google/wiki40b huggingface dataset:
Keltiškasis kryžius

Keltiškasis kryžius – charakteringas keltiškosios krikščionybės simbolis, kryžius su žiedu.
Keltų apgyvendintuose Airijos ir Didžiosios Britanijos regionuose šie kryžiai pradėti statyti ne vėliau, kaip VII amžiuje. Kai kuriuose būdavo išraižytos runos.
Airijoje populiarus mitas, teigiantis, kad šį kryžių sukūrė Šv. Patrikas, kai atvertinėjo pagonis į krikščionybę. Tikima, kad jis susiejo krikščionybės simbolį kryžių su pagonių saulės simboliu – apskritimu.
Šiais laikais keltų kryžius yra dažnai laikomas ir kraštutinio nacionalizmo bei rasizmo simboliu.
Grindinis šildymas

Grindinis šildymas – namų šildymo būdas, kuomet radiatoriai įrengiami po grindimis.

Istorija

Grindinio šildymo ištakos kildinamos iš Korėjos regiono. Vėlesniais laikais grindinio šildymo metodika naudota ir Aliaskoje. Europoje grindinį šildymą naudojo romėnai.
Filipas Bruneleskis

Filipas Bruneleskis (Filippo Brunelleschi, * 1377 m. Florencijoje; † 1446 m. balandžio 15 d. Florencijoje) – italų ankstyvojo Renesanso architektas, skulptorius, centrinės perspektyvos atradėjas.

Florencijoje

Bruneleskis buvo pakviestas pabaigti Florencijos katedrą. Jis buvo visiškai perėmęs technikos išradimus, sudariusius dalį gotikinės tradicijos. Tai buvo gotikinė katedra. Jei jis nebūtų žinojęs gotikinių skliautų konstravimo metodų, jam nebūtų pavykę taip suprojektuoti. Kai Bruneleskis buvo kviečiamas projektuoti naujų bažnyčių ir kitų statinių, jis visai atsižadėjo tradicinio stiliaus. Jam buvo svarbus Romos didybės atgimimas, galįs pasireikšti ir mene.

Kelionės į Romą

Pasakojama, kad jis keliavęs į Romą, kur matęs šventyklų ir rūmų griuvėsius, daręs jų formų ir ornamentų eskizus. Jis neketino kopijuoti šių senovinių statinių (jie nebūtų galėję tenkinti XV a. Florencijos poreikių). Jo tikslas buvo sukurti naują statybos stilių, kuriame iš laisvai pavartotų antikinės architektūros formų gimtų nauja harmonija ir grožis.

Pasiekimai

Bruneleskiui pavyko įgyvendinti savo planus ir programą. Beveik 500 metų architektai Europoje ir Amerikoje sekė jo pėdomis. Daugelyje miestų yra antikinių formų statinių su kolonomis ir frontonais. XV a. Bruneleskis suprojektavo Florencijos katedroje (Santa Marija del Fijorė) įspūdingą kupolą.
Al-Diwaniya FC

Istorija

Klubas įkurtas 1965 m.
Eduardas Anulis

Biografija

1976 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, inžinierius.
1983–1986 m. „Agrochemijos“ inžinierius, direktoriaus pavaduotojas, nuo 1991 m. UAB „Tauragės tiekimas“ direktorius.
Lietuvos valstiečių partijos, Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos, Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos Tauragės rajono skyriaus narys.
2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Tauragės rajono savivaldybės tarybos narys. 
Sutuoktinė Danutė, vaikai Egidijus, Dainora.
Jurgis Mykolas Tiškevičius

Biografija

Kilęs iš Lietuvos didikų Tiškevičių giminės. Tėvas Mykolas Tiškevičius, motina Petronėlė Tiškevičienė.

