intakai Voronežas, Sosna. Miškai užima apie 8 % teritorijos. Prie Usmanės yra Voronežo rezervato dalis; be jo, yra dar 2 rezervatai.
Tryškių Švč. Trejybės bažnyčia

Istorija

Pirmoji bažnyčia Tryškiuose pastatyta XVI a. pradžioje. Nėra tikslių duomenų, kaip ji atrodė, tačiau žinant to meto bažnyčių statymo Žemaitijoje tradicijas, galima įtarti, jog tokioje gyvenvietėje kaip Tryškiai, galėjo būti pastatyta rąstinė, nedidelė, labiau koplyčią primenanti bažnyčia.
Yra aiškių duomenų, jog užėjus protestantizmo bangai, XVI a. pabaigoje tryškiu valdę didikai Šemetos tapo protestantais, išvarė katalikų kunigą ir atidavė bažnyčią į protestantų rankas. Pastarieji visiškai apleido bažnyčią, jos neprižiūrėjo. XVII a. pradžioje Tryškius pradėjęs valdyti Žemaičių seniūnas Andrius Valavičius 1611 m. gruodžio mėnesį kreipėsi į Lietuvos ir Lenkijos valstybės karalių Zigmantą Vazą su prašymu Tryškiuose atkurti katalikų bažnyčią ir parapiją. Karalius davė tokį leidimą. Dar tais pačiais metais A. Valavičius dovanojo bažnyčiai 91 valaką žemės.
Vis dėlto po protestantų valdymo laiktarpio bažnyčia buvo labai apleista, menkai tiko religinėms apeigoms. XVIII a. pradžios Žemaičių vyskupo informaciniame laiške popiežiui rašoma, jog Tryškių Švč. Trejybės titulo bažnyčia yra tokios prastos būklės, kad būtina statyti naują.
1751 m. pastatyta nauja medinė bažnyčia, kurios statymu rūpinosi klebonas Stanislovas Burneikis. Bažnyčia statyta vietinių meistrų. 1755 m. gegužės 28 d. ją pašventino Žemaitijos sufraganas Mykolas Chomianskis. 1804 m. šalia bažnyčios pastatyta varpinė. Jos statytojas – Žemaičių vyskupystės kancleris, Tryškių klebonas Kasperavičius. Tais pačiais metais prie bažnyčios įkurta špitolė. 1820 m. bažnyčiai priklausė šie kaimai: Stakminiai, Sukančiai, Užvėdarė, Vainočiai. 1911–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius.

Architektūra

Bažnyčia liaudies baroko formų, lotynų kryžiaus plano, su trisiene apside, 2 priestatais, vienabokštė, su 4 bokšteliais. Vidus 3 navų.
Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame stovi medinė varpinė, koplytėlė su skulptūromis. Prieš bažnyčią esančioje aikštelėje yra mūrinė kolona su šv. Florijono skulptūra.

Interjeras

Bažnyčios interjeras rekonstruotas po Antrojo Pasaulinio karo. Yra 5 altoriai.
Karosta

Karosta (latv. Kara Osta 'Karo uostas') – rajonas šiaurės Liepojoje (Latvija). 1890–1906 m. Rusijos caro Aleksandro III įsakymu Karosta statyta kaip karinė jūrų bazė. Vėliau buvo naudojama Tarybų Sąjungos Baltijos karinio jūrų laivyno.
Įtvirtinimai pastatyti 1894–1900 m. Kariniams tikslams įtvirtinimai taip ir nebuvo panaudoti, o kariuomenė juos paliko 1908 m. Per Pirmąjį pasaulinį karą, 1915 m. vasarą, fortai buvo susprogdinti, kad jų nepanaudotų vokiečiai.
Antro pasaulinio karo metu Karostoje įsikūrė Sovietų armija. Miestelis puikiai tiko karinei bazei, nes turi neužšalantį uostą, todėl čia galėjo švartuotis povandeniniai laivai.
1994 m. galutinai iš Latvijos pasitraukus Sovietų armijai, Karostoje liko gausybė negyvenamų butų blokiniuose pastatuose, kuriuose būdavo apsistoję per 20 000 kareivių. Rajone vyrauja didelis nedarbas, nusikalstamumas ir narkomanija.

