google/wiki40b huggingface dataset:
Portugalijos ekonomika

Gamyba ir pramonė

Gamybos lygiu Portugalijai kartu su Graikija tenka paskutinė vieta Europos Sąjungoje. Pastaruoju metu jos gamybos augimo tempai paspartėjo ir netgi lenkia dalį Europos kraštų. Svarbiausia Portugalijoje yra iš iškasamų rūdų perdirbimo pramonė. Didžiausi pramonės centrai – Lisabona, Portas, Setupalė.
Pastaraisiais metais pastatyta automobilių, radijo ir televizorių surinkimo gamyklų. Tekstilės, trikotažo, avalynės pramonė – lokali. Pagal butelių kamščių gamybą iš ąžuolo žievės Portugalija pirmauja pasaulyje. Svarbiausios eksporto prekės – žuvys ir žuvų konservai, alyvmedžių aliejus ir vynas. Pagal vyno eksportą šalis yra ketvirta Europoje.

Energetika

Ant Doro ir Težo upių pastatytos hidroelektrinės. Dideli įvežtinės naftos perdirbimo kompleksai veikia netoli Lisabonos ir Porto. Lisabona garsėja labai didelėmis laivų statyklomis ir remonto įmonėmis. Jose remontuojami supertanklaiviai, kurių talpa net 0,3 mln tonų naftos. Portugalijos laivų remonto įmonėse aptarnaujama iki 40 % visų pasaulio tanklaivių.

Žemdirbystė

Žemės ūkis šiuo metu atsigauna, tačiau jam trūksta technikos, trąšų. Pusė dirbamosios žemės ariama, apie 1/5 užima sodai ir vynuogynai. Pagal vynuogių derlių šalis užima 5 vietą pasaulyje.

Sodininkystė ir gyvulininkystė

Soduose auginamos obelys, kriaušės, vyšnios, mandarinai, apelsinai, migdolai. Žemės derlingos, pietuose drėkinamos. Kai kuriose vietose kukurūzų ir pupų derlius nuimamas du kartus per metus. Galvijai ir avys ganosi ištisus metus, nes žiemos švelnios. Portugalija įsiveža grūdų, cukraus, naftos, pramonės įrenginių.
Jonas Sutkus

Biografija

1910 m. baigė Kauno gimnaziją, 1916 m. Maskvos Aleksejaus karo mokyklą, 1923 m. – Vytauto Didžiojo karininkų kursus Kaune, 1925 m. – Prahos intendantų akademiją (Čekija).
1913–1914 m. dirbo liaudies mokytoju, o 1916–1918 m. tarnavo Rusijos imperijos kariuomenėje. Nuo 1919 m. Lietuvos kariuomenės pėstininkų pulko ryšių komandos viršininkas, karo mokyklos vyriausiasis instruktorius, Kauno karo mokyklos kuopos vadas, pėstininkų brigados štabo viršininkas, tiekimo skyriaus viršininko padėjėjas, karo butų skyriaus viršininko padėjėjas. Nuo 1926 m. kariuomenės intendantas, 1929–1937 m. kariuomenės tiekimo viršininkas. 1931 m. brigados generolas, 1937 m. divizijos generolas. Į atsargą išėjo generolo leitenanto laipsniu. 1939 m. kovo 28 d. – 1939 m. lapkričio 21 d. XX Jono Černiaus Ministrų kabinete finansų ministras.
Lietuvių tautininkų sąjungos narys. 1941 m. birželio mėn. TSRS okupacinės valdžios suimtas, išvežtas į Sverdlovsko srities koncentracijos stovyklą Nr. 47. Mirė koncentracijos stovykloje Urale.
Enner Valencia

