google/wiki40b huggingface dataset:
Raoul Bova

Biografija

Būdamas 16 metų, Raulis tapo Italijos čempionu 100 m plaukimo nugara varžybose, vėliau tarnavo kariuomenėje, po kurios universitete studijavo fiziką, tačiau dėl susidomėjimo aktoryste mokslų nebaigė. Vaidybos jis mokėsi Romoje, Beatrice Bracco mokykloje, yra sukūręs keletą vaidmenų teatro scenoje.
Jau po pirmojo vaidmens kine („Piccolo grande amore“) jis netruko sulaukti pripažinimo ir dėmesio bei tapo vienu populiariausiu jaunosios kartos Italijos kino aktoriumi. Vis tik, nuolat siūlomi žavaus ir seksualaus jaunuolio vaidmenys Rauliu netruko pabosti ir jis savo repertuarą ėmė įvairinti nestandartiniais pasirodymais, pvz., teroristo filme „I cavalieri che fecero l'impresa“, o 1998 m. sukūrė karabinieriaus vaidmenį juostoje „Ultimo“, nors po karo tarnybos ir neišlaikė egzamino, kad galėtų tarnauti policijoje.
Aktorius yra buvęs Giorgio Armani akinių reklamos veidu. 1999 m. jis kartu su  Madonna nusifilmavo „Max Factor“ reklamoje.
„E! Entertainment“ įtrauktas į „2008 World's Sexiest Men“ sąrašą (13 vieta).
2000-2013 m. buvo vedęs veterinarijos gydytoją Chiara Giordano, su kuria susilaukė 3 vaikų: Allesandro Leon, Francesco ir Sophios. Iki tol jis gyveno kartu su aktore Romina Mondello.
2012 m., filmuodamasis juostoje „Immaturi - Il viaggio“ Raulis susipažino su ispanų aktore Rocío Muñoz, su kuria gyvena iki šiol. 2015 m. jie susilaukė dukters Lunos.
Gruzijos ginkluotosios pajėgos

Istorija

Gruzijos ginkluotosios pajėgos buvo suformuotos XX a. dešimto dešimtmečio pradžioje iš Tarybinės Armijos dalinių, buvusių Gruzijos teritorijoje, nereguliarių dalinių ir gruzinų kariškių, grįžusių iš kitur buvusių dalinių.
1994 m. kovo 23 d. Gruzija buvo viena pirmųjų buvusių TSRS sąjunginių respublikų, kuri prisijungė prie NATO Partnerystės taikos labui iniciatyvos.
2002 m. gegužės mėn. – 2004 m. gegužės mėn. ~2600 Gruzijos karių, tarp jų štabų karininkai, 5 taktiniai daliniai, buvo treniruojami JAV Specialiųjų jėgų ir jūros pėstininkų. Panaši kita programa prasidėjo 2005 m. sausio mėn.
Gruzijos kontingentai dalyvavo Kosove, dabar dalyvauja Irake ir Afganistane.
Gruzijos ginkluotosios pajėgos intensyviai reformuojamos, kad atitiktų NATO reikalavimus ir kad Gruzija galėtų tapti NATO nare. Reformuota kariuomenė turėtų padėti išspręsti konfliktus su nepriklausomybės siekiančiomis Abchazija ir Pietų Osetija.

Gruzijos karinės oro pajėgos

Gruzijos karines oro pajėgas sudaro aviacija ir oro gynyba. Užduotis – užtikrinti Gruzijos oro erdvės saugumą.

Gruzijos karinis jūrų laivynas

Gruzijos karinis laivynas saugo Gruzijos teritorinius vandenis ir dalyvauja palaikant kolektyvinį saugumą Juodosios jūros akvatorijoje.
2007 m. laivyne tarnavo 710 žmonių.

