google/wiki40b huggingface dataset:
Pikteikių senosios kapinės

Kapinės

Įrengtos Minijos slėnio pirmosios terasos pakilumoje. Netaisyklingos trapecijos plano, pailgos šiaurės rytų - pietvakarių kryptimi, 35 m ilgio, 30 m pločio. Neveikiančios, apaugusios medžiais ir krūmais. Laidojimo žymių nesimato. Ties viduriu stovi koplytėlė.
Teritorijos plotas – 0,8 ha. Kapines iš šiaurės ir vakarų pusių juosia sodyba.
0,52 km į pietryčius yra antrosios senosios kapinės.

Istorija

Veikė XVI–XIX a., laidoti Pikteikių kaimo gyventojai. Vadinamos Kapais, Maro, Marų kapeliais. Seniau kapinėse šalia koplytėlės stovėjo keli kryžiai.
1935 m. medžiagą apie kapines surinko ir žemės savininką jas saugoti įpareigojo Valstybės archeologijos komisija. 1979 m. žvalgė Ignas Jablonskis.
1997 m. įrašytos į nekilnojamųjų kultūros vertybių registro laidojimo vietų sąrašą (L764), 1985 m. pripažintos valstybės saugomu kultūros paveldo objektu.
Vadžra

Vadžra (skr. वज्र = vajra) – vedinėje, hinduistinėje ir budistinėje mitologijoje – dieviškasis ginklas.
Žodis „vadžra“ kildinamas iš ide. *u̯eĝ- šaknies, reiškiančios žvalumą, jėgą. „Rigvedoje“ vadžra – griausmavaldžio dievo Indros ginklas, nors kartais sakoma, kad vadžrą valdo Rudra, Marutai, Manjus. Indra vadinamas vajrín („ginkluotas vadžra, vėzdininkas“), vájrabhṛt („vėzdanešis“), vájrahasta („vėzdarankis“). Sakoma, kad vadžrą nukalęs dailidė-kūrėjas Tvaštaras. Šis ginklas apibūdinamas kaip didis, galingas, švitrus, geležinis, auksinis, akmeninis, tūkstantbriaunis, šimtasmaigis. Indra laiko vadžrą lyg saulę danguje. Dar teigiama, kad vadžra guli paslėpta vandenyno dugne. Tai archetipinis griausmavaldžio dievo ginklas – vėzdas, kalavijas, rykštė, kirvaitis, kūjis – tapatinamas su tamsumą skrodžiančiu žaibo blyksniu.
Vėlesnėje indų mitologijoje vadžra kartais įsivaizduojama skridinio ar kryžiaus pavidalo. „Mahabharatoje“ teigiama, kad vadžra pagaminta iš atsiskyrėlio Dadhičio griaučių.
Budizme vadžra tapatinama su deimantu ir yra kertinis vadžrajanos budizmo simbolis (tibetietiškai vadinamas „dordže“ – tibet. རྡོ་རྗེ།  = rdo rje). Budistinė vadžra vaizduojama kaip savotiškas skeptras trišakiais galais. Tai daugelio budų, bodhisatvų ir idamų atributas (paprastai drauge su varpeliu, kurio galas irgi primena vadžrą). Jei varpelis simbolizuoja moterišką pradą, išmintį (pradžnią), pasyvumą, tai vadžra – jėgos, veiklos, vyriškas simbolis, pastanga, vaisingumas. Tai nenyklumo ir tvarumo simbolis.
Vadžra Indros rankose simbolizuoja žemiškąją valdžią, Agnio – dvasinę. Deimantinė vadžros prigimtis reiškia nesunaikinamą dvasios galią, ji neribojama ir nesudrumsčiama. Dviguba vadžra simbolizuoja griaustinį ir žaibą – viena vertus sunaikinimą ir mirtį, kita vertus – apvaisinimą ir atgimimą; tai šventoji ietis, nusmeigianti siaubūną ir galia, suteikianti palikuonių. Vadžros rankena reiškia pasaulio ašį, galai – dangų ir žemę. Keturguba arba sukryžiuota vadžra turi panašią simboliką, kaip ir ratas. Bendrai, vadžra įkūnija perkūnijos simboliką – tai nušvitimas, transcendentinė tikrovė, nesunaikinamo sunaikinimas, aistrų ir blogų polinkių nužudymas.
Leba