Tarptautinė karjera

Valencia Ekvadoro rinktinėje debiutavo 2012 m. vasario 12 d., draugiškose rungtynėse prieš Hondūrą.
Pirmąjį įvartį pelnė 2013 m. lapkričio 19 d. 2014 m. pasaulio futbolo čempionato atrankoje, 2–2 rungtynėse prieš Hondūro rinktinę. 2014 m. birželį buvo pakviestas į rinktinę XX pasaulio futbolo čempionatui. Čempionate debiutavo birželio 15 d., pirmose rinktinės rungtynėse prieš Šveicariją Estádio Nacional de Brasília stadione, Brazilijos mieste. Šiose rungtynėse pelnė pirmą įvartį, bet Ekvadoro vienuolikė pralaimėjo rezultatu 2–1. Antrose rungtynėse Valencia įmušė abu įvarčius žaidžiant prieš Hondūrą. Kuritibos mieste vykusiose varžybose 2–1 laimėjo Ekvadoras.
Vaitimėnų Šv. Kryžiaus Išaukštinimo bažnyčia

Istorija

Šilalės klebono Jurgio Galdiko paraginti Vaitimėnų kaimo gyventojai 1935 m. pasistatė dabartinę medinę bažnytėlę (1935 m. rugsėjo 22 d. pašventinta).

Architektūra

Bažnyčia stačiakampio plano, su prišlieta zakristija, bokšteliu. Joje įrengti 3 altoriai. Šventoriaus tvora medinių statinių.
Kaišiadorių rajono savivaldybė

Savivalda

Administracinis centras – Kaišiadorys. Savivaldybės atstovaujamoji valdžia – Kaišiadorių rajono savivaldybės taryba, vykdomoji valdžia – Kaišiadorių rajono savivaldybės administracija.
Vincas Laurutis

Biografija

1964 m. baigė Šiaulių Juliaus Janonio vidurinę mokyklą. 1969 m. baigė Kauno politechnikos institutą (KPI), radijo inžinierius. 1996 m. suteiktas profesoriaus pedagoginis mokslo vardas. Technikos mokslų, elektronikos ir elektrotechnikos mokslų habilituotas mokslų daktaras, apgynė habilitaciją tema „Žmogaus žiūros linijos orientavimo sistema“.
1969–1980 m. KPI Šiaulių vakarinio fakulteto Radiotechnikos ir elektrotechnikos katedros bendradarbis, 1980–1997 m. Radiotechnikos ir elektrotechnikos katedros docentas, 1985–1995 m. Radiotechnikos katedros vedėjas, 1992–1997 m. Kauno technologijos universiteto Šiaulių fakulteto dekanas, 1997–2007 m. Šiaulių universiteto rektorius.
Nuo 1993 m. Lietuvos centro sąjungos narys, Šiaulių skyriaus pirmininkas. Nuo 2003 m. Lietuvos liberalų ir centro sąjungos narys, 2003–2004 m. LiCS Šiaulių skyriaus pirmininkas. 1995-1997 m. 1997-2000 m., 2000-2003 m.,  ir 2003–2007 m. Šiaulių miesto savivaldybės tarybos narys.
1989 m. su bendraautoriais profesoriumi Kęstučiu Kriščiūnu ir docentu Vidu Lauruška už darbą „Nauji žmogaus ir mašinos informacinės sąveikos būdai ir priemonės“ gavo Lietuvos valstybinę premiją mokslo ir technikos srityje. Su bendraautoriais parengė monografiją „Aukštųjų mokyklų administratorių geros patirties vadovas“. 
Žmona Nijolė, dukros Diana Balvočienė, Miglė Plukienė.
Stranraras

Istorija

Gyvenvietė žinoma nuo viduramžių. Apie 1500 m. buvo pastatyta pilis, kuri dar vadinama Šv. Jono pilimi. Ji išliko iki šių dienų.
Padusys

