google/wiki40b huggingface dataset:
Soma Vezuvjana

Istorija

Prieš romėnų kolonizaciją čia tikriausiai gyveno oskai ir samnitai. Vėliau romėnų turtingieji čia statėsi prabangias vilas. Augusto vila buvo aptikta XX a. ketvirtame dešimtmetyje. Ten tikriausiai imperatorius praleido paskutines savo dienas. Vilą galbūt palaidojo Vezuvijaus išsiveržimas 79 m.
Komiksų knyga

Komiksų knyga (arba komiksas, komiksų žurnalas) – knyga, kurioje vaizduojami komiksai. Kiekvienas komiksas yra sudarytas iš daugybės iliustracijų, kurios gali būti įvairiai išdėstytos, bet kiekviena jų vaizduoja atskirą sceną. Iliustracijoje dažnai yra dialogai, kurie vaizduojami žodžių balionais (angl. word balloons). Pirmoji komiksų knyga pasirodė JAV, 1933 m. Terminas komiksų knyga kilo dėl to, kad pirmosios knygos perspausdindavo piešinių serijas (angl. comic strips). Nepaisant jų vardo, komiksų knygos nebūtinai yra humoro stiliaus; daug šiuolaikinių komiksų knygų yra įvairaus žanro.

Rečiausios Amerikos komiksų knygos

Vertingiausios JAV komiksų knygos yra pirmieji populiariųjų veikėjų pasirodymai. Keturios komiksų knygos buvo parduotos už daugiau nei 1 milijoną dolerių – 2 „Action Comics“ #1 numeriai, kur pirmą kartą pasirodė Supermenas ir „Detective Comics“ #27 numeris, kur pirmą kartą pasirodė Betmenas.

Lietuviškos komiksų knygos

Nuo 2014 m. Lietuvoje jaučiamas komiksų kultūros atsigavimas, nors ji dar nėra labai gausi. Lietuviški komiksai neturi visuotino populiarumo, dažniausiai yra kuriami pavienių entuziastų. Tokia padėtis galėjo susiklostyti dėl tam tikrų istorinių-politinių priežasčių, taip pat ir dėl kultūrinės erdvės apribojimų. Dauguma Lietuvos žmonių vis dar mano, kad komiksai yra skirti tik vaikams ir paaugliams. Taip dalinai yra ir dėl to, kad Lietuvoje labai trūksta informacijos apie komiksų kūrybą ir leidybą.
2014 m. išleistas Miglės Anušauskaitės ir Gerdos Jord ilgos apimties komiksas apie Darių ir Girėną „10 litų“ sulaukė daug dėmesio, teigiamų literatūros kritikų atsiliepimų, išprovokavo diskusijas apie komiksus, 2015 m. pelnė „Patriotų premijos“ apdovanojimą. 2015 m. išleistas Andriaus Tapino ir Tomo Mitkaus nedidelės apimties komiksas „Sidabras: nuotykiai Arizonoje“.
Nuo 2012 m. komiksus Lietuvoje populiarina saviveiklininkų organizacija „Kitokia grafika“, rengianti komiksų parodas, dirbtuves, inicijuojanti komiksų projektus, užsienio komiksų vertimus į lietuvių kalbą, leidžianti komiksų zinus „Still without name“. Nuo 2013 m. Lietuvoje veikė dvi komiksų parduotuvės: „Herojus.lt“ ir „Komiksų planeta“.
Viena populiariausių seniau išleistų lietuviškų komiksų knygų yra „Paršiuko Čiuko nuotykiai“, kurio autorius yra Teodoras Četrauskas. Šis komiksas buvo pradėtas leisti sovietmečiu ir buvo vadintas „humoristiniais paveikslėliais“, siekiant išvengti kapitalizmu dvelkenčio pavadinimo „komiksas“. Paršiukas Čiukas, kaip herojus, išgarsėjo savo trumpomis, trijų-keturių kadrų istorijomis, kuriose jis nekalbėdavo. „Čiukas gydosi“ – visavertis komiksas, kur Čiukas jau „moka“ kalbėti.
Paukščių migracijos

