google/wiki40b huggingface dataset:
Petras Gintalas (1945)

Petras Gintalas (g. 1945 m. balandžio 23 d. Telšiuose) – Lietuvos skulptorius, medalininkas.

Biografija

1951 m. pradėjo mokytis Žemaitės vidurinėje mokykloje. 1952 m. šeima apsigyveno Palangoje. 1963 m. baigė Palangos vidurinę mokyklą. 1969 m. baigė Lietuvos dailės institutą. 1968–1970 m. Sąjunginio techninės estetikos instituto Vilniaus filialo dizaineris. Nuo 1986 m. Telšių aukštesniosios taikomosios dailės mokyklos (nuo 2003 m. Žemaitijos kolegijos Telšių menų ir pedagogikos fakultetas), nuo 1998 m. – ir Vilniaus dailės akademijos Telšių taikomosios dailės skyriaus (nuo 2003 m. Vilniaus dailės akademijos Telšių dailės fakultetas) dėstytojas, nuo 1999 m. šio skyriaus direktorius, nuo 2003 m. dekanas, nuo 2002 m. docentas. Nuo 2009 m. VDA Telšių fakulteto profesorius.

Kūryba

Sukūrė apie 100 medalių („Žemaitė“ 1986 m., „Kristijonas Donelaitis“, „Paulius Galaunė“, abu 1989 m., „Jonas Basanavičius“ 1993 m.), proginių monetų projektų („Lilehameris-1994“, 1993 m., „Pasaulio lietuvių dainų šventė“, „M. K. Čiurlioniui – 120“, abu 1994 m., „Baltijos keliui-10“, „Kęstutis – Didysis Lietuvos kunigaikštis“, abu 1998 m.), plakečių (ciklas „Telšių mitai“ 1985 m.), kompozicijų iš metalo (viešbutyje „Draugystė“ Vilniuje, su R. Mizgiriu, 1976 m., „Knyga“, Centriniame knygyne Klaipėdoje 1983 m.). Kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus, Nacionalinis Čiurlionio dailės muziejus, Žemaičių muziejus Alka, K. Donelaičio memorialinis muziejus, Britų muziejus.
Skirmantas Mockevičius

Biografija

1973–1984 m. mokėsi Jurbarko rajono Smalininkų vidurinėje mokykloje. 1976–1983 m. mokėsi Jurbarko vaikų muzikos mokykloje, mokytojo Kęstučio Vasiliausko smuiko klasėje. 1984 m. įstojo į Lietuvos žemės ūkio akademijos (dabar – Aleksandro Stulginskio universitetas) Mechanizacijos fakultetą.
1984–1986 m. tarnavo sovietinėje kariuomenėje.
1991 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, įgijo inžinieriaus mechaniko specialybę. 2000–2004 m. studijavo teisę Lietuvos teisės universiteto Teisės fakultete, buvo suteiktas teisės bakalauro kvalifikacinis laipsnis. 2004–2006 m. Mykolo Romerio universitete studijavo pagal magistrantūros studijų teisės programą (specializacija – finansų teisė), buvo suteiktas teisės magistro kvalifikacinis laipsnis.
1993–1995 m. dirbo Jurbarko rajono policijos komisariato Ekonominių nusikaltimų tyrimo grupėje. 1995–1998 m. dirbo Jurbarko rajono valstybinės mokesčių inspekcijos Mokesčių išieškojimo ir prevencijos skyriaus vedėju.
Nuo 1999 m. dirbo Tauragės apskrities valstybinės mokesčių inspekcijos Mokestinių prievolių skyriaus Jurbarko poskyrio vedėju.
Dalyvauja visuomeninėje veikloje: yra Jurbarko Antano Giedraičio-Giedriaus gimnazijos tarybos narys, griežia smuiku Jurbarko kultūros centro liaudiškoje kapeloje „Mituva“, liaudies šokių ansamblyje „Veliuonietis“.
2015 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimuose kaip nepartinis kandidatas laimėjo Jurbarko rajono mero rinkimuose.
Hanišo salų konfliktas