Aplinkinės gyvenvietės

Stebuliai – 1 km
Prelomčiškė – 1 km 
 Barčiai – 1 km
Halongo įlanka

Halongo įlanka (viet. Vịnh Hạ Long) – tai įspūdingas „Nusileidžiančiojo drakono“ užutėkis, esantis į rytus nuo Vietnamo sostinės Hanojaus. Legenda pasakoja, jog Ha Long įlanką sukūrė drakonas, skridęs virš įlankos. Toje vietoje, kur jo uodega paliesdavo vandenį, atsirasdavo sala.
Per 3000 salų ir įvairių formų uolų, kyšančių iš vandens, išsibarstę po visą įlanką, kuri yra įtraukta į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą. Didesnės salos apaugę vešliais miškais, o kai kurios uolos – tokios stačios, kylančios iš vandens kone vertikaliai į 300 m aukštį. Dauguma salų – negyvenamos ir neturinčios pavadinimų.
Pakrantėse galima pamatyti įspūdingų uolų, susidariusių prieš milijonus metų judant žemės plokštėms ar išgraužtoms upių. Hang Dou Go uola, susidariusi maždaug prieš 50 mln. metų, stebina natūraliu gamtos menu – įvairiaspalviais stalaktitais. Kiti įspūdingi gamtos kūriniai – tai Thien Cung grota, Sung Sot ola.
Šiame užutėkyje galima išvysti ant vandens plūduriuojančias valteles. Šios nendrėmis dengtos valtys yra tarsi namai ant vandens – juose gyvena žmonės. Užutėkyje gyvena per 20 etninių grupių.
Karaliaučiaus universitetas

Karaliaučiaus universitetas arba Albertina - pirmoji Prūsijos aukštoji mokykla, veikusi 1544–1945 m.

Istorija

1542 m. Prūsijos kunigaikštis Albrechtas Brandenburgietis, Lietuvos didžiojo kunigaikščio Kazimiero dukters sūnus, įkūrė aukštesniąją mokyklą – partikuliarą dvasininkams rengti. Jos vedėju tapo kunigaikščio patarėjas Abraomas Kulvietis, kuris panašią mokyklą buvo įsteigęs ir Vilniuje. Iš šios mokyklos išaugo tuometinis Karaliaučiaus Albertinos universitetas, o Abraomas Kulvietis tapo šio universiteto hebrajų ir graikų kalbų profesoriumi.
Universitetas iškilmingai atidarytas 1544 m. rugpjūčio 14 d. Knypavos saloje pastatytame pastate, kuris kartu su katedros mokykla sudarė uždarą ansamblį su vartais į Šv. Petro aikštę. Čia universitetas veikė iki 1861 m., kai gavo naujus rūmus Šteindamo rajone. Naujasis itališkojo renesanso stiliaus Karaliaučiaus universiteto pastatas Paradų aikštėje pastatytas pagal Augusto Štiulerio projektą 1861–1862 m. 1944 m. rugpjūčio 30 d. britų aviacijos antskrydžių metu Karaliaučiaus universitetas ir Zoologijos institutas bei greta buvęs Zoologijos muziejus susprogdinti.
Karaliaučiaus universiteto vietoje kraštą okupavus Rusijai 1948–1967 m. veikė Valstybinis Kaliningrado pedagoginis institutas, nuo 1967 m. – Valstybinis Kaliningrado universitetas, nuo 2005 m. Rusijos valstybinis Imanuelio Kanto universitetas.
Universitete iš pradžių buvo įsteigtos 4 katedros: Teologijos, Teisės, Medicinos ir Laisvųjų menų.

Universitetas ir Lietuva

Teologijos fakultetas tapo Mažosios Lietuvos liuteronybės židiniu. Vienas iš pirmųjų jo studentų Martynas Mažvydas parašė liuteroniškojo tikėjimo santrauką – Katekizmą, taip pat pirmąją liuteronišką liturgiją lietuvių kalba, išvertė pirmąsias giesmes. Reformacijos tikslas buvo šviesti liaudį, kad toji pati galėtų skaityti Šventąjį Raštą, todėl kunigas Jonas Bretkūnas išvertė Bibliją į lietuvių kalbą.
1718 m. atidaryta Lietuvių kalbos katedra, 1718-1944 m. veikė Karaliaučiaus universiteto Lietuvių kalbos seminaras. Prie universiteto veikusios Karaliaučiaus spaustuvės spausdino knygas ir lietuvių kalba.
Vie Montante Internationale