Paukščių migracijos – natūralus, gamtinių priežasčių sąlygotas didelės dalies paukščių skridimas į šiltesnius kraštus rudenį ir sugrįžimas pavasarį. Paukščių migracijas stebi ir tiria ornitologai savo stotyse. Viena jų veikia ir Ventės rage, kur paukščiai yra žieduojami. Paukščių migracijos yra svarbios tiriant patogeninių virusų sklaidą ekosistemose susijusiose su sparnuočiais – kiaulių, žmonių aplinkoje.
Mary Norton

Biografija

Merės Norton tėvas – garsus chirurgas Redžinaldas Spenseris. Būsimoji rašytoja gimė Londone, o po kelerių metų su šeima persikėlė gyventi į Bedfordšyro grafystę. Vaikystėje Merė buvo trumparegė, todėl negalėdama aiškiai įžiūrėti daiktų, anksti pradėjo fantazuoti.
Pagrindinį išsilavinimą įgijo Šv. Margaritos vienuolyno mokykloje, vėliau mokėsi sekretorių kolegijoje ir susirado sekretorės darbą. Rašytoja dievino teatrą, todėl su broliais režisuodavo ir improvizuoti vaidindavo spektaklius. Nuo 1925 m. viename teatre mokėsi aktorystės meno ir vaidino nedidelius vaidmenis.
1926 m. ištekėjo už vaikystės draugo Roberto Čarlzo Nortono ir apsigyveno Portugalijoje. Prasidėjus Antrajam pasauliniam karui, Merė tvarkė karo laivybos dokumentus. Netrukus jai įgriso smulkmeniškas amatas, todėl nusprendė imtis kūrybos. Nusiuntusi pirmuosius kūrinius į vieną žurnalą, sulaukė teigiamų įvertinimų. Migdydama vaikus, sukūrė pasaką apie raganą „Stebuklingas lovagalio bumbulas, arba Kaip po dešimties nesunkių pamokų tapti ragana“ (angl. The Magic Bed-Knob: or, How to Become a Witch in Ten Easy Lessons, 1943). Po ketverių metų išleistas tęsinys „Laužai ir šluotkočiai“ (angl. Bonfires and Broomsticks). Nuo 1957 m. šios knygos leidžiamos bendru rinkiniu „Lovagalio bumbulas ir šluotkočiai“ (angl. Bed-Knob and Broomsticks).
Į literatūros klasikų gretas Merė Norton įėjo „Skoliniautojais“ ir šios knygos tęsiniais, kurių buvo net keturi: „Skoliniautojai laikuose“ (angl. The Borrowers Afield, 1955), „Skoliniautojai prie upės“ (angl. The Borrowers Afloat, 1959), „Skoliniautojai ore“ (angl. The Borrowers Aloft, 1961) ir „Skoliniautojai atsikeršija“ (angl. The Borrowers Avenged). Lietuviškai išleista tik pirmoji serijos dalis (vert. Viltaras Alksėnas, Vilnius: Tyto alba, 2002).
Po Roberto Nortono mirties rašytoja ištekėjo už Laionelio Bonsejaus ir kurį laiką gyveno Esekse, Airijoje. Vėliau grįžo į Angliją, kur ir mirė.
Krasnagrūda

Istorija

Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime gyveno 58 gyventojai, iš kurių 54 lenkai ir 4 lietuviai. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui.  1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Draugystė (naftotiekis)

