google/wiki40b huggingface dataset:
Aušros sūnūs

„Aušros sūnūs“ – 1998 m. Lietuvos televizijoje sukurtas meninis filmas pagal to paties pavadinimo Sofijos Kymantaitės-Čiurlionienės apysaką, pasakojantis apie knygnešių veiklą spaudos draudimo metais.
Utopia

Utopia – 2007 metų gruodžio mėnesį režisieriaus Gintaro Varno įkurtas teatras, esantis Vilniuje. Žodis „Utopija“ (gr. U „ne“ + topos „vieta“) atspindi teatro viziją. Teatras neturi nuolatinės scenos. Pirmasis repertuaro spektaklis buvo „Žvaigždžių kruša“. Statoma klasikinė ir šiuolaikinė dramaturgija.
Kuoknesės savivaldybė

Istorija

Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Aizkraukės rajono dalies.
NK Krajišnik Velika Kladuša

Istorija

Klubo įkūruimo data laikoma 1938–ieji m. Pastaruoju metu klubas žaisdavo antros arba trečios pakopos pirmenybėse FBiH regione.

Pasiekimai

Negali pasigirti dideliais laimėjimais.
Smilgiai (Molėtai)

Istorija

Žinomas 1628 m. Antadūrės arba Smilgių vardu; tada priklausė Vladislavui Orelovičiui. 1657 m. viensėdis minimas Videniškių krikšto metrikų knygoje. 1686 m. Molėtų krikšto metrikų knygoje viensėdžio vardas Smilgiškės.
Almaz Ayana

Biografija

2010 m. Ayana pasaulio jaunimo čempionate užėmė 5-ą vietą. 2013 m. pirmą kartą dalyvavo pasaulio suaugusiųjų čempionate ir pelnė bronzos medalį 5000 m bėgimo rungtyje. 2015 m. pasaulio čempionate tapo 5000 m bėgimo čempione.
2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Ayana dalyvavo 10000 m bėgime ir įveikusi pusę distancijos atsiskyrė nuo pagrindinės grupės ir finišavo pirma lenkdama dauguma priešininkių net keliais ratais. Etiopietė taip pat daugiau nei 12 sekundžių pagerino rungties pasaulio rekordą - 29:17.46.
Orskas

Istorija

Įkurtas 1735 m. kaip Orenburgo tvirtovė, 1739 m. pervadinta Orsku. Nuo 1865 m. miestas.
Marijonas Martynaitis

Biografija

1939 m. baigė Kauno 3-iąją valstybinę gimnaziją. 1939–1941 m. studijavo Vytauto Didžiojo universiteto Technikos fakultete. 1940 m. rugsėjo mėn. įstojo į LLKJS. 1941 m. birželio mėn. pabėgo į Rusiją. 1942 m. Maskvoje baigė spec. mokyklą. 1942–1944 m. LLKJS Kauno miesto ir apskrities pogrindinio komiteto sekretorius. 1944–1946 m. LLKJS CK studentų skyriaus vedėjas, CK sekretorius. 1950 m. su pagyrimu baigė Kauno valstybinio universiteto Cheminės technologijos fakultetą, inžinierius technologas.
1950–1992 m. Kauno politechnikos instituto (KPI) dėstytojas. 1955 m. technikos mokslų kandidatas.  1955–1962 m. KPI Cheminės technologijos fakulteto vyresnysis dėstytojas, 1956–1962 m. Silikatų technologijos katedros vedėjas, 1958 m. docentas. Nuo 1956 m. KPI direktoriaus Kazimiero Baršausko pavaduotojas mokymo reikalams, 1958–1964 m. prorektorius mokymo reikalams, 1959–1961 m. dar ir žurnalo „Mokslas ir technika“ pirmasis vyr. redaktorius. 1964–1983 m. KPI rektorius. Nuo 1966 m. profesorius, 1983–1993 m. profesorius konsultantas, nuo 2009 m. sausio 28 d. profesorius emeritas.  Palaidotas Petrašiūnų kapinėse. 
1964–1966 m. kandidatas į LKP CK narius, 1966–1986 m. LKP CK narys. 1967–1971 m. ir 1980–1985 m. LSSR AT, 1970–1979 m. SSRS AT deputatas.

