google/wiki40b huggingface dataset:
Tūro grašis

Raida

Itališkas grašis (it. grosso) Prancūziją pasiekė XIII a., ir tapo svarbia moneta, kadangi smulkūs sidabriniai pamažu nuvertėjantys denjė nebegalėjo patenkinti augančios ekonomikos poreikių. Tūro grašiai pradėti kaldinti Tūro mieste, ir iš pradžių jie turėjo 4,22 g sidabro, t. y., buvo verti maždaug 12 tuometinių Tūro denjė. Todėl Tūro grašis atitiko vieną teorinį piniginį vienetą – sū (sū buvo lygus 12 denjė ir 1/20 livro).
Tačiau grašio kokybė pamažėle prastėjo: 1365 m. jis jau teturėjo 2,55 g sidabro. Netolygiai nuvertėjant denjė, keitėsi ir grašio santykis su denjė: 1365 m. vienas Tūro grašis prilygintas 15 Tūro denjė.
Per Šimtametį karą karalius Jonas II (1319–1364) ėmė kaldinti ypač prastos kokybės grašius, kurie dar buvo vadinami baltaisiais (pranc. Gros blanc).
Krymo kalnai

Geografija

Krymo kalnai sudaryti iš trijų paralelinių kalnagūbrių, besitęsiančių iš šiaurės rytų į pietvakarius, juos skersai kerta du slėniai. Visų kalnagūbrių šlaitai vienodai orientuoti – iš šiaurės jie nuolaidūs, o iš pietų – statūs. Įvertinus kalnų amžių, pirmojo kalnagūbrio pradžią reikėtų laikyti Fiolento iškyšulį, nes jame tokios pat uolienos, kurios sudaro pirmąjį kalnagūbrį. Išorinio kalnagūbrio aukštis nuo 149 m iki 350 m, jis tęsiasi iki Senojo Krymo miesto. Vidinis kalnagūbris prasideda netoli Sevastopolio (Sapuno kalnas) ir baigiasi taip pat prie Senojo Krymo miesto. Šio kalnagūbrio aukštis kinta nuo 450 m iki 750 m. Pagrindinis kalnagūbris prasideda netoli Balaklavos ir baigiasi Agarmyšo kalnu, netoli Senojo Krymo. Šio kalnagūbrio viršūnių eilė tai banguota didelė plynaukštė.
Pagrindinio kalnagūbrio masyvai iš pietvakarių į šiaurės-rytus tęsiasi tokia tvarka: Baidarsko plynaukštė, esanti 739 m virš jūros lygio aukštyje; Ai Petrio plynaukštė (iki 1320 m); Jaltos plynaukštė (iki 1406 m); Nikotos plynaukštė (iki 1470 m); Gurfuzos plynaukštė (iki 1540 m) ir Babugan Jaila (joje yra aukščiausia kalnų vieta, Roman Košo kalnas – 1545 m). Visos šios plynaukštės tarpusavyje susisiekia ir suformuoja vientisą Pagrindinio kalnagūbrio vakarinių viršūnių eilę. Plynaukštės, esančios labiau į rytus, yra išsibarsčiusios, atskirtos viena nuo kitos giliais tarpekliais ir perėjomis. Kebitsko perėja atskiria Babugano ir Čatyr Dago plynaukštes (aukštis 1527 m virš jūros lygio). Už kitos, Angaro perėjos prasideda Demerdžio plynaukštė (iki 1356 m) ir Dolgorukovo plynaukštė (iki 1000 m). Dar toliau į rytus, taip pat už perėjos, prasideda didžiausia Karabio plynaukštė (iki 1259 m). Rytinėje Krymo kalnų dalyje vietoje plato susidarė nedidelės keteros ir šlaitai su atskiromis smailėmis ir viršukalnėmis, tarp jų ir vulkaninės kilmės, tokius kaip Kara Dago masyvas.
Pagrindinis kalnagūbris – tai seniausia Krymo dalis užimanti 1565 km² plotą. Visi plato dengia 34,6 tūkst. hektarų plotą. Pietiniai pagrindinio kalnagūbrio šlaitai stačiai leidžiasi link Juodosios jūros ir sudaro stačias sienas siekiančias 500 m. Plynaukščių įlinkiuose, atšakose ir šlaituose yra daugybė perėjų, kurių daugelis aprašytos ir kategorizuotos turistinėje literatūroje.