Draugystė (rus. Дружба) – tarptautinė magistralinių naftotiekių sistema, kuria Rusijos nafta tiekiama Baltarusijai, Ukrainai, Lenkijai, Slovakijai, Čekijai, Vengrijai, Vokietijai. Iki 2003 m. ja buvo tiekiama nafta eksportui į Latvijos Ventspilio uostą ir iki 2006 m. − Lietuvos Mažeikių naftos perdirbimo gamyklai, bei Būtingės naftos terminalui.
Draugystės naftotiekis yra vienas ilgiausių pasaulyje, daugiau kaip 5200 km ilgio, pagrindinės dalies vamzdžių skersmuo 1020 ir 1220 mm, atšakų – 530, 630, 720, 820 mm). Eina nuo Almetjevsko (Totorija) per Samarą, Brianską iki Mozyriaus (Baltarusija), nuo čia išsišakoja į 2 šakas: šiaurinę – per Baltarusiją, Lenkiją (per Plocką, atšaka į Gdanską), Vokietiją (iki Rostoko) ir pietinę – per Ukrainą, Čekiją, Slovakiją, Vengriją iki Budapešto. Mažesnės atšakos nutiestos į Ventspilį, Mažeikius ir Būtingę, taip pat į Odesą, Novorosijską ir kitur.

Istorija

1959 m. Ekonominės savitarpio pagalbos taryba nusprendė tiesti magistralinį naftotiekį iš TSRS į Lenkiją, Čekoslovakiją, Vokietijos Demokratinę Respubliką. Kiekviena šalis statyboms turėjo tiekti reikiamas medžiagas, įrangą ir techniką. Naftotiekio pagrindinė dalis nutiesta 1960–1964 m. 1962 m. nafta pradėta tiekti į Čekoslovakiją, 1969 m. rugsėjo mėn. į Vengriją, 1969 m. lapkričio mėn. į Lenkiją, 1969 m. gruodžio mėn. – į Vokietijos DR. 1972–1974 m. nutiesta A antroji eilė (greta pirmojo vamzdyno).
Iki 1992 m. „Draugystės“ valdymo centras buvo Lvove, vėliau perkeltas į Brianską. Suirus TSRS nepriklausomybę paskelbusios valstybės perėmė savo nuosavybėn per jų teritoriją einančius vamzdynus.
2002 m. Rusija, Baltarusija, Ukraina, Slovakija, Vengrija ir Kroatija pradėjo „Draugystės“ ir naftotiekio „Adrija“ sujungimo projektą. Iš Kroatijos uosto Omišalio Rusijos ir kitų NVS šalių nafta 2003 m. pab. pradėta tiekti į Vakarų Europą.
Redukuota masė

Redukuota masė – abstrakcija, reikalinga tam, kad būtų galima dviejų kūnų judėjimo uždavinius spręsti vieną kūną laikant nejudančiu (koordinačių pradžia) ir nagrinėjant kito judėjimą pirmojo atžvilgiu.
Tarkime, kad turime uždarą dviejų materialiųjų taškų sistemą. Jų judėjimo lygtys tokios:
Atėmę  iš , gauname
Pagal antrąjį Niutono dėsnį, . Tada
ir pažymėję lygybėje  bei , gauname
Dydis  vadinamas redukuota mase. Paskutiniosios dvi judėjimo lygtys aprašo antro materialiojo taško judėjimą pirmojo atžvilgiu. Taigi redukuota masė tėra tik priemonė koordinačių sistemai pakeisti. Kitokios fizikinės prasmės ji neturi.
Andrius Namavičius

Andrius Namavičius (g. 1968 m. gruodžio 30 d. Vilniuje) – teisininkas, diplomatas, ambasadorius.

