Gregor Mendel

Biografija

Jo gimimo data nėra tiksliai žinoma. Jis pats nurodydavo liepos 22 d., tėvas nurodė liepos 20 d. 1834–1840 m. lankė Opavos licėjų, 1843 m. baigė Filosofijos institutą Olomouco universitete. Vienerius metus pabuvęs novicijumi 1844 m. tapo augustinų vienuoliu ir pradėjo teologijos studijas Brno mieste, kurias baigė 1848 m. Be sielovados dėstė žemės ūkio discipliną Brno Techikos Institute ir Znojno licėjuje, o 1851 m. – 1853 m. sutikus priorui studijavo gamtos mokslus Vienos universitete. 1854 m. vienuolyno sode pasisodino žirnių, kad galėtų tyrinėti paveldėjimo pasikeitimus. Mokslinius tyrimus atliko ir meteorologijos bei hidrogeologijos srityse. Be to, 1854 m. – 1867 m. dėstė gamtos mokslus Brno Technikos mokykloje, buvo kelių vietos mokslininkų draugijų ir žemdirbių organizacijų narys. 1868 m. buvo išrinktas Brno augustinų abatu ir veikė prieš antibažnytines iniciatyvas. 1881 m. tapo Brno hipotekos banko direktoriumi. Gyvas būdamas jis daug daugiau išgarsėjo meteorologiniais tyrimais, kurie buvo daug kartų publikuoti, o paveldėjimo tyrimai liko nepastebėti.
Suformulavo pagrindinius paveldėjimo dėsnius, atliko augalų kryžminimo tyrimus, daugiausia žirnių Pisum sativum, kurių rezultatus paskelbė 1865 m. per vietos mokslininkų posėdį Brno. 1866 m. išleido publikaciją Augalų kryžminimo tyrimai (vok. Versuche über Pflanzen-Hybriden). 
Jo atradimas nesusilaukė atgarsio; iki 1900 m. trys nepriklausomi mokslininkai Hugo de Vriesas, Carlas Corensas ir Erichas von Tšermakas patvirtino jo atradimus. Supaprastintai jie skamba taip:
Pirmasis Mendelio dėsnis (požymių vienodumo dėsnis) – kryžminant homozigotines tėvinės ląstelės formas F1 kartos hibridai visi vienodi tiek pagal genotipą, tiek pagal fenotipą.
Antrasis Mendelio dėsnis (požymių išsiskyrimo dėsnis) – toliau kryžminant F1 kartos hibridus tarpusavyje- F2 kartoje palikuonys pagal fenotipą ir genotipą susiskirsto į grupes, kurių skaičius priklauso nuo to, pagal kelis požymius F1 kartos hibridai buvo heterozigotiniai.
Trečiasis Mendelio dėsnis (nepriklausomų požymių paveldėjimo dėsnis) – požymių paveldimumas vienas nuo kito nepriklauso, net jeigu tuos požymius lemiantys genai yra skirtingose homologinių chromosomų porose.

Tolimesni paveldimumo atradimai

Mendelio darbų svarbumas buvo pripažintas XX a. pradžioje. Augalų ir gyvūnų kryžminimasis buvo analizuojamas toliau. Daugeliu atvejų buvo sutikta su Mendeliu. Atrodė, kad paveldėjimo taisyklės labai paprastos, bet kuo daugiau buvo daroma bandymų, tuo daugiau buvo neaiškumų. Tai nekeičia to fakto, kad dabartinė genetika remiasi dviem Mendelio paveldėjimo dėsniais.
Gana greitai po Mendelio darbų pasirodė gana rimti jų kritikos darbai. Paaiškėjo, kad kai kurie elementai nėra nepriklausomi. Tai reiškia, kad yra požymių rinkiniai, kurie turi savybę pereiti iš kartos į kartą kartu. Kryžminant vaisines muses išskirtos keturios „visada pereinančios genų grupės”, atitinkančios keturias chromosomų grupes. Jei du genai būtų vienoje chromosomoje, jie perduodami kartu. Kuo genai yra arčiau vienas kito, tuo labiau jie vienas nuo kito priklauso.
Ši Mendelio taisyklių „korekcija“ bei Hugo de Vrieso mutacijų tyrimai tapo dabartinės genetikos pagrindu.