Geologija

Pagrindinis Krymo kalnų kalnagūbris – pakilęs blokas, šiaurėje ribojamas kelių lūžių. Tokia struktūra susiformavo ankstyvosios kreidos metu. Kalnų geologinėje istorijoje galima išskirti du etapus: ikikambrininis – paleozojinis ir mezozojinis – kainozojinis (alpinis).
Krymo kalnai iškilo kreidos pabaigoje, eoceno pradžioje. Pradžioje kalnai buvo sala. Neogeno pradžioje susiformavo plokščios plynaukštės. Iki neogeno kalnai driekėsi 20-30 km piečiau dabartinės Juodosios jūros kranto linijos. Neogene kalnai įgavo dabartinę asimetrinę formą. Orogeninio etapo metu (paleoceno pabaiga – neogenas) tęsėsi kalnų Krymo megaantiklinorijaus kilimas, ir greičiausiai, prasidėjo pietinės dalies smukimas. Neogene ir antropogene formavosi dabartinis kalnų reljefas.
Maršalas (rūmininkas)

Maršalas (pranc. maréchal; iš sen.vok.aukštaičių marah 'arklys' + schalh 'tarnas') – vienas aukščiausių rūmininkų titulų.
Pradžioje maršalai buvo arklininkai, vėliau – arklidžių viršininkai, o dar vėliau tapo aukštos padėties rūmininkais. Šventosios Romos imperatoriaus Otono I laikais maršalu buvo tik imperatoriui artimi žmonės. Analogiškos rūmininkų pareigos vėliau kitose šalyse buvo štalmeisteris ir konetablis.

Imperijos seimų metu maršalas prižiūrėjo tvarką ir ceremonialo atlikimą.
Maršalų veikla su arklininkų darbu neturėjo beveik nieko bendro. Vienintelis arklininko darbo rudimentas liko ceremonija imperatoriaus karūnavimo metu – sidabriniu saiku iš didelės avižų krūvos pasemdavo avižų ir nunešdavo jas į arklidę imperatoriaus arkliui.
Feodaliniais laikais daugelyje dvarų vienas arba keli didikai buvo vadinami maršalais (angl. marshal) ar dvaro maršalais (angl. court marshal) arba didysis maršalas (angl. grand marshal). Jų funkcijos kito, jie dažnai skelbdavo svečius, atvykusius į audienciją, puotą, pietus ir pan. Šios garbingos pareigos neretai tapdavo paveldimomis. Pvz., Anglijoje erlas maršalas (Earl Marshal) ar Škotijoje erlas marišalas (Earl Marischal).

Ceremoniniai maršalai

Šiuolaikinės ceremonijose dažnai dar būna skiriami maršalai – pvz., paradų didžiaisiais maršalais (angl. grand marshal) dažnai paskiriami garbės svečiai ar aukšto rango valdininkai.
JAV daug koledžų ir universitetų turi maršalus. Kartais būna vienintelis nuolatinis dėstytojų maršalas (angl. faculty marshal), kartais būna keli dėstytojų maršalai ir keli studentų maršalai (angl. student marshals). Į šiuos garbės postus skiriami vyresnieji dėstytojai ar nusipelnę studentai. Maršalų funkcija yra vesti iškilmingas eitynes. Jie dažnai nešasi specialias maršalų lazdas.
Tatjana Majorova

Tatjana Majorova (g. 1941 m. kovo 27 d. Čiasov Jaras, Donecko sritis – m. 2017 m. gruodžio 30 d. Vilnius) – Lietuvos teatro aktorė.