Istorija

Organizacijos užuomazga buvo viena Prancūzijos senjorų grupelė, kuri 1962 m. kovo 14 dieną nusprendė susitikinėti bei kartu aptarinėti ir spręsti savo problemas, intensyvinti savo religinį gyvenimą. Turėjo praeiti daugiau kaip dvidešimt metų kol prancūzų patirtis rado pritarimą kaimyninių šalių tarpe ir 1985 m. balandžio 25 d. Romoje (Italija) buvo įkurta tarptautinė Vie Montante Internationale organizacija. Jos įstatus peržiūrėjo ir jiems pritarė Vatikanas, o 1996 m. kovo 25 d. Šventas Sostas savo dekretu dar kartą pripažino VMI.
1989 m. Panamoje (Panama) įvyko Antrasis pasaulinis kongresas, o 1991 m. Londone (Didžioji Britanija) - Pirmasis Europos kongresas. Trečiasis psaulinis kongresas vyko 1994 m. Majamyje (JAV), o Ketvirtasis - 1998 m. Dakare (Senegalas). Organizacijos veikla ryšium su JT 1999 m. paskelbtais Pasauliniais pagyvenusių žmonių metais ypač suaktyvėjo. 2002 m. - Penktasis pasaulinis kongresas Bankoke (Tailandas). Pakeisti įstatai - vietoj veiklos krypties apaštalavimas priimta švelnesnė nuostata - misionieriška veikla. 2004 m. - Europos kongresas Lenkijoje, Varšuvoje. Pagrindinė tema - kaip Vie Montante Internationale reaguoja į pagyvenusių žmonių poreikius.
Pensininkų, o ir bendrai vyresnių žmonių dalis visuomenėje, ypač išsivysčiusių šalių tarpe, didėja, kartu auga ir organizacijos narių skaičius.
Hajasa-Azi

Raida

XVI a. pr. m. e. šaltiniai mini valstybę, buvusią į šiaurės rytus nuo hetitų imperijos. Manoma, kad Hajasa buvo vadinama jos šiaurinė dalis, į pietus nuo Ponto kalnų, Čorocho ir Kelkito slėniuose. Azi buvo piečiau. Į pietus nuo šios dviejų valstybių konfederacijos buvo Isuva. Manoma, kad Hajasa-Azi sostinė buvo Kumaha miestas netoli dabartinio Erzindžano.
Ankstyvuoju laikotarpiu Hajasa-Azi minima kaip hetitų priešė. Hatušilis III mini, kad Azi nukariavo hetitų žemes iki pat Samuhos miesto. Tudhalija III susigrąžino šį miestą ir netgi padarė jį laikinąja imperijos sostine. Azi vėl jį nukariavo. Grėsmė hetitams buvo labai stipri, ir buvo pranašaujama karalystės pabaiga. Tudhalijo III generolas Supiluliuma I, atrodo, sutramdė šiaurės rytinius priešus ir pavertė juos savo vasalais. Nepaisant to, Hajasa-Azi išsaugojo autonomiją ir savo valdovus. Jų karalius Hakkani žinomas kaip vedęs Supiluliumo seserį.
Valdant Muršiliui II (~1320-1290) Hajasa-Azi karalius Anniya pasinaudojo kaškų sustiprėjimu ir vėl nusiaubė Hetitų pasienio regioną. Hetitų karalius surengė prieš ją baudžiamąją ekspediciją ir užpuolė pasienio tvirtovę Ura. Matyt, ekspedicija baigėsi nesėkmingai, nes Anniya toliau siaubė Hetitų imperiją. Juos sutramdė tik generolas Nuvanza, kuris užtikrino Hetitų kontrolę „Aukštutinėje žemėje“ ir galiausiai vėl pavertė Hajasa-Azi vasalu.
Vėliau Hajasa-Azi išnyko iš rašytinių šaltinių. Manoma, kad ši karalystė subyrėjo ir ją ilgainiui užvaldė nairių valstybė, greičiausiai Daiaeni.