Istorija

Gyvenvietė rašytiniuose šaltiniuose minima 1282 m. 1357 m. minimas kaip miestas. Miestas buvo svarbus pasienio taškas kovose tarp lenkų ir jų priešininkų kryžiuočių. 1772 m. po pirmojo Žečpospolitos padalinimo atiteko Prūsijos karalystei.
Po Antrojo pasaulinio karo perduotas Lenkijai.
Vogue

Ankstyvasis laikotarpis

Žurnalą 1892 m. Jungtinėse Valstijose įsteigė Arthur Turnure, fundavo Kristoffer Wright; pirmasis leidimas išėjo tų pačių metų gruodžio 17 d. ir kainavo 10 centų (2015 m. kursu – $2,63). A.B.Turnure šiuo leidiniu siekė nušviesti formalaus gyvenimo užkulisius. Nuo pat žurnalo išleidimo jo tikslinė auditorija buvo pasirinkta Niujorko aristokratiška visuomenė, kurioje nebuvo nusistovėjusių socialinių normų ir, skirtingai nuo tokių visuomenių Anglijoje ar Prancūzijoje, klasė nebuvo itin vertinama. To laikmečio žurnale didžiausias dėmesys buvo skiriamas madai, žurnalo vyriškajai auditorijai buvo siūlomos sporto ir socialinių reikalų temos.

Condé Nast

1905 m., metai prieš A.B.Turnure mirtį, žurnalą „Vogue“ įsigijo Condé Montrose Nast ir palaipsniui padidino jo tiražą. Žurnalą pradėta leisti dukart per savaitę, taip pat XX a. 1-ajame dešimtmetyje pasirodė pirmieji leidimai užsienyje. Apsilankęs D.Britanijoje 1916 m. C.M.Nast čia įsteigė britiškąją žurnalo versiją, vėliau sekė versijos Ispanijoje, Italijoje ir Prancūzijoje, kur 1920 m. pasirodęs žurnalas sulaukė gerų atsiliepimų.

Vėlesnis laikotarpis

Didžiosios depresijos, o vėliau ir Antrojo pasaulinio karo metais šoktelėjo žurnalo paklausa. Žurnalo redaktoriumi buvo paskirtas „Vanity Fair“ redaktorius Frank Crowninshield.
Laird Borrelli pažymi, kad mados iliustracijų leidiniuose sumažėjimą XX a. 4-ajame dešimtmetyje lėmė „Vogue“ veiksmai savo viršeliuose pradėti naudoti menininkų, tokių kaip Dagmar Freuchen, fotografijas.
XX a. 7-ajame dešimtmetyje žurnalo redakcijai pradėjus vadovauti Diana Vreeland, žurnalas pasisuko į seksualinės revoliucijos veikiamą jaunimą, orientuodamasis į šiuolaikinę madą ir straipsnius, kuriuose buvo atvirai aptariama seksualumo tema.
1973 m. „Vogue“ tapo mėnesiniu žurnalu. Redakcijai vadovaujant Grace Mirabella, buvo atlikta nemažai redakcinių ir stilistinių pakeitimų, reaguojant į besikeičiantį tikslinės auditorijos gyvenimo būdą.
1988 m. liepą žurnalo vyriausiąja redaktore tapusi Anna Wintour ėmėsi kardinalių pokyčių, siekdama žurnalą padaryti patrauklesnį jaunimui ir apskritai pasiekiamesnį didesniam žmonių ratui.
Europos trumpaplaukė katė

Europos trumpaplaukė katė (angl. European Shorthair) – trumpaplaukių kačių veislė. Iki XX a. devintojo dešimtmečio pradžios veislės standartas nebuvo galutinai aiškus, Europos trumpaplaukėmis vadintos ir britų trumpaplaukės katės.

Istorija

Iki 1982 m. dvi skirtingos trumpaplaukių kačių veislės vadintos Europos trumpaplaukėmis ir vertintos pagal vienodą veislės standartą.
Vienos Europos trumpaplaukės buvo auginamos žemyne. Jos turėjo persų kačių kraujo. Nuo 1982 m. šios katės pradėtos vadinti britų trumpaplaukėmis katėmis.
Antroji veislė buvo išvesta Skandinavijoje iš paprastų trumpaplaukių kačių, nemišrinant jų su ilgaplaukėmis. Dabar tik šios katės vadinamos Europos trumpaplaukėmis.