Mokslinė veikla

Mokslo darbų svarbiausia sritis – statybos rišamųjų medžiagų technologija, Lietuvos aukštojo mokslo istorija, aukštųjų mokyklų darbo metodika.
FK Sinđelić Niš

Istorija

Klubo ištakos siekia 1918 m.
Dobi-III

Ginkluotė

Projekte buvo numatyti 2 „Vickers“ kulkosvaidžiai.
Tedis (filmas)

Santrauka

Kalėdų rytą po eglute Džonas rado pliušinį meškiuką. Kadangi jis neturėjo draugų, sugalvojo norą, kad meškiukas atgytų ir taptų jo draugu visam gyvenimui. Naktį, krentant žavaigždei, stebuklas įvyko, ir Tedis tapo gyvas. Pradžioje tai sukėlė isteriją tėvams bei didelį aplinkinių bei televizijos susidomėjimą, tačiau populiarumas greitai baigėsi.
Praėjus 27 metams Džonas ir Tedis vis dar yra geriausi draugai, tačiau Tedis visai nepanašus į mielą meškiuką: jis keikiasi, rūko žolę, geria alų, susitikinėja su merginomis ir nuolat blevyzgoja. Džonui toks nerūpestingas gyvenimas irgi prie širdies, nes bičiulis visada pasiruošęs kartu pasilinksminti, o, esant pagirioms – net ir nuvežti į darbą.
Džonas dirba automobilių nuomos firmoje, nesirūpina ateitimi, nors jau 4 metai draugauja su žavinga mergina Lori, kurią vis labiau erzina draugo priklausomybė nuo pliušinio bičiulio. Negana to, Lori palankumo siekia ir jos viršininkas Reksas, negalintis suprasti, kodėl ši draugauja ne su juo, o su nesubrendėliu Džonu. Po judviejų pažinties metinių vakarienės, radusi namuose Tedį su keturiomis merginomis, Lori liepia Džonui pasirinkti: arba ji, arba Tedis. Nors Džonas ir buvo prisiekęs amžiną draugystę, pasirenka likti su Lori, o Tedžiui padeda išsikraustyti. Šis susiranda darbą prekybos centre, pradeda susitikinėti su pardavėja, tačiau laisvalaikį vis dar nori leisti su Džonu. Negana to, Tedį pradeda persekioti įkyrus gerbėjas Donis su savo sūnumi. Nepaisant to, Džono ir Lori santykiai nesitaiso, o Reksas rodo jai vis įkyresnį dėmesį.
Gelbėdamas situaciją, Džonas į Rekso namuose suruoštą priėmimą ateina kartu su Lori, tačiau netrukus jam paskambina Tedis, pranešdamas, kad jo namuose vyksta vakarėlis ir kad jame dalyvauja pats Semas Džounsas – aktorius, vaidinęs seriale „Flešas Gordonas“, kurį jie abu vaikystėje žiūrėdavo. Džonas dvejoja, tačiau po to paslapčia išsmunka iš Rekso namų, tikėdamasis tik pasisveikinti su Džounsu ir grįžti, kol Lori nepastebėjo. Tačiau vakarėlis pas Tedį užsitęsia, Džonas užsimiršta ir Lori, atvykusi jo ieškoti, pasako, kad viskas baigta.
Džonas negali su tuo susitaikyti. Tedžio padedamas, jis patenka į Norah Jones koncertą, į kurį Lori atėjo su Reksu, ir gauna galimybę ant scenos sudainuoti dainą. Pasirodymas baigiasi muštynėmis, bet Lori susižavi jo pastangomis keistis, nors, atstūmusi Reksą, dar neketina atleisti Džonui.
Tarpininko vaidmens imasi Tedis, pažadantis Lori pranykti iš jų abiejų gyvenimo, jei tik ši sutiks pasikalbėti su Džonu. Jiedu susitinka kavinėje, o tuo metu Tedį pagrobia ir įkalina savo namuose Donis su sūnumi. Išgirdę Tedžio pagalbos šauksmą, Džonas su Lori skuba jį gelbėti.
Skvošas