Istorija

Eritrėjos vyriausybė davė ultimatumą Jemenui išvesti karius iš Hanišo salų. Po mėnesio trukusio ultimatumo Eritrėjos gynybinės pajėgos pradėjo išsilaipino saloje. Karo metu Eiritrėja naudojo daug įvairaus tipo karinių laivų. Kova truko 3 dienas ir baigėsi Eritrėjos karine pergale. Pasak tarptautinės ataskaitos kare žuvo nuo 3 iki 12 Eritrėjos karių, bei 15 Jemeno. 185-196 Jemeno karių ir 17 civilių buvo paimti į karinę nelaisvę, bet po kelių savaičių paleisti. Konflikto metu nukentėjo Rusijos prekybinis laivas, kuomet Eritrėjos pajėgos palaikė jį Jemeno laivu. 1996 m. pradėta byla permanentiniame arbitražiniame teisme dėl teisių į salyną. Po dvejų metų teismo nuosprendžiu salos atiteko Jemenui.
Bumerangas

Bumerangas – lenktas, dažniausiai medinis, svaidomasis ginklas. Bumerangų yra dvi grupės – grįžtantieji bumerangai ir negrįžtantieji bumerangai.

Istorija

Panašūs į bumerangus ginklai buvo naudojami įvairiose kultūrose. Tyrinėtojai Europoje yra radę senovinius svaidomus kirvius, kurie būdavo svaidomi kaip bumerangai. Egipte išskirtinai faraonai naudojo specialias lazdas medžioti paukščiams.
Paprastai bumerango gimtine laiko Australiją, nes Australijos aborigenai tūkstančius metų iki šiol medžioja bumerangais. Senovėje bumerango tipo ginklus naudojo ir kituose kraštuose. Bumerango pavadinimas kilo nuo vienos iš Australijos genčių, gyvenusių į pietus nuo Sidnėjaus.

Grįžtantieji bumerangai

Teisingai sviestas grįžtantysis bumerangas kilpos pavidalo trajektorija skrenda oru tam tikrą atstumą, sukasi ir parskrieja atgal. Pataikęs į ką nors bumerangas nebegrįžta, kadangi praranda greitį, sutrinka jo taisyklingas skrydis.
Manoma, kad grįžtantieji bumerangai naudoti paukščių medžioklėje.

Šiuolaikiniai sportiniai bumerangai

Šiandien bumerangai dažnai naudojami sportui ir pramogai. Šiuolaikiniai bumerangai yra įvairių formų ir spalvų. Dauguma sportinių bumerangų sveria šiek tiek mažiau nei 100 gramų. Tam tikros sportinės rūšies, kur svarbiausia nuskriejimo nuotolis, bumerangai sveria apie 25 ar mažiau gramų.

Bumerango judėjimo fizika

Bumerangas sugrįžta, nes jį veikiančios oro pasipriešinimo jėgos yra nevienodos dėl bumerango sukimosi. Bumerango dalis, besisukanti ta pačia kryptimi, kaip ir jo masės centro judėjimo kryptis juda kiek greičiau, nei ta dalis, kuri sukasi priešinga kryptimi. Šis veikiančių jėgų skirtumas verčia bumerangą judėti apskritimu ir sugrįžti pas jį metusįjį. Bumerango skriejimui nėra būtinos gravitacijos jėgos, pakanka tik oro terpės. Tai 2008 metų kovo mėnesį buvo patvirtinta eksperimentu Tarptautinėje kosminėje stotyje.
Suvalkietis (Marijampolė)

Suvalkietis – nepartinis suvalkiečių laikraštis, ėjęs 1930–1937 m. Marijampolėje.

Istorija

Leido ir redagavo Petras Mažunaitis (1930–1936 m.) Jurgis Kalakauskas-Kalakonis (1936–1937 m.). Spausdino Dirvos spaustuvė Marijampolėje, M. Kuktos spaustuvė, F. Sokolovskienės spaustuvė ir G. Lano spaustuvė Kaune. Išėjo 349 numeriai.
Informavo apie Suvalkijos krašto gyvenimą, svarstė ekonomikos, pramonės, prekybos, kultūros ir švietimo problemas, rašė sveikatos, socialiniais klausimais.
Bendradarbiavo A. Barčius, Petras Biržys, Bernardas Brazdžionis, Vladas Civinskas, M. Gutauskas, Jonas Minius, Juozas Olinardas Penčyla, Stasys Povilaitis, A. Prūsas, Juozas Simonaitis, Jonas Strazdas, Aleksandras Vitkauskas ir kt.
Šahrichanas