Gruzijos specialiosios pajėgos

Gruzijos specialiosios paskirties pajėgos yra atskiros, jos tiesiogiai paklūsta ginkluotųjų pajėgų generaliniam štabui.
Specialiųjų pajėgų brigada atsakinga už žvalgybą, nestandartinius kovos veiksmus ir kontrateroristines operacijas.
Tiksli GSP sandara ir karių kiekis nėra žinomi. Jos suformuotos iš buvusios Tarybinės Armijos specnazo brigados, kuri bazavosi Kodžorio gyvenvietėje. Į jas įėjo ir dalis karių iš išformuoto Gruzijos VRM specialiosios paskirties dalinio „Gulua“. GSP kariai yra labiausiai kvalifikuoti Gruzijos ginkluotųjų pajėgų kariai. Jų skiriamasis bruožas yra žalios beretės.
Pagrindinė jų dislokacijos vieta yra Tbilisis.
Sėlenos

Panaudojimas žemės ūkyje

Sėlenos naudojamos kaip pašaras gyvuliams. Maistingosios savybės priklauso nuo miltų dalelių (kuo mažiau miltų ir daugiau luobelių, tuo mažesnis maistingumas). Sėlenomis dažniausiai šeriami pieną duodantys gyvuliai ir jaunikliai.

Panaudojimas buityje

Garstyčių sėlenos naudojamos kompresams, migdolų – kosmetikoje veido ir rankų odos minkštinimui.

Panaudojimas mityboje

Maistinės smulkintos sėlenos naudojamos kaip priedas kepiniams skaidulinėmis medžiagomis papildyti.
Didelis sėlenų kiekis duonoje sumažina jos įsisavinimą, nedidelis – pagerina skonines savybes, žarnyno peristaltiką.
Rimaldas Vikšraitis

Biografija

Baigė Vilniaus 23-ąją vidurinę mokyklą. 1975 m. Vilniaus 47-ojoje technikos mokykloje įgijo fotografo specialybę. Dešimt metų dirbo Šakių buitinio gyventojų aptarnavimo kombinato fotoateljė fotografu. Gyvena Kudirkos Naumiestyje. Nuo 1985 m. Lietuvos fotomenininkų sąjungos narys. 1997 m. suteiktas Tarptautinės meninės fotografijos federacijos (FIAP) fotografo menininko (AFIAP) garbės vardas. 2000-2001 m. ir 2003-2004 m. paskirta Lietuvos Respublikos kultūros ministerijos individuali valstybės stipendija. Didžiausiame Europos fotografijos festivalyje „Rencontres d'Arles“ (Arlio susitikimai) Arlyje (Prancūzija) 2009 m. jo darbai įvertinti pagrindiniu, Metų atradimo prizu.
Didžiųjų Gulbinų piliakalnis

Aplinkiniai piliakalniai

Maišiagalos piliakalnis – 17 km
Bernotų piliakalnis – 12 km
Nemenčinės piliakalnis – 13 km
Mažosios Riešės piliakalnis – 6.5 km
Prienų piliakalnis (Švenčionys) – 32 km
Avižienių piliakalnis – 9 km
Gedimino pilis – 13 km
Staviškių piliakalnis – 5 km
Laukagalio pelkė

Laukagalio pelkė – pelkė Kėdainių rajono savivaldybės teritorijoje, 5 km į šiaurę nuo Šėtos. Plotas 374 ha, iš jo pramoninis – 221 ha. Pelkė ištįsusi apie 10 km iš šiaurės į pietus tarp Nevėžio intako Linkavos ir Obelies intako Šumeros. Apie 1/2 durpių klodo aukštapelkės, kita dalis – žemapelkės ir tarpinės pelkės durpės. Nenusausinto durpių klodo didžiausias storis 6 m, vidutinis – 1,5 m. Durpių vidutinis susiskaidymas 3,4 %, vidutinis peleningumas 8,6 %, vidutinis drėgnumas 87 %. Po durpėmis yra iki 3 m storio sapropelio sluoksnis. Dugne – priesmėlis, smėlis.
XX a. pab. durpės buvo kasamos gyvulininkystės fermoms. 1991 m. dalis Laukagalio pelkės, 84 ha, paskelbta botaniniu draustiniu.
Hoabinio kultūra