Biografija

1964 m. baigė I. Karpenkos-Karo teatro meno institutą Kijeve. 1964–1967 m. Sevastopolio, 1967–1991 m. Lietuvos rusų dramos teatro aktorė. Vaidyba dramatiška, temperamentinga.
Sandro Gotal

Karjera

Žaidėjo karjerą pradėjo gimtojo miesto komandoje. Vėliau bandė laimę kroatų, šveicarų ir gudų lygose.
2018 m. vasarą atvyko į Lietuvą. Atstovauja FK Sūduva Marijampolė. 
Debiutavo 2018 m. rugsėjo 13 d. rungtynėse prieš FK Palanga, kuriose pasižymėjo dviems įvarčiais.
2019 m. rugsėjo 10 d. pranešta, kad žaidėjas paliko FK Sūduva ir karjerą tęs Austrijoje TSV Hartberg klube.
2019 m. Sandro A lygoje sužaidė 8 rungtynes, pelnė 3 įvarčius bei atliko 6 rezultatyvius perdavimus.
Dar keturis kartus žengė į aikštę Europos taurių turnyruose ir kartą LFF taurės turnyre.
Los Andželo Clippers

Istorija

1970 m. įsijungė į NBA Buffalo Braves vardu. Tame sezone „Clippers“ buvo viena iš trijų komandų, kitos buvo Portlendo „Trail Blazers“ ir Klivlando „Cavaliers“, kurios išplėtė lygą.
Humoristinė daina

Tematika

Humoristinių dainų tematika įvairi, tačiau dominuoja buitinės temos. Komiškai vaizduojami vyro ir žmonos tarpusavio santykiai, jaunimo meilės bei vedybiniai rūpesčiai. Parodomos panaikinamos žmonių ydos, šaipomasi iš jų būdo ypatybių, elgsenos, išvaizdos. Dažnai šių dainų objektas būna tam tikro statuso, luomo, profesijos, tautybės, atskirų vietovių bei tarmių atstovai. Šiam žanrui priskiriamos linksmos dainelės apie gyvūnų nuotykius. Humoristinės dainos buvo dainuojamos įvairių sueigų, pasilinksminimų metu, tačiau nėra glaudžiai susijusios nei su apeigomis, nei su kuriomis nors buitinėmis tradicijomis.
Tempo

Tempo – informacinis, nepolitinis, iliustruotas laikraštis visiems, ėjęs 1930–1931 m. ir 1933 m. Kaune.

Istorija

Leido ir redagavo Juozas Kazys Beleckas, Juozas Zurza, 1933 m. – Pranas Vytautas Būdvytis. Spausdino M. Kuktos spaustuvė, Raidės spaustuvė Kaune. Šis bulvarinio pobūdžio leidinys ėjo nereguliariai. Bendradarbiavo V. Kropas, A. Masalaitė, V. Stenčius ir kt. Nr. 1-3 vadinosi „Parodos tempo“.
Sioderhamnas

Geografija

Jis yra 245 km į šiaurę nuo  Stokholmo. Miestas yra įsikūręs ant Baltijos jūros kranto.

Gyventojai

2005 metų duomenimis, mieste gyveno 12 056 gyventojų, iš viso Sioderhamno savivaldybėje (švediškai – Söderhamns kommun) gyvena 25 647 gyventojų.

Istorija

Miesto teisės Sioderhamnui buvo suteiktos 1620 m.
Lietuvos mėgėjų teatro sąjunga

Lietuvos mėgėjų teatro sąjunga – Lietuvos visuomeninė organizacija, vienijanti mėgėjų teatrus ir jų veikėjus. Įkurta 1991 m. Vilniuje, nuo 1997 m. būstinė Klaipėdoje, K. Donelaičio g. 4. 2007 m. sąjungos nariais buvo 53 Lietuvos mėgėjų teatrai ir 20 teatro veikėjų.

Veikla

Lietuvos mėgėjų teatro sąjunga skatina ir propaguoja narių kūrybinę ir organizacinę veiklą, rengia festivalius, seminarus, sąskrydžius, konferencijas, dalyvauja tarptautiniuose projektuose. Aukščiausia valdymo institucija – kas 4 metai šaukiamas suvažiavimas, tarp suvažiavimų – taryba ir prezidentas.
Su Lietuvos liaudies kultūros centru nuo 1997 m. kasmet rengia Lietuvos mėgėjų teatrų apžiūrą šventę „Atspindžiai“ (1991–1996 m. ją rengė Lietuvos liaudies kultūros centras), nuo 2006 m. – mėgėjų teatrų šventę „Tegyvuoja teatras“, nuo 1997 m. keturis kartus per metus leidžia laikraštį „Mėgėjų teatras“. Nuo 1993 m. Tarptautinės mėgėjų teatro asociacijos (AITA/IATA), nuo 1998 m. – Šiaurės Europos mėgėjų teatro aljanso (NEATA) narė.
Kairėnėliai