Istorija

1939−1940 m. statant Didįjį Ferganos kanalą, Šahrichano gyvenvietė tapo miesto tipo gyvenviete, kuri vadinosi Stalino vardo gyvenvietė (rus. посёлок имени Сталина), gyvenvietė Stalinas (rus. Сталино), Moskovskis (rus. Московский). 1970 m. gyvenvietei suteiktas miesto statusas ir pavadinimas Šahrichanas.
Iki 2002 m. buvo vilajeto pavaldumo miestu.
Bambėnai

Istorija

1643 m. Dubingių kunigaikštystės inventoriuje. 1686 metais priklausė Dubingių kunigaikštystės Dubingių valsčiui.
1928 m. žiemos olimpinės žaidynės

Dalyviai

Šiose olimpinėse žaidynėse dalyvavo 25 šalys. Pirmą kartą žiemos olimpiadoje dalyvavo šios šalys: Argentina (tapusi pirmąja žiemos olimpinių žaidynių dalyve iš pietų pusrutulio), Estija, Vokietija, Japonija, Lietuva, Liuksemburgas, Meksika, Nyderlandai ir Rumunija
Suražo valsčius (1919–1923)

Istorija

Valsčius tik iš vieno Suražo kaimo įkurtas po I pasaulinio karo ir priklausė Balstogės vaivadijos, Balstogės apskričiai. 1923 m. vasario 26 d. valsčius buvo panaikintas, kai Suražas atgavo miesto teises. Nuo 1973 m. veikia Suražo valsčius.
Konstantinas Liudvikas Pliateris

Biografija

Pliaterių giminės, kilusios iš Livonijos ordino riterio fon dem Briolio-Pliaterio, Henriko Pliaterio šakos atstovas, magnatas, stambus žemvaldys Latvijos, Lietuvos ir Baltarusijos teritorijose.
1737 metais Konstantinas Liudvikas Pliateris paveldėjo nuo savo tėvo grafo Jono Liudviko Pliaterio, pradėjusio statyti savo pilį Kraslavo mieste, Zadvisko hercogystėje. Jis ruošėsi padaryti ją visos Latvijos centru, ketindamas perkelti tenai visas administracines įstaigas iš Dinaburgo, taip pat Infliantų vaivadijos dvasine sostine Infliantų vaivadijos įkurdamas ten infliantų vyskupo katedrą. Buvo gauta netgi Romos popiežiaus bulė, bet pirmas ATR padalijimas perbraukė tuos planus.
1755–1767 metais jo nurodymu atstatė prekybos aikštę ir miesto rotušę, pastatė puošnią akmeninę Romos katalikų Švento Liudviko (visos Pliatrių giminės globėjo) bažnyčią vėlyvojo baroko stiliuje, Kraslavskių rūmus, kurie tapo pagrindine Pliaterių rezidencija. 1757 metais čia atsidarė Kraslavsko dvasinė seminarija – pirmoji mokymo įstaiga Latvijoje.
Konstantinas Liudvikas Pliateris suspėjo baigti rūmų statybą Kraslave tik dalinai. Pliaterių rūmų bibliotekoje per gyvenimą jo buvo surinkta apie 20 tūkstančių tomų. Vėliau ten įsikūrė vienuolyno mokykla našlaičiams ir mažai pasiturinčių tėvų vaikams.
1754 metais apdovanotas Baltojo erelio ordinu, Šv. Stanislovo ir Rusijos Švento Aleksandro Neviškio ordinų kavalierius.