Arealas

Hoabinio kultūra buvo paplitusi teritorijoje, kurioje dabar yra Vietnamas, Tailandas, Laosas, Mianmaras, Kambodža ir Indonezija (Sumatra). Santykinai daug kultūros stovyklų (120) rasta Vietname, tačiau tai greičiau atspindi tyrinėjimų intensyvumą, o ne tai, kad čia buvo tankiausiai apgyvendinta ar centrinė kultūros dalis. Kai kurie archeologai mano, kad kultūra siekė pietų Kiniją, Taivaną, Nepalą ir Australiją.
Manoma, kad Hoabinio kultūra pirmiausia susiklostė Honghos upės (Raudonoji upė) slėnyje, vėliau išplito.

Kultūra

Hoabinio kultūros žmonės gyveno urvuose (tipiškas Kon Mungo urvas) ir uolose, statėsi būstus prie upių. Vertėsi medžiokle, žvejojo, šiek tiek augino sukultūrintų augalų, rinko maistą, daugiausia vaisius ir augalų šaknis. Rasta kriauklių sampilų. Naudojo daug medinių (iš bambuko, rotango), akmeninių ir kaulinių įrankių. Akmeniniai įrankiai (gremžtai, kirviai) buvo grubiai apdirbti – ovalūs, apskriti ir trikampiai. Hoabinio kultūros gyvenviečių tyrimai rodo, kad greičiausiai kultūrinius augalus anksčiau pradėta auginti Pietryčių Azijoje, o ne Artimuosiuose Rytuose, kaip buvo manoma. Hoabinio kultūrą pakeitė Bak Sono kultūra.
Lietuvos partizanų sričių ir apygardų atstovų suvažiavimas

Lietuvos partizanų sričių ir apygardų atstovų suvažiavimas – 1949 m. vasario 2-22 d. Balandiškyje ir Minaičiuose vykęs Lietuvos partizanų vadovybių suvažiavimas. Suvažiavimo metu buvo įkurtas Lietuvos laisvės kovos sąjūdis (LLKS), priimti dokumentai, sudarę teisinį ir politinį Lietuvos ginkluotojo pasipriešinimo pagrindą.

Istorija

Suvažiavimas prasidėjo partizanų ryšininkų Sajų sodyboje Balandiškyje, vasario 10 d. persikėlė į Minaičius, Stanislovo Mikniaus sodyboje įrengtą Prisikėlimo apygardos bunkerį.

Atminimas

2010 m. lapkričio 22 d. Minaičių kaime atidengtas paminklas LLKS deklaracijai ir jos signatarams atminti. Paminklo autorius – skulptorius Jonas Jagėla. Atstatyta S. Mikniaus sodyboje buvusi klėtis, joje atkurtas bunkeris ir jo interjeras. 2012 m. Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimo centras klėtyje įrengė ekspoziciją „Atiduok Tėvynei, ką privalai“.
Toreso sąsiauris

Toreso sąsiauris (angl. Torres Strait) – sąsiauris tarp Australijos (Jorko kyšulio) ir Naujosios Gvinėjos. Jungia Ramiojo vandenyno Koralų jūrą ir Indijos vandenyno Arafuros jūrą. Ilgis 74 km. Plotis 150-240 km, gylis farvateryje 7,4 m. Sąsiauryje daug salų, uolų, rifų, apsunkinančių laivybą.
Sąsiauris atrastas portugalų jūrininko Luis Vaez de Torres 1605 m., keliavusio iš Peru. Sąsiauris pavadintas keliautojo garbei.
TP-Seinäjoki

Istorija

Įkurtas 1955 m. 2007 m. susijungė su kitu miesto klubu FC Sepsi-78 ir nustojo gyvavęs kaip savarankiška organizacija.
Karcanų spaustuvė

Karcanų spaustuvė – spaustuvė ir leidykla, veikusi Vilniuje 1580–1620 m.