Turizmas

Buvęs Karostos kalėjimas, kuriame būdavo kalinami karo nusikaltėliai, šiuo metu yra paverstas turistų stovykla. Kalėjime galima praleisti naktį kaip nusikaltėliui.
Taip pat rengiamos ekskursijos po išlikusius įtvirtinimus.
Keisti dalykai

Veiksmo vieta

Serialas vystomas praėjusio amžiaus aštuntojo dešimtmečio Indianos valstijos mažame JAV miestelyje – Hawkins. Pasaulis susideda iš dviejų plotmių. Pirmoji, tai įprasta ir visiems suprantama miestelio kasdienybė. Tačiau kitą – The Upside Down pasaulį, gali regėti tik vienas pagrindinių serialo veikėjų Will Bayers (akt. Noah Schnapp).
Serialas prasideda, kai 1983 m. lapkričio 6 d. Indianoje netikėtai dingsta dvylikametis Will Bayers. Will mama, Joyce, pradeda kraustytis iš proto ieškodama Will, tuo tarpu policijos vadas Hopper pradeda savo tyrimą. Kitą dieną netikėtai pasirodo paslaptinga mergaitė, turinti ypatingų galių bei sugebanti atlikti siaubingus dalykus. Toliau serialas vystomas, išaiškinant siaubingus įvykius ir veikėjų likimus.

Filmavimas

Visi trys sezonai filmuojami Džordžijos valstijoje, Džeksono miestelyje ir jo apylinkėse JAV.
Balducci levitacija

Balducci levitacija yra levitacijos iliuzija, kurią pirmasis aprašė Ed Balducci. Išradėjas nėra žinomas. Šis jokio išankstinio pasiruošimo nereikalaujantis triukas dažnai naudojamas iliuzionistų, kaip kad David Blaine, Paul Harris ir kitų.

Efektas

Atlikėjas stovi maždaug 45 laipsnių kampu į žiūrovus. Jis pakyla per keliolika centimetrų nuo žemės ir iškabo ore keliolika sekundžių (nors gali būti ir ilgiau). Tada atlikėjas vėl nusileidžia ant žemės.

Atlikimas

Iliuzionistas pasistiebia ant vienos pėdos pirštų, kitą pėdą laikydamas horizontaliai, lygiagrečiai pagrindui taip, kad ji užstotų pirmąją. Pirmosios matomas tik kulnas, todėl žiūrovams susidaro iliuzija, kad abi pėdos yra laikomos horizontaliai, o tarp jų ir žemės nieko nėra, t. y. atlikėjas levituoja.
Jimmy Somerville

Biografija

Jimmy Somerville XX a. 9-ajame dešimtmetyje buvo muzikos grupių Bronski Beat (1984–1985) ir The Communards (1985–1988) narys. Somerville falcetinis balsas išskyrė šias grupes iš kitų to meto dance ir synthie-Pop stilių grupių. Šių muzikos grupių dainų tekstuose pagrindinės temos dažniausiai buvo susijusios su homoseksualumu, jaunų gėjų izoliacija ir vienatve.
Kartu su Bronski Beat Jimmy Somerville sukūrė hitus Why, Smalltown Boy, It Ain't Necessarily So ir kartu su Marc Almond perdainavo Donna Summer kūrinį I Feel Love.
Su grupe Communards Somerville sukūrė hitus Don't Leave Me This Way (autor. Thelma Houston) ir Never Can Say Goodbye (Gloria Gaynor). Abi dainos buvo aukščiausiose dainų dešimtukų vietose Europoje.
Nuo 1989 m. Somerville leido savo solines plokšteles, iš kurių kūriniai iš karto patekdavo į dainų dešimtukus. Ypatingos sėkmės susilaukė perdainuoti kitų autorių kūriniai: You Make Me Feel (Mighty Real) (1990, Sylvester James), To Love Somebody (1990, Bee Gees) ir It Hurts So Good (1995, Millie Jackson).
XX a. dešimtajame dešimtmetyje Somerville kūryboje atsirado pertrauka albumų leidyboje ir albumas Manage The Damage (1999) nesusilaukė populiarumo.
2004 m. Somerville išleido singlą It's So Good.
2005 m. pasirodė jo albumas Home Again.
CF Tardienta