Biografija

Tėvas Zenonas Namavičius, teisininkas, VU docentas, teisės istorikas, LR KT teisėjas (2002-2011), buvęs diplomatas. Brolis Justas (g. 1978 m.), Vokietijos teisininkas, Bonos universiteto darbuotojas.
1991 m. Socialinių studijų universitete – (LUISS) Europos teisės studijos (Roma, Italija). 1993 m. Vilniaus universiteto Teisės fakultete įgijo teisininko kvalifikaciją. Specializacija – tarptautinė teisė. 1994 m. stažuotė J. C. Maršalo saugumo studijų ir gynybos ekonomikos koledže Saugumo politikos studijų centre Garmisch–Partenkirchene (Vokietija).
1992–1995 m. LR užsienio reikalų ministerijos Teisės ir tarptautinių sutarčių departamento Tarptautinių organizacijų skyriaus antrasis sekretorius, pirmasis sekretorius, 1995–1998 m. LR Nuolatinės atstovybės prie Europos Tarybos pirmasis sekretorius, nuolatinio atstovo pavaduotojas, 1998–2001 m. LR URM Teisės ir tarptautinių sutarčių departamento pirmasis sekretorius, Tarptautinių sutarčių poskyrio vedėjas, 2001–2004 m. LR nuolatinės misijos Jungtinėse Tautose patarėjas, nuolatinio atstovo pavaduotojas, 2004–2010 m. LR URM Teisės ir tarptautinių sutarčių departamento direktorius. Nuo 2010 m. vasario mėn. - 2014 m. birželio mėn. buvo Lietuvos ambasadorius Norvegijos Karalystėje.
Šiuo metu A. Namavičius vėl vadovauja URM Teisės ir tarptautinių sutarčių departamentui.
Moka anglų, rusų, vokiečių ir prancūzų kalbas.
Išsiskyręs, turi sūnų.
L' Âge des ténèbres

Siužetas

Savo svajonėse Žan–Markas Leblankas yra riteris, blizgančiais šarvais, scenos ar estrados žvaigždė arba populiarus rašytojas, turintis žavias moteris savo glėbyje ir lovoje.
Tikrovėje Žan–Markas yra eilinis šiaurės Amerikos gyventojas, turintis namą, tarnautojo darbą pagalbos agentūroje, žmoną, kuri siekia karjeros ir du vaikus, kurie ignoruoja jį.
Ar Žan–Markas sugebės atsispirti savo pasakų šalies pagundoms ir nuspręs daryti karjerą tikrame gyvenime…
Argumentas iš logikos

Logikos argumentas (lot. argumentum ad logicam) yra loginė argumentacijos klaida, grįsta prielaida, kad jei argumente yra loginė klaida, to argumento išvados yra neteisingos. Tai yra klaida, kadangi pagal logikos taisykles, naudojant net ir klaidingą argumentaciją, išvada gali būti teisinga.
Reikia pastebėti, kad teisinga išvada, gauta neteisingo argumento pagalba, neplaukia iš prielaidų, todėl teisinga ji gali būti arba atsitiktinai, arba kai jos teisingumas žinomas iš anksto, tik neteisingai parinkta argumentacija. T. y. kai bandyta argumentą ir prielaidas išvesti iš išvados, o ne atvirkščiai.

Logika

Neteisingo argumento išvados gali būti tiek teisingos, tiek neteisingos. Todėl korektiškai logikos argumentas turėtų skambėti taip – argumentas klaidingas, todėl tikėtina, kad klaidingos gali būti ir išvados. Klaidingu argumentu paremtos išvados yra tas pats, kas neparemtos jokiu argumentu, todėl jomis ir toliau galima abejoti. Toks suabejojimas nėra nei loginė, nei argumentacijos klaida. Klaida yra tik kategoriškas teigimas, kad neteisingą argumentą visada seka neteisinga išvada.

Tuo tarpu jei teisingos prielaidos ir teisinga argumentacija, visada gausime teisingas išvadas.
Gediminas Akelaitis

Biografija

1972 m. baigė Kazlų Rūdos vidurinę mokyklą, 1977 m. Kauno medicinos instituto Gydomosios medicinos fakultetą.
1978 m. gydytojas internas Panevėžyje, 1979–1981 m. pagal paskyrimą – Biržų ligoninės gydytojas traumatologas. 1981 m. su šeima grįžo į Marijampolės rajoną ir dirbo Kazlų Rūdos II rajoninėje ligoninėje traumatologu ortopedu. Nuo 1991 m. Marijampolės ligoninės gydytojas ortopedas – traumatologas, VšĮ Lazdijų ligoninė gydytojas ortopedas-traumatologas.
1991–1999 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narys. 1999 m. perėjo į „Socialdemokratija – 2000“, skyriaus pirmininkas, nuo 2003 m. Lietuvos socialdemokratų sąjungos pirmininko pavaduotojas.
1990–1995 m. Marijampolės miesto tarybos deputatas, 1995–1997 m., 1997–2000 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Marijampolės savivaldybės tarybos narys.  1995–2000 m. valdybos narys, Socialinių reikalų ir sveikatos komiteto pirmininkas.
Lietuvos gydytojų sąjungos narys.
Ninlilė