Istorija

Iki 1954 m. – Kairėnėlių apylinkės centras.
Kanoasas

Istorija

Kanoasas pradėjo kurtis 1839 m. Pradėjo sparčiau augti XIX a. pab. nutiesus geležinkelį. 1939 m. suteiktas miesto statusas.
Nekaltybė ir geismas

Turinys

Jaunas seminaristas grįžta atostogų į gimtąjį Sicilijos kaimelį, kad dar kartą apsvarstytų savo pašaukimą. Čia jam tenka susidurti su įvairiomis pagundomis, kurių didžiausia – jo naujoji pamotė Karmela...
NK Olimpija Ljubljana

Istorija

2005 m. dėl finansinių sunkumų iširo (bankrutavo), bet vėliau kaipmat atkurtas.
Louis Lewin

Louis Lewin (g. 1850 m. lapkričio 9 d. Tuchel, Vakarų Prūsija – 1929 m. gruodžio 1 d. Berlyne) – vokiečių gydytojas farmakologas, toksikologas, pramonės toksikologijos pagrindėjas.
Berlyno miesto dalyje Hellersdorfe jo vardu yra pavadintas gatvė bei U5 maršruto metro (U-Bahnhof) stotis.
Hill+Knowlton Strategies

Hill+Knowlton Strategies – tarptautinis komunikacijos bei ryšių su visuomene agentūrų tinklas. Veikia 71 biuras 40 valstybių (esančių Europoje, Šiaurės ir Lotynų Amerikoje, Afrikoje, Azijoje ir Okeanijoje).

„Hill+Knowlton Strategies“ Baltijos šalyse

„Hill+Knowlton Strategies“ tinklas veikia 3 Baltijos šalyse: Lietuvoje, Latvijoje ir Estijoje. „Hill & Knowlton Estonia“ – pirmoji komunikacijos konsultacijų kompanija Estijoje, veikianti nuo 1994 m. „Hill & Knowlton Tallinn“ dirba su tokiomis bendrovėmis kaip „Skype“, „Eesti Energia“ ir kt. Bendrovei vadovauja Inge Rumessen.
1996 m. veiklą pradėjusios „Hill+Knowlton Strategies Latvia“ klientai – Latvijos bendrovės („Ventspils Nafta“, „airBaltic“ ir kt. Agentūrai vadovauja Janis Austrinsas (Janis Austrins).
„Fabula Hill+Knowlton Strategies“ (UAB „Viešųjų ryšių partneriai“, nuo 2016 m. gruodžio 1 d. - UAB „Fabula ir partneriai“) – Lietuvoje veikianti komunikacijos konsultacijų agentūra, veiklą pradėjusi 1997 m. kaip „Viešųjų ryšių projektai“. Nuo 2005 m. atstovauja tarptautiniam komunikacijos agentūrų tinklui „Hill+Knowlton Strategies“, bendrovė buvo pervadinta į „VRP | Hill & Knowlton“. 2013 m., atsižvelgdama į pokyčius tarptautiniame tinkle, agentūra pakeitė pavadinimą į „VRP Hill+Knowlton Strategies“. 2016 m. agentūra tapo „Fabula Hill+Knowlton Strategies“.
2000 m. prisijungus kitai Lietuvos viešųjų ryšių bendrovei „Taukačikas ir partneriai“ – buvo suformuotas dabartinis agentūros branduolys ir sukurtas pavadinimas (VRP). Nuo 2005 m. bendrovė – pasaulinio tinklo „Hill+Knowlton Strategies“ atstovė. Įmonės valdybos pirmininkas – Mykolas Katkus, bendrovės generalinis direktorius – Mindaugas Ardišauskas. 2007 m. „VRP | Hill & Knowlton“ įsigijo kontrolinį ryšių su visuomene agentūros „Baltic media partners“ akcijų paketą.
Tarp esamų ir buvusių „Fabula Hill+Knowlton Strategies“ klientų – tokios bendrovės bei institucijos kaip SEB bankas, „Tele2“, „Maxima“, „SICOR Biotech/TEVA“, LR Finansų ministerija ir kitos. Agentūra buvo dienraščio „Verslo žinios“ projekto „Gerbiamiausios Lietuvos įmonės 2008“ narė. VRP taip pat dirbo su socialiniais projektais, tokiais kaip festivalis „Sirenos“, opera „Užburtoji fleita“, muzikos festivalis „Be2gether“. 2005 m. pradėtas kurti VRP tinklaraštis buvo pirmasis viešas bendrovės internetinis dienoraštis Lietuvoje.
Chorų ir jaunųjų dirigentų paramos fondas