Istorija

Rungtyniauja 1ª Regional G2 lygoje (regioninė Ispanijos futbolo lyga).
Vyriausybės žinios

Vyriausybės žinios – tęstinis leidinys, leistas 1918–1940 m. Kaune,

Istorija

Nr. 1 išėjo Vilniuje. Iki 1920 m. Nr. 37 vadinosi „Laikinosios vyriausybės žinios“. Ėjo 2-3 kartus per mėnesį. Leido Ministrų kabineto kanceliarija, nuo 1940 m. birželio – Liaudies vyriausybė. Spausdino „Spindulio“ akcinė bendrovė, „Valstybės spaustuvė“. Išėjo 730 numerių. Tiražas 7000 egz. (1939 m.). Leido priedus.
Spausdino vyriausybės įstatymus, ministerijų, departamentų įsakymus, užsienio politikos raštus, valstybinių institucijų potvarkius, taisykles, ataskaitas ir kt.
Tuputiškių serpantinas

Vilniaus Tuputiškių serpantinas – vienintelis Lietuvoje akmenimis grįstas serpantinas, nutiestas rytinėje Vilniaus miesto dalyje, į vakarus nuo Naujosios Vilnios. Raizgytas kelias įrengtas Tuputiškėse, mišku apaugusioje Žiedų gatvės atkarpoje Pavilnių regioniniame parke. Gatvė jungia Žemąjį Pavilnį su Aukštuoju Pavilniu. Nei ilgiu, nei aukščiu šis serpantinas negali lygintis su kalnų serpantinais, bet vingių staigumu tikrai jiems nenusileidžia. 1997 m. jis įtrauktas į Kultūros paveldo objektų sąrašą (unik. kodas 2339). Prie jo pastatytas lankytiną vietą nurodantis kelio ženklas.

Istorija

Serpantinas nutiestas XX a. pradžioje į Žemąjį Pavilnį – kaip geležinkelininkų gyvenvietę, pradėtą statyti 1908 m. Tuputiškės iki XX a. pradžios buvo retai apgyvendintos. 1912 m. iš Tuputiškių palivarko išskirta žemių Vilniaus geležinkeliečių kolonijai.
Tuzai

Aplinkinės gyvenvietės

Laiviai – 3 kmPanotėniai – 3 kmNotėnai – 5 kmSALANTAI – 6 kmRėžgaliai – 4 kmŽeimiai – 2 kmŠATEIKIAI – 7 kmGintališkė – 3,5 km
Gudagojis

Istorija

Vietovardis laikomas baltišku, nuo žodžio „gudas“, reiškiančio baltarusį.
Gudagojis rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo XVI a. Nuo XVIII a. antros pusės čia įsitvirtino katalikai. Tuometinio žemių šeimininko Juozapo Vainos pastangomis čia pastatyta medinė bažnyčia, atsikraustė vienuoliai karmelitai. Kaimas išgarsėjo dėl stebuklingu laikomo paveikslo. Po 1795 m. ATR padalijimo Gudagojis pasiliko Vilniaus gubernijos Ašmenos apskrityje. Po 1830 m. sukilimo vienuolynas uždarytas, bažnyčia parduota žydams, o paveikslas išgabentas į Ašmeną. 1874 m. šalimais nutiestas geležinkelis, prie kurio ėmė augti Gudagojo GS gyvenvietė. 1906 m. bažnyčia vėl atkurta, grąžintas paveikslas. Nuo 1939 m. Gudagojis priklauso Baltarusijai.
Augustinava