Charakteris

Europos trumpaplaukės atsirado iš naminių kačių, kurių būdas be galo skirtingas, todėl sunku išvardinti veislei būdingas charakterio ypatybes. Kai kurios katės meilios ir ramios, kitos – klajūnės ir medžiotojos. Būdas dažniausiai paveldimas.
Dauguma šios veislės kačių stiprios, draugiškos. Gerai sutaria su kitomis katėmis ir šunimis. Protingos, gaudo peles.

Fizinės savybės

Šios katės kresnos, panašios į neveislines kates. Krūtinė plati, tvirta. Kojos stiprios, vidutinio ilgumo, letenos apvalios. Uodega stora, į galą smailėja. Galva gana apvali, žandai stori. Ausys vidutinio didumo, stačios, toli viena nuo kitos. Akys apskritos, jų spalva priklauso nuo kailio.
Kailis tankus, švelnus, žvilgus ir glotnus. Būna visų gamtinių spalvų: juodos, rausvos, melsvos, kreminės, su baltais lopais, rainos. Europos trumpaplaukė gali būti ir visiškai balta.
Akys gali būti geltonos, žalios arba oranžinės. Pasitaiko mėlynakių ir skirtingų spalvų akių kačių.
Elias Elffors Elfström

Biografija

Elias Elffors Elfström gimė 2000 m. birželio 5 d. Stokholme, Švedijoje. 2011 metais įrašė pirmąją dainą „Mr. Hopeless“, kurią parašė jis pats. Be dainavimo Elias taip pat groja pianinu ir šoka.
2013 m. birželio 6 d. Elias su daina „Det är dit vi ska“ laimėjo „Lilla Melodifestivalen 2013“ konkursą, finale aplenkęs kitus 7 dalyvius. Po pergalės jis išrinktas Švedijos atstovu 2013 m. vaikų „Eurovizijoje“. Konkurse, vykusiame lapkričio 30 d. Kijeve, Elias su 46 taškais užėmė 9 vietą.
Agamija

Išvaizda

Vidutinio dydžio gandrinis paukštis. Kūno ilgis 60–76 cm, atstumas tarp sparnugalių 41–203 cm, kūno masė – 0,1–4,5 kg. Patelė mažesnė už patiną.
Veidas ir pakaušis mėlynai juodas. Kuodas ilgas, šviesiai mėlynas ar sidabriškai baltas. Smakras baltas. Snapas siauras ir ilgas (13,9 cm). Antsnapis tamsiai melsvas, posnapis yra geltonas, snapo galiukas – juodas. Rainelė raudonai ruda, oranžinė ar geltona. Plikos odos plotas tarp snapo ir akies gelsvai žalias. Kaklas ilgas. Kaklo viršus rudas, per vidurį baltas, juodais kraštais dryžis. Kaklo apačia pilkai melsva. Kaklo plunksnos pjautuvo formos. Krūtinė pilkai mėlyna. Pilvas rudas. Platūs sparnai blizgūs, žaliai juodi. Sparno priekyje rudas dryžis. Plasnojamosios plunksnos juosvos. Pirmosios plasnojamosios plunksnos yra 9 arba 11. Uodegos plunksnos trumpos, šviesiai rudos. Šlaunys rusvos. Kojos ir pirštai gana trumpi. Kojos gelsvai žalios ar geltonos, letenos juodos.
Vestuvinis apdaras puošnus. Kuodo plunksnos 12,5 cm ilgio, plačios, šviesiai žydros spalvos. Plikos odos plotas tarp snapo ir akių rožinis ar raudonas. Kojos ir letenos pilkos.
Jauniklių viršutinė kūno pusė pilkai rudi tik nugara ir pakaušis juosvi. Kūno apačia išmarginta juodai ir tamsiai gelsvai. Gerklė išmarginta siaurais baltais ir rudais vertikaliais dryžiais. Rainelė pilkai balta. Antsnapis juodas, o posnapis žaliai geltonas. Kojos ir letenos žaliai geltonos. 3 metų nesiskiria nuo suaugusių.