Chorų ir jaunųjų dirigentų paramos fondas – paramos fondas, veikiantis Lietuvoje.
Fondas kasmet rengia Lietuvos vidurinių mokyklų (gimnazijų) mišrių chorų konkursą „DAINUOK IR KELIAUK“.
Skuodo rajono savivaldybės taryba 1995–1997 m.

Teisinis pagrindas

Rinkimai įvyko vadovaujantis 1992 m. spalio 25 d. Konstitucijos nuostatomis, 1994 m. liepos 7 d. naujuoju Vietos savivaldos įstatymu ir nauju 1994 m. liepos 7 d. savivaldybių tarybų rinkimų įstatymu. Be to, 1994 m. liepos 19 d. priimtas Lietuvos Respublikos teritorijos administracinių vienetų ir jų ribų įstatymas.
Lietuvos Respublikos administraciniais vienetais tapo apskritys ir savivaldybės, gyvenamosios vietovės suskirstytos į miesto ir kaimo gyvenamąsias vietoves. Panaikintos savivaldybių pakopos, miesto gyvenamosioms vietovėms priskirti miestai, kaimo gyvenamosioms vietovėms – miesteliai ir kaimai. Savivaldybė sudaroma iš gyvenamųjų vietovių. Jos teritorija gali būti skirstoma į seniūnijų aptarnaujamas teritorijas. Iki 25 sumažintas Skuodo rajono savivaldybės tarybos narių skaičius, meras tapo ir atstovaujamosios, ir vykdomosios valdžios galva.

Veikla

Rajono meru išrinktas Stepas Dokšus, jo pavaduotoju Petras Šukys. Savivaldybės administratoriumi paskirtas Aloyzas Paulikas.
Rokiškio Šv. Aleksandro Neviškio cerkvė

Istorija

Pirmoji medinė cerkvutė Rokiškyje pastatyta 1895 m. valdžios lėšomis. Parapija įkurta 1903 m. I pasaulinio karo metu vokiečiai cerkvėje įkūrė ligoninę. 1921 m. vidaus reikalų ministerija perdavė cerkvę katalikams ir ji rekonstruota į Šv. Augustino bažnyčią.
Stačiatikiai reikalavo grąžinti cerkvę. Nuo 1933 m. šventikas Grigorijus Vysockis pamaldas laikė savo namuose. 1937 m. buvo 264 parapijiečiai. 1939 m. gegužę šventiko namo dalyje įrengta nedidelė šventykla (parapija gavo kompensaciją už senąją cerkvę). 1946 m. parapijoje buvo 90 tikinčiųjų. 1947 m. tarybų valdžia parapiją įregistravo. Šv. Augustino bažnyčioje įrengta sporto salė, o 1957 m. ji išvis nugriauta.
Teapacks

Teapacks (hebr. טיפקס) – Izraelio roko muzikos grupė. Susibūrė 1988 m. Sderote. Pradžioje vadinosi Tipp-Ex, bet vėliau pakeitė pavadinimą į Teapacks, kad nesidubliuotų jau su esama kita grupe. Išpopuliarėjo tradicinę rytų muziką papildydama ironiškais, humoristiniais tekstais. Teapacks nekartą įvairių Izraelio radio stočių buvo išrinkta metų grupe. Yra išleidusi 7 albumus.
2007 m. sausio 7 d. Teapacks grupė išrinkta atstovauti Izraelį 2007 m. Eurovizijos dainų konkurse Suomijoje. Ten jie pristatė dainą „Push the Button“ (spausk mygtuką). Dainoje pateikiamos ironiškos užuomenos apie atominį karą ir terorizmą. Tačiau pusfinalyje užėmė tik 24 vietą ir nepateko į finalą.
Kompiuterizacija