Istorija

Kaime rastas akmeninis kirvis siaurėjančia pentimi (saugomas Rokiškio muziejuje).
Augustinava kūrėsi kaip dvaro palivarkas. Po I pasaulinio karo veikė komunistų pogrindinė kuopelė. 1951 m. įkurta pradinė mokykla. LTSR laikais – „Atžalyno“ kolūkio pagalbinė gyvenvietė.
Genovaitė Kačiuškienė

Genovaitė Kačiuškienė (g. 1954 m. birželio 12 d. Kaupuose, Pasvalio raj.) – Lietuvos kalbininkė, humanitarinių mokslų daktarė, profesorė, Lietuvių kalbos draugijos (LKD) pirmininkė.
Vyras Algimantas Kačiuška.

Biografija

1977 m. baigė Vilniaus universitetą, 1978–1983 m. mokėsi šio universiteto aspirantūroje. 1984 m. filologijos mokslų kandidatė. 2004 m. Šiaulių universitete atliko habilitacijos procedūrą.
1977 - 2018 m. Šiaulių pedagoginio instituto (nuo 1996 m. Šiaulių universitetas) dėstytoja. 1992–1996 m. Lietuvių kalbos mokymo katedros vedėja, 1996–2005 m. Humanitarinio fakulteto dekanė, 2004 - 2018 m. Lietuvių kalbotyros ir komunikacijos katedros profesorė.   2008-2018 m. – ir Matejaus Belo universiteto (UMB, Slovakija) Europos kultūrų studijų katedros profesorė. 
Lietuvių kalbos draugijos (LKD) pirmininkė (nuo 2017 m. rugsėjo mėn.). 
1991-1996 m. Šiaulių pedagoginio instituto Senato narė, 1996-2016 m. Šiaulių universiteto Senato narė (2015-2016 m. ir Senato pirmininkė). 2005-2011 m. Šiaulių universiteto Tarybos narė. 
1987–1990 m. lietuvių kalbą dėstė Sorbonos universiteto (Paris–3) Nacionaliniame rytų kalbų ir civilizacijų institute, 2007–2008 m. Metropolito J. V. Rutskio Filosofijos-teologijos studijų institute (Ukraina). Nuo 2007 m. Kalbos ir kultūros instituto „Lingua Lituanica“ (Vilnius) bendrasavininkė ir dėstytoja. Studijų kokybės vertinimo centro (SKVC), Valstybinės lietuvių kalbos komisijos (VLKK), Latvijos mokslo tarybos ekspertė, periodinių mokslinių leidinių „Kalbos aktualijos“ (Šiaulių universitetas), "Jaunųjų mokslininkų darbai" (Šiaulių universitetas), "Relacje międzykulturowe" (Jogailos universitetas, Krokuva, Lenkija), „Valoda“ (Daugpilio universitetas, Latvija), „Reģionālā un sociālā dialektoloģija“ (Daugpilio universitetas, Latvija), "Motus in verbo" (Matejaus Belo universitetas, Slovakija), „Vita Traductiva“ (Monrealis, Kanada) redakcinių kolegijų narė. Stažavo 1992 m. Grenoblyje, 1994 m. Paryžiuje, 2007 m. Romoje, pagal dėstytojų mainų programą ERASMUS paskaitas skaitė Latvijoje, Prancūzijoje, Slovakijoje, Švedijoje. 
Tarptautinės dialektologų ir geolingvistų sąjungos (SIDG) Kandidatų skyrimo komiteto narė, Lietuvos mokslininkų sąjungos, Lietuvos kalbų pedagogų asociacijos, UNESCO Šiaulių klubo, moterų klubo „Ragana“ narė. Šiaulių Rotary klubo „Harmonija" narė, 2013-2014 m. šio klubo prezidentė,  2016-2017 m. Rotary Apygardos 1462 Konvencijos propagavimo komiteto narė. Viena Trečiojo amžiaus universiteto steigimo Šiauliuose iniciatorių ir programų rengėjų, 1999–2010 m. šio universiteto Humanitarinio fakulteto dekanė. 
Daugiausia tiria lietuvių kalbos tarmių fonologinę sistemą. Moksliniai interesai: dialektologija, fonetika, fonologija, kompiuterinė ir eksperimentinė lingvistika, sociolingvistika, lietuvių kaip užsienio kalbos mokymas, Europos kultūros studijos, suaugusiųjų švietimas.
Jeršovas