Šeima ir vaikai

Nuo santuokos su Augusta Oginskaite iš kunigaikščių Oginskių giminės turėjo keletą vaikų.
Staniūnai

Istorija

1859 m. paminėtas Staniūnų dvaras. Per II pasaulinį karą Staniūnuose sušaudyta >100 Staniūnų ir Panevėžio gyventojų (daugiausia žydų). 1969 m. dalis kaimo prijungta prie Panevėžio.
Sovietmečiu buvo Darbo raudonosios vėliavos ordino Staniūnų veislinės paukštininkystės ūkis, buvo auginamos mėsinės vištos.
Ikarija

Ikarija (gr. Ικαρία) – Graikijai priklausanti sala rytų Egėjo jūroje, Rytų Sporadų salyne, 19 km į pietvakarius nuo Samo. Plotas 255 km². Paviršius kalnuotas, iškyla iki 1042 m (Atero k.). Sala susidariusi iš kristalinių uolienų. Pietrytinėje Ikarijos pakrantėje yra karštųjų versmių (įkurtos Termos gydyklos). Auga subtropiniai krūmynai, vaismedžių giraitės.
2011 m. Ikarijoje gyveno 8,4 tūkst. gyventojų. Didžiausias miestas ir uostas – Agios Kirikas. Vystomas turizmas, auginami vynmedžiai, alyvmedžiai, veisiamos ožkos. Iš salos keltai kelia į Pirėją, Samą. Yra tarptautinis oro uostas. Veikia keletas muziejų. Ikarija garsėja jos gyventojų ilgaamžiškumu.
Pasak mito, Ikarijos pavadinimas kilęs nuo legendinio Ikaro, kuris šioje vietoje nukritęs jūron. Nuo VI a. pr. m. e. Ikarija pateko į Samo tirono Polikrato imperiją. Saloje stovėjo Artemidės šventykla. 1521 m. salą užėmė osmanai, bet ilgą laiką iš esmės laikėsi savarankiškai. Ikarija neturėjo uostų, o vietos gyventojai daugiausia vertėsi iš to, ką užaugindavo saloje. 1912 m. nugalėjusi vietos turkų dalinį, tapo „laisvąja valstybe“. Sala turėjo savo prezidentą (Joanį Malachiją), vėliavą, herbą, himną. Besibaigiant Balkanų karui, Ikarija prisijungė prie Graikijos karalystės. Per Graikijos pilietinį karą į salą ištremta daug komunistų.
Erodas Pilypas II

Erodas Pilypas II (4 m. pr. m. e. – 34 metai po m. e.) – tetrarchas, Erodo Didžiojo sūnus, po jo mirties paveldėjęs šiaurinę tėvo karalystės dalį.
Jis yra minimas Biblijos Luko evangelijoje (3:1) Penkioliktais ciesoriaus Tiberijaus viešpatavimo metais, Poncijui Pilotui valdant Judėją, Erodui esant Galilėjos tetrarchu, jo broliui Pilypui Iturėjos bei Trachonitidės krašto tetrarchu, Lisanijui Abilenės tetrarchu (…).
Jis buvo vedęs savo dukterėčią Salomę, Erodiados ir Pilypo I dukrą.
Erodas Pilypas II atstatė Cezarėjos miestą, pavadinęs ji savo vardu: Pilypo Cezarėja, tokiu būdu norėdamas įtikti tuometiniam valdovui.
Algimantas Lungys

Algimantas Lungys (g. 1947 m. spalio 24 d.) – buvęs Lietuvos futbolininkas, teisėjas.
Xwd

xwd (angl. X Window dump) – kompiuterinė programa, skirta X Window rodomo grafinės sąsajos lango (arba ir viso ekrano) vaizdinei kopijai gauti. Surinkus komandą, pelės kursorius pakeičia formą, ir juo reikia nurodyti į norimą „nufotografuoti“ langą. Lango turinys bus išsaugotas .xwd formatu.
Tokį failą galima atversti su GIMP arba kita komanda xwud (xwud - in failas.xwd). Prireikus jį galima ir tiesiogiai konvertuoti į JPEG ar kurį kitą grafinį formatą komanda convert (convert failas.xwd failas.jpg).

