google/wiki40b huggingface dataset:
Baltijos oro policija

Baltijos oro policija (dažn. NATO oro policijos misija Baltijos šalyse) – NATO misija saugoti ir kontroliuoti oro erdvę virš Baltijos šalių (Estija, Latvija, Lietuva). Nuo 2014 m. išplėsta ir Lenkijoje, kur bazuojamasi oro bazėje Malborke.

Istorija

Estijai, Latvijai ir Lietuvai 2004 m. kovo 29 d. tapus NATO narėmis, nutarta, kad pasikeisdamos oro erdvę virš šių šalių kontroliuos ir oro policijos vaidmenį atliks NATO karinės oro pajėgos. Nuo tos dienos Baltijos šalių oro erdvę kontroliavo vienos iš NATO šalių oro pajėgų keturių naikintuvų grandis, dislokuota Šiaulių Zoknių aerodrome. 
2008 m. spalio 21 d. vyko bendros NATO oro policijos misiją Baltijos šalyse vykdančio JAV karinio kontingento, Karmėlavoje dislokuoto Valdymo ir pranešimų centro bei kitų NATO šalių karinių vienetų pratybos. Pratybose, kurios vyko Lietuvos, Latvijos ir Estijos oro erdvėje, dalyvavo Danijos, Čekijos, JAV ir Lenkijos naikintuvai. Pratybų tikslas - stiprinti sąveiką tarp trijų Baltijos valstybių nacionalinių centrų ir oro navigaciją koordinuojančių institucijų, Lietuvoje dislokuotų ir oro policijos funkcijas vykdančių NATO karinių vienetų bei kitų NATO šalių.
NATO 2012 m. vasario pradžioje nusprendė pratęsti oro policijos misiją, kuriai mandatas iki tol buvo suteiktas iki 2014 m. Tuomet ambasadoriai Briuselyje formaliai patvirtino, kad tai bus ilgalaikė misija su periodinėmis peržiūromis, o Baltijos šalys savo ruožtu įsipareigojo didinti savo indėlį.
Oro policijos misijos pratęsimas patvirtintas ir Čikagos viršūnių susitikime (2012 m., Čikaga). NATO generalinis sekretorius Andersas Foghas Rasmussenas paskelbė, kad Aljanso šalių vadovai nusprendė oro policijos misijos Baltijos šalyse nesusieti su konkrečiomis datomis, tačiau pridūrė, kad šis susitarimas gali būti peržiūrėtas.

Misijos sustiprinimas

2014 m. kovo 6 d., dėl įtemptos politinės padėties Ukrainoje ir vykstant Krymo aneksijai, tuometinę JAV vykdytą 4 naikintuvų misiją papildė šeši JAV KOP McDonnell Douglas F-15 Eagle naikintuvai ir du kuro papildymo ore lėktuvai Boeing KC-135 Stratotanker. Tuo būdu siekta sustiprinti NATO oro policijos misiją Baltijos šalyse. Nuo 2014 m. gegužės 1 d. oro policijos misija sustiprinta dalį jos pajėgų dislokuojant ne tik Zokniuose, bet ir Estijos Amari bei Lenkijos Malborko aerodromuose. Nuo 2015 m. rugsėjo 1 d. oro policijos misiją atlieka aštuoni NATO šalių naikintuvai (po keturis Zoknių ir Amari bazėse).
Cadaveria

Istorija

Grupė susikūrė po to kai Cadaveria (tikrasis vardas Raffaella Rivarolo) ir Flegias (tikrasis vardas Marçelo Santos) išėjo iš grupės Opera IX dėl ten kilusių nesutarimų tarp narių. 2002 metais grupė Cadaveria išleido savo debiutinį ir didžiausio pasisekimo sulaukusį albumą pavadinimu „The Shadows' Madame“. Dar po dvejų metų grupė išleido antrąjį savo albumą „Far Away From Conformity“. 2007 metais buvo išleistas labumas „In Your Blood“. Paskutinis albumas „Horror Metal“ išleistas 2012 metais. 2001–2003 metais prie grupės buvo prisidėjęs Baron Harkonnen kuris grojo sintezatoriumi, tačiau grupę paliko nes norėjo daugiau dėmesio skirti savo grupei DyNAbyte, prie pastarosios taip pat prisideda ir Cadaveria su bosistu Killer Bob.