Istorija

Jeršovas įkurtas 1893 m., statant Riazanės–Uralo geležinkelį. Gyvenvietė tapo svarbiu geležinkelio ir traukinių remonto centru. Miesto statusas suteiktas 1963 m.
Raitininkai (Raseiniai)

Istorija

Kaimas pirmą kartą minimas 1581 m., o 1866 m. paminėtas Raitininkų dvaras.
Andrius fon Štirlandas

Andrius fon Štirlandas (vok. Andreas von Stirland arba Andreas von Felben, g. Štirijoje, Austrija) – 1241-1242 m. ir 1248-1253 m. Livonijos ordino krašto magistras.
Saulius Kizas

Saulius Kizas (g. 1955 m. birželio 24 d. Troškūnuose) – lietuvių aktorius, televizijos laidų autorius ir režisierius, prodiuseris.

Biografija

1973 m. baigė Vilniaus 21-ąją vidurinę mokyklą, 1977 m. – aktorystės studijas Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (kurso vadovė – Irena Vaišytė). Po studijų visas kursas atvyko dirbti į Šiaulių dramos teatrą (kartu su S. Kizu – Saulius Bareikis, Dalia Brenciūtė, Julius Dautartas, Olegas Ditkovskis, Sigitas Jakubauskas, Virginija Kochanskytė, Rimanta Krilavičiūtė, Edmundas Leonavičius, Silva Miliauskaitė, Nijolė Oželytė, Regina Šaltenytė, Antanas Venckus, Gerardas Žalėnas, Juozas Žibūda). Čia S. Kizas dirbo iki 1980 m.
1980–1990 m. – Lietuvos televizijos ir radijo komiteto režisierius. Rengė laidas „Panorama“, „Keliai, mašinos, žmonės“, „Jaunimo studija“, „Gero apetito“, publicistinę programą „Veidrodis“.
Nuo 1990 m. – nepriklausomas menininkas, masinių renginių režisierius, 1991-1993 m. veikusio nepriklausomo kanalo „TV-26“ kūrėjas.
Leopoldas Kumpikas

Leopoldas Kumpikas (1906 m. lapkričio 15 d. Čepiškė, Židikų valsčius – 1993 m. liepos 30 d. Kaunas) – Lietuvos inžinierius mechanikas, technologijos mokslų daktaras.

Biografija

1938 baigė Vytauto Didžiojo universitetą. 1949 m. technikos mokslų kandidatas.
1944–1993 m. Vytauto Didžiojo universiteto (1946–1950 m. Kauno universitetas, 1951–1990 m. Kauno politechnikos institutas, nuo 1990 m. Kauno technologijos universitetas) dėstytojas, 1951–1986 m. Mašinų gamybos technologijos katedros vedėjas, 1953–1962 m. dar ir Mechanikos fakulteto prodekanas, 1962–1972 m. Mašinų gamybos fakulteto dekanas, nuo 1965 m. profesorius. Daug prisidėjo prie mašinų gamybos terminijos tobulinimo, rinko ir paskelbė kraštotyrinės medžiagos apie Kauno pramonės istoriją.
Kriptografinė santraukos funkcija

Susiję algoritmai

Kontrolinių sumų (angl. Checksum) algoritmai yra panašūs i kontrolinio parašo, tačiau nėra naudojami duomenų apsaugos tikslams dėl įvairių pažeidžiamumų.
Suvaidink mano žmoną