Istorija

Spaustuvę įkūrė Jonas Karcanas (m. apie 1611 m.), į Vilnių atsikėlęs iš Losko, kur 1576–1580 m. spausdino Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės arijonų protektoriaus J. Kiškos dvare. Spaustuvės leidiniai išsiskyrė šriftų derinimu, geru meniniu apipavidalinimu. Tai viena pirmųjų Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės spaudos įmonių, veikusių komercijos pagrindais, ji nesilaikė griežtos konfesinės priklausomybės. Po tėvo mirties spaustuvę paveldėjo sūnus Juozapas (m. 1620 m.) ir žentas P. B. Kmita, 1612 m. išsikėlęs į Liubčią, prie Naugarduko.

Leidyba

Iš viso 1580–1620 m. išleista apie 150 knygų lotynų ir lenkų kalbomis, tarp jų M. Čechovico, J. Radvano (be kitų, epas „Radviliada“), P. Skargos, A. Volano tekstai, Cicerono, Heliodoro, J. Lipsijaus, Erazmo Roterdamiečio knygų vertimai, pirmasis Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės giesmynas su gaidomis. Išleido pirmuosius Lietuvos Didžiosios kunigaikštystėje savarankiškai spausdintus kalendorius.
GINAF

GINAF yra Nyderlandų sunkvežimių gamintojas. Per metus įmonė pagamina apie 250 sunkvežimių savo gamykloje Venendalyje.

Istorija

Įmonės šaknys prasidėjo 1933 m., kai Evert van Ginkelis pradėjo automobilių prekybą perdarydamas A-Ford modelius į žemės arimo traktorius. Kiek vėliau jo sūnūs Adrie ir Wulfert Ginkeliai 1948 m. įkūrė tikrą įmonę ir plėtojo tėvo verslą. Po to pamažu kompanija pradėjo specializuotis tik ties sunkvežimių gamyba ir pardavimu. Nuo 1967 m. įmonė pradėjo naudoti GINAF pavadinimą. Kompanija glaudžiai bendradarbiavo su DAF, dažnai naudodama šios kompanijos detales.

Dakaro ralis

GINAF kompanija gamina savo sunkvežimius ir Dakaro ralio lenktynėms. 2007 m. ralyje įmonės naudojami sunkvežimiai laimėjo 4 ralio etapus. 2009 m. Dakaro ralyje GINAF nugalėjo taip pat 4-iuose etapuose, o galutinėje įskaitoje olando Gerard De Rooy ekipažas užėmė 3-iąją vietą, nusileidęs dviem KAMAZ ekipažams.
Vedamasis (aviacija)

Vedamasis (rus. ведомый; angl. wingman) – naikintuvas, kuris skrenda paskui vedantįjį naikintuvą ir šiek tiek šone, pridengia jį nuo atakuojančių priešo naikintuvų. Nuo Antrojo pasaulinio karo laikų naikintuvų pora (vedantysis ir vedamasis) yra pagrindinis taktinis naikintuvų kautynių vienetas.
Vedantysis ir vedamasis – taip pat ir vedančiojo ir vedamojo naikintuvų pilotai.
Lietuvos žalieji

Istorija

Lietuvos žalieji išvesti XIX a. pabaigoje – XX a. pradžioje vietos galvijus kryžminant su Danijos žalaisiais, anglerais, švicais, Latvijos dvylaisiais, Švedijos žalmargiais ir simentaliais. Didžiausią įtaką Lietuvos žaliesiems turėjo Danijos žalieji. 1924 m. įkurta Lietuvos žalųjų galvijų draugija. Veislė patvirtinta 1951 m.