Valstybės tarnyba

Karūnos maršalka, Gardino seniūnas, jėzuitas.
PW-Sat

„PW-Sat“ (lenk. Politechnika Warszawska Sat) – pirmasis Lenkijos dirbtinis palydovas, sukurtas Varšuvos Politechnikos Institute, palaikant Lenkijos Mokslų Akademijos kosminių tyrimų centrui. Pagrindiniai misijos tikslai – atmosferinio stabdymo (angl. deorbitation) galimybių ir saulės baterijų patikrinimas. Be to, kosminis aparatas perduos telemetrinius duomenis radijo mėgėjų dažnių diapazone.
Palydovas paleistas 2012 m. vasario 13 d. iš Kuru kosmodromo (Prancūzijos Gvianoje). Jo masė 1 kg, matmenys 10x10x10 cm paleidimo metu, 150x100x13 cm su išskleistomis antenomis.
Orbitos duomenys: poliarinės orbitos aukštis 354 km х 1450 km, pasvirimas = 71°, apsisukimo periodas = 103 min. (14 aps. per parą). Apie 75 % orbitos yra saulės šviesoje.
CSKA Ķajrat Almaty

Istorija

Klubo ištakos siekia 1992 m.
2002 m. komanda buvo išformuota. 
2010 m. suburta komanda CSKA pavadinimu.
Nuo 2010 iki 2013 m. žaidė Pirmoje lygoje, bet užimdavo paskutinę vietą.
2016 m. komanda buvo išformuota. 
2018 m. paskelbta apie klubo atgaivinimą. Žaidė Antroje lygoje bei Kazachstano futbolo taurės turnyre.
Torrey Canyon tanklaivio avarija

Torrey Canyon tanklaivio avarija – 1967 m. kovo 18 d. Didžiosios Britanijos pietvakariuose (apie 24 km nuo Kornvalio krantų) įvykusi tanklaivio SS Torrey Canyon avarija, dėl kurios į aplinką išsiliejo 117 000 tonų naftos – visas tuo metu plukdomas kiekis. Tai vienas didžiausių naftos išsiliejimo atvejų pasaulyje ir didžiausias Didžiosios Britanijos istorijoje. Nafta užteršė apie 225 km pakrantės ruožą Kornvalyje bei mažesniu mastu Bretanės pakrantes. Labiausiai pastebima žala buvo padaryta jūriniams paukščiams. Manoma, kad dėl taršos ir valymo metu į vandenį išpiltų maždaug 10 000 tonų ploviklių žuvo apie 30 000 laibasnapių narūnėlių, alkų ir kitų rūšių paukščių.
Torrey Canyon avarijos sukelta žala aplinkai paskatino griežtesnių reikalavimų tanklaiviams kūrimą ir MARPOL konvencijos priėmimą, išsiliejusios naftos valymo technologijų tobulinimą.
Mykolas Bajarūnas

Mykolas Bajarūnas (1882 m. rugsėjo 28 d. Voroncovo Aleksandrovka, Stavropolio gubernija – 1939 m. Magadanas Kolymoje) – geografas, geologas ir paleontologas. Didžiąją savo gyvenimo dalį skyrė Užkaspijo Mangyšlako dykviečių tyrinėjimams.

Biografija

Gimė tremtinių, 1863 m. sukilimo dalyvių šeimoje. 1905–1910 m. studijavo Kijevo universitete. Mangyšlaką pirmą kartą aplankė 1907 m. būdamas studentu, drauge su savo mokytoju prof. N. Andrusovu surado mangano rūdos telkinius, pirmasis atkreipė dėmesį į Tiubedžiko ir Karasiazo naftos požymius.
Nuo 1910 m. pradėjo savarankiškus tyrinėjimus, kuriuos su nedidelėmis pertraukomis vykdė visą gyvenimą. Nuo 1913 m. Sankt Peterburgo mokslų akademijos Geologijos muziejaus darbuotojas, vėliau Paleontologijos sektoriaus Bestuburių skyriaus vedėjas. Kartu Geologijos komiteto darbuotojas, nuo 1934 m. TSRS mokslų akademijos Geologijos instituto Maskvoje darbuotojas. 1935 m. geologijos ir mineralogijos mokslų kandidatas.
1937 m. apkaltintas šnipinėjimu ir išsiųstas į GULAG'o koncentracijos stovyklą Kolymoje, kur tragiškai žuvo 1939 m. Po 15 metų TSRS mokslų akademijai tarpininkaujant reabilituotas.