Turinys

Kadaise prieš pat vestuves patyręs išsiskyrimą, Denis pasikeitė: tapo plastikos chirurgu, neįsipareigojančiu jokiai moteriai ilgiau negu vieną naktį. Meistriškai viliodamas jas legenda apie savo byrančią santuoką, kartą jis susipažįsta su Palmer, kurią iš tiesų įsimyli. Denis nori santykių tęsinio ir nusiteikęs elgtis sąžiningai, tačiau ankstesni melai pakiša ja koją: Palmer randa vestuvinį žiedą, kurį Denis naudodavo kaip jauką moterims. Nenorėdamas sakyti tiesos, jis sumeluoja, kad šiuo metu skiriasi su žmona. Palmer pareikalauja, kad šis jas supažindintų ir Denis, patekęs į savo paties spąstus, turi meluoti toliau. Jis įkalba savo asistentę Kateriną suvaidinti jo bjaurią žmoną, tačiau situacija dėl to tik dar labiau komplikuojasi...
Kantrybės pusiasalis

Kantrybės pusiasalis (rus. Полуостров Терпения) – 65 km ilgio pusiasalis pietrytinėje Sachalino salos dalyje. Jis sudaro rytinę Kantrybės įlankos ribą su likusia Ochotsko jūros dalimi.
Pusiasalio plotis kinta nuo mažiau kaip 1 km (ties Lodočnio sąsmauka) iki 30 km plačiausioje vietoje. Didžiausias aukštis – 350 m virš jūros lygio. Pusiasalis yra pats pietinis Rytų Sachalino kalnų galas. Šie šiaurės pietų kryptimi einantys kalnai sudaro rytinę Sachalino salos pusę.
Pusiasalio gale yra mažas švyturys, pastatytas 1953 m.
Mikovas

Mikovas (rus. Микков) – negyvenama sala Kandalakšos įlankoje (Baltoji jūra), priklausanti Murmansko srities Kandalakšos rajonui (Rusija).

Padėtis

Sala yra centrinėje Kandalakšos įlankos dalyje, prie įėjimo į Kovdos užutėkį. Nuo Mikovo iki Kandalakšos kranto Kolos pusiasalyje šiek tiek daugiau kaip 2,5 km. Iki Kovdos kaimo yra 4,6 km, o iki Zelenoborskio gyvenvietės – 5,5 km. Salos ilgis apie 1,6 km, o plotis – iki 850 m plačiojoje vakarinėje dalyje.
Į pietus, vakarus ir šiaurvakarius nuo Mikovo yra daug kitų salų, daugelis kurių yra bevardės ir visai nedidelės. Didžiausios gretimos salos yra Jelovecas (Еловец), Beriozovecas (Березовец), Beriozovis (Берёзовый 'Beržinė'), Krivojus (Кривой 'Kreivoji'), Vysokis (Высокий 'Aukštoji'), Marfica (Марфица). Į pietus ir vakarus nuo Mikovo salos prasideda plati smėlinė sekluma, jungianti Mikovą su gretimomis salomis.

Aprašas

Sala netaisyklingos formos, pailga iš šiaurės vakarų į pietryčius, į rytus platėjanti. Turi dvi įlankas, vieną pietų pusėje, kitą – šiaurės pusėje, kurios beveik dalina salą į dvi dalis. Sąsmauka keliasdešimties metrų pločio.
Didžiąją dalį salos dengia miškas, kurio nėra tik šiaurės vakarų gale ir sąsmaukoje centre. Mikovo sala turi tris nedideles lėkštas aukštumas (iki 9 m šiaurės vakarų dalyje). Šiaurės vakarų dalyje įrengtas geodezinis punktas.
Mikovo sala garsi tuo, kad jos šiaurės rytų dalyje yra regioninės reikšmės valstybinis geologinis gamtos paminklas „Mikovo salos granitoidai“. Tai natūrali granitoidų, kurių amžius 2,3-2,4 mlrd. metų, atodanga.
Jungtinės Karalystės Parlamentas