Skvošas arba sieninis (angl. squash) – sportinis žaidimas salėje, kurį raketėmis ir kamuoliuku žaidžia du asmenys. Žaidimo metu kamuoliukas smūgiuojamas į patalpos sienas siekiant neleisti jam liesti grindis daugiau nei vieną kartą iš eilės.
Proletariatas

Proletariatas (nuo lot. „proletarius“ – duodantis palikuonius) – socialinė klasė (grupė), neturinti gamybos priemonių, ir kurios atstovų pagrindinis pragyvenimo būdas – savo darbo jėgos pardavimas.

Pirminė žodžio reikšmė

Senovės Romoje proletarii buvo piliečiai, turintys mažai, arba visiškai neturintys jokio turto. Gyventojų surašymo metu piliečių, kurių turto vertė buvo mažesnė, nei 11 000 asų, turtas nebuvo nurodomas, išskyrus jų vaikus – proles (nuo lot. „prōlēs“ - palikuonys). Iš to kilo žodis „proletarius“, arba „tas, kuris duoda palikuonis“. Senovės Romos visuomenėje buvo manoma, jog proletarius pagrindinė paskirtis – užauginti vaikus, kurie galėtų kolonizuoti Romos Respublikos ir, vėliau, Romos Imperijos užkariautas žemes.

Proletariatas marksizme

Plėtodamas savo marksizmo teoriją, Karlas Marksas proletariato terminu įvardijo socialinę klasę, kuri neturi gamybos priemonių nuosavybės ir kurios vienintelės pajamos yra gaunamos parduodant savo darbo jėgą.
Kol tave rasiu

Siužetas

Kūrinio siužetas vyksta Kanadoje, Jungtinėse Valstijose ir Europoje.
Pirmoji knygos dalis pasakoja apie jauną kanadietį aktorių Džeką Bernsą, keliaujantį su savo mama, talentinga tatuiruotoja, ieškant savo tėvo. Tačiau Viljamas Bernsas - užkietėjęs mergišius, sugebantis pasprukti paskutinę minutę. Galiausiai sūnus su mama grįžta į Torontą, kur Džekas lanko privačią mergaičių mokyklą.
Antroji knygos dalis apima Džeko pasakojimą savo psichiatrei apie viską, ką prisimena iš savo praeities. Tačiau po ilgų pokalbių supranta, kad pats nežino kas yra tiesa, o kas - melas. Tad nusprendžia išsiaiškinti tiesą apie savo gyvenimą.
Fernando de la Mora

Istorija

Gyvenvietė kūrėsi kaip San Lorenso miesto dalis ir vadinosi Savala Kuė (Zavala Cué). 1939 m. oficialiai atsiskyrė nuo San Lorenso ir tapo savarankišku miestu. Pavadintas vieno iš šalies nepriklausomybės lyderių Fernando de la Mora garbei.
Bresto vaivadija (1793)

Istorija

Vaivadija buvo įkurta 1793 m. lapkričio 23 d. Gardino seimo nutarimu iš didžiosios dalies Bresto vaivadijos, Bresto apskrities žemių. Lenkijos Karalystės Seime vaivadija turėjo savo atstovus: vaivadą ir kaštelioną bei šešis atstovus renkamus ketveriems metams (po du iš visų trijų apskričių). Po III Abiejų Tautų Respublikos padalijimo į rytus nuo Vakarinio Bugo buvusios teritorijos atiteko Rusijos imperijos, Slanimo gubernijai, o vakarinės žemės Habsburgų monarchijos Vakarų Galicijai.
Augšžemė

Augšžemė, Aukštutinis Kuršas (latv. Augšzeme, Augskurzeme) – Latvijos istorinė ir etnologinė sritis tarp Dauguvos upės ir Lietuvos, Sėlijos rytinėje dalyje.

Geografija

Augšžemė apima dab. Daugpilio savivaldybės vakarinę dalį, Jėkabpilio savivaldybės pietinę dalį ir Alūkstos savivaldybę. Didesni miestai ir miesteliai: Aknysta, Alūksta, Jekabpilis, Nereta.