Ninlilė (šum. 𒀭𒊩𒌆𒆤 = NIN.LÍL – 'vėjų valdovė' arba 'laukų valdovė') – deivė, minima šumerų mitologijoje, Enlilio sutuoktinė. Tikėtina, kad pradžioje ji buvo viena iš Deivės-Motinos hipostazių, bet nuo ankstyvojo Babilono laikotarpio iškyla kaip atskira veikėja. Augant jos kaip Enlilio žmonos reikšmei, ryškėja Ninlilės kaip Enlilio patarėjos, pagalbininkės paveikslas, ji tampa mielaširdingaja deive, sušvelninančia Enlilio rūstį. Ašūro mieste, kur vietoje Enlilio garbintas Ašūras, Ninlilė laikyta pastarojo sutuoktine (sykiu su Ištar).
Mite apie Enlilį ir Ninlilę pasakojama, kaip Enlilis sugulė su jaunąja Ninlile vandenyse ir dėl to buvo ištremtas į požemio karalystę. Ninlilė sekė jam iš paskos ir pagimdė sūnų Naną (mėnulio dievą) bei 3 chtonines dievybes.
Stilius (žurnalas)

Stilius – didžiausio Lietuvos dienraščio „Lietuvos rytas“ priedas kassavaitinis žurnalas. Leidžiamas nuo 1997 m. lapkričio 21 d.
„Stilių“ kuria žurnalistai bei korespondentai Giedrė Bradauskienė (red.), Liuminata Mickutė, J. Jurkevičienė, Daiva Kaikarytė, J. Ogulevičiūtė, A. Ostasevičienė, V. Grigas, V. Gogelienė, A. Vileikienė.
Papšių koplyčia

Istorija

Papšių koplyčia pastatyta XIX a. pradžioje kaip Aknystų dvarą valdžiusių dvarininkų Jelenskių giminės mauzoliejus, kuriame buvo palaidota apie 10 iškiliausių šios giminės atstovų: 1812 m. Napoleono žygio į Maskvą dalyvis Romualdas Jelenskis (1780–apie 1851), jo sūnėnas, vienas iš 1863 m. sukilimo organizatorių Antanas Jelenskis (1818–1874) ir jo žmona mokytoja Sabina Jelenskienė (?–1912), jų vaikai Marija ir Povilas (1839–apie 1884), Povilo žmona Emilija (apie 1850–1881) ir keletas kitų XIX a. pabaigos apylinkių dvarininkų. Koplyčios priežiūra XX a. pradžioje rūpinosi paskutinioji Aknystų dvaro savininkė, Povilo ir Emilijos Jelenskių dukra Sofija Emilija Venslovavičienė (1881–1964), globojusi koplyčią net ir senatvėje gyvendama Lenkijoje.
1956 m. Debeikių klebonas Laimingas Feliksas Blynas sutvarkė koplyčią ir įvedė joje Šv. Antano atlaidus birželio pradžioje. 1958 m. sovietinės valdžios iniciatyva koplyčia buvo uždaryta, religinės apeigos joje nutrauktos, o kapinėse uždrausta laidotis. Per keturis dešimtmečius koplyčia buvo apleista ir išniekinta, joje buvusios kapavietės išplėštos ir sunaikintos. Tik Lietuvos Atgimimo metais vietos bendruomenės iniciatyva koplyčia buvo pradėta tvarkyti, 1990–1996 m. ji restauruota, o 1999 m. birželio 13 d. vėl iškilmingai pašventinta.
Monkey Business

Albumo priėmimas

Kritikai albumą „Monkey Business“ įvertino vidutiniškai. Metacritic, kuri iš 100 kritikų atsiliepimų sukuria vieną, albumą vertino 48 taškais (iš 100).
Vandeninis kalviukas

Paplitimas

Paplitęs Europos ir Azijos kalnų sistemose nuo Skandinavijos ir Pirėnų pusiasalio vakaruose iki Tian Šanio rytuose. Šiaurėje arealas siekia Kolos pusiasalį, Karpatus, pietuose – Altajų, Kopetdagą.
Žiemoja Vakarų ir Pietų Europoje, Azijoje.
Į Lietuvą kartais užskrenda rudeninės migracijos metu (porūšis Anthus spinoletta littoralis).

