google/