Etnologija

Augšžemėje dabar gyvena latviai, rusai, lenkai, baltarusiai, lietuviai. Augšzemės gyventojų materialinė ir dvasinė kultūra panaši į latgalių, lietuvių aukštaičių, baltarusių. Čia gyvenantys latviai kalba augšzemiečių tarmės sėlių šnekta. Augšžemės savitumą lėmė II a. pr. m. e. apsigyvenusios baltų gentys. Spėjama, kad jau I a. čia gyvenę sėliai. X a. – XIII a. jų svarbiausias centras buvo Sėlpilis.

Istorija

Jau XII a. pabaigoje – XIII a. pradžioje sėliai buvo patekę į Lietuvių žemių konfederacijos kunigaikščių įtaką. Beveik visą XIII a. Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė dėl jų žemių kovojo su Livonijos vokiečiais. Per kovas sėlių žemės buvo padalytos – šiaurinės atiteko Livonijai (vokiečiai čia pastatė mūrines Sėlpilio, Dugnojos, Alienės pilis), pietinės – Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei, todėl dalis sėlių ilgainiui sulietuvėjo, kiti (šiauriniai) – sulatvėjo. Šių gyvenamos žemės ir virto Augšžeme, kuri 1561–1795 m. priklausė Kuršo kunigaikštystei, iš pradžių Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės, vėliau Abiejų Tautų Respublikos vasalei. 1795 m. Rusijos imperija užvaldė Augšžemę ir pavertė ją Kuršo gubernijos dalimi.
1921 m. nustatant Lietuvos ir Latvijos sieną, prie buvusios Kuršo gubernijos, taigi ir prie Augšžemės, buvo prijungtos kai kurios lietuvių pasienio žemės – jos atiteko mainais į Palangos valsčių. Iki šiol ten vienur kitur išliko lietuvių. XIX–XX a. viduryje Augšžemė buvo laikoma viena labiausiai atsilikusių Latvijos sričių.
Altana

Altana (it. altano, 'terasa ant stogo') – mažas parko, sodo statinys, statomas kompozicinių ašių sankirtoje arba jų gale, ant kalvos, terasoje, tvenkinio saloje. Skirta poilsiui, pasislėpti nuo saulės, lietaus. Itin būdinga barokinių parkų architektūrai.
Anorexia Nervosa

Biografija

Anorexia Nervosa gimė 1995 iš death metal grupės Necromancia pelenų, kurią sudarė Stefan Bayle (gitara), Marc Zabé (gitara), Pier Couquet (bosinė gitara), Nilcas Vant (būgnai) ir Stéphane Gerbaud (vokalas). Tuo metu grupė grojo industrial death metal su dark wave elementais.
Grupės pirmasis demo, Garden of Delight, buvo išleistas 1993 metais (tuo metu grupė dar buvo žinoma kaip Necromancia). Tačiau didesnės sėkmės nesusilaukė - ši atėjo su išleistu antruoju demo 1995 metais - Nihil Negativum (šį kartą Anorexia Nervosa vardu), šiuo demo grupė ir paplito pogrindyje. Įrašas turėjo tamsią, industrinę atmosferą, kuri buvo juntama ir pirmajame jų albume Exile.
Per koncertą šiaurės Prancūzijoje juos pastebėjo Michael Berberian iš Season of Mist Records ir pasiūlė kontraktą įrašyti albumui.
Grupės debiutinis albumas Exile buvo įrašytas 1997 m. Skambesys, dar užsilikęs nuo praeito demo, šiame albume buvo kažkas naujo black'o scenoje - šioks toks industrinis garsas, dažni gitaros kitimai nuo greitų ir thrash stiliaus garsų iki lėto ambient. Būdamas kaip koncepcinis albumas, Exile albumo muzika gavo skambesį panašų į neuroziją ir beprotybę. Kadangi albumo pardavimų kiekis buvo gana padorus, Anorexia Nervosa pasirodė didesnei publikai koncertuojant kartu su Cradle of Filth, Absu, Misanthrope ir pan.
Exile albumu grupė kiek pakeitė savo skambesį, kadangi grupę paliko vokalistas Stéphane Gerbaud ir gitaristas Marc Zabé. Į grupę atėjo naujasis charizmatiškas vokalistas Rose Hreidmarr ir Neb Xort (klavišai). Savo naująjį muzikinį stilių grupė apibūdino kaip tikrąjį tamsųjį nihilsitišką metalą.
1999 gruodį grupė įrašė Sodomizing the Archedangel EP nuosavoje Drudenhaus studijoje. Šis albumas buvo išleistas norint parodyti, ko netrukus gerbėjai sulauks iš grupės. Albumu susidomėjo ir Extreme Metal studija ir pasiūlė grupei kontraktą.
Netrukus po to grupė grįžo į savo studiją ir įrašė savo naująjį albumą Drudenhaus. Didelės šlovės susilaukęs albumas buvo išleistas 2000 kovą ir turėjo skambesį su daug smurto kaip ir Sodomizing the Archedangel EP.
Grupė nestovėjo vietoje ir jos muzika vėl kiek evoliucionavo su 2001 albumu New Obscurantis Order, kuriame buvo dar daugiau smurto ir greitesni tempai.
Ketvirtasis Anorexia Nervosa albumas Redemption Process buvo išleistas 2004 spalį po naujojo leidėjo Listenable Records vėliava. Albumas buvo ne toks smarkus kaip New Obscurantis Order, bet pasižymėjo turtingesne garsų gama. Redemption Process yra koncepcinis albumas, kuriame dainos yra apie bandymą atgauti.
Antanas Janauskas