Paplitimas

Paplitęs Brazilijoje, Kolumbijoje, Kosta Rikoje, Ekvadore, Prancūzijos Gvianoje, Gvatemaloje, Gajanoje, Hondūre, Meksikoje, Nikaragvoje, Panamoje, Peru, Suriname, Trinidade ir Tobage ir Venesueloje.

Biologija

Laikosi tankiuose, tropiniuose miškuose, upelių pakrantėse, mangrovėse. Taip pat aptinkamas senvaginių ežerų, tvenkinių ir kitų nedidelių vandens telkinių pakrantėse. Natūralūs gamtiniai priešai – juodsis krabinis suopis ir amerikinis krokodilas.
Pagrindinę maisto raciono dalį sudaro 2–20 cm ilgio žuvys: characidai, daugiaspalvės ešeržuvės. Grobio ieško pavienis, lėtai braidydamas sekliuose vandenyse arba nejudėdamas tyko pakrantėse, krūmuose. Kai nemedžioja, slapstosi medžių lajose.
Monogamai. Veisimosi periodas prasideda liūčių laikotarpiu. Lizdus krauna nedidelėse, 6 – 11 lizdų kolonijose, netoli žalsvųjų naktikovų, laivasnapių, ibiškųjų garnių, ibių ir Amerikinių žalčiagalvių perimviečių . Lizdas virš vandens, medžiuose ar krūmuose, 15 cm diametro ir 8 cm aukščio. Lizdą krauna iš šakų. Dėtyje 2–4 šviesiai žydri kiaušiniai. Inkubacija trunka 26 dienas. 2–3 savaičių jaunikliai jau apsiplunksnavę, o 6–7 savaičių – nepriklausomi.
Sufražistės

Istorija

Jos buvo geriausiai istorijoje žinomos kovotojos už moterų lygias teises. Judėjimas buvo paplitęs XIX a. antroje pusėje - XX a. pr., daugiausia Didžiojoje Britanijoje, Vakarų Europoje, JAV. Jos organizavo taikias pilietinio nepaklusnumo akcijas, mitingus, paradus. Po Pirmojo pasaulinio karo daugelyje šalių moterims gavus rinkimų teisę, šis judėjimas išnyko.
Pirmosios moterų rinkimų teisę gavo Naujojoje Zelandijoje (1893 m.), Australijoje (1902 m.), Suomijoje (1906 m.). Vėliausiai ši teisė tarp Europos šalių įgyvendinta Šveicarijoje (1971 m.), Portugalijoje (1974 m.), Lichtenšteine (1984 m.).

Lietuvoje

Feminizmas Lietuvoje atsirado XIX a.‌ pab. – XX a. pr., tada buvo pradėta kalbėti apie lygias moterų ir vyrų teises. Tuo metu feministės buvo vadinamos sufražistėmis ir kovojo už moterų rinkimų teisę. Garsiausios to meto Lietuvos sufražistės buvo Gabrielė Petkevičaitė-Bitė, Ona Mašiotienė, Felicija Bortkevičienė, nuosekliai kovojusios už lygias teises. Lietuvoje organizuotas moterų judėjimas dėl rinkimų teisės prasidėjo 1905, kai Vilniuje susikūrė pirmoji moterų organizacija – Lietuvos moterų susivienijimas moterų teisėms ginti. Susivienijimo tikslas buvo kovoti dėl moterų rinkimų teisės ir galimybės dalyvauti nepriklausomos valstybės atkūrime. Pagrindinis sufražisčių tikslas buvo pasiektas 1918 m. lapkričio 2 d. – moterims buvo suteikta balsavimo teisė, kuri buvo įtraukta ir į laikinąją Konstituciją.
Eilė (duomenų struktūra)