Darbai

Patikslino Mangyšlako geografinius žemėlapius, pirmasis išaiškino šio pusiasalio pagrindinius tektoninius ir stratigrafinius bruožus. Ypatingą dėmesį skyrė juros, kreidos, paleogeno, neogeno nuogulų stratigrafijai. Kaip paleontologas daug tyrė triaso ceratitus, viršutinės kreidos ir paleogeno jūrinius ežius, paleogeno ir neogeno moliuskus. 1912 m. jo paskelbti apatinio oligoceno moliuskų aprašymai ir šiandien nėra praradę savo mokslinės reikšmės.
Didelę praktinę reikšmę turėjo jo naudingųjų iškasenų Mangyšlake paieškos darbai, sudarė naftos paieškoms skirtą geologinį žemėlapį. Jo tyrimai praplėtė tuometines geologų žinias apie Mangyšlako juros amžiaus akmens anglį, surado akmens anglies plotus į rytus ir pietryčius nuo Karatau kalnagūbrio. Čia surado ir įvairių metalų rūdų. Atliko tyrimus Saratovo srityje, Šiaurės Kaukaze, Gruzijoje, Azerbaidžane, tyrė kitų surinktas paleontologines kolekcijas. 1940-1941 m. paskelbtame geologiniame žemėlapyje Mangyšlako geologija parodyta pagal M. Bajarūno atliktų tyrimų duomenis. Paskelbė apie 40 mokslinių straipsnių iš šiaurės Kaukazo, Užkaukazės, Vidurinės Azijos, Vakarų Sibiro geologijos ir paleontologijos.

Bibliografija

Vytautas Skuodis, Juozas Paškevičius, Vytautas Lelešius. Mykolas Bajarūnas – geologas ir paleontologas. Geologija, 2002 m. Nr.4.
Stari Korninas

Istorija

Kaimas įkurtas XVI a. amžiuje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1773 m. pastatyta medinė Stari Kornino Šv. Onos cerkvė. 1884 m. pastatyta medinė Stari Kornino Šv. Archangelo Mykolo cerkvė. 1920 m. pastatyta medinė klebonija, kuri yra įtraukta į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.
Borisas Bruckus

Biografija

Gimė 1874 m. spalio 3 d. Palangoje. 1891 m. aukso medaliu baigė gimnaziją Maskvoje. 1892 m. įstojo į Varšuvos universiteto medicinos fakultetą. Po trečio kurso perėjo mokytis agronomijos į Pulavų žemės ūkio institutą, kurį baigė 1898 metais. 1898–1908 m. rinko ir spausdino įvairius statistinius leidinius apie žydų gyvenimą vakarų Rusijos imperijos gubernijose. 1908 m. pradėjo dėstyti Sankt Peterburgo žemės ūkio institute. Rašė įvairius straipsnius apie Rusijos imperijos žemės ūkį, rinko ir spausdino statistinius duomenis.
Po revoliucijos Rusijoje, 1922 m. emigravo į Vokietiją, kur dėstė žemės ūkio institute Berlyne bei dėstydavo paskaitas žydų universitete Vilniuje. Hitleriui paėmus valdžią Vokietijoje, 1932 m. išvyko gyventi į Paryžių, o 1936 m. – į Jeruzalę. Čia jis pradėjo profesoriauti Hebrajų universitete. Savo mokslo darbuose daugiausia nagrinėjo žemės ūkio ekonomikos problemas, nemažai darbų skyrė sovietų ekonomikos analizei, įrodinėjo socialistinės planinės ekonomikos neefektyvumą.
Vidas Paplauskas

Biografija

1994 m. baigė Vilniaus Gedimino technikos universitetą, inžinierius. 2000–2004 m. LR Seimo nario Juozo Palionio padėjėjas, nuo 2004 m. UAB „Rūdupis“ gamybos ir sutarčių skyriaus vadovas.
Naujosios sąjungos Prienų rajono skyriaus narys (2000-2010 m.).
Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdžio Prienų skyriaus narys (nuo 2010 m.). Prienų skyriaus pirmininko pavaduotojas (2011-2017 m.)
Nuo 2007-2011 m. Prienų rajono savivaldybės tarybos narys.
Sutuoktinė Erika, vaikai Tautvydas, Simona.
Juozas Vandalinas Mnišekas