Išvaizda

Vandeninis kalviukas nuo kitų kalviukų skiriasi rausva apatine kūno puse, nedėmėtomis plunksnomis, tamsesnėmis kojomis. Patino nugarinė pusė pilka, gelsva arba smėlinė. Sparnai ir uodega rusvi, uodegos šonai ir pilvas baltas. Sveria 20-28 g.

Elgsena

Kalnų alpinėse ir subalpinėse pievose gyvena prie uolų, drėgnų pievų. Taip pat įsikuria prie ledynų, uolėtose jūrų pakrantėse. Aktyvus šviesiu paros metu.
Lizdą suka ant žemės, ką tik nutirpus sniegui. Statybai naudoja samanas, žoles, gerai užmaskuoja. Deda 4-5 pilkšvai žalsvus su juosvomis dėmėmis kiaušinius. Peri gegužės mėnesį, 14-15 d. Kartais deda dvi dėtis per metus.

Mityba

Minta vabzdžiais, moliuskais, vorais, augalų sėklomis.
Samai

Samai (angl. samma; sind. سمو; urd. سم) – radžputų klanas, gyvenantis Pakistano Sindo, Beludžistano ir Pandžabo provincijose bei Indijos Radžasthano valstijoje.
Pakistano samai kalba sindų, beludžių ir saraikių kalbomis.

Valstybės

Sarvaijai, Čudasamų dinastijos šaka, valdė vietinę kunigaikštystę Džesarą.
Kibyšiai

Istorija

LTSR laikais – Liškiavos kolūkio pagalbinė gyvenvietė. Veikė ryšių skyrius, felčerių ir akušerių punktas, 1923 m. įsteigta mokykla, biblioteka. 1950–1968 m. – Kibyšių apylinkės centras (veliau valdyba perkelta į Radyščių).
Sukrešėjęs kraujas

Turinys

Iš Kolumbijos kilusi Gabrielė, dabar gyvenanti Majamyje, vaikystėje gatvėje savo akimis matė žmogžudystę ir nuo to laiko itin domisi nusikaltimais: renka iškarpas apie žmogžudystes, žiūri kriminalines televizijos laidas ir kino filmus. Netekusi darbo kepykloje, ji įsidarbina firmoje, kuri atlieka valymo darbus po įvykdytų nusikaltimų, kad galėtų būti dar arčiau savo pomėgio.
Tuo metu mieste vienas po kito brutaliai nužudomos kelios turtingos moterys. Kartą prieš mirtį auka užrašo sunkiai nusiplaunančiu markeriu ant grindų jo vardą – Polas Giuelis – o žudikas nespėja užrašo nuvalyti. Kitą dieną jis grįžta į namą, nes užrašas atsidūrė kraujo baloje ir nebuvo niekieno pastebėtas, tačiau tuo metu namo valyti atvyksta Gabrielė su porininke Elena. Polas užsitrenkia sandėliuke ir negali iš jo išeiti, o plaudama grindis Gabrielė pamato užrašą, tačiau nieko apie jį nepasako draugei. Vakare ji grįžta į namą su savo vaikinu Eduardo, kuriem nesuprantamas jos pomėgis nusikaltimams ir kuris, pasitaikius progai, pasprunka. Likusi viena, Gabrielė mėgina įsivaizduoti kaip buvo įvykdyta žmogžudystė ir susiduria su Poliu, kuriam pagaliau pavyksta išsilaisvinti iš sandėliuko.
Nors Gabrielė ir bijo žudiko, tačiau noras sužinoti žmogžudystės smulkmenas netrunka nugalėti baimę.
Tiesa ir melas