Antanas Janauskas (1937 m. birželio 20 d. Preidžiuose, Panevėžio-Velžio valsčius – 2016 m. kovo 9 d.) – Lietuvos animacinių filmų režisierius, dailininkas, scenaristas.

Biografija

1965 m. baigė Telšių taikomosios dailės technikumą. 1965–1971 m. ir 1985–1991 m. Lietuvos kino studijos dailininkas, režisierius. 1973–1981 m. Paminklų konservavimo instituto operatorius. 1991 m. Vilniuje įkūrė animacinių filmų studiją „AJ“.
1970 m. sukūrė pirmąjį Lietuvos kino studijos animacinį filmą „Iniciatyva“, kurio temą inspiravo Prahos pavasario įvykiai. Filmai universalios tematikos, optimistiški, paradoksalūs. Sukūrė mokomųjų animacinių filmų, animacinių intarpų vaidybiniuose ir dokumentiniuose filmuose.
Ṟ

Ṟ (minuskulas: ṟ) modifikuota lotyniškos abėcėlės raidė R su brūkšneliu apačioje. Kartais naudojamas puštūnų kalbos romantizacijoje atstoti retrofleksinį R.
Aukštadvario vidurinė mokykla

Istorija

Aukštadvario miestelio savininkas Jonas Alfonsas Liackis 1629 m. pastatė mūrinę bažnyčią ir dominikonų vienuolyną, prie jo įsteigė pradinę mokyklą. Joje buvo ruošiami bažnyčios tarnautojai ir dvarų raštininkai. Rašytiniuose šaltiniuose minima, kad 1805 m. Aukštadvario mokykloje mokėsi 3 mokiniai, o 1811 m. jų buvo jau apie 37. 1832 m. mokyklą caro valdžia uždarė. Manoma, kad mokykla miestelyje vėl buvo atidaryta 1864 m., bet ji vienuolynui nebepriklausė.
XX a. pradžioje Aukštadvaryje buvo medinė, vienintelė visame valsčiuje, dviejų skyrių kaimo mokykla. 1912 m. šios mokyklos vietoje caro valdžia pastatė dviejų aukštų mūrinę. Baigus ją buvo galima laikyti egzaminus į vienintelę apskrityje 4 klasių mokyklą Trakuose. 1915 m. Aukštadvarį okupavę vokiečiai mokyklą uždarė, jos patalpose apsigyveno karininkai.
1918 m. atkūrus Lietuvos valstybę, patriotiškai nusiteikę inteligentai ėmėsi iniciatyvos steigti naujas lietuviškas mokyklas. 1918 m. lapkričio 1 d. Aukštadvaryje atidaryta, o lapkričio 11 d. pašventinta prekybinė 4 klasių progimnazija. Progimnazijos vedėju buvo paskirtas kunigas Juozas Grigonis. Į mokyklą buvo priimami berniukai ir mergaitės, neatsižvelgiant į jų amžių. Už mokslą reikėjo mokėti: prieklasyje (parengiamojoje klasėje) besimokantiems 30 rb., pirmokams – 50 rb., o antrokams – 60 rublių per metus. Mokyklos komitetas neturtingus vaikus galėjo atleisti nuo mokesčio. Įsteigtoje mokykloje, be direktoriaus, dirbo 4 mokytojai. Bet 1919 m. balandžio mėn. Aukštadvaryje valdžią paėmė lenkai, jie areštavo direktorių Grigonį ir uždarė mokyklą.