Biografija

Lenkijos magnatų Mnišekų giminės atstovas, herbo „Mniszech“ savininkas. Voluinės vaivados ir Sanoko seniūno Jurgio Jono Vandalino Mnišeko (m. 1693) ir Anos Chodkevičiūtės (m. po 1690), Vilniaus kašteliono Jono Kazimiero Chodkevičiaus dukters, vyresnysis sūnus.
1691 metais Juozas Vandalinas Mnišekas gavo valdyti Sanoko seniūniją. Per vestuves su Oginskių giminės atstove dalyvavo LDK bajorų pilietiniame kare  (1696–1702) prieš Sapiegas, 1700 metais dalyvavo Valkininkų mūšyje. Po Mykolo Pranciškaus Sapiegos žūties gavo LDK artilerijos generolo titulą. 1704 metais prisijungė prie Sandomiro konfederacijos. 1706 metais gavo Lietuvos dvaro maršalkos pareigybę, 1713 metais buvo paskirtas Karūnos didžiuoju maršalka. 1742 metais Juozas Vandalinas Mnišekas gavo Krokuvos kašteliono pareigybę. 
Lenkijos Baltojo erelio ordino kavalierius. Vienas iš stambiausių ATR magnatų, Gardine valdė Rudovą ir Didžiąją Beretoviščią, kur įkūrš pranciškonų vienuolyną.
Donovalai

Istorija

Gyvenvietė įkurta XVII amžiaus pradžioje. Antrojo pasaulinio karo metais gyvenvietė buvo svarbus antinacistinio pasipriešinimo centras.

Turizmas

Donovalai yra dalis Žemųjų Tatrų nacionalinio parko, ir tai yra vienas iš didžiausių ir populiariausių slidinėjimo centrų Slovakijoje. Slidinėjimo trasos įrengtos 910–1400 m aukštyje virš jūros lygio. Bendras jų ilgis – 11 km. Iš viso yra 17 liftų ir keltuvų.
Žiemos sezonas prasideda lapkričio pabaigoje, o baigiasi kovo pabaigoje.
Donovalai garsėja ir šunų kinkinių lenktynėmis.
Europa FC

Istorija

Klubo ištakos siekia 1925 m. O 2014 m. klubas buvo pertvarkytas.
2016–2017 m. sezone Europa FC tapo šalies čempione ir nutraukė 14 metų iš eilės trukusį Lincoln Red Imps FC klubo dominavimą lygoje.

Pasirodymai Europos lygose

2017 m. klubas dalyvavo UEFA čempionų lygos pirmojo lygmens atrankos varžybose ir bendru rezultatu 3–4 pralaimėjo Velso klubui The New Saints FC.
Mergina prie ežero

Turinys

Nedideliame šiaurės Italijos miestelyje dingsta šešiametė mergaitė. Jos beieškant, prie atokaus ežero randamas jaunos merginos Anos kūnas. Nusikaltimas pavedamas komisarui Sancio, kuris kartu su iš to paties miestelio kilusiu kolega pradeda apklausinėti vietinius gyventojus. Jiems sunkiai sekasi nustatyti nusikaltimo motyvus, nes merginos kūnas neturi išorinių smurto požymių, o pati mergina, kaip paaiškėja, sirgo nepagydoma liga. Atsiranda kelios galimos versijos: jos buvęs vaikinas; šio tėvas, nemėgęs merginos; vyras, galimai turėjęs su mergina romaną, tačiau kiekviena jų turi trūkumų, kuriuos komisarui tenka išnarplioti…
Taupomoji sąskaita

Taupomoji sąskaita – patogi investavimo priemonė skirta taupymui. Už kliento įneštą pinigų sumą bankas moka palūkanas. Svarbu atsižvelgti į palūkanų dydį – taupymas tokiu būdu apsimoka, jei gaunamos metinė palūkanų norma procentais yra didesnės nei tuo metu šalyje esanti infliacija. Paprastai bankuose išskiriamos taupomosios ir einamosios sąskaitos.