Turinys

Sudegusiame name aptinkamas iš Jugoslavijos kilusios ir degalinėje dirbusios Normos Zaicler kūnas. Skrodimas parodo, kad moteris buvo nušauta ir po kuro laiko suimama Luiza Santini, kurios vyras Klaudijus buvo Normos meilužis. Luiza neigia įvykdžiusi nusikaltimą, tačiau teismas pripažįsta ją kalta ir nuteisia kalėti 10 metų.
Paleista iš kalėjimo 3 metais anksčiau, Luiza važiuoja į miestą, kur gyvena ją palikęs vyras. Čia ji randa šį gyvenantį su Norma, kuri pasirodo esanti gyva ir sveika. Nusipirkusi pistoletą, Luiza grįžta kitą dieną ir nušauna Normą. Policija vėl ją suima, tačiau iškyla klausimas: Luiza jau buvo nuteista už Normos nužudymą ir atliko bausmę. Jei bus pripažinta, kad prieš 7 metus teismas suklydo ir nuteisė nekaltą žmogų, kils didelis triukšmas. Ir jei tuomet buvo nušauta ne Norma, kas buvo ta moteris ir kas įvykdė nusikaltimą? Nors praėję 7 metai, perkėlimo laukiantis prokuroras Turisi ir buvęs Luizos advokatas Maninas, jau pakeitęs savo veiklos specializaciją, vėl susiduria buvo tyrime. Išsiaiškinama, kad prieš 7 metus tame rajone dingo turistė iš Vokietijos Edita Molendorf, taip pat šviesiaplaukė, kaip ir Norma. Teisme Luizos vyras papasakoja, kad tuomet jis buvo Editos šantažuojamas ir ketino jai sumokėti pinigus, tačiau rado ją negyvą (greičiausiai nužudytą žmonos) ir su Norma paliko įrodymus, kad neva buvo nužudyta ši. Savo ruožtu advokatas Maninas mėgina įrodyti, kad prieš 7 metus žmogžudystę įvykdė Klaudijus...
Karfilis

Istorija

Karfilis pradėjo kurtis aplink XIII a. pilį (antroji pagal dydį Didžiojoje Britanijoje po Vindzoro pilies). XIX a. miestas buvo anglių kasybos ir sūrių gamybos centras.
Kronas

Gyvenimas

Gaja ir Uranas susilaukė šešeto sūnų ir šešeto dukterų – galingų titanų. Tai buvo teisingi pasaulio valdovai. Jų išdidžios galvos siekė kalnų viršūnes, o akys svaidė žaibus. Titanai buvo Okeanas, Kojas, Krejas, Hiperionas, Japetas ir Kronas, o titanidės – Tėja, Rėja, Temidė, Mnemosinė, Febė ir Tetija.
Kai Kronas suaugo, ryžosi išpildyti motinos valią ir išvaduoti brolius iš nuožmaus tėvo nelaisvės. Gaja nukalė pjautuvą, pasišaukė savo vaikus titanus ir ėmė kurstyti prieš tėvą Uraną, bet tie neišdrįso pakelti prieš tėvą rankos. Tik jauniausias jų, klastingasis Kronas, gudrumu įveikė Uraną ir atėmė iš jo valdžią. Hesiodas tolesnius įvykius atpasakoja taip: Uranui „apglėbus“ žmoną Gają, Kronas, kairiaja ranka pjautuvu nurėžęs tėvo varpą, per petį nusviedė iš dangaus aukštybių į jūrą. Iš Urano kraujo gimė Erinijos, baisūs Gigantai ir nimfos Melijos. Iš jūros bangų į krantą suplaktos spermos – deivė Afroditė.
Nugalėjęs tėvą ir užėmęs sostą, Kronas išleido šimtarankius, bei kiklopus, o paskui, titanų pritariamas, ėmė valdyti pasaulį. Jo žmona tapo viena iš titanidžių – Rėja. Žemėje stojo ramybė ir laimė. Švelni ir dosni Motina Gaja negailėjo savo vaisių dievams ir žmonėms, gyvenantiems pagal amžinus jos dėsnius. Pasauliui prasidėjo Aukso amžius.
Po kurio laiko jis su Rėja, savo seserimi, susilaukė vaikų. Iš tėvų Kronas buvo girdėjęs, kad jį nuvers jo paties vaikas, jis visus šešis savo ką tik gimusius vaikus prarijo, tik paskutinį išgelbėjo Rėja, davusi Kronui praryti akmenį vietoje sūnaus. Užaugęs Dzeusas, patartas žmonos Metidės, davė Kronui išgerti stebuklingo gėrimo, ir šis visus vaikus atrijo atgal. Dzeusas pakvietė visus Krono vaikus, kiklopus ir hekatonkheirus į kovą su titanais. Per dešimt metų titanai buvo nugalėti ir sumesti į Tartarą, kur juos saugojo šimtarankiai. Taip pasibaigė Krono ir titanų valdymas, bei prasidėjo Olimpo dievų valdymas.
Kita mito versija (ne Hesiodo) perduoda, kad nugalėjęs Dzeusas iškastravo tėvą Kroną tuo pačiu Gajos nulietu pjautuvu, kuriuo šis iškastravo Uraną.
Reksčių piliakalnis