Dažniausiai naudojama sintaksė

xwd -out mano_byla.xwd
Lango vaizdas bus išsaugotas nurodytame faile (šiuo atveju mano_byla.xwd).
Renata Matukienė

Biografija

2004 m. Vilniaus universitete baigė vadybą ir verslo administravimą, 2006 m. Vilniaus pedagoginiame universitete – anglų filologiją.
Partijos Tvarka ir teisingumas narė. Nuo 2011 m. Birštono savivaldybės tarybos narė. 
Sutuoktinis Nerijus, vaikai Emilija, Paulina.
Jonas Vydra

Jonas Vydra (lenk. Jan Wydra, g. 1967 m. liepos 13 d. Seinuose, Lenkija) – Lenkijos lietuvių mokytojas ir treneris, visuomenininkas.

Biografija

1986 m. baigęs Punsko licėjų, studijavo Bialos Podliaskos Fizinio lavinimo akademijoje. 1990 m. kaip diplomuotas specialistas grįžo į Punską, dirbo fizinio lavinimo mokytoju pagrindinėje mokykloje, licėjuje ir Navinykų pagrindinėje mokykloje. 1997 m. jo vadovaujama Punsko berniukų krepšinio komanda tapo Suvalkų vaivadijos vicečempione, o 2000 m. Palenkės vaivadijos pirmenybėse laimėjo bronzos medalį, kas buvo įvardinta dideliu laimėjimu nuošalaus kaimo kolektyvui. Pats treneris taip pat žaidė krepšinį už Punsko „Punią“. Nuo 2006 m. vadovauja Punsko pagrindinės mokyklos ir gimnazijos kompleksui. Išrinktas Lenkijos lietuvių bendruomenės Tarybos nariu.

Įvertinimas

Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ medalis
Netimeras

Netimeras – jotvingių genties valdovas, susijęs su 1009 m. vykusia Šv. Brunono misija. Jis su 300 savo pavaldinių ir jų šeimos nariais priėmė krikščionių tikėjimą. Tolesnis jo likimas nežinomas.
Netimero brolis Zebedenas nukirsdino misionieriui galvą ir išžudė beveik visą jo palydą.
Saulutė (puošyba)

Saulutė – puošybinė detalė, būdinga tradicinei lietuvių sakraliajai architektūrai. Saulutės yra dažna kryžių koplytstulpių puošybinė dalis, saulutėmis puošiami bažnyčių, koplyčių, kitų šventviečių stogai, vartai, interjeras.
Saulutes sudaro plokščios geležies kryžmos, kurias centre jungia skritulys arba žiedas („Saulės diskas“), tiesa, kartais būna širdelės arba lapo pavidalo. Nuo centro driekiasi tiesūs ir banguoti „spinduliai“, perkryžos, mėnulio delčios ragai ir kt. Spinduliai dažnai primena žalčiukus, ornamentuoti geometriniais, augaliniais, kosminiais puošybiniais motyvais. Saulučių konstrukcija ir ornamentika sukuria grakštų siluetą, įvairiopą ažūrą.
Saulutes Lietuvoje kalė (nuo XVIII a.) tiek miestų cechų kalviai, tiek (XIX–XX a. pr.) kaimų, ypač Žemaitijos, liaudies meistrai.
Kabeliai (Molėtai)

Istorija

1683 m. kaimas minimas Molėtų krikšto metrikų knygoje. Ten pat 1695 m. užrašyta Elisabeth Kabelicia de Kabele. 1744 m. kaimas vadinamas dar ir Šnipeliškėmis. XVIII a. pabaigoje priklausė Pliateriui.
2013 m. Konklava

2013 m. Konklava prasidėjo 2013 m. kovo 12 d. ir truko dvi dienas. Šios Konklavos metu buvo išrinktas naujasis popiežius po to, kai vasario 28 d. apie savo pasitraukimą iš šių pareigų paskelbė tuometinis popiežius Benediktas XVI. Šią dieną nusprendė parinkti VIII Generalinė kardinolų kongregacija. 266-uoju popiežiumi buvo išrinktas argentinietis Jorge Bergoglio.
Naująjį popiežių rinko 115 kardinolų iš viso pasaulio. Kaip ir visos Konklavos ši vyko Siksto koplyčioje. Joje buvo imtasi visų saugumo priemonių, kad kardinolai negalėtų bendrauti su išoriniu pasauliu, rezidencijos langai buvo užrakinti, o jos kambariuose įrengti telefonai skirti tik vidiniam naudojimui.