Eilė – duomenų struktūra, veikianti FIFO principu. Į eilę elementai dedami ta pačia tvarka, kuria yra iš jos imami. Savo veikimu primena eilę parduotuvėje: pirmas prie kasos atėjęs žmogus aptarnaujamas pirmiausiai, o paskutinis į eilę atsistojęs – paskiausiai.
Eilės plačiai naudojamos programavime, kai reikia buferizuoti duomenis arba tiesiog vykdyti asinchroninį duomenų apdirbimą (pvz., tinklo programose).
Įprastinė eilė vadinama garbinga (angl. fair), nes ji pirmiausia grąžina „aptarnauti“ ilgiausiai laukusį (seniausiai padėtą) elementą. Kartais naudojamos ir „negarbingos“ realizacijos, kur elementų grąžinimo tvarka nėra garantuota. Griežtą grąžinimo tvarką sunku užtikrinti konkurentinėse eilėse, kurių algoritmai turi būti neblokuojant vienu metu vykdomi keleto lygiagrečių gijų.
Eilė gali turėti maksimalią leistiną talpą. Jei naujai pridedamas elementas viršija šios talpos ribas, paprastos realizacijos tai gali iškart interpretuoti kaip klaidą, tačiau yra lygiagretaus programavimo algoritmai, kurie numatytą laiką laukia, jog galbūt tuo metu kita gija vieną eilės elementų pašalins, sukurdama vietos naujam.
Jei eilė tuščia, reikšmės paėmimo metodas gali grąžinti sutartą reikšmę „joks“ (null). Tačiau lygiagrečiam programavimui skirtos eilės gali turėti metodą, skirtą pristabdyti elemento klausiančią giją tol, kol kitos gijos eilės nepapildys vienu ar daugiau naujais elementais.
Įprastinė eilė paprastai gali veikti tik jei ja vienu metu manipuliuoja viena gija. Sinchronizuota eilė pati užtikrina, jog visomis esminėmis jos duomenų stuktūromis vienu metu manipuliuos tik viena gija (kol vienoje gijoje vykdomas tokios eilės metodas, kitos gijos, besikreipiančios į eilės metodus, pristabdomos). Konkurentinės eilės algoritmas yra toks, jog duomenų struktūromis gali vienu metu saugiai manipuliuoti ir daug gijų.
Kartais eilės realizuojamos tiesinių sąrašų pagrindu.
Protono skilimas

Eksperimentai

Super-Kamiokande neutrinų observatorijoje (Japonija), nustatyta žemiausia galima protono pusėjimo trukmė 10³⁵. Tai yra laikas, kuriam praėjus suskils pusė visų dabar esančių protonų.
Pervalkos ragas

Pervalkos ragas – pietinis Pervalką juosiantis kyšulys Kuršių nerijoje, nusidriekęs į Kuršių marias. Įlankoje iš šiaurės pusės gyvenvietę apsaugo Arklių ragas.
Ilgis 0,6 km, plotis ~2 km. Iš šiaurės supa Pervalkos įlanka, iš pietų – Karvaičių įlanka. Didžiumą paviršiaus užima medžiais ir krūmais apaugusi palvė, o pietryčiuose driekiasi didysis kopagūbris, apaugęs kalnų pušimis. Aukščiausia vieta – kopa Skirpsto Kalnas (53 m). Iki XVIII a. pietiniame kyšulio krante buvo Karvaičių kaimas. Ragas mąžta dėl bangų ir srovių ardomosios veiklos.
Šalia kyšulio praeina Neringos dviračių takas.
Ouya

Istorija

Apie konsolės kūrimą viešai paskelbta 2012 m. liepos 3 d. Liepos 10 d. bendrovė „Ouya“ pradėjo kampaniją su siekiu įvertinti žmonių susidomėjimą projektu. „Boxer8“ patvirtino, kad dirba prie prototipo su kūrimo stadijoje esančia programine įranga ir grafine naudotojo sąsaja. Buvo paskelbta, kad konsolės pagrindą sudarys Nvidia Tegra 3 lustas, o kaina sieks $99.
Numatyta reikiamų lėšų suma tinklalapyje Kickstarter buvo surinkta per 8 valandas. Lėšų skaičius augo toliau projekto eigoje pristačius naujus konsolės modelius. Pasak Kickstarter, projektas „Ouya“ buvo vienas sėkmingiausių tinklalapio istorijoje. Per pirmąsias 24 val. projektas pritraukė po vieną lėšų aukotoją kas 5,59 sek. Projektas „Ouya“ tapo aštuntuoju tinklalapio Kickstarter projektu, sugebėjusiu surinkti daugiau kaip milijoną dolerių lėšų, bei greičiausiai tai įgyvendinusiu projektu. Kickstarter tikslas buvo pasiektas rugpjūčio 9 d., viso buvo surinkta $8 596 475, įgyvendinta 904 % tikslo.
Rėmusiesiems per Kickstarter konsolės vienetai pradėti išsiuntinėti 2013 m. kovo 28 d. Rinkoje konsolė pasirodė birželio 25 d., jos kaina siekė 99 JAV dol.
Petras Paunksnis