Muzika

Šios grupės muzikos žanras yra labai unikalus susidedantis iš black metal, thrash metal, death metal, gothic metal, symphonic metal elementų. Dainų žodžiai taip pat yra visiškai nesitaikantys į standartus dažniausiai yra dainuojama apie dvasinius ir filosofinius dalykus.
Biržos manija

Biržos manija – biržos dalyvių optimizmas žymiai augant akcijų kainoms.
Augant akcijų kainoms dažnai atsiranda daug komentatorių, kurie pateisina nepagrįstai augančias kainas ir tvirtina, kad rinka tik augs. Akcijos masiškai perkamos, siekiant vėliau jas parduoti dar brangiau. Kai entuziazmas pasiekia piką rinka dažniausiai griūna, ištinka krizės. Žinomiausios biržų krizės – 1929 m. vadinamas Juodasis ketvirtadienis, po kurio sekė Didžioji depresija, 1987 m. Juodasis pirmadienis ir 2000 m. Dotkomų bumas.
Thomas Bangalter

Biografija

Būdamas šešerių Thomas jau grojo su pianinu. Tai darė tėvų spaudžiamas, už ką dabar jis jiems labai dėkingas. Su Guy-Manuel susipažino mokykloje 1987 m., jiems patiko panaši muzika ir filmai. Iš pradžių jie įkūrė Indie Rock grupę, pavadinimu Darlin, kurioje be jų dar grojo Laurent Brancowitz. Šioje grupėje Thomas grojo bosine gitara. Tačiau kaip pats sakė, tai tebuvo paauglių žaidimai, o ne rimtos muzikos kūrimas. Sulaukę 18 metų, abu jaunuoliai susidomėjo elektronine muzika, dėl ko Laurent Brancowitz paliko grupę.  Vienas britų žurnalistas išgirdęs jų muziką pavadino ją „Daft Punk". Pavadinimą jaunuoliai greitai susigalvojo: jiems tiko žurnalisto frazė. Kartu su Guy-Manuel jis sukūrė 1997m. „Homework" albumą, 2001 m. „Discovery" ir 2005 m. „Human after all". Vėliau dirbo su su Dj Falcon, sukūrė grupę Together, bei kartu su Benjamin Diamond ir Alan Braxe sukūrė garsųjį Stardust projektą, su daina „Music sound better with you". Taip pat įrašė albumą, kurio pavadinimas buvo toks pat kaip ir filmo(filmo pavadinimas Irréversible, kuriame Thomo  dainos sudarė filmo garso takelį.
Os penis

Os penio nebuvimas žmonėse

Žmonės, ne taip kaip kiti primatai, neturi varpų ir varpučių kaulų. Tikrosios žmoginės beždžionės turi panykusius varpikaulius - kai kuriose rūšyse jie būna tik 10-20 cm dydžio.
Yra aprašyta atvejų, kai po traumų vyrų peniai sukaulėdavo. Aprašytas ir vienas atvejis, kai 5 metų berniukui išoperavo įgimtą varpikaulį. Tas berniukas turėjo ir daugiau raidos nenormalumų, pvz., skeltą kapšelį.
Gorilos ir šimpanzės turi varpikaulius. Pvz., šimpanzių patinų varpikauliai yra apatinėje dalyje, jį ilgis - apie 1,6 cm.
Vyrų (žmonių) varpų erekciją sukelia vien tik kraujo suplūdimas į akytkūnius ir šių sustangrėjimas.
Evoliucinis biologas Ričardas Dokinsas 2006 m. spėliojo, kad faktas, jog žmonės prarado varpikaulius, kai artimiausios žmoginės beždžionės juos dar turi, tikriausiai rodo vykus specifinę lytinę atranką. Žmonių protėviuose vyko tokia lytinė atranka, kai moterys (patelės) atsirinkdavo partnerius su efektyvia kraujotakos sistema. Kadangi vyrų varpos darbinį pavidalą įgauna tik hidrauliniu būdu (veikia kaip hidraulinis skeletas), tas pavidalas tapo kraujotakos funkcinės būklės rodikliu. Bloga erekcija signalizuoja apie tokias būkles kaip diabetas, neurologiniai sutrikimai, depresijos ir kt.