Etninė grupė

Hajasoje vyravusi etninė grupė iki dabar kelia daug mokslinių diskusijų. Valstybės pavadinimas gali būti susijęs su armėnų tautos savivardžiu Hayk (Հայք) ar Hay, o -(a)sa yra populiari vietovardžių priesaga hetitų kalboje. Dėl to XX a. pradžioje buvo sukurta hipotezė, kad Hajasa reiškė tiesiog „Armėnija“, o jos pagrindiniai gyventojai buvo armėnai. Tokiu būdu Hajasa-Azi buvo laikoma pirmąja istorijoje žinoma armėnų karalyste. Tai reikštų, jog ji buvo savotiška armėnų protėvyne, iš kur armėnai pasklido po visą Armėnijos kalnyną.
Hajasos armėniškumo hipotezė niekada nebuvo iki galo įrodyta, tačiau ginčai išlieka ir toliau, nors ir stipriai politizuoti. Iš vienos pusės, Hajasos armėniškumo teigimas dar kartą patvirtina armėnų autochtoniškumą Armėnijos kalnyne. Iš kitos pusės, jį neigiantieji kelia abejones dėl armėnų kilmės ir jų pasklidimo Senovės Armėnijoje.
Belenvilio herbynas

Istorija

XIV amžiuje, esant aktyviai Europos herbų kodifikacijai, tokiose šalyse kaip Prancūzija, daugiausia Šiaurinėje jos dalyje, Anglija, būsimos Belgijos teritorija, vokiečių žemėse buvo sudaryti tokie žinomi herbynai, kaip Gelreso (pranc. amorial de Gelre), Ciuricho (pranc. Zürich Armorial),  tarp jų ir Belenvilio. 
Šie herbynai – aukšto profesionalaus lygmens dokumentai, taip pat jie traktuojami ne tik kaip heraldikos šedevrai, bet ir kaip savotiški dailės kūriniai. 
Belenvilio herbynas buvo kuriamas apie dešimtmetį nežinomo heroldo ar keleto jų. Yra nuomonių, jog Belenvilio herbyno autorius – Claes Heinen. 
Herbynas liko nebaigtas.

Herbyno struktūra

Šį herbyną sudaro ant 75 pergamento lapų nutapyti herbai. Pagal knygos dydį, herbynas nedidelis (240 x 155 mm). Jis susideda iš dviejų dalių. Herbyne pavaizduoti 1738 Europos kilmingųjų šeimų herbai. 478 herbuose pavaizduotas šalmas.
Herbynas apėmė herbus iš 17 tuometinių Europos valstybių. 
Pirmą herbyno dalį sudaro bendrieji Europos kilmingų giminių (lot. Nobile) herbai (t. y. iš viso 1333 herbai), suskirstyti pagal provincijas (pranc. marches d’armes), atsižvelgiant į XIV a. heraldikos tradicijas.
Tai klasikinis herbyno variantas, nežiūrint to, jog šiame herbyne vyravo Nyderlandų ir Reino Vokietijos žemių herbai. 
Antroji šio herbyno dalis susideda iš 405 herbų. Ji skirta herbams, kuriuos turėjo įvairūs kilmingieji, neretai susiję su XIV amžiaus kariniais žygiais.
Sojų išspaudos

Sojų išspaudos (arba iš japonų kalbos - okara) yra baltos arba gelsvos spalvos, stipraus skonio ir kvapo neturinti sumaltų sojos pupelių masė. Tai šalutinis produktas, liekantis iš su vandeniu sumaltų sojos pupelių nukošus sojų pieną. Sojų išspaudos tradiciškai naudojamos Rytų Azijos šalyse kaip sudėtinė valgių dalis, trąša arba gyvūnų pašaras, o nuo XX a. išpopuliarėjo ir Vakarų valstybėse.
Japoniškai sojų išspaudos vadinamos おから (okara) arba 卯の花 (unohana), kiniškai - 雪花菜 (xuě huā cài), korėjietiškai - 비지 (bidži).