Jungtinės Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystės Parlamentas (angl. Parliament of the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland) - aukščiausiasis Jungtinės Karalystės įstatymų leidimo organas (parlamentas). Jungtinės Karalystės Parlamentas susideda iš žemesniųjų Bendruomenių Rūmų ir aukštesniųjų Lordų Rūmų. Trečiąja Parlamento dalimi yra laikomas karalius arba karalienė.
Parlamentas išsivystė iš ankstyvųjų viduramžių tarybų, turėjusių teisę teikti patarimus Anglijos karaliui. 1215 m. karalius Jonas Bežemis buvo priverstas išleisti Didžiąją laisvių chartiją, pagal kurią negalėjo rinkti mokesčių be šios tarybos pritarimo. 1265 m. Simonas de Monfortas (be karaliaus sutikimo) sušaukė pirmąjį išrinktą Parlamentą. 1295 m. lapkričio 13 d. panašų Parlamentą sušaukė karalius Eduardas I. Valdant Eduardui II išsiskyrė Bendruomenių ir Lordų rūmai.
Analogiškos struktūros vystėsi ir Škotijoje ir Airijoje. 1707 m. pagal Sąjungos sutartį Anglijos ir Škotijos Parlamentai buvo sujungti į Didžiosios Britanijos Parlamentą. 1801 m. prie jų buvo prijungtas Airijos Parlamentas, naują struktūrą pavadinant Jungtinės Karalystės Parlamentu.
Iki XIX a. Lordų Rūmai buvo tiek teoriškai, tiek praktiškai viršesni už Bendruomenių Rūmus. Tačiau 1911 m. buvo priimtas Parlamento Aktas, 1911, pagal kurį Lordų Rūmai neteko teisės atmesti Bendruomenių Rūmų priimto įstatymo, o tik sustabdyti jo įsigaliojimą trims sesijoms.
Cirkonis

Lydiniai

Dažniausiai naudojami cirkonio lydiniai su alavu, geležimi, chromu, nikeliu, niobiu (kartu sudaro virš 97 % visų cirkonio lydinių). Lydiniai pasižymi mechanišku stiprumu, atsparumu korozijai bei kai kurioms rūgštims net aukštose temperatūrose.
Valakas

Valakas – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės žemės valda.
Rugsėjo 28

Vardadieniai

Svetlana – Lana – Vaclovas – Tautvydas – Vientautė – Saliamonas – Vacys
Mi Plan

Produkcija

2008 metų pabaigoje Ispanijos žiniasklaida paskelbė, jog Furtado planuoja įrašyti dainas naujajam albumui ispanų kalba ir anglų kalba, ir kad planuoja jį išleisti tarp gegužės ir birželio mėnesių. 2009 m. kovo 4 d. Furtado paskelbė savo „MySpace“ puslapyje, kad planuoja išleisti du albumus: vieni bus ispanų kalba, kitas – portugalų. Pirmasis singlas iš albumo yra „Manos al Aire“ (reiškiantis „Rankas Ore“) kuris išleistas 2009 m. birželio 29 d. Iš albumo buvo išleisti trysreklaminiai singlai pirmasis yra „Más“ (kuris taip pat bus antrasis singlas), o antrasis „Mi Plan“ (su Aléx Cuba) išleistas 2009 m. rugpjūčio 11 d. Ketvirtasis singlas „Bajo Otra Luz“ (su Julieta Venegas ir La Mala Rodriguez) yra paskutinis reklaminis singlas iš albumo, išleistas 2009 m. rugsėjo 1 d. Ji taip pat pakvietė Meksikos žvaigžde Alejandro Fernandez dainuoti duetą pavadinimu „Sueños“ („Sapnai“) savo naujame albume.
Vokietijoje albumas išleistas anksčiausiai ir sekančią savaitę nuo išleidimo albumas pasiekė pirmąją vietą MegaCharts tope. Be to, jos sugrįžimo singlas „Manos al Aire“ Vokietijos grojamiausių dainų tope (Airplay chart) užėmė 1 vietą.
Dainius Virbickas

Sporto pasiekimai

Geriausias asmeninis rezultatas – 2:15.28, pasiektas 1995 m.
Olimpinėse žaidynėse 1996 m. Atlantoje (JAV) bėgo maratoną: distancijos nebaigė (buvo 124 dalyviai).
Smolensko operacija