Progimnazija vėl pradėjo veikti 1920 m. rugpjūčio 27 d. Iki 1940 m. mokykla išleido 13 laidų. Baigę progimnaziją, mokiniai toliau galėjo mokytis gimnazijoje. Tarpukariu progimnazijoje veikė skautai, ateitininkai, jaunalietuviai ir kitos organizacijos, matematikos, Raudonojo kryžiaus būreliai.
Aukštadvario progimnazijoje 1924–1927 m. veikė dvejų metų pradinių mokyklų mokytojų kursai. Šiuos kursus baigė ir žymūs Aukštadvario pedagogai, nusipelnę Lietuvos mokytojai: Joana Stankevičienė ir Motiejus Venzlauskas. 1923 m. progimnazijoje veikė vakariniai kursai nemokantiems arba silpnai mokantiems lietuvių kalbą vietiniams gyventojams.
Po Antrojo pasaulinio karo Aukštadvario progimnazija tapo vidurine mokykla. Karo metu mokslas vyko su pertraukomis. Mokiniai nelankydavo mokyklos 2–3 savaites pavasarį, kai reikėjo sodinti bulves, ir rudenį nuimant derlių. Vidurinei mokyklai priklausė ir pradinė mokykla. Mokiniai mokėsi senajame ir pradinės mokyklos pastate, kuris buvo pastatytas 1932 m. Prie jo 1964 m. pristatytas dviejų aukštų mūrinis priestatas, jame įrengtos 8 klasės. 1994 m. vidurinės mokyklos pradinės klasės persikėlė į Aukštadvario darželį – mokyklą „Gandriukas“. 2002 m. Aukštadvario vidurinė mokykla persikėlė į Aukštadvario žemės ūkio mokyklos pastatą.
Selfridges

Selfridges – Londono miesto universalinė parduotuvė. Jos nuomojamos patalpos siekia 50 000 m² plotą. Didžiausia „Selfridges“ konkurentė Londone yra Oksfordo gatvėje esanti beveik dvigubai didesnė universalinė parduotuvė „Harrods“. Jos nuomojamos patalpos siekia 90 000 m² plotą.
Panspermija

Panspermija (gr. πανσπερμία iš πᾶς/πᾶν (pas/pan) „visa“ ir σπέρμα (sperma) „sėkla“) – hipotezė, kad gyvybė egzistuoja visoje Visatoje, o ją išnešiojo meteoritai, asteroidai ir planetoidai.
Pagal hipotezę, primityvios gyvybės formos gali įveikti didelius atstumus Visatoje, o gyvybė į Žemę buvo atnešta būtent tokiu būdu. Teorijos šalininkai bando išspręsti prieštaravimą tarp didelio gyvybės kompleksiškumo iš vienos pusės, ir sąlyginai trumpo laiko per kuri ji atsirado. Daugelio mokslininkų panspermija laikoma viso labo spekuliacija, nes iki šiol gyvybė buvo rasta tiktai Žemėje.
Panspermija neaiškina, kaip gyvybė atsirado apskritai.