Oosikas

Oosikas yra vėplio, tikrojo ruonio, ausytojo ruonio ar baltojo lokio varpikaulis. Taip šiuos varpikaulius vadina Aliaskos vietiniai gyventojai.

Oosikas gali būti iki 60 cm ilgio. Iš poliruotų oosikų gamina peilių ir kitų įnagių rankenas. Oosikus Aliasko čiabuviai dažnai pardavinėja turistams kaip suvenyrus. Kadangi dabar juos medžioti leista tik čiabuviams, tokie suvenyrai yra reti ir brangūs.
2007 m. 1,4 m ilgio fosilinis išnykusios vėplių rūšies varpikaulis buvo parduotas aukcione už 8000 JAV dolerių.
Vytautas Andruškevičius

Biografija

2004 m. baigė Šiaulių universitetą, pedagogas. Druskininkų viešosios įstaigos „Garsų aruodas“ vadovas. UAB „Kolumbana“ direktorius.
Nuo 1994 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Druskininkų skyriaus narys, 1996–2001 m. Druskininkų skyriaus pirmininkas, 2001–2005 m. pirmininko pavaduotojas, LSDP tarybos narys. 2000–2003 m., 2003–2007 m. ir nuo 2007 m. Druskininkų savivaldybės tarybos narys, Finansų komiteto pirmininkas.
Sutuoktinė Gražina, vaikai Rūta, Rokas.
Daiva Šideikienė

Biografija

Nuo 2011 m. Mažeikių rajono savivaldybės tarybos narė, išsikėlė savarankiškai.
Raganų pasaulis

Raganų pasaulis (angl. Witch World) – amerikiečių rašytojos Andre Norton sukurtas fiktyvus pasaulis, aprašomas jos kalavijo ir burtų knygų serijose. Pirmoji knyga, tokiu pačiu pavadinimu „Raganų pasaulis“, buvo išleista 1963 m. Nuo tada buvo išleista dar apie trisdešimt knygų, virš dešimt apsakymų, įvairūs apsakymų bei apysakų rinkiniai ir antologijos. Prie Raganų pasaulio knygų vėliau prisidėjo ir kiti rašytojai. Paskutiniai kūriniai buvo išleisti jau po Andre Norton mirties 2005-aisiais.

Žanras

„Raganų pasaulis“ prasidėjo kaip mokslinės fantastikos bei kalavijo ir burtų mišinys. Pirmosios knygos pagrindinis veikėjas Simon Tregarth iš modernių laikų Žemės paslaptingu būdu yra perkeliamas į kitą visatą, kur prisijungia prie vienos iš valstybių – Estkarpo. Šis pasaulis išsivystymo lygiu maždaug atitinka Europos viduramžius, tačiau jame taip pat egzistuoja magija. Svarbiausi antagonistai pirmosiose knygose, vad. Estkarpo cikle, buvo iš dar kito pasaulio atvykę aukšto technologinio išsivystymo lygio priešai. Vėlesnėse knygose mokslinės fantastikos bruožų vis mažėjo, ir serija tapo labiausiai magine fantastika. Kartais „Raganų pasaulis“ laikomas romantine magine fantastika, ar šio požanrio ištakomis, dėl siužetuose dažnai pasitaikančių romantinių motyvų. Raganų pasaulį kaip inspiraciją dažnai nurodo vėlesni romantinės maginės fantastikos rašytojai, pvz., Mercedes Lackey.