Naudojimas

Kadangi po sojų pieno ar varškės (tofu) gamybos liekančios išspaudos neretai viršija žmonių vartojimo poreikius, jos gali būti naudojamos ne tik valgių gamyboje, bet ir kaip trąša arba pašaras gyvūnams.
Kinijoje okara tradiciškai naudojama kaip kiaulių pašaras arba valgių gamyboje, kaip kad meitauza - fermentuota okara; 豆腐渣 doùfǔ zhā - garuose virti okaros gabalėliai; ir kt.
Japonijoje okara nuo seno buvo svarbi keleto patiekalų sudėtinė dalis. Pavyzdžiui, 卯の花炒り unohana iri - okara kepta su daržovėmis; 卯の花汁 unohana shiru - okaros sriuba; ir kt.
Indonezijoje iš okaros daromas fermentuotas patiekalas tempe.

Maistinė vertė

Okara turi apie 3 % baltymų, 12 % angliavandenių, 1,7 % riebalų, nemažai geležies, kalcio, vario, magnio.
Jutkonys

Jutkonių dvaras

Dvarą XIX a. pradžioje pastatė Butrimas. Pastatas stačiakampis su plačiu keturių kolonų portiku. Kolonos yra su korintiniais kapiteliais, jas apačioje jungia neaukšta lentelių tvorelė. Visą fasadą juosia dviejų dalių antablementas, kurį sudaro frizas, suskaidytas triglifais, ir karnozas su modiljonais. Timpane – nemažas pusiau ovalus langas. Langai su apvadais ir viršuje turi dantytas prikaltes.
Dune II

Apžvalga

Imperatorius Frederick IV iš šeimos Corrino žūtbūt siekia iškasamų brangenybių Arakio planetoje, kurių dėka gražins skolas, į kurias įklimpo vykdydamas karą tarp šeimos narių. Norėdamas pasiekti šį tikslą, jis pasiūlo tapti Arakio planetos gubernatoriumi, tai šeimai, kuri atgabens daugiausia brangenybių imperatoriui. Karas prasideda kai visos trys šeimos atvyksta į Arakio planetą.
Žaidėjas tampa pasirinktos šeimos kariuomenės vadu. Pirmose keliose misijose, užduotis yra sėkmingai įsteigti bazę neokupuotose planetos teritorijose, kasti brangenybes ir apginti bazę nuo kitos šeimos karių. Vėliau, kai šeimų teritorijos bus šalia, žaidėjas turės užpulti juos ir užgrobti jų teritorijas. Kai didžiausią dalį planetos žemėlapio užims žaidėjas, tada likusios šeimos susijungs į sąjungą, kuri puls žaidėjo šeimą kartu. Paskutinėje misijoje žaidėjas susidurs su trimis šeimomis, įskaitant Fredericko pajėgas – Sardaukarus (nežaidžiamos elitinės pajėgos, kurių sunkiųjų pėstininkų kariai yra ypač stiprūs). Paskutinėje žaidimo scenoje kiekviena šeima reaguos skirtingomis išraiškomis į pasiūlytą sandorį ir pasikeitusią pasaulėžiūrą.
Akkurganas

Istorija

Akkurganas įkurtas 1935 m., miesto statusą gavo 1980 m.
Žana Minina

Sporto pasiekimai

1994-2002 m. buvo Lietuvos lengvosios atletikos ir olimpinės rinktinės narė. Geriausias rezultatas – 400 m – 52,12 s. (2001).
15 kartų tapo Lietuvos bėgimo čempione: 200 m (1997, 1999-2001), 400 m (1997, 1998, 2001), 4 × 100 m (1993, 1996, 1997) ir 4 × 400 m (1993, 1998-2001) estafečių.
Pasaulio uždarų patalpų lengvosios atletikos čempionate (2001, Lisabona, Portugalija) 400 m bėgime užėmė 14 vietą.
IV Frankofonijos žaidynėse (2001, Otava, Kanada) tapo 400 m bėgimo rungties laimėtoja (52,91 s.).
XXVII olimpinių žaidynių 2000 m. Sidnėjuje (Australija) dalyvavo 400 m bėgime, 52,36 s., sužėmė 25 vietą (57 dalyvės).
Gentile Bellini

Džentilė Belinis (it. Gentile Bellini, apie 1429 m. - 1507 m. vasario 23 d.) – XV a. italų renesanso dailininkas iš Venecijos.