Smolensko operacija − Raudonosios armijos Vakarų ir Kalinino frontų puolamoji operacija 1943 m. rugpjūčio 7 d. − spalio 2 d., per Antrąjį pasaulinį karą.
Vakarų ir Kalinino frontai (vadai Vasilijus Danilovičius Sokolovskis (Василий Данилович Соколовский) ir A. I. Jeriomenka (Андрей Иванович Ерёменко) pralaužė Vokietijos armijų grupės „Centras“ (vadas G. fon Kliugė) gynybą 400 km fronte, sutriuškino 7 divizijas, 14 divizijų padarė didelių nuostolių, prasiveržė į vakarus 200–250 km, užėmė Smolensko sritį, dalį Kalinino srities ir Baltarusijos rajonų.
Smolensko operacija padėjo Raudonajai armijai sėkmingai baigti kontrpuolimą Kursko mūšyje.
Atlanta

Istorija

Atlantos apylinkėse iki baltųjų pasirodymo gyveno čerokiai ir krikai. 1823 m. šioje teritorijoje prasidėjo baltųjų gyvenviečių kūrimas. 1843 m. šioje vietoje įsikūrusi gyvenvietė prie geležinkelio pavadinta Marthasville, pagal Džordžijos valstijos gubernatoriaus dukters vardą.

Kultūra

1991 m. mieste vyko Mis Pasaulis 1991.
Vigoda (Palenkės Januvo valsčius)

Istorija

Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1817 m. įkurtas žirgynas, 1841 m. pagal architekto Henriko Markonio projektą buvo pastatytos arklidės. Žirgyno plotas 2500 ha ir tai sudaro 18% valsčiaus teritorijos. Žirgyne auginami ir veisiami Arabų arkliai (nuo 1885 m.) ir angloarabų žirgai. Nuo 1970 m. rengiami kasmetiniai žirgų aukcionai.
Vytautas Vitkauskas

Biografija

1958 m. baigė Vilniaus universitetą, 1975 m. apgynė filologijos mokslų kandidato (dabar – humanitarinių mokslų daktaro) disertaciją „Žemaičių dūnininkų šnektų morfofoneminiai dialektizmai“. 1999 m. apgynė habilitacinį darbą „Lietuvių kalbos tarmių morfofoneminiai reiškiniai ir jų svyravimas“.
Nuo 1958 m. Lietuvių kalbos ir literatūros instituto (dab. Lietuvių kalbos institutas) Kalbos istorijos ir dialektologijos sektoriaus jaunesnysis mokslinis bendradarbis, nuo 1963 m. – to paties instituto Žodynų sektoriaus jaunesnysis mokslinis bendradarbis. 1990–2001 m. vadovavo Žodynų skyriui. Dėstė Lietuvos muzikos ir teatro akademijoje, nuo 2001 m. profesorius.

Mokslinė veikla

V. Vitkauskas – „Lietuvos TSR upių ir ežerų vardyno“ (1963 m.) vienas sudarytojų, akademinio „Lietuvių kalbos žodyno“ autorius (1973–1981 m.) ir redaktorius (1978–1995 m.), nuo 1994 m. – vyr. redaktorius (1996–2002 m.). Šiam veikalui užrašė apie 65 000 žodžių iš įvairių tarmių. Už darbą prie Žodyno kartu su kitais 1996 m. paskirta Lietuvos mokslo premija. Daug dirbo rengiant „Lietuvių kalbos žodyno“ elektroninį variantą (2005), „Dabartinės lietuvių kalbos žodyno“ (vyr. red. S. Keinys) 3–5 leidimus (1993, 2000, 2004 m.).
V. Vitkauskas – lietuvių tarminės leksikografijos pradininkas. 1976 m. išleido „Šiaurės rytų dūnininkų šnektų žodyną“, 1988 m. kartu su Gertrūda Naktiniene ir Aldona Paulauskiene – „Druskininkų tarmės žodyną“ (J. Balčikonio premija).
Paskelbė straipsnių lietuvių dialektologijos, kalbos kultūros, teatro klausimais. Keliolikos knygų autorius. „Lietuvių kalbos atlasui“ ištyrė 22 gyvenamąsias vietas.