Biografija

1935–1937 m. ir 1940 m. kalintas. 1938–1940 m. LKP Biržų apskrities komiteto narys ir sekretorius. 1940 m. Liaudies Seimo narys. 1940–1941 m. LKP Biržų apskrities komiteto I sekretorius. 1941 m. dirbo Kirovo srityje. 1942 m. tarnavo Raudonojoje armijoje.
Erazmas Stela

Erazmas Stela (Erasmus Stella; spėjamas tikras vardas Johannes Stüler; g. ~1460 m. Cvikau arba Leipcige – m. 1521 m. balandžio 2 d.) – vokiečių gydytojas, istorikas.
Baigė Bolonijos universitetą, keliavo po Italiją. Grįžęs, 1513 ir 1515 m. ėjo Cvikau burmistro pareigas. Vėliau tęsė gydytojo praktiką. Parašė legendinę Cvikau miesto ir Kryžiuočių ordino istoriją. Dėl jo legendų išgarsėjimo apie Cvikau sąsajas su gulbėmis, šios pavaizduotos dabartiniame herbe. Veikale „Apie Prūsijos senienas“ (1510, 1518 m.) įrodinėjo, kad germanai buvo seniausieji Prūsijos rytinės dalies (ir Mažosios Lietuvos) gyventojai. Lietuvius kildino iš alanų. Tas veikalas – svarbus žinių apie senovės prūsų buitį šaltinis. Tiesa, kadangi Erazmas Stela garsėjo savo prikurtomis legendomis ir istorijomis, jo šaltiniai apie senovės Prūsiją nėra laikomi labai patikimais.
Stela pasinaudojo Petro Dusburgiečio „Prūsijos žemės kronika“, tačiau neprašė tokių šaltiniuose paliudytų dalykų kaip Romovės, krivio krivaičio, o prūsų tikėjimą laikė barbarišku. Savo darbuose Stela laisvai kompiliavo antikinę, germanų mitologiją, rėmėsi niekam nežinomais, todėl, manoma, išgalvotais šaltiniais.
Lietuva 1994 m. Eurovizijoje

1994 m. pirmą kartą Lietuvos atstovas dalyvavo didžiojoje „Eurovizijos“ scenoje. Tais metais konkursas vyko Airijoje, kur Lietuvą pristatė Ovidijus Vyšniauskas.

Įvertinimas

Debiutas buvo nesėkmingas – lietuviškai atlikta konkursinė daina pritariant orkestrui užėmė paskutinę vietą tarp 25 dalyvių. Lietuvių atlikėjas vienintelis iš visų nesulaukė nė vieno komisijos balo ir konkurse liko ne tik paskutinis, bet ir neįvertintas. Dėl nesėkmingo debiuto Lietuva negalėjo sekančiais metais sugrįžti į „Euroviziją“.

Istorija

1994 m. Lietuvos televizija gavo pasiūlymą išsiųsti šalies atstovą į „Eurovizijos dainų konkursą“. Lietuva nacionalinės atrankos į konkursą nevykdė. Kas „Eurovizijoje“ dainuos Lietuvos vardu, reikėjo nuspręsti vos per savaitę. Pasirinktas patyręs atlikėjas O. Vyšniauskas, tuo metu buvęs „ant bangos“, važinėjęs į skirtingus tarptautinius konkursus. Teigiama, kad konkursinę dainą jis sukūrė per naktį. Tai buvo jo paties ir kompozitoriaus Gintaro Zdebskio sukurta lyrinė „Lopšinė Mylimai“.
Anot dainininko, tuo metu Lietuvoje nedaug buvo žinoma apie „Euroviziją“ – mažai kas žiūrėjo konkurso transliacijas, domėjosi. Be to, pačiame konkurse per repeticijas Lietuvos atstovai nesulaukė deramo dėmesio.
2009 m. Vengrijos Grand Prix