Benedikto XVI pasitraukimas

2013 m. vasario 11 d. popiežius Benediktas XVI paskelbė apie savo pasitraukimą iš šių pareigų, o tai oficialiai buvo patvirtinta vasario 28 d. Benediktas XVI tapo pirmuoju popiežiumi pasitraukusiu iš šių pareigų nuo 1415 m., kai tai padarė popiežius Grigalius XII, ir pirmuoju tai padariusiu savo noru nuo 1294 m., kai taip pasielgė Celestinas V.

Popiežiaus rinkimų eiga

1996 m. popiežius Jonas Paulius II išleido įstatymą, pagal kurį konklava gali prasidėti ne anksčiau nei po 15 dienų po popiežiaus pasitraukimo ar mirties. Pagal šį įstatymą dabartinė konklava nebūtų įvykusi anksčiau kovo 15 d.
Dėl sutapusių aplinkybių (artėjančios Šv. Velykos, apie popiežiaus pasitraukimą jau buvo žinoma vasario viduryje) buvo nuspręsta keisti šią taisyklę. Popiežius Benediktas XVI išleido įstatymo pataisymą, kuris leidžia kardinolams paankstinti arba pavėlinti konklavos pradžią. Kardinolai šį kartą išrinko kovo 12 dieną.
Popiežius taip pat sugriežtino visiško slaptumo taisykles – pagal jas kardinolas, pažeidęs slaptumą, bus automatiškai ekskomunikuotas.
Kovo 11 d. vakare įvyko pirmas su konklavos pradžia susijęs aktas: davė priesaiką devynios dešimtys pareigūnų bei darbuotojų, kurie kasdien dirba konklavos metu izoliuotoje Vatikano dalyje.
Jei per pirmas tris dienas popiežius nebus išrinktas, ketvirtą dieną kardinolai ilsėsis ir melsis.
Popiežius išrinktas konklavos antrosios dienos vakarą – kovo 13 d. Juo tapo argentinietis kardinolas Jorge Bergoglio. Naujasis popiežius pasirinko Pranciškaus vardą. Jis tapo pirmuoju popiežiumi ne iš Europos.
Būda (Jieznas)

Istorija

Sovietmečiu kaimas buvo Būdos apylinkės centras.
Mobiliosios figūros (heraldika)

Mobiliosios figūros – ne heroldinės figūros heraldikoje. Nuo heroldinių skiriasi išvaizda, jų vieta herbo skyde nėra apibrėžta, jomis gali būti viskas ką sukūrė gamta, žmogus, fantazija.
Iš gamtos kūrinių dažniausiai sutinkami žvėrys, paukščiai, augalai, dangaus kūnai, fantastinės būtybės. Iš žmogaus reikmenų – karybos reikmenys. Miestų heraldikojai dažni šventieji, gynybinė architektūra, laivai. Cechų herbuose neretai aptikami darbo įrankiai, gaminiai. Bažnytinėje heraldikoje gausu šventųjų, jų atributų, kulto pastatų.
Heraldikoje dažnai mobiliosios figūros būna kitų spalvų, nei yra gyvenime. Randami mėlyni ar raudoni liūtai, žirgai, ereliai, žuvys. Norint suteikti herbui įsimintinumo išdidinamos gyvūnų dalys: nagai, liežuviai, dantys, iltys, uodegos.

Lietuvoje

Lietuvoje retos fantastinės būtybės, pramanyti daiktai ar gyviai. Dažniau aptikami šventųjų atvaizdai, gyvūnai, augalai.
Degerfors IF

istorija

Klubas įkurtas 1907 m. 
Degerfors IF pirma kartą į Allsvenskan pirmenybes pateko [[1939] m. 
Iki 1966 nuolatos dalyvaudavo Allsvenskan, vėliau iškrito iš elito diviziono, o sugrįžo ir jame žaidė penkis sezonus 1993, 1994, 1995, 1996, 1997. 
Po to ilgą laiką balansavo tarp antros ir trečios pakopos pirmenybių. 2016 m. liko 13 pozicijoje ir išvengė kritimo į žemesnį divizioną.
Trakų rajono savivaldybės taryba 1995–1997 m.