Adaptacijos

1989 m. Steve Jackson Games išleido „Raganų pasaulio“ priedą savo kuriamam vaidmenų žaidimui „GURPS“.
Ikis (sala)

Iki sala (jap. 壱岐島) – nedidelė sala, esanti tarp Kiūšiu salos ir Cušimos salyno Cušimos sąsiauryje, rytiniame Korėjos sąsiaurio dalyje. Tai dalis Nagasaki prefektūros Japonijoje. Iki miestas yra vietinės vyriausybės centras. Sala turi 3 uostus.
Ši sala kartu nuo seno buvo ir viena tradicinių Japonijos žemių, dar vadinama 壱州 Išiū.

Geografija

138,45 km² ploto saloje, t. y. 17 km iš šiaurės į pietus ir 14 km iš rytų į vakarus, gyvena apie 33 200 gyventojų. Žemdirbystė plačiai naudojama vietinių gyventojų, plačiai auginami ryžiai ir tabakas. Čia vyrauja onsen; taip japonai vadina karštą pavasarį. Jūrų ežiai šioje saloje – delikatesas, kaip ir japoniška degtinė šiočiū.
Tarp XX a. 8 ir 9 dešimtmečių, ypatingai Kacumoto mieste, salos gyventojai buvo pagarsėję banginių ir delfinų medžiokle ypatingai dideliais kiekiais. Dėl nykstančios Seriola quinqueradiata rūšies, 1982 m. vietinė miesto vyriausybė uždraudė žvejoti pastarąją rūšį dideliais mastais.
1977 m., vietiniai žvejai pakvietė televizijos kompanijas masiškų delfinų žudynių nufilmavimui. Po to pasaulis stipriai pasmerkė žvejų veiksmus dėl delfinų žudymo.

Istorija

Iki sala nuo senovės buvo viena tradicinių Japonijos žemių.
Po Toi įsiveržimo, prasidėjo prekyba tarp Korėjos valstybės Korio, Cušimos, Iki ir Kiūšiū, bet buvo sustabdytas Mongolų įsiveržimu į Japoniją 1274 ir 1281 m. Tačiau Japonai ėmėsi priemonių tolimesniems mongolų įsibrovimams sustabdyti. Korjosa (Korio dinastijos istorikas) minėjo, kad 1274 m., mongolų karinės pajėgos, tarp kurių buvo ir korėjiečių karių, užgrobė Cušimos ir Iki salas bei išžudė daugybę salos gyventojų.
Iki sala, kartu su Cušima ir Macura tapo viena didžiųjų Wokou (japonų piratų) bazių.
Kuzma Petrovas-Vodkinas

Kuzma Petrovas-Vodkinas (rus. Кузьма Сергеевич Петров-Водкин, 1878–1939 m.) – XX a. pirmos pusės Rusijos tapytojas, iliustratorius, teatro dailininkas, rašytojas.