Penktadienio treniruotės

Pirmosiose penktadienio treniruotėse visus nustebino McLaren ekipa. Greičiausias buvo suomis Heikki Kovalainenas (1:22.278 min.), o jo komandos draugas britas Lewis Hamiltonas - trečias (1:22.554). Tarp jų įsispraudė vokietis Nico Rosbergas iš Williams (1:22.337).
Antroje treniruočių dalyje McLaren lenktynininkai vėl buvo greičiausi - šį kartą L. Hamiltonas liko pirmas (1:22.079), o jo komandos draugas H. Kovalainenas antras (1:22.126). Kaip ir pirmosiose treniruotėse, į trejetuką pakliuvo N. Rosbergas (1:22.154).

Šeštadienio treniruotės

Šeštadienį McLaren toliau visus stebino savo greičiu. L. Hamiltonas buvo greičiausias ir paskutinėse savaitgalio treniruotėse (1:21.009). Kiek netikėtai antras greičiausias buvo vokietis Nickas Heidfeldas iš BMW-Sauber ekipos (1:21.408). Trečias liko N. Rosbergas (1:21.509), o kitas McLaren narys H. Kovalainenas - ketvirtas (1:21.655).
Taumatawhakatangihangakoauauotamateaturipukakapikimaungahoronukupokaiwhenuakitanatahu

Taumatavakatangihangakoauauotamateapokaivenuakitanatahu (maor. Taumata-whakatangihanga-kōauau-a-Tamatea-pōkai-whenua-ki-tana-tahu, angl. Taumatawhakatangihangakoauauotamateapokaiwhenuakitanatahu) – nežymi 305 m aukščio kalva Naujojoje Zelandijoje, Hauko įlankos regiono pietuose, į pietus nuo Vaipukurau miesto.
Tai ilgiausią pasaulyje pavadinimą turintis vietovardis (įtrauktas į Gineso rekordų knygą). Pavadinimą sudaro 85 raidės (tačiau viena iš šio žodžio versijų yra net 92 raidžių ilgio). Į patį ilgiausią vietovardį taip pat pretenduoja Velso vietovė Llanfairpwllgwyngyllgogerychwyrndrobwllllantysiliogogogoch.
Neformaliuose pokalbiuose vietiniai naudoja sutrumpinimą Taumata.
Ilgasis pavadinimas apytiksliai reiškia: „Vieta, kalvos viršūnė, kur Tamatea, (vyras dideliais keliais, kuris keliaudamas kopdavo į kalnus, juos prarydavo, buvo žinomas kaip žemės valgytojas) grojo [fleita] savo mylimajai“.
Bronius Kryžius

Biografija

1982 m. baigė Vilniaus valstybinį pedagoginį institutą, fizikos mokytojas.
1995–1997 m. Mažeikių rajono savivaldybės mero pavaduotojas, 1997–2000 m. Mažeikių rajono savivaldybės meras. 2000–2003 m. UAB „Mažeikių būtų ūkis“ direktoriaus pavaduotojas. 2003–2007 m. ir nuo 2007 m. Mažeikių rajono savivaldybės administracijos direktorius, Privatizavimo komisijos pirmininkas, Telšių regiono atliekų tvarkymo centro valdybos pirmininkas.
1993 m. Tėvynės sąjungos, Nuosaikiųjų konservatorių sąjungos, 2006 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Mažeikių rajono skyriaus narys.
1995–1997 m., 1997–2000 m., 2000–2003 m., 2003–2007 m. , 2007–2011 m. ir 2011 m. (atsistatydino) Mažeikių rajono savivaldybės tarybos narys. 
Žmona Regina, duktė Eglė, sūnus Kęstutis.
Girininkai I (Kaunas)