Teisinis pagrindas

Rinkimai įvyko vadovaujantis 1992 m. spalio 25 d. Konstitucijos nuostatomis, 1994 m. liepos 7 d. naujuoju Vietos savivaldos įstatymu ir nauju 1994 m. liepos 7 d. savivaldybių tarybų rinkimų įstatymu. Be to, 1994 m. liepos 19 d. priimtas Lietuvos Respublikos teritorijos administracinių vienetų ir jų ribų įstatymas.
Lietuvos Respublikos administraciniais vienetais tapo apskritys ir savivaldybės, gyvenamosios vietovės suskirstytos į miesto ir kaimo gyvenamąsias vietoves. Panaikintos savivaldybių pakopos, miesto gyvenamosioms vietovėms priskirti miestai, kaimo gyvenamosioms vietovėms – miesteliai ir kaimai. Savivaldybė sudaroma iš gyvenamųjų vietovių. Jos teritorija gali būti skirstoma į seniūnijų aptarnaujamas teritorijas. Iki 27 sumažintas Trakų rajono savivaldybės tarybos narių skaičius, meras tapo ir atstovaujamosios, ir vykdomosios valdžios galva.

Veikla

Rajono meru išrinktas Kęstutis Vaitukaitis, jo pavaduotoju Lionginas Janaudis. Savivaldybės administratoriumi paskirtas Saulius Raščiauskas.
Kavarsko tufų šaltiniai

Kavarsko tufų šaltiniai, Šv. Jono šaltinis, Kregūdės šaltiniai – šaltinis Anykščių rajono savivaldybės teritorijoje, Kavarske. Šventvietė. 1985 m. paskelbtas saugomu gamtos paveldo objektu. Ši versmė vaizduojama ir Kavarsko herbe.

Istorija

Nuo seno tikima suakmenėjusių klinčių šaltinio vandens gydomąja galia, manoma, kad jis suteikia energijos, stiprybės, gydo žaizdas. Į šaltinį vanduo suteka septyniais upeliais, šaltinio vandeniui sutekėti įrengtas akmeninis šulinėlis. Vandenį žmonės geria, juo prausiasi. Prie šaltinio yra šv. Jonui skirtas koplytstulpis. Šaltinį dažnai lanko vietos gyventojai ir atvykstantys žmonės, ypač gausiai per šv. Jono atlaidus, prie jo vyksta poezijos šventės. 
2012 m. rekonstruota šaltinio aplinka: sutvarkyti takai, tvenkinys, įrengta automobilių stovėjimo aikštelė, lietaus kanalizacija, apšvietimas, suoliukai, vieta mobiliai renginių scenai.
Viatkos skliautagūbris

Viatkos skliautagūbris (rus. Вятский Увал, mar. Виче Арка) – pakiluma Rytų Europos lygumos rytuose, Rusijoje, Kirovo srityje ir Marijos Respublikoje. Aukštis iki 284 m. Skliautagūbrį kerta Viatkos upė. Būdingi spygliuočių miškai. Aukštumą sudaro dolomitas, gipsas, smiltainis, todėl būdingi karstiniai reiškiniai, gausu smegduobių, karstinių ežerėlių. Yra degiųjų skalūnų ir geležies rūdos telkinių.
Ajy

Ajy (jak. Айыы) – gerosios dievybės jakutų mitologijoje. Jų buveinė – aukštutinis ir vidurinis pasauliai. Tai dievybės kūrėjos – tikėta, kad ajy sutvėrę žmogui naudingus gyvūnus bei augalus. Labiausiai garbinami buvo Jurjung ajy tojonas (aukščiausia dievybė, aukštutinio pasaulio, ajy dievybių ir visatos valdovas) bei Nelbėja ajysyt.
Įsivaizduota, kad šios dievybės iš pažiūros atrodančios kaip pasiturintys jakutai, tokie pat buvę jų būstai ir t. t. Ajy garbinti kaip globėjiškos dievybės, manyta, kad galį suteikti laimingą gyvenimą, atnešti klestėjimą. Ajy būdavo aukojamas kumysas su lydytu sviestu (tai, ką jakutai maistui turėję geriausio). Pagrindinis aukojimas vykdavo Ysyach (Ыhыах) šventės metu. Ajy dievybių būdavo prašoma, kad šios suteiktų pasiturimą gyvenimą.
Alba (drabužis)