Savybės

Galvijai žali, įvairių atspalvio. Galva nedidelė, sausa, kaklas ilgas, neplatus, mažai raumeningas, be pagurklio. Liemuo ilgas, gilus. Krūtinė ilga, gili, didelės apimties. Kojos vidutinio ilgumo. Oda plona, elastinga. Tešmuo vidutinio didumo, gilus, speniai cilindriški, rečiau – kūgiški. Buliaus masė – 850 kg, karvės – 500 kg. Karvė per metus duoda – 5500 kg 3, 65 % riebumo, 3, 5 % baltymingumo pieno. Senojo genotipo Lietuvos žalųjų galvijais rūpinasi Lietuvos žalųjų galvijų gerintojų asociacija.
Gruzijos futbolo taurė

Gruzijos futbolo taurė yra pagrindinis futbolo taurės turnyras Gruzijoje. Vyksta nuo 1990 metų.
Elizabeth Taylor

Elizabeth Taylor (1932 m. vasario 27 d. – 2011 m. kovo 23 d.) – anglų-amerikiečių Holivudo aktorė. Oskaro ir auksinio gaublio laureatė.
Buvo ištekėjusi 8 kartus.
Norvaišiai (Užpaliai)

Istorija

Kaimas (Narweysze) minimas Užpalių dvaro 1663 m. inventoriuje. Tuomet gyveno Jeržy Matulianis, Stanislaw Narvoysz, Janas Pavilanis, Pavel Saladžiun ir Janas Urbanonis. Be jų, po keletą margų žemės turėjo Simonas Dziak (Dijokas) iš Degesių kaimo ir Kazimieras Pavilanis iš Kaniūnų kaimo. Gyventojų surašymo duomenimis kaime 1897 m. buvo 276 gyventojai, 1923 m. – 220 gyventojų ir 39 sodybos.
Už dalyvavimą 1863 m. sukilime vienuolika kaimo šeimų buvo ištremta į Sibirą, jų sodybose apgyvendintos 22-jų stačiatikių (unitų) šeimos.
1912–1915 m. kaimas išskirstytas viensėdžiais, tais metais kaimo žemės plotas 542,2 dešimtinės ir 50 sodybų.
1926–1965 m. veikė pradinė mokykla, mokytojais dirbo Valerija Sunklodaitė, Jonas Tarvydas, Leonas Gabė, Valerija Čerškutė-Karpevičienė (nuo 1935 iki 1940) Kazys Valevičius, Ona Dragaitė, Ona Stasiškytė, Aldona Jučienė, Emilija Gaučienė, Aldona Katinienė ir Kaminskienė.
Vokiečių okupacijos metais Jono ir Onos (Žvyuronaitės) Janonių šeima globojo kauniečių Žvyronų išgelbėtą  žydų mergaitę Anusią Keilsonaitę, už tai buvo apdovanoti Žūvančiųjų gelbėjimo kryžiumi (2004 m., po mirties).
1941–1953 m. buvo represuoti, teisti arba nušauti 30 kaimo gyventojų, tarp jų Norvaišių apylinkės pirmininkas Maksimas Skarina ir pavaduotojas Gasparas Indrašius (abu nužudyti 1945 m. gegužės mėn). 1950 m. gruodžio 23 d. gyventojos Onos Indrašienės - Umarienės sodybos tvarte įrengtoje slėptuvėje mirtinai susižeidė partizanas Bronius Indrašius-Rimgaudas (g. 1925 m. Remeikių.kaime)
2017 m. lapkričio 22 d. kaimo centre pastatytas atminimo stendas Lietuvos kariuomenės plk. Pranui Gladučiui (1893–1939) atminti.

Aplinkinės gyvenvietės

Jūžintai – 10 km
Kaniūkai – 3 km 
 UŽPALIAI – 7 km
Akmuo ant akmens

Apie filmą

Stiprių ir atvirų emocijų filmas apie baudžiavos laikų Lietuvos kaimą. Jame – dvi atskiros novelės, du tragiški žmonių portretai. Vienas jų – praradęs jaunystę buvę rekrutas, dvaro pono paskirtas budeliu, plakančiu kitus valstiečius, kitas – po kelių dešimčių metų tame pačiame dvare tarnaujantis ekonomas, ramus žmogus skvarbiomis akimis… Tai – filmas apie grėsmingą tylą, apie tai kas atsitinka, kai žmogus papuola tarp dviejų akmenų, kai maištauti pradeda ir patys ramiausi.