Taupomoji sąskaitos ir indėlio palyginimas

Taupomoji sąskaita skiriasi nuo įprastinio terminuoto indėlio, nes banko ar kredito unijos klientai gali patys nuspręsti, kiek pinigų ir kokį laiko tarpą taupyti, kada papildyti sąskaitą ar pasinaudoti savo santaupomis. Taupomąją sąskaitą, skirtingai nei indėlį, galima papildyti kada tik klientas pageidauja. Palūkanos tuomet kitą sutartą periodą (mėnesį, savaitę) skaičiuojamas nuo naujosios sumos. Uždarant taupomąją sąskaitą, klientui sumokamos visos iki uždarymo dienos sukauptos palūkanos kartu su įnešta į sąskaitą suma. Visgi, taupomosios sąskaitos palūkanų dydis niekada neprilygs terminuoto indėlio palūkanų dydžiui, nes bankai pastarosiomis lėšomis (terminuotais indėliais) gali disponuoti daug paprasčiau ir plačiau, nebijodami, kad apyvartinės lėšos bus atsiimtos indėlininko.

Taupomosios sąskaitos su kortele

Kai kurie Lietuvos bankai siūlo ir naują paslaugą – taupomąją sąskaitą su mokėjimo kortele. Naudotis sukauptomis lėšomis banko klientai gali bet kuriuo metu – taupymo sąskaitos kortele mokėdami už pirkinius parduotuvėse, atlikdami operacijas internetu, naudodamiesi bankų bankomatais. Skirtingai nei už paprastose kortelėse esančius pinigus, už taupomosios sąskaitos kortelės pinigų kiekį mokamos palūkanos.
Eitekonys

Istorija

1923 m. Eitekonių kaime buvo 47 ūkis.

Pavadinimo kilmė

Pavadinimas kilęs iš žodžio „eiti“ (krašto aukštaitiška tarme aiti) ir vietovardinės (asmenvardinės) priesagos bei galūnės -konys. Iki vietovardžių sunorminimo būta ir kitos formos – Aitekonys.
Vokietijos ir Estijos nepuolimo sutartis

Vokietijos ir Estijos nepuolimo sutartis buvo abipusis susitarimas tarp Vokietijos ir Estijos, kurį 1939 m. birželio 7 d. (kartu su Vokietijos ir Latvijos nepuolimo sutartimi), Berlyne pasirašė Vokietijos ir Estijos užsienio reikalų ministrai Joachimas fon Ribentropas ir Karlas Selteris. Tai buvo trumpa (dviejų punktų) sutartis, kuria sutarta nenaudoti jėgos vienai prieš kitą jokiais atvejais. Sutarties galiojimo terminas buvo numatytas dešimčiai metų, automatiškai pratęsiant dar dešimčiai metų, su vienintele išlyga, kad sutartis nustos galiojusi, jei nustos galioti tą pačią dieną pasirašyta Vokietijos ir Latvijos nepuolimo sutartis.
Kitą dieną po sutarties pasirašymo (1939 m. birželio 8 d.) A. Hitleris priėmė Estijos ir Latvijos pasiuntinius ir su jais aptarė tolimesnį šalių bendradarbiavimą, ypač ekonominį.

Istorija

Po to, kai Lietuva 1939 m. kovo 22 d. priėmė Vokietijos ultimatumą, Vokietija pradėjo toliau į šiaurę plėsti savo įtaką. Sovietų Sąjunga pati norėjo išplėsti savo įtaką Baltijos šalyse, tačiau Estija ir Latvija, įtardamos Josifo Stalino ketinimus, sutiko pasirašyti sutartį su Vokietija.
Sutartis ratifikuota 1939 m. liepos 24 d. ir Tautų Sąjungos pripažinta rugpjūčio 24 d.
Pasirašyti tokią sutartį 1939 m. balandžio 28 d. Vokietija pasiūlė Latvijai, Estijai, Danijai, Norvegijai, Švedijai, ir Suomijai. Pastarosios trys šalys pasiūlymą atmetė. Pirmasis sutarties variantas buvo parengtas gegužę, tačiau susitikimas buvo du kartus nukeltas, Latvijos prašymu patikslinti kai kuriuos punktus.
Abraham Bloemaert

Abrahamas Blumartas (ol. Abraham Bloemaert, 1566 m. – 1651 m. sausio 27 d.) – olandų XVI−XVII a. tapytojas ir grafikas.