Istorija

Pirmieji albas nešiojo senovės graikai ir romėnai. Nuo pirmųjų krikščionybės amžių alba tapo bažnytiniu drabužiu. Jau V a. naudota liturgijos metu. Nuo X a. albų apačia ir ilgų rankovių galai puošti liturginėmis spalvomis ir ornamentais, antsiuvais, o nuo XVII a. ir nėriniais. Nuo 1969 m. albos siuvamos tik iš baltos lygios medžiagos, be siuvinių, rekomenduojama juostelėmis ar liturginių simbolių ornamentais puošti albos apačią.
Milingai

Milingai (gr. Μηλιγγοί, Melingoi) – slavų gentis, viduramžiais gyvenusi Peloponese pietų Graikijoje.
Protoslavų gentys (sklavinai), kurie, žlugus Bizantijos gynybai palei Dunojų, VII a. pradžioje pasklido po Balkanus. Kai kurios gentys pietuose pasiekė net Peloponesą. Iš pastarųjų tik dviejų grupių pavadinimai žinomi iš rašytinių šaltinių. Tai milingai ir ezeritai, kurie buvo apsigyvenę vakariniuose Taigeto kalno šlaituose. pavadinimo milingai kilmė ir etimologija nežinomi.
Kaip ir ezeritai milingai pirmąkart paminėti knygoje „De administrando imperio“ – valstybės valdymo vadove, kurį parašė Bizantijos imperatorius Konstantinas VII Purpurinis (valdęs 945–959 m). Imperatorius rašė, kad jo laikais jie mokėjo 60 numizmų duoklę, be vėliau jie sukilo ir buvo sutriuškinti, tad valdant Romanui I Lekapenui (valdymo metai 920–945 m.), jiems jau teko mokėti 600 numizmų. Bizantijos valstybėje milkingai išlaikė autonomiškumą, bet tapo krikščionimis, helenizavosi kalba ir kultūra.
Frankokratijos laikais (XIII–XIV a.) juo samdydavo kareiviais tiek Achėjos kunigaikštystės valdovai frankai, tiek Morėjos despotato bizantiniai graikai. Pvz., pagal „Morėjos kroniką“ (Το χρονικόν του Μορέως) kunigaikštis Giljomas II Vilarduenas (valdęs 1246–1278 m.), suteikė „didžiajam milingų drungui“ atleidimą nuo visų prievolių, išskyrus karinę tarnybą. Milingai vis dar minimi apie 1330 m. Lakonijos cerkvių fundatorių įrašuose. Pvz., fundatorius Konstantinas Spanas, iš žymiųjų Spanų giminės, pavadintas „milingų drungo tzaousios, kas rodo, kad milingai dar tebeegzistavo kaip atskira bendruomenė. N. Nicoloudis identifikavo, kad vėlyvųjų viduramžių tema Kinsterna (ar Giserna) sutampa su milingų žemėmis šiaurės vakarinėje Manio pusiasalio dalyje.
Vienišas Kalėdų senelis ieško žmonos

Siužetas

Filmo pradžia mus nukelia į mažos mergaitės vaikystę, kai ji laukė Kalėdų stebuklo, bet kartais ir kalėdiniams stebuklams nelemta neįvykti. Praėjo daug metų, o ši mergaitė tapo reklamos firmos darbuotoja. Net prieš šventes daug dirba. O jaunasis Nikolajus pakviečiamas pas savo tėvą, Kalėdų Senį ir jam pasakoma, kad vyktų ir susirastų žmoną. Dar jam tėvukas pridejo gerų mergaičių sąrašą. Kalifornijoje, deja, iš šio sąrašo jokios naudos. Klajodamas po miestą jis susipažįsta su Bete ir jos sūnumi. Nikas susižavi moterimi. Filmuojamsi reklamose, susibendrauja ir įsimyli. Tačiau Santa prieštarauja jos kandidatūrai, nes ji netiki Kalėdomis. Nikas linkęs manyti, kad tai pataisoma.