Turinys

Pirmoji novelė – apie buvusį rekrutą, atlapaširdį valstietį Butkų, kurį grafas paskyrė budeliu-egzekutorium. Butkui pavesta bizūnu plakti prasikaltusius valstiečius. Jis tampa nekenčiamiausiu kaimo žmogumi. Jam liepta pozuoti šv. Petro paveikslui, kuriam paskui visi vietiniai bažnyčioje meldžiasi.
Antroji novelė- apie to paties dvaro ekonomą, ramų žmogų skvarbiomis akimis…
Juodkaimiai

Istorija

Tarybiniais metais Juodkaimiai priklausė Josvainių apylinkei.
Antanas Napoleonas Stasiškis

Biografija

1948 m. ištrėmus į Sibirą tėvus liko vienas. 1951 m. baigė Utenos rajono Užpalių vidurinę mokyklą, 1951 m. mokėsi matininkų kursuose. 1962 m. įstojo į Vilniaus valstybinio universiteto Fizikos fakulteto vakarinį skyrių ir 1968 m. įgijo puslaidininkių fizikos inžinieriaus specialybę.
1952–1953 m. Lietuvos geologijos paieškų ir žvalgybos ekspedicijos vyresnysis kolektorius. Apkaltintas antisovietine veikla, 1953 m. Vilniaus srities teismo nuteistas kalėti 10 metų. 1956 m. Kuibyševo (dabar – Samara, Rusija) srities teismo pakartotinai nuteistas 3 metams už dalyvavimą slaptoje antisovietinėje organizacijoje. Kalėjo Kuibyševo, Šeksnos, Vorkutos ir Taišeto lageriuose. 1960 m. grįžo į Lietuvą.
1960–1962 m. Vilniaus skaičiavimo mašinų gamyklos šlifuotojas, 1962–1970 m. Vilniaus eksperimentinės technologinės įrangos gamyklos šlifuotojas, inžinierius technologas. 1970–1992 m. Mechanizacijos ir automatizacijos projektavimo ir konstravimo biuro, projektavimo instituto „Lietuvos staklių projektas“ grupės vadovas, vyriausias projektų inžinierius. Originalių sprendimų, kurių daugelis buvo įgyvendinti įvairiose Lietuvos ir buvusių Tarybų Sąjungos respublikų staklių ir mašinų pramonės gamyklose, autorius.
1988 m. išrinktas projektavimo instituto „Lietuvos staklių projektas“ Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio rėmimo grupės pirmininku. 1990–1992 m. Lietuvos politinių kalinių sąjungos pirmininko pavaduotojas, nuo 1992 m. šios sąjungos pirmininkas, nuo 1995 m. Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių bendrijos pirmininkas. 1993 m. Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatorių) steigimo iniciatyvinės grupės narys, rengė programos metmenis, vėliau – programą. Nuo steigiamosios konferencijos sąjungos pirmininko pavaduotojas, Prezidiumo, Tarybos narys, 1993–2000 m. pirmininko pirmasis pavaduotojas.
1992–1996 m. VI Seimo narys, išrinktas pagal Sąjūdžio koalicijos sąrašą, dirbo Nacionalinio saugumo komitete. 1996–2000 m. VII Seimo narys, išrinktas pagal Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatorių) sąrašą, dirbo Nacionalinio saugumo ir gynybos komitete, Pasipriešinimo okupaciniams režimams dalyvių ir nuo okupacijų nukentėjusių asmenų teisių ir reikalų komisijos pirmininkas. 2000–2004 m. VIII Seimo narys, išrinktas pagal Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatorių) sąrašą, dirbo Žmogaus teisių komitete, Pasipriešinimo okupaciniams režimams dalyvių ir nuo okupacijų nukentėjusių asmenų teisių ir reikalų komisijos pirmininkas, Etikos ir procedūrų komisijos bei Ignalinos atominės elektrinės regiono problemų komisijos narys. 2004–2008 m. IX Seimo narys, Pasipriešinimo okupaciniams režimams dalyvių ir nuo okupacijų nukentėjusių asmenų teisių ir reikalų komisijos pirmininkas.
1995 m. gavo mokslininkų ir menininkų komisijos dovaną už nuopelnus Lietuvos valstybei ir tautai. 2004 m. apdovanotas ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Komandoro kryžiumi.
Miestų tyrinėtojas