Biografija

Džentilė Belinis gimė apie 1429 m. Venecijoje. Jis buvo vyriausias dailininko Jacopo Bellini sūnus. Pirmuosius dailės mokslus, tikriausiai, išėjo tėvo dirbtuvėse. Jo jaunesniu broliu buvo Giovanni Bellini. Broliai ir tėvas dažnai dirbdavo kartu. Jo pirmasis darbas datuojamas 1464 m. 1466 m. Džentilė pasirašė sutartį su viena Venecijos paramos organizacijų Scuola di San Marco. Joje Belinis ištapė vargonų dureles. Džentilės Belinio ankstyvajam stiliui būdinga Andrea Mantegna įtaka.
Džentilė Belinis buvo tapęs vienu žymiausių to meto Venecijos tapytojų. 1474 m. jis gavo valstybinį užsakymą tapybos darbams Dožų rūmų tarybos salėje, kur anksčiau buvo dirbę Gentile da Fabriano ir Pisanello. Joje sukūrė geriausiais jo darbais įvardijamus kūrinius, tačiau beveik visi jie pražuvo 1579 m. gaisre. 1479 m. Džentilė Belinis su ambasadorių misija buvo pasiųstas į Konstantinopolį pas osmanų sultoną Mehmedą II-ąjį. Konstantinopolyje Belinis sukūrė pagarsėjusį sultono portretą. Tikrojo paveikslo likimas nežinomas. Londono nacionalinėje galerijoje saugoma vėliau pertapyta, spėjama, kopija. 1496 m. Džentilė Belinis pradėjo tapybos ciklą Tikrojo kryžiaus tema Scuola di San Giovanni Evangelista įstaigoje, kurio nebaigė dėl mirties.
Džentilė Belinis mirė 1507 m. vasario 23 d. Buvo palaidotas San Zanipolo bažnyčioje. Savo gyvenimo metu jis buvo žymiu tapytoju. Jam buvo patikėta tapyti Venecijos dožų portretų. 1469 m. imperatorius Frydrichas III pakėlė jį į pfalcgrafus, sultonas Mehmedas II buvo suteikęs bėjaus titulą. Jau gyvenimo metu ir vėliau Džentilė buvo užtemdytas savo brolio Giovanni Bellini talento. Džentilė Belinis taip pat buvo sukūręs medalių.
Benjaminas Černius

Biografija

1966 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1966–1970 m. dirbo Pramoninės statybos projektavimo institute, 1970–1979 m. Statybos ir architektūros instituto vyresnysis mokslo darbuotojas. 1975 m. technikos mokslų kandidatas. Nuo 1979 m. Kauno politechnikos instituto (nuo 1990 m. Kauno technologijos universitetas) dėstytojas, 1985–1991 m. Grafinių darbų, nuo 2001 m. Statybinių konstrukcijų katedros vedėjas; nuo 1984 m. docentas.

Mokslinė veikla

Mokslo darbų svarbiausios sritys: statybinė šiluminė fizika, pastatų šiltinimas, šiluminės energijos taupymas, statinių pamatai ir pagrindai. Paskelbė mokslinių straipsnių, parašė mokomųjų knygų.
Kauno aidas

Kauno aidas – Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio laikraštis, leistas nuo 1988 m. rugpjūčio 1 d. iki 1997 m. Kaune.