Aplinkiniai piliakalniai

Vilkų Lauko piliakalnis 14 km
Spraudaičių piliakalnis 14 kmPagramančio piliakalnis 7 km
Naujininkų piliakalnis 6 km
Matiškių piliakalnis 2 kmBatakių piliakalnis 19 kmAkmeniškių piliakalnis 25 km
Lazduonėnų piliakalnis 25 kmEržvilko piliakalnis 30 kmAukštupių piliakalnis 9 kmDapkiškių piliakalnis 4 kmKiukiškių piliakalnis 18 km
Bažnyčios tarnas

Bažnyčios tarnas – JAV lietuvių katalikiškas tautiškas mėnesinis žurnalas, ėjęs 1898–1904 m. Voterberyje ir Šenandoa.

Istorija

1898–1899 m. vadintas „Tarnas bažnyčios“. Pasirodė 19 numerių. Leidėjai – Petras Saurusaitis, talkinamas J. Griciaus, 1903 m. Nr. 9-11 – Jonas Grinius.
Nuo 1899 m. redagavo Juozas Didinskas (Dėdinas), 1900–1903 m. – Petras Saurusaitis, 1904 m. – Petras Kupstas.
Pasvalio rajono taryba 1990–1995 m.

Teisinis pagrindas

Vietos savivaldos pagrindų įstatymu, priimtu 1990 m. vasario 12 d., savivaldybės suskirstytos į žemesniosios pakopos savivaldybes – apylinkės, gyvenvietės (valsčiai), rajono (apskrities) miestai ir aukštesniosios pakopos savivaldybes – rajonai, apskritys, respublikos miestai. Pasvalio rajonui priskirtas aukštesniosios pakopos savivaldybės statusas. Savivaldybių teises kiek suvaržė 1993 m. spalio 12 d. Seimo priimtos įstatymo pataisos.
Rinkimai, vadovaujantis Lietuvos TRS Aukščiausiosios Tarybos 1989 m. gruodžio 7 d. priimtu „Lietuvos Tarybų Socialistinės Respublikos Vietinių liaudies deputatų tarybų rinkimų įstatymu“ vyko pagal mažoritarinę sistemą. Kandidatus kelti galėjo renkamos tarybos teritorijoje esančių visuomeninių, politinių organizacijų, visuomeninių judėjimų rajonų ir miestų organai, taip pat ne mažiau, kaip 50 darbo ar gyvenamosios vietos piliečių susirinkimas. Tai buvo pirmieji laisvi ir demokratiški rinkimai po 1925 m. savivaldybių tarybų rinkimų.

Veikla

Pasvalio miesto tarybos pirmininku išrinktas Antanas Matulas