Istorija

Iki 1918 m. Girininkai vadinti Girininkai-Marva.
2018 m. balandžio 10 d. gretimame miške prie buvusio partizanų bunkerio aptiktas į žemę įkastas bidonas su karo laikų granata ir šimtu spausdintinių lapų, pažymėtų Lietuvos herbu ir užrašu „Partizanai“. Radinį ištyręs Lietuvos ypatingasis archyvas nustatė, jog rastas laikraščio „Partizanas“ nr. 4 (18) tiražas bei 1950 m. gruodį–1952 m. balandį rašyti partizanų dokumentai – raportai, pranešimai, ūkio apyskaitos, partizanų karo lauko teismo nuosprendžiai bei nuteistų asmenų likvidavimo aktai. Dauguma dokumentų pasirašyta Povilo Pečiulaičio–Lakštingalos, Žalgirio rinktinės Dariaus ir Girėno tėvūnijos vado, kuris buvo suimtas 1952 m. rudenį.
Cimbolai

Cimbolai (sen. gr. kymbalon < kymbe – „taurė, dubuo“) – muzikos instrumentas (mušamasis chordofonas).
Cimbolus sudaro 90-110 cm ilgio, 40-60 cm pločio ir 4-6 cm aukščio trapecijos formos medinis klijuotas korpusas. Išilgai jo ištempta 12-33 metalinės viengubos ar dvigubos, kartais trigubos stygos, suderintos mažoriniu diatoniniu garsynu. Šios stygos mušamos 2 mediniais plaktukėliais, pamuštais oda arba veltiniu. Cimbolais skambinama solo, bei instrumentiniuose ansambliuose (dažniausiai akompanuojant smuikais).
Cimbolai paplitę daugiausia Vidurio ir Rytų Europoje – Vengrijoje, Rumunijoje, Moldavijoje, Ukrainoje, Čekijoje, Slovakijoje, Graikijoje. Į Lietuvą pateko viduramžiais iš Lietuvos didžiosios kunigaikštystės slavų kraštų. Pirmąkart minimi Jono Bretkūno Biblijos vertime (1579–1590 m.). Cimbolai buvo paplitę pietryčių ir Rytų Lietuvoje, Užnemunėje, Mažojoje Lietuvoje, buvo žinomi ir Žemaitijos pietuose.
Cimbolams labai artimi instrumentai yra Artimuosiuose Rytuose naudojamas santūras, bei Kinijoje naudojamas jangčinas.
Registano dykuma

Registano dykuma (angl. Registan Desert) - smėlio dykuma itin sausringoje plynaukštėje tarp Helmando ir Kandaharo provincijų pietvakarių Afganistane. Dykumą sudaro nedidelės, apie 30 m aukščio smėlio kalvos, smėlio lygumos, atviri uolėti bei molingi plotai.

Gyventojai

Dykumoje gyvena klajokliai beludžiai ir puštūnai.
Dėl 1998 m. ištikusios sausros iš Registano regiono teko perkelti apie 100 000 klajoklių. Daugelis jų dabar gyvena laikinose stovyklose tarp Arghandabo ir Helmando upių bei Registano. Daug jų gyvena JTO palaikomi stovyklose Kandaharo provincijoje. JTO ieško būdų, kaip klajoklius grąžinti prie tradicinio jų gyvenimo būdo auginant gyvulius Registane.

Dykumos plėtimasis

Dykuma palaipsniui skverbiasi į ją supančius žemės ūkio regionus. Registano dykuma plečiasi į vakarus, užimdama žemdirbystės rajonus. JTO Aplinkos programos (angl. United Nations Environment Programme; UNEP) grupė praneša, kad „iki 100 gyvenviečių užpylė vėjo pučiami smėliai ir dulkės“. Smėlio judrumą sukėlė jų laikiusios augalijos sunaikinimas kertant medieną malkoms ir pernelyg intensyviai ganant. UNEP grupė tyrė apie 15 m aukščio smėlio kopas, kurios blokuoja kelius ir taip vietinius gyventojus verčia nutiesti naujus maršrutus.
GeForce

GeForce – grafikos apdorojimo įrenginių serija, kurta bendrovės „Nvidia“. Pirmieji „GeForce“ produktai buvo atskiri grafikos apdorojimo įrenginiai, skirti kaip priedai vaizdo plokštėms ir kaip aukštą vertę turintys įrenginiai asmeninių kompiuterių žaidėjų bendruomenių prekybai.