Kompiuterizacija arba kompiuterizavimas (angl. computerization, pranc. informatisation) - tai viena iš automatizacijos rūšių, kai automatizavimas yra atliekamas panaudojant kompiuterius arba kompiuterines-informacines technologijas.
Denpasaras

Istorija

Denpasaras buvo Badungo karalystės sostinė. Olandai užėmė Balį 1906 m. ir nusiaubė karaliaus rūmus.
1958 m. Denpasaras buvo Badungo ir Denpasaro regencijos sostine, o vėliau Balio provincijos sostine. Miestas sparčiai išaugo. Denpasarą sudaro 4 subrajonai: Vakarų Denpasaras, Rytų Denpasaras, Pietų Denpasaras ir Šiaurės Denpasaras.
Jankų valsčius

Jankų valsčius buvo pietvakarių Lietuvoje. Centras – Jankai.
Klaipėdos miesto savivaldybės taryba 1995–1997 m.

Teisinis pagrindas

Rinkimai įvyko vadovaujantis 1992 m. spalio 25 d. Konstitucijos nuostatomis, 1994 m. liepos 7 d. naujuoju Vietos savivaldos įstatymu ir nauju 1994 m. liepos 7 d. savivaldybių tarybų rinkimų įstatymu. Buvo panaikintos savivaldybių pakopos, iki 31 sumažintas savivaldybės tarybos narių skaičius, meras tapo ir atstovaujamosios, ir vykdomosios valdžios galva.

Veikla

Meru išrinktas Silverijus Šukys, jo pavaduotoju Vytenis Zabukas. Administratoriumi paskirtas Petras Pareigis.
Daina Avuotinia

Biografija

Mokėsi Bejos, Ingažių pradžios mokyklose, Gaujienos vidurinėje mokykloje, 1947 m. baigė Rygos 3-ąją vidurinę mokyklą. 1947-1951 m. studijavo Latvijos universiteto Filologijos fakultete.
1951–1967 m. Latvijos valstybinės leidyklos redaktorė, originaliosios literatūros redakcijos vedėja, 1967–1968 m. laikraščio „Literatūra un Māksla“ vyriausiojo redaktoriaus pavaduotoja. 1968–1971 m. Latvijos rašytojų sąjungos literatūros propagandos skyriaus vedėja, 1976–1980 m. Rašytojų sąjungos sekretorė.
Nuo 1965 m. Latvijos rašytojų sąjungos narė.

Kūryba

Pirmieji eilėraščiai išspausdinti 1955 m. almanache „Jauno vārds“. Eilėraščiuose vyrauja meilės motyvai. Parašė romanų, knygą apie Lietuvą. Su V. Lūdenu sudarė latvių poezijos vertimų į lietuvių kalbą rinkinį „Varpai“ (Vaga, Vilnius, 1968 m.). Jos dėka latviškai prabilo Salomėja Nėris, Alfonsas Maldonis, Justinas Marcinkevičius, Vytautas Bubnys, Juozas Aputis ir kiti lietuvių klasikai.
Karolis II (Anglija)

Biografija

Karolio I antrasis sūnus ir vyriausias iš išlikusių gyvų vaikų. Per Anglijos revoliuciją 1649 m. nukirsdinus Karolio II tėvą, Škotijoje 1650 m. paskelbtas karaliumi. 1651 m. įsiveržė į Angliją, bet O. Kromvelio kariuomenės buvo sumuštas; pabėgo į Prancūziją, vėliau gyveno Ispanijoje, Nyderlanduose. 1658 m. mirus O. Kromveliui, Anglijoje padaugėjo monarchijos restauravimo šalininkų. 1660 m. paskelbė Bredos deklaraciją, pagal kurią politiniams priešininkams suteikė amnestiją. Sušauktas naujasis Parlamentas 1660 m. gegužę paskelbė Karolį II karaliumi. Karolio II pirmasis ministras E. Hyde’as atkūrė per revoliuciją pašlijusį Anglikonų bažnyčios autoritetą. Nepaisant Bredos deklaracijoje paskelbtų pažadų, buvo persekiojami nonkonformistai ir presbiterionai. Už paskolą, gautą iš Prancūzijos karaliaus Liudviko XIV, sudarė su juo sąjungą, dėl kurios 1672 m. Anglija pradėjo karą su Nyderlandais. Per jį Anglija galutinai atėmė iš Olandijos Niujorką. Siekdamas vienvaldystės 1681 m. paleido Parlamentą ir daugiau jo nebešaukė.
Švedijos ralis