Biografija

Abrahamas Blumartas gimė 1566 m. Gorincheme. Jo tėvas Cornelis Bloemaert buvo architektas, skulptorius, dailininkas, mokytojas. Abrahamo vaikystėje šeima persikraustė į Utrechtą. Abrahamas Blumartas trejus metus, apie 1581-83 m., praleido Paryžiuje. Utrechte ir Paryžiuje Blumartas mokėsi bent pas 4 skirtingus dailininkus, neskaitant tėvo. 1591 m. keliavo į Amsterdamą, kur tėvas buvo paskirtas architektu. 1592 m. vedė 20 metų vyresnę katalikę Judith van Schonenburch. Prancūzijoje Blumartas persiėmė manierizmo ir Fontenblo mokyklos stilistinėmis tendencijomis. Protestantiškoje Nyderlandų dalyje (Olandijoje) Blumartas buvo aršiu kataliku. Jam daug darbų užsakinėjo katalikų bažnyčios iš katalikiškų pietinių Nyderlandų. 1599 m. mirė Blumarto pirmoji žmona, su kuria jis nesusilaukė vaikų, ir Blumartas tais pačiais metais vedė Gerarda de Roij, turtingo aludario dukterį. Su ja susilaukė bent 8 vaikų. Apie 1600 m. Blumartas pradėjo teikti daugiau reikšmės peizažams.
1611 m. Blumartas prisidėjo prie naujos dailininkų gildijos steigimo Utrechte, kurios vyresniuoju buvo išrinktas 1618 m. Tais pat metais princas Mauricas išvaikė miesto tarybą, katalikų šalininkai buvo pašalinti iš vadovaujančių postų. Nepaisant to, sekantis dešimtmetis buvo pats sėkmingiausias Blumartui, kaip menininkui. Jam darbų užsakinėjo princas Frederikas Hendrikas Oranietis (nuo 1625 m.). Jo dirbtuvėje apsilankė Rubensas (1627 m.), Bohemijos karalienė Elžbieta Stiuart. Apie 1620 m. iš Italijos grįžo buvęs Blumarto mokinys Gerrit van Honthorst, kuris paskleidė karavadžizmo stilistikos bruožus Utrechte. Karavadžizmu persiėmė kitas garsus Blumarto mokinys Hendrick ter Brugghen. Blumartas taip pat persiėmė naujomis meno tendencijomis, derino manieristinį ir baroko vaizdavimą. Viso Blumartas paliko apie 200 paveikslų, 1500 piešinių, 600 graviūrų. Jo keturi sūnūs − Hendrick, Frederick, Cornelis ir Adriaan − tapo žinomais Utrechto tapytojais ir grafikais, dažnai kūrė graviūras pagal tėvo paveikslus. Abrahamas Blumartas mirė 1651 m. sausio 27 d. Utrechte. Palaidotas Šv. Kotrynos bažnyčioje (Catharijnekerk). Jis turėjo daug mokinių, kurie tapo žinomais dailininkais. Juos įtakojo ir pats buvo paveiktas jų, kaip Gerrit van Honthorst ir Hendrick ter Brugghen. Blumartas buvo universaliu menininku − tapė mitologines, religines, buitines scenas, peizažus, portretus. Taip pat kūrė gobelenus, vitražus.
Įstatymų leidžiamoji valdžia