Biografija

Kuzma Petrovas-Vodkinas gimė 1878 m. lapkričio 5 d. Chvalinske prie Volgos upės (Saratovo sritis). 1893–1895 m. jis mokėsi tapybos ir piešimo pas F. Burovą Samaroje. 1897–1904 m. mokėsi Maskvos tapybos, skulptūros ir architektūros mokykloje vadovaujamas N. Kasatkino ir V. Serovo. 1901 m. tobulinosi Miunchene. Baigęs mokslus keliavo po Europą, pabuvojo Šiaurės Afrikoje. Nuo 1908 m. K. Petrovas-Vodkinas apsigyveno Sankt Peterburge, 1910–1917 m. mokė E. Zvancevos mokykloje, dalyvavo „Meno pasaulio“ parodose. Jo kūryba buvo paveikta prancūzų P. Sezano, P. Gogeno, A. Matiso bei ruso V. Boriso-Musatovo dailės. Jis taip pat į savo paveikslus įpynė senosios Rusijos dailės ir ankstyvojo italų renesanso tapybos bruožų, suteikė jiems simbolistinių, alegorinių prasmių. Garsiausiu iš ankstyvųjų jo kūrinių minima „Raudono arklio maudynė“ (1912).
Po 1917 m. Spalio revoliucijos K. Petrovas-Vodkinas 1918–1933 m. dėstė Sankt Peterburgo dailės akademijoje. Revoliuciją dailininkas matė visai ne kaip kruviną perversmą ir tai perteikė idealizuojančiuose paveiksluose („Sankt Peterburgo Madona“ (1918) ir to meto natiurmortai). Dailininkas ir toliau dirbo idealizuojančiu stiliumi („Anos Achmatovos potretas“ (1922), „Komisaro mirtis“ (1928) ir „Lenino portretas“ (1934)). Dailininko konfliktas su SSSR sovietine realybe vėlyvaisiais metais atsiskleidžia paveiksle „Naujakūriai“ (1937), kuriame pavaizduota scena po pilietinio karo, kai į pabėgusio „buržujaus“ namus įsikelia darbininkas su savo šeima iš kaimo. Kuzma Petrovas-Vodkinas mirė 1939 m. vasario 15 d. Leningrade. Lietuvos dailės muziejaus rinkiniuose yra jo paveikslas „Dailininko žmonos portretas“.
Marių Meškos

Marių Meškos – atvirosios (open) bei mišrios (mix) sudėties ultimeito komanda iš Klaipėdos. Komanda atstovauja Klaipėdai Lietuvos ultimeito čempionatuose, Baltijos ultimeito čempionatuose bei kituose nacionalinėse ir tarptautinėse varžybose.

Komandos istorija

Klaipėdoje ultimeitas pradėtas žaisti 2009 metų rudenį. Pirmieji žaidėjai subūrė komandą ir įkūrė klubą tokiu pat pavadinimu – „Marių Meškos“. Klubas įkurtas 2010 metų pradžioje, nuo tada aktyviai dalyvauja įvairiose varžybose.
Mančiūnų kapinės

Mančiūnų kapinės – Mančiūnų kaimo kapinės Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurę nuo Žaslių. Seniausiame antkapyje įrašyta 1879 m. mirimo data. Žaslių Šv. Jurgio bažnyčios mirties metrikuose minimi laidojimai šiose kapinėse siekia apie 1825 m. Kapinės vietinių žmonių buvo vadinamos "Glinianka", tokiu pavadinimu jos įvardijamos ir metrikiniuose įrašuose.

Istorija

Kaišiadorių rajono savivaldybės administracijoje saugomais kapinių inventorizacijos, atliktos 1984 metais, duomenimis, Kaišiadorių rajono Žaslių apylinkės Liaudies deputatų tarybos Mančiūnų kaimo kapinių žemės naudojimo brėžinys sudarytas 1978 metais pagal Lietuvos TSR Ministrų Tarybos 1979 m. lapkričio 30 d. nutarimą. Tačiau tiksli data, kada kapinės pradėtos eksploatuoti, inventorizacijos dokumentuose nenurodyta.
1985 metais sudaryto Valstybinės žemės naudojimo akto, kuriuo Kaišiadorių rajono Žaslių apylinkės Liaudies deputatų tarybos vykdomajam komitetui suteikta teisė naudotis 12,6 ha žemės (į šį plotą įeina ir Mančiūnų kapinių žemės sklypas), pagrindu 2009 m. parengtame ir Kauno apskrities viršininko 2009 metų birželio 19 dienos įsakymu patvirtintame teritorijų planavimo dokumente, Kaišiadorių rajono Žaslių seniūnijos Stabintiškių kadastro vietovės žemės reformos žemėtvarkos projekto papildymo projekte, buvo suprojektuotos Mančiūnų kapinių žemės sklypo ribos. Kaišiadorių rajono savivaldybės administracija parengė Mančiūnų kapinių žemės sklypo kadastrinius matavimus ir pateikė Kaišiadorių rajono žemėtvarkos skyriui prašymą sudaryti panaudos sutartį ir suteikti teisę neatlygintinai naudotis 0,4487 ha žemės sklypu, kurio naudojimo būdas – bendro naudojimo teritorijos, pobūdis – kapinių.
2011 m. rugsėjo 21 dieną buvo sudaryta valstybinės žemės panaudos sutartis Nr. 6SUN-30, ir Mančiūnų kapinių žemės sklypas įregistruotas Nekilnojamojo turto registre.
2013 m. rugpjūčio 29 d. Kaišiadorių rajono tarybos sprendimu Mančiūnų kaimo kapinės priskirtos riboto laidojimo kapinėms.
Kapinių tvarkytojas – Kaišiadorių rajono savivaldybės administracijos Žaslių seniūnija. Kapines prižiūri Marijonas Barkauskas.
Alanitas