Švedijos ralis (šved. Svenska rallyt) – automobilių ralio varžybos, vykstančios vasario pradžioje Vermlade, Švedijoje. Pirmą kartą surengtos 1950 m. ir pavadintos „Vidurnakčio saulės raliu“ (kadangi tuo metu ralis vyko vasarą). Varžybų startas ir finišas būdavo skirtingose vietose, bet po septyniolikos metų varžybų pradžia ir pabaiga tapo Karlstadas. Pagrindinė serviso zona yra Hagforse, kuris yra daug arčiau greičio ruožų nei Karlstadas. Varžybos išskaidytos į tris dienas: startas penktadienio ryte, o finišas sekmadienio vakare.
1973 m. ralis buvo įtrauktas į Pasaulio ralio čempionatą, tokiu būdu sulaukdamas tarptautinio dėmesio. Tradiciškai Švedijos ralis vyksta sniego trasose. Vienintelis ne šiaurės šalių atstovas, laimėjęs šį ralį, buvo Sebastienas Loebas, 2004 metais. Ispanas Karlosas Sainzas keturis kartus finišavo antras ir dukart trečias.
Du kartus ralis buvo atšauktas; 1974 m. dėl naftos krizės ir 1990 m. dėl pernelyg švelnaus klimato. Orai ir toliau kelia susirūpinimą, nes dėl šiltėjančio klimato mažėja sniego trasų tinkamumas raliui. 2005 m. lenktynių metu oras buvo pats šilčiausias per visą ralio istoriją, trasų danga pavirto į purvą, tokiu būdu gadindama komandų naudojamas specialias dygliuotas padangas.
Juozas Gecevičius (1930)

Juozas Gecevičius (g. 1930 m. gegužės 7 d. Vytautiškėse, Marijampolės apskr.) – Lietuvos tapytojas, grafikas, keramikas.

Biografija

Mokėsi Krosnos progimnazijoje. 1962 m. baigė Valstybinį dailės institutą. Dėstė Vilniaus aukštesniojoje pedagogikos mokykloje, ilgametis Vilniaus Justino Vienožinskio dailės mokyklos direktoriaus pavaduotojas ugdymui.

Kūryba

Nuo 1962 m. dalyvauja parodose su keramikos, akvarelės ir grafikos darbais. Lietuvos dailininkų sąjungos narys, Vilniaus akvarelininkų grupės narys, Lietuvos dailės ugdytojų draugijos narys.
Lietuvos gamtos metraštininkas, savo kūriniuose vaizduojantis piliakalnius, upes ir upelius, vienkiemių ramybę ir kaimo žmogaus dvasinį grožį. Jaunystėje, dar studijuodamas Dailės institute, pėsčiomis išvaikščiojo Lietuvą, vėliau ne kartą keliavo po Žemaitiją piešdamas ir fotografijose užfiksuodamas gamtos paminklus, mažąją architektūrą – tik žemaičiams būdingas koplytėles.
Ašigalis

Ašigalis yra žemės taškas, kur baigiasi menama ašis, aplink kurią sukasi Žemė. Ties šiaurės ašigaliu pusę metų būna diena, o kitą pusę – naktis (nuo pavasario lygiadienio iki rudens lygiadienio būna diena). Ties pietų ašigaliu – atvirkščiai – nuo pavasario lygiadienio iki rudens lygiadienio būna naktis. Yra du ašigaliai: šiaurės ašigalis (geografinė platuma +90°) ir pietų ašigalis (geografinė platuma -90°).
Kapiliaras

Kapiliaras – labai smulki kraujagyslė, kuri aprūpina krauju organizmo audinius.
Pirmasis kapiliarus 1661 m. aprašė M. Malpighi (Italija).