Istorija

Iki 1991 m. „Kauno aido“ 9 numeriai ėjo kaip Lietuvos Sąjūdžio Kauno tarybos (zonos) leidinys lietuvių bei rusų kalbomis. 1988–1994 m. buvo leidžiamas 2-3 kartus per mėnesį, nuo 1995 m. – nereguliariai. Tiražas 1988 m. – 10 000 egz., 1995 m. – 3800 egz.
FK Sakalas Šiauliai (2001)

Istorija

2000 m. Pirmoje lygoje trečią vietą užėmė Šiaulių „Klevas“. 2000 m. kitas Šiaulių klubas Šiaulių „Kareda“ buvo parduotas ir perkeltas į Kauną, planuota, kad „Klevas“ bus reprezentacinė miesto komanda.

2001 m.

2001 m. Šiauliuose įvyko rebrendingas. 2001 m. vietoje „Klevo“ radosi Futbolo klubas Šiaulių „Sakalas“, ir dalyvavo A lyga pirmenybėse. Tarp dešimties dalyvių liko aštuntoje vietoje ir išliko A lygoje.

2002 m.

2002 m. klubas susidūrė su finansiniais nepritekliais. Tarp devynių dalyvių liko septintoje vietoje ir išliko A lygoje.

2003 m.

2003 m. sausio mėn. klubo prezidentas vylėsi, kad pavyks pagerinti žaidimą ir parodyti geresnius rezultatus, tačiau 2003-ųjų sezone būta didžiulio nusivylimo. Tikra „įgriuva“ tapo antrasis ratas, kai varžovai nepadoriais rezultatais triuškino šiauliečius. Sezono pabaigoje komanda nebesurinko žaidėjų. Į vartus turėjo stoti pats klubo vadovas. Komanda turnyninėje lentelėje buvo paskutinėje vietoje.
Po 2003 m. sezono komanda buvo išformuota. Paskelbta apie klubo bankrotą.

Spalvinė gama

Klubo spalvos buvo juoda ir geltona. Aprangos, arba geltonos su juodais žymenimis, arba juodos su geltonais žymenimis.
Dimbovicos apskritis

Geografija

Šiaurinę dalį užima Pietų Karpatų kalnai (Bučedžio kalnai, Liaotos kalnai), centrinėje dalyje būdingi kalvoti kraštovaizdžiai, o pietuose driekiasi Valakijos žemuma. Pagrindinės upės: Dimbovica, Jalomica, Ardžešas.
Auksinis pusmėnulis

Auksinis Pusmėnulis – regionas centrinės, pietų ir vakarų Azijos sankirtoje. Regioną sudaro trys valstybės – Iranas, Pakistanas, Afganistanas.
Afganistanas ir Pakistanas yra pasauliniai heroino gamybos lyderiai, Irano teritorija driekiasi didžiausias narkotikų tranzito kelias link Turkijos ir Europos Sąjungos. Per paskutinius 10 metų žymiai pasikeitė heroino gamybos apimtys. Mažėjant gamybai Auksinio Trikampio šalyse, žymiai išaugo apimtys Afganistane. Valdant Talibano režimui 2001 metais Afganistane pagaminta tik apie 18 tonų heroino, 2002 metais pasikeitus valdžiai gamyba išaugo 1888 % iki 340 tonų, 2007 metais pagamintas rekordinis kiekis 820 tonų. Afganistane pagaminama 92 % viso pasaulinio heroino.
Lietuvos-Latvijos dujotiekis

Istorija

Dujotiekis pradėjo veikti 1962 m. Dujotiekis nuo Lietuvos sienos iki Iecavos yra seniausias dujotiekis Latvijoje. 2013 m. dujotiekio pajėgumai išplėsti. Iš Lietuvos į Latvijos pusę dujų tiekimo galimybės padidėjo iki 6,48 mln. m³/parą, o iš Latvijos į Lietuvą – iki 6,24 mln. m³/parą. Atnaujinimo projekto vertė – 29,6 milijonai €. Planuojama išplėstų pajėgumų eksploatacijos pradžia – 2019 m. – 2020 m. Lietuvai tai vienintelis dujotiekis, kuris suteikia galimybę naudotis Inčukalnio dujų saugykla.