Alanitas – sorosilikatų grupės epidotų pogrupio mineralas, pasižymintis tuo, kad turi retų žemės elementų. Mineralo formulė Ca(Ce, La, Y,Ca)Al₂(Fe²⁺,Fe³⁺)(SiO₄)(Si₂O₇)O(OH). Alanitas kartais vadinamas ortitu ir gali sudaryti iki 20 % retų žemės elementų ir būti vertingas jų šaltinis. Jis kristalizuojasi monoklyninėje sistemoje ir turi prizmiškos formos kristalus, kurie dažniausi magminėse uolienose.
Pagal Moso skalę kietumas 5,5, specifinis tankis 3,3-4,2.
Mineralas paprastai būna juodos spalvos, bet gali būti rudos ar rudai violetinės spalvos.
Mineralas atrastas 1810 m. ir pavadintas Škotų minerologo Tomo Alano (1777–1833) garbei.
Audronė Burakovienė-Kriaučiūnaitė

Audronė Burakovienė-Kriaučiūnaitė (g. 1955 m. lapkričio 14 d. Ramygaloje, Panevėžio r.) – kultūros darbuotoja ir chorvedė.

Biografija

Pas P. Zabielą privačiai mokėsi griežti akordeonu, o vėliau lankė vaikų muzikos mokyklą. Baigusi Ramygalos vidurinę mokyklą, 1973–1977 m. choro dirigavimo mokėsi Vilniaus kultūros mokykloje (dėst. K. Rimkevičius), vėliau vienus metus choro dirigavimą neakivaizdiniu būdu studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (dėst. B. Jankausko klasė).
Nuo 1977 m. Širvintų rajoninių kultūros namų metodininkė, vėliau meno vadovė, nuo 1990 m. Širvintų rajono savivaldybės kultūros skyriaus vedėja.
Vadovavo įvairiems vokaliniams ansambliams, 1980 m. subūrė mišrųjį vokalinį kvartetą, kuris 1980 m. respublikiniame „Sidabrinių balsų“ konkurse pelnė laureato vardą, o 1985 m. analogiškame konkurse diplomą. Jos vadovaujamam moterų vokaliniam ansambliui 1988 m. suteiktas „Širvintos“ vardas. Kolektyvas dalyvavo vokalinių ansamblių konkursuose „Ratnyčėlė“ Druskininkuose, pasirodė televizijos laidoje, 1988 m. kartu su Vilniaus vyrų choru „Varpas" lankėsi Šiaurės Korėjoje – koncertavo Pchenjane.
Nuo 1977 m. A. Burakovienė talkino Širvintų rajoninių kultūros namų mišriajam chorui, vėliau tapo jo meno vadove ir dirigente. Choras parengtas 1985 m. respublikinei dainų šventei, 1990 m. Lietuvos tautinėje šventėje dalyvavo vyrų choro grupė, 1994 m. I ir 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventėms Vilniuje parengė Širvintų kultūros namų kamerinį mišrųjį chorą. Choras dalyvavo 1995 ir 1997 m. Baltijos ir Šiaurės šalių chorų festivaliuose Rygoje ir Gotlande (Švedija). Lietuvoje choras koncertuoja, gieda bažnyčiose, dalyvauja įvairiuose kultūros renginiuose. A. Burakovienė atgaivino Širvintų rajono dainų šventes ir joms diriguoja.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Valerijus Ponomariovas