Įstatymų leidžiamoji valdžia – institucija, kuriai patikimas įstatymų (t. y. aukščiausios teisinės galios norminių aktų, reguliuojančių svarbiausius visuomeninius santykius) priėmimas.
Valstybėse, kuriose valdžios šakos yra atskirtos tokia institucija paprastai vadinama parlamentu, kuri sudaro renkami atstovai. Jie išreiškia įvairius visuomenės interesus, taip pat atstovauja visai visuomenei. Kartu reikia pažymėti, kad ne tik parlamentas, bet ir pati tauta tiesiogiai gali priimti įstatymus. Tačiau daugelis įstatymų priimami parlamento laikantis sudėtingos įstatymų leidybos procedūros.
Parlamentas – bendrinis įstatymų leidžiamosios institucijos pavadinimas. Įvairiose šalyse jis vadinamas skirtingai: kongresas, riksdagas, folketingas, asamblėja, nacionalinis susirinkimas, parlamentas ir pan. Parlamento narių skaičių, parlamento struktūrą, darbo procedūras nustato kiekvienos šalies konstitucija ir įstatymai, taip pat parlamentų reglamentai (statutai).
Kai kurių šalių konstitucijos pripažįstą deleguojamąją įstatymų leidybą, kai konstitucijos numatytais atvejais ir sąlygomis vykdomoji valdžia perima turinčių įstatymo galią bendro pobūdžio aktų kūrimo teisę.
Ivanas III

Karas su Naugardo kunigaikštyste ir vedybos

Vos tik atėjęs į valdžią Ivanas III nusprendė susidoroti su kaimyninėmis kunigaikštystėmis (Naugardo, Pskovo, Jaroslavlio, Rostovo, Tverės). Dar 1470 m. buvo sudaryta sutartis tarp LDK ir Naugardo: pripažinta Kazimiero valdžia, o Kazimieras įsipareigojo ginti Naugardą nuo Maskvos. 1471 m. Ivanas pasiuntė prieš juos kariuomenę. Kazimieras, Lenkijos karalius ir didysis Lietuvos kunigaikštis, jokios pagalbos nesutiekė. Naugardo kariuomenė žiauriai sutriuškinta tų pačių metų liepos 13 d. prie Šelonės upės. Naugardas atsisakė ryšių su LDK, užleido Ivanui III dalį savo žemių, įsipareigojo sumokėti kontribuciją. Tuo metu 1472 m. lapkričio 12 d. įvyko vestuvės, kurios atvėrė kelią Rusijos santykiams su Vakarų valstybėmis. Ivanas III vedė Sofiją Paleologę, Bizantijos imperatoriaus Konstantino XI dukterėčią. Dvigalvis Bizantijos herbo erelis tapo Rusijos herbu. Pasigirdo skambus caro titulas, pradėta bučiuoti ranką monarchui, bojarinų reikšmė nusmuko, visi darėsi lygūs, virsdami monarcho vergais. Padaryta pradžia valdininkų hierarchijai už nuopelnus. Ivanas III tapo pirmuoju Rusijos valdovu. 1477 m. Naugardas atsisakė valdovo. Po Novgorodo žemę pasklido Maskvos kariuomenė, kuri ėmė deginti ir žudyti. 1478 m. Naugardas pasidavė. Panašus likimas ištiko ir kitas kunigaikštystes (Jaroslavlis – 1463 m., Rostovas – 1474 m., Tverė – 1485 m.).

Mongolų – totorių jungo pabaiga

Ivanui III ilgą laiką norėjosi atsikratyti mongolų – totorių įtakos. 1480 metais Maskvos kunigaikštystė atsisakė mokėti duoklę. Tų pačių metų rudenį rusų ir mongolų – totorių pajėgos susitiko abipus Ugro upės, tačiau chanas Achmedas nestojo į mūšį ir pasitraukė. 1487 metais buvo surengtas žygis į Kazanės chanatą. Pastarasis buvo nukariautas. Tačiau buvusiame Kazanės chanate prasidėjo neramumai, trukę pusę amžiaus. Ivanas III pasiskelbė vienvaldžiu Rusijos valdovu. Jis mirė 1505 m., būdamas 65 metų., padalijęs Rusijos teritorijas savo sūnums.
Ysalmis