Miestų tyrinėjimas (angl. urban exploration) yra retai kada legalus, mėgėjiškas, įprastai nematomos žmonių civilizacijos dalies tyrinėjimas. „Miestų tyrinėtojai“ lankosi apleistuose pastatuose, požeminiuose įrengimuose, techninėse patalpose, tuneliuose bei įvairiose kitose vietose, kur pašaliniams įėjimas paprastai draudžiamas. Kadangi tyrinėtojas draudimų nepaiso, tokia veikla dažnai laikoma daugiau ar mažiau nusikalstama, nors kitais įprastiniais nusikaltėlio veiksmais (vagystėmis, vandalizmais ir pan.) šie žmones paprastai neužsiima.

Objektai

Vienas dažniausių tyrinėjimo objektų yra apleisti pastatai. Nelegaliems lankytojams gresia tiek paties pastato pavojai (griūvančios grindys bei stogai, sudužę stiklai, patalpose galintys būti pavojingi chemikalai), tiek ir sarginiai šunys bei apsaugos filmavimo kameros. Dažniausiai lankomi apleisti grūdų elevatoriai, paliktos raketų leidimo šachtos, karinės slėptuvės ir pan. „Tyrinėtojas“ neretai lankomas patalpas fotografuoja, kai kada palieka užrašus ant sienų, pasiima nedidelius suvenyrus. „Garbės kodeksas“ paprastai draudžia vietą niokoti, idealu laikoma viska palikti taip, kaip buvo rasta. Lankomasi ir aktyvių, gyvenamų pastatų techninėse, pašaliniams draudžiamose patalpose.
Daugelyje miestų esama įvairių techninių tunelių, kuriais po žeme galima nukeliauti didelius atstumus. Kai kurie jų yra gana grėsmingi (kartais gali būti, kad oro temperatūra siekia 50 °C, visiška tamsa, dujos, dulkės ar pan.). Kitur tuneliai apšviesti, juose palaikoma normali temperatūra, todėl lankymosi pavojus mažesnis. Ilgai nebuvus lietaus, įeinama ir į lietaus drenažo tunelius. Pasitaiko, jog lankomi veikiantys ir apleisti geležinkelio tuneliai, tačiau dėl pavojaus traukiniams bei saugantis teroristinių aktų už tokį lankymasi gresia pernelyg didelės bausmės, jog šie objektai būtų populiarūs.
Dauguma „miestų tyrinėtojų“ apleistų ar neprieinamų patalpų vaizdus apibūdina kaip „nuostabų grožį“.
Ramūnas Navardauskas

Biografija

Jis yra laimėjęs prestižinių plento dviračių lenktynių „Giro d'Italia“ ir „Tour de France“ vieną etapą.
2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse užėmė 47 vietą grupinėse plento lenktynėse. Tais pačias metais Olandijoje vykusio pasaulio čempionato grupinėse lenktynėse buvo aštuntas, o 2014 m. pasaulio pirmenybėse Ispanijoje užėmė 15-ą vietą. 2015 m. pasaulio plento dviračių čempionate JAV iškovojo bronzos medalį. Išrinktas 2015 metų geriausiu Lietuvos sportininku.
Makapa