Biografija

1976 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą, inžinierius statybininkas. 1982–1984 m. mokėsi Vilniaus aukštojoje partinėje mokykloje.
1976–1980 m. Šiaulių statybos tresto meistras, darbų vykdytojas, komjaunimo komiteto sekretorius, 1980–1983 m. LKP Šiaulių miesto komiteto instruktorius, 1983–1986 m. Kaišiadorių hidroakumuliacinės elektrinės Statybos valdybos partinio komiteto sekretorius, 1986–1991 m. Utenos Vykdomojo komiteto pirmininko pavaduotojas. 1991–1993 m. verslininkas. 1993–1996 m. Vyriausybės atstovas Utenos apskrityje, 1996 m. UAB „Utenos statyba ir partneriai“ direktorius, 1996–1997 m. LR Vyriausybės Valstybinės tabako ir alkoholio kontrolės tarnybos direktorius. 1997–2001 m. – UAB „Utenos statyba" Vilniaus filialo direktorius. 2001–2004 m. susisiekimo viceministras, bendrovės “Lietuvos geležinkeliai” valdybos pirmininkas.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Vilniaus skyriaus narys.
1995 m. kovo mėn. Utenos rajono savivaldybės tarybos narys (LDDP sąraše) ir nuo 2003 m. gruodžio mėn. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys, Savivaldos plėtojimo, ryšių su visuomene ir viešosios tvarkos komiteto pirmininkas.
Žmona Tatjana (g. 1954 m.), sūnūs Andrejus (g. 1975 m.) ir Igoris (g. 1977 m.).
Sūduvos aukštuma

Sūduvos aukštuma (lenk. Pojezierze Suwalskie, rus. Виштынецкая возвышенность) – Baltijos aukštumų dalis Lietuvos pietvakariuose, Lenkijos šiaurės rytuose ir Karaliaučiaus krašto pietryčiuose.
Sūduvos aukštumos ilgis (iš vakarų į rytus) apie 90 km, didžiausias plotis apie 20 km. Rytuose nuo Dzūkų aukštumos ją skiria Nemunas, pietvakariuose Sūduvos aukštuma jungiasi su Mozūrijos aukštuma, pietuose leidžiasi į Kapčiamiesčio-Suvalkų smėlingas lygumas bei ribojasi su Šiaurine Palenkės žemuma, šiaurėje ribojasi su Lietuvos Vidurio žemuma.
Sūduvos aukštuma susidarė per paskutinį apledėjimą ledyno pakraštyje. Susideda iš keleto masyvų: Vištyčio-Gražiškių, Trakėnų, Sangrūdos, Rudaminos, Verstaminų, Miroslavo. Dubumos tarp masyvų 100-110 m aukščio.
Aukštumoje yra apie 250 ežerų. Pietiniame aukštumos pakraštyje daug rininių ežerų, šiauriniame – dideli guolinio tipo ežerai (Dusia, Metelys, Obelija, Rimietis). Aukštumoje yra giliausias Lenkijos ežeras Ančia bei kiti gilūs ir dideli ežerai - Vygriai, Didysis Šelmentas, Bočnė ir Rospudas. Per Sūduvos aukštumą teka Ančia, Peršėkė, Šešupė. Miškų yra tik smėlingose ir akmeningose Sūduvos aukštumos vietose.
Būdas žemaičių

Būdas žemaičių – Mažeikių rajono laikraštis. Leidžiamas 2 kartus per savaitę – antradienį ir penktadienį.
Pusiau prezidentinis valdymas