Istorija

1627 m. įkurta Ysalmio parapija. Gyvenvietė kūrėsi aplink bažnyčią. 1891 m. suteiktos miesto teisės.
Alovė

Aplinkinės gyvenvietės

ALYTUS – 10 kmDAUGAI – 12 kmNemunaitis – 11 km

Pavadinimo kilmė

Manoma, kad gyvenvietei pavadinimą suteikė greta telkšantis Alovės ežeras. Alovės upelis tikriausiai lemiamos įtakos neturėjo. Gyvenvietė įkurta susijungus Raudonosios Alovės ir Baltosios Alovės (arba tiesiog Alovės) kaimams. Šie kaimai nuo XIX a. taip vadinosi pagal dviejų skirtingų dvarininkų palivarkus – vieno trobesiai buvo baltos spalvos, kito (ant ežero kranto) – raudonos. Dabar telikusios palivarkų sienos.
Miestelio vardas daug kartų keitėsi: 1692 m. minima Holawa, XIX a. pradžioje Olawa, 1869–1914 m. Aleksandrava, 1911–1917 m. Alavė, nuo 1920 m. Alovė.
Maadi kultūra

Bruožai

Maadi kultūra susidarė iš El Omario kultūros ir užgožė kitas dvi Žemutinio Egipto kultūras – Fajumo ir Merimdos.
Kultūros gyventojai vertėsi medžiokle, žvejyba, rinkimu, iš dalies žemdirbyste, gyvulininkyste. Naudojo akmeninius ir kaulinius įrankius, turėjo ir varinių dirbinių. Kultūros atstovai vykdė intensyvią prekybą su aplinkiniais kraštais. Į Žemutinį Egiptą buvo gabenamas bazaltas, varis, keramika, kriauklės. Savo kultūra gyventojai buvo artimi Palestinos kultūroms. Jie gamino lipdytą juodos spalvos keramiką, neretai ją poliruodavo. Taip pat gamino akmeninius indus, daugiausia iš bazalto.
Apie 3400 m. pr. m. e. Žemutinio Egipto Maadi kultūrą užgožė Aukštutiniame Egipte kilusi Nakados III kultūra, ir prasidėjo Protodinastinis laikotarpis.
Kosovo sritys

Kosovo sritys (alb. Rajon, Regjion arba Qark; serb. Округ) – Kosovo (dalinai pripažintos respublikos) administraciniai vienetai. Sritys yra dar skirstomos į savivaldybes (alb. Komuna; serb. Oпштина).
Vytautas Sirijos Gira

Vytautas Sirijos Gira (1911 m. balandžio 12 d. Vilniuje – 1997 m. vasario 14 d. Vilniuje) – Lietuvos poetas, prozininkas, vertėjas, poeto Liudo Giros sūnus.

Biografija

Nuo 1920 m. gyveno Kaune. 1931 m. baigė Kauno Jėzuitų gimnaziją ir tais pačiais metais išleido pirmąją eilėraščių knygą „Golas į ateitį“. Pirmajame romane „Buenos Airės“ (1956 m.) vaizduojamas ikikarinio Kauno gyvenimas. Baigęs gimnaziją įstojo į Vytauto Didžiojo Universitetą, medicinos specialybę, kurią įgijo būdamas 36 metų Vilniaus universitete, dirbo Respublikinėje vaikų ligoninėje gydytoju, o būdamas jau pagyvenęs įsidarbinęs laivo gydytoju plaukė į Afriką.
Kino filmų „Adomas nori būti žmogumi“ (kartu su Vytautu Žalakevičium) bei „Raudonmedžio rojus“ (kartu su Algirdu Kratuliu ir Bronium Talačka) scenarijaus bendraautoris. Kūriniai išversti į vokiečių, lenkų, rusų, čekų, estų ir latvių kalbas.
Žmona Almonė Sirijos Girienė, dukra Danutė Sirijos Giraitė, sūnus Algirdas Sirijos Gira.
1996 m. apdovanotas LDK Gedimino ordino Karininko kryžiumi.