Istorija

Panspermijos teorijos bruožų galima rasti jau graikų filosofo Anaksagoro darbuose, kuriose kalbama apie "gyvybės sėklas". Šios mintys vėl buvo pamirštos ir užgožtos Aristotelio teorijos apie spontanišką gyvybės atsiradimą. Viduramžiais Europoje šis klausimas net nebuvo keliamas, nes būtų prieštaravęs krikščioniškajam mokymui apie pasaulio sukūrimą. Tik XIX a., po Charles Darwin evoliucijos teorijos paskelbimo, vėl kilo susidomėjimas pirmosios gyvybės atsiradimo Žemėje problema.
Buvo sukurtos įvairios hipotezės apie biologinės evoliucijos pradžią. Tarp jų buvo ir panašios į panspermiją hipotezės, atstovaujamos Jöns Jakob Berzelius (1834 m.), Louis Pasteur (1864 m.), Hermann Richter (1865 m.), William Thomson (1871 m.) ir Hermann von Helmholtz (1871 m.).
XX a. pradžioje Svante Arrhenius pateikė pirmą teorinį panspermijos aprašymą (1903/1908).
Jeronimas Naprys

Biografija

1962 m. baigė Vilniaus radiotechnikos karo mokyklą, 1974 m. – TSRS maršalo G. Žukovo oro gynybos vadų karo akademiją Kalinine, 1976–1979 m. šios akademijos aspirantas. 1980 m. karo mokslų kandidatas.
1962–1970 m. tarnavo TSRS kariuomenėje Turkmėnijoje, 1974–1976 m. radiotechnikos pulko štabo viršininkas Sachalino srityje. 1979–1991 m. G. Žukovo oro gynybos vadų karo akademijos dėstytojas. 1987 m. vadovavo ekspertų grupei, kuri tyrė TSRS karinės vadovybės veiksmus, kai VFR pilietis Matias Rustas lėktuvu „Cesna“ perskrido iš Helsinkio į Maskvą ir nusileido Raudonojoje aikštėje.
Nuo 1992 m. tarnavo Lietuvos krašto apsaugos sistemoje: Jungtinio štabo Operatyvinio skyriaus Operatyvinio planavimo poskyrio viršininkas, nuo 1993 m. Ginkluotųjų pajėgų štabo Operatyvinio skyriaus viršininkas, nuo 1994 m. Generalinio štabo viršininko pavaduotojas. 1993 m. pulkininkas, paskirtas Lietuvos Respublikos Vyriausybės įgaliotinio Rusijos Federacijos kariuomenės išvedimo klausimams pavaduotoju. 1996 m. išleistas į atsargą.
Parašė mokslinių darbų. Pagrindinė tyrimų tema – kova su strategine aviacija ir sparnuotomis raketomis.
Ivanas Mykolaičukas

Biografija

1957 m. baigė Černivcų muzikos mokyklą, 1961 m. – Černivcų muzikinio dramos teatro studiją. 1965 m. baigė Kijevo teatro institutą. Filmavosi nuo 1964 m., kine sukūrė 34 vaidmenis, 9 scenarijus, pastatė du filmus. Išgarsėjo sukūręs Taraso Ševčenkos ir Ivano Palijčiuko vaidmenis.
Kazimieras Pacas

Biografija

Lietuvos magnatų Pacų giminės atstovas, herbo „Gozdawa“ savininkas. Trakų vaivados Petro Paco (apie 1570–1642) nuo antros santuokos su Galša (Elžbieta) Šemetaite (. 1652) antrasis sūnus. Vyresnieji broliai – Lietuvos didysis pakamaris Feliksas Jonas, Jeronimas Dominykas, Lietuvos didysis stovyklininkas Bonifacijus Teofilis ir Lietuvos didysis etmonas Mykolas Kazimieras.
Mokėsi Vilniuje, kur dar tada nusprendė pašvęsti save dvasinei karjerai. 1643 minimas kaip Slanimo probstas. 1650 metais – karaliaus sekretorius, 1654 metais tapo Belostoko probstu ir Piltenio kustašu. 1657 metais Kazimieras Pacas buvo paskirtas Vilniaus kanauninku.
ATR-Maskvos 1654–1667 m. karo metu Kazimieras Pacas pateko į rusų nelaisvę, grįžęs iš nelaisvės 1662 metais buvo paskirtas Vilniaus ir Gėranainių probstu. 1664 metais gavo Smolensko vyskupo titulą, o 1668 metais – Žemaitijos vyskupo.
Aktyviai dalyvavo politiniame gyvenime, dalyvavo seimuose. Ne kartą buvo kandidatas į Vilniaus vyskupus, tačiau negalėjo gauti būtino palaikymo ryšium dėl sumažėjusios Pacų įtakos Lietuvos Didžiojoje Kunigaikštystėje.
1668 metais po Jono Kazimiero Vazos sosto atsižadėjimo Žemaitijos vyskupas Kazimieras Pacas palaikė rusų caraičio Fiodoro Aleksandrovičiaus kandidatūrą į vakantinį ATR sostą.
Pušų sala