Pusiau prezidentinis valdymas arba parlamentinis-prezidentinis valdymas – valdymo forma, turinti tiek parlamentinio valdymo, tiek prezidentinio valdymo ypatumų.
Pusiau prezidentinis valdymas dažnai vadinamas „prancūzišku“, nes taip pagal 1958 m. Konstituciją veikia Prancūzijos Penktoji Respublika. Tačiau jau iki Antrojo pasaulinio karo tokia sistema veikė Suomijoje.
Pusiau prezidentinio valdymo sąlygomis prezidentą, turintį svarbių vykdomosios valdžios įgaliojimų, renka ne parlamentas, o visi piliečiai. Ministrų kabinetui vadovauja ministras pirmininkas. Ministrą pirmininką skiria prezidentas su parlamento pritarimu. Be to, ministras pirmininkas ir po to turi turėti parlamento pasitikėjimą.
Kibernetinė ataka

Kibernetinė ataka (angl. Cyberattack) – elektroninėje erdvėje pavienių asmenų arba organizacijų  vykdomas informacinių sistemų, infrastruktūros objektų, kompiuterių tinklų, asmeninių kompiuterių puolimas įvairiomis kenkėjiškomis priemonėmis. Kibernetinės atakos paprastai suorganizuojamos iš anoniminio šaltinio, jų pagrindinis tikslas yra užvaldyti, pakeisti arba sunaikinti pasirinktąjį taikinį, įsilaužiant į sistemą per pažeidžiamiausią jos tašką. Šie veiksmai, priklausomi nuo turinio, gali būti įvardijami kibernetinėmis kampanijomis, kibernetiniu karu, kibernetiniu terorizmu. Jų mastas gali svyruoti nuo šnipinėjimo įrangos įrašymo asmeniniame kompiuteryje iki bandymų pažeisti visos šalies infrastruktūrą. 2017 m. paplitusios naujausios kenkėjiškos programos Petya, WannaCry paliudijo kibernetines atakas tampant vis išmanesnėmis ir pavojingesnėmis, darančiomis žalą pasauliniu mastu.
Daugelis įvykusių didžiausių kibernetinių atakų atskleidė, kad dažniausiai jos kyla iš Kinijos, Rusijos, Šiaurės Korėjos, Irano, Pakistano ir kitų tarptautiniuose konfliktuose dalyvaujančių šalių. IT korporacija „Microsoft“ pasisako už „Skaitmeninę Ženevos konvenciją“, kuri įpareigotų vyriausybes pranešti apie aptiktas kompiuterių saugumo spragas IT produktų gamintojams, o ne jas nuslėpti, mėginti jomis pasinaudoti arba pardavinėti šią informaciją; perspėja, kad virtualiosios kovos priemonėms turėtų būti taikomos tokios pačios saugumo priemonės kaip ir įprastinei ginkluotei.

Lietuvoje

2016 m. balandžio mėn.  Lietuvoje vyko tęstinės kibernetinės atakos, nukentėjo keliolikos valstybinių institucijų IT sistemų darbas. Taip pat buvo atakuojamos kai kurios žiniasklaidos priemonės, komunalinių paslaugų įmonės. Valstybės įmonės „Infostruktūra“ prižiūrimi tinklai neatlaikė DDoS atakų. Ši tęstinė ataka buvo viena iš didžiausių Lietuvos istorijoje.
Daulėnai

Istorija

Pokariu Daulėnuose įkurti 3 fiktyvūs kolūkiai – „Draugystės“, „Laimės“ ir „Čiapajevo“. Taip buvo siekiama parodyti ne tik lojalumą valdžiai, bet ir atsisakant kolektyvizacijos idėjos. Tačiau iš tiesų kolūkis neveikė, panašiai kaip ir Abolų kaime.

Aplinkinės gyvenvietės

Norviliškės – 2 kmMilkūnai – 6 km
DIEVENIŠKĖS – 10 km