Sandara

Tai trumpos (0,2–2 mm) ir labai mažo skersmens (6–8 μm) kraujagyslės. Sienelė yra sudaryta iš vieno sluoksnio ląstelių, kurios yra išsidėsčiusios ant pamatinės membranos.
Kapiliarais kraujas teka lėtai, 0,5–1 mm/s greičiu. Tankus kapiliarų tinklas turi didelį kontaktinį paviršių, pvz., žmogaus raumenų kapiliarų kontaktinis plotas yra 6300 m².
Kėdainių Juozo Paukštelio pagrindinė mokykla

Istorija

1946 m. mokykla pavadinta Kėdainių 1-ąja vidurine mokykla. 1965 m. mokykla perkelta į naujas patalpas. 1971 m. pradėtas sustiprintas matematikos mokymas. 1976 m. pradėtas sustiprintas anglų kalbos mokymas. 1981 m. Kėdainių 1-ajai vidurinei mokyklai suteiktas rašytojo Juozo Paukštelio vardas.
1997 m. įsteigta Kėdainių Juozo Paukštelio gimnazija. 2002 m. rugsėjo 1 d. sujungta Kėdainių pradinė mokykla ir Kėdainių Juozo Paukštelio gimnazijos bendrojo lavinimo skyrius, įsteigta Kėdainių Juozo Paukštelio pagrindinė mokykla ir atskirta gimnazija, kuri persikėlė į restauruotas senosios gimnazijos patalpas, ji pavadinta Kėdainių Šviesioji gimnazija.
Sigitas Prancuitis

Biografija

1965-1974 m. mokėsi Vilniaus dailės institute. 1974-1975 m. Šiaulių pedagoginio instituto (nuo 1997 m. Šiaulių universitetas), nuo 1975 m. Šiaulių vaikų dailės mokyklos dėstytojas. 
Nuo 1990 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narys.

Kūryba

Dalyvavo respublikinėse ir tarptautinėse parodose. Yra sukūręs asambliažų, grafikos, monumentaliosios tapybos darbų. Svarbesni tapybos darbai: 5 dalių poliptikas „Saulės mūšiui atminti“ (1985 m.), 15 paveikslų liaudies skulptūros tema (1989 m.), „Vakarienė su katinu“ (1990 m.), „Žmogus iš liaudies“ (1993 m.), „Procesija“ (1994 m.), „Karalius Dovydas“ (1998 m.), „Paskutinis gundymas“ (1998 m.), „Pasimatymas“ (1998 m.), „Klucio moteris“ (1997 m.); monumentaliosios tapybos darbai: Senoji Žemaitija (Naujoji Akmenė), freska „Derlius“ (Joniškis) ir kt. Tapybos darbų yra įsigiję Vilniaus, Kauno, Šiaulių muziejai, Etten-Leuro (Olandija) miestas, privatūs asmenys.
Ahimsa

Ahimsa (skr. अहिंसा = ahiṃsā „nekenkimas, nežudymas“) – etinis principas džainizme, budizme ir hinduizme. Tai atsisakymas naudoti prievartą, siekiama mintimis, žodžiais bei veiksmais nesukelti fizinio ir dvasinio skausmo.
Ahimsos principą iškėlė džainų asketai. Pasak džainų, žmonių, gyvūnų, negyvosios materijos, net atomų esmė yra gyvybė (jīva), todėl nenorėdami sužaloti ar sunaikinti kokios nors gyvos būtybės džainizmo išpažinėjai imasi visų priemonių, mažinančių prievartą: jie nevalgo jokios mėsos, kiaušinių, šakniagumbių, nuo vabzdžių kelią pasišluoja šluotele ir ryši ant burnos skepetą. Ahimsa jiems reiškia gerą karmą ir išsilaisvinimą iš atgimimų rato. Vėliau ahimsa prarado savo pirminę motyvaciją, sąvokos reikšmė išsiplėtė.
Budizme ahimsa laikomi visi moraliniai priesakai: draudimas žudyti, prievartauti, vogti, meluoti, šmeižti, šiurkščiai kalbėti, skleisti paskalas, geisti svetimo turto, puoselėti piktą valią ir klaidingas pažiūras. Visose budistinės kultūros šalyse remiantis ahimsa vienuoliams privalomas vegetarizmas.
Mahatma Gandis ahimsos principą (nesipriešinti blogiui smurtu) pritaikė Indijos išsivadavimo judėjime.