Pušų sala (pranc. Île des Pins, kanakų pavadinimas Kunyié) – sala Koralų jūroje, Naujosios Kaledonijos valdoje, tuoj į pietryčius nuo Naujosios Kaledonijos salos. Plotas 152,3 km². Sala koralinės kilmės, jos ilgis 15 km, plotis 13 km. Aukščiausia vieta – 262 m (Nga k.). Į pietrytinę salos pusę įsiterpia Upi lagūna, kurioje gausu nedidelių salelių. Pušų salą supa Naujosios Kaledonijos barjerinis rifas, sudarydamas seklių lagūnų plotus. Sala pasižymi gamtine įvairove, čia sutinkamos retos gekonų rūšys.
2009 m. Pušų saloje gyveno 1969 žmonės, iš jų virš 95 % – kanakai. Kartu su supančiomis salelėmis (Kotomas, Konubutras, Na Na ir kt.) ir atokiau esančia Volpolo sala sudaro komuną. Išvystytas turizmas, sala yra mėgiama povandeninių nardytojų. Yra lėktuvų pakilimo takas. Pagrindinė gyvenvietė – Vao.
Salą 1774 m. pasiekė Džeimsas Kukas ir suteikė pavadinimą pagal ten augusias išlakiąsias araukarijas, kurios jam priminė pušis. Nuo XIX a. vid. čia pradėjo kurtis krikščioniškos misijos ir medkirčiai. 1853 m. Pušų salą aneksavo prancūzai, o 1872 m. pavertė nusikaltėlių kolonija.
Daniela Giordano

Biografija

Mokėsi Milane, o sulaukusi 14 grįžo į Palermą. 
1966 m. laimėjo grožio konkursus „Mis Sicilija“ ir „Mis Italija“, o po metų užėmė 2 vietą „Mis Europa“ rinkimuose.
Kine vaidino nuo 1967 m., daugiausia vesternuose ir komedijose. Karjerą baigė 1980 m., tik 2015 m. sukūrė du epizodinius vaidmenis.
Tautvydas Vedrickas

Biografija

Baigė Vilniaus Žvėryno gimnaziją. Studijuoja MRU. Nuo 2016 m. Mykolo Romerio universiteto Teisės fakulteto teisės magistro studijų studentas.
Vedęs (2013 m.). Žmona Jovita Žiogaitė-Vedrickienė (g. 1986 m.), šachmatininkė, Lietuvos moterų šachmatų vicečempionė. Turi du sūnus.
Poltavos sritis

Plotas

Srities plotas 28 748  km², kas sudaro 4,76 % Ukrainos teritorijos.

Vandens telkiniai

Per šią sritį teka daugiau, nei 146 upės, kurių bendras ilgis 5101 km. Didžiausios jų: Dniepras, Vorskla.

Klimatas

Klimatas vidutinių platumų, kontinentinis. Žiemos švelnios, vasaros šiltos. Vidutinė sausio temperatūra -6,5 °C, vasaros - 21 °C.

Ekonomika

Išvystyta naftos ir gamtinių dujų pramonė, kasama geležies rūda. Veikia didelė krovininių automobilių gamykla KrAZ.
Stepniakas

Istorija

Stepniakas susikūrė 1934 m., sujungus kelias kalnakasių gyvenvietes. Miesto statusas suteiktas 1937 m.