Istorija

1544 m. Ispanijos keliautojas ir konkistadoras Francisco de Orellana vietovę pavadino Nueva Andalucia Adelantado ir paskelbė ją Ispanijos nuosavybe. 1738 m. įkurtas karinis postas, o 1758 m. Sebastião Veiga Cabral įkūrė Makapos miestą. Spartus miesto augimas prasidėjo 1943 m., kai Makapa tapo naujai sudarytos Amapos valstijos sostine.
Aversa

Istorija

Aversoje apsigyveno Atelos gyventojai,. kai jų miestas buvo sugfriautas per Gotų karus. Tai pirmoji normanų valda Viduržemio jūroje. 1030 m. kunigaikštis Sergijus IV Neapolietis paskyrė Rainulf Drengot iš Normandijos Aversos grafu, Imperatorius Konradas II tai patvirtino. Duodamas prieglobstį persekiojamiesiems Rainulfas išplėtė savo įtaka ir savo mažas valdas pavertė normanų užkariavimų Pietų Italijoje baze. Dėl Robert Guiscard, kuris pastatė įtvirtinimus, diplomatijos, Aversoje atsirado popiežiui ištikimas vyskupas, nors nominaliai tai buvo Bizantijos teritorija. Vienas pirmųjų vyskupų buvo normanas Guitmund (mirė apie 1090-1095 m.), benediktinų vienuolis ir teologas.
Aversos grafas Ričardas I buvo vienas vadų kovoje su popiežiumi, kuri baigėsi Civitela del Fortore mūšiu (1053 m.) Benevento teritorijoje, kur popiežius Leonas IX pateko į nelaisvę. Ričardas nesielgė su popiežiumi kaip su kaliniu, o su visa jam tinkančia garbe palydėjo į Romą. Po to Bažnyčia susitaikė su normanais ir jų ekskomunikacija buvo panaikinta.
Po normanų laikų Aversa patyrė nuosmūkį: angevinų karaliai atvykdavo čia tik medžioti ir puotauti neišlikusioje pilyje senamiestyje. Ypač dažnai čia lankydavosi karalienė Joana I Neapolietė.
Apie 1315 m. čia atsirado našlaičių prieglauda ir slaugos ligoninė.
Althornas

Althornas (JAV angl. alto horn, brit.angl. tenor horn; vok. Althorn) – varinis pučiamasis instrumentas, grojantis E♭ diapazone, kurio vamzdis beveik visame ilgyje kūgiškas. Pūstukas paprastai gilus, korneto tipo.
Althornus daugiausia naudoja marširuojantys orkestrai, varinių pučiamųjų orkestrai ir panašūs ansambliai.

Istorija

Althornas yra sakshornų šeimos, kurią XIX a. 5-tą dešimtmetį sukūrė belgų muzikos instrumentų gamintojas Adolfas Saksas, narys. Althornas yra Sakso išrastos saksotrombos (saxotromba) palikuonis. Visi išlikę Sakso pagaminti altiniai instrumentai turi tokius vidinius skersmenis, kurie aprašyti jo saksotrombos patente. Šiame patente soprano garsas (diskantas) yra suderintas kaip E♭ , todėl instrumentų seriją sudaro E♭ (sopranas), B♭ (kontraltas), E♭ (altas). Instrumentas, sekęs po altinės saksotrombos buvo aprašytas kaip baritoninis B♭ . Todėl altinį instrumentą vadino tiek altiniu, tiek tenoriniu, kadangi žmonės norėjo išlaikyti sistemingumą. Todėl althornas kai kur vadinamas ir tenorhornu (brit.angl. tenor horn).
Kadangi visi šiuolaikiniai instrumentai yra didesnių skersmenų, althornai dabar yra labiau sakshornai, negu saksotrombos. Instrumento tesitūra aiškiai yra altinė, todėl oficialiai althornas turėtų vadintis altinis sakshornas (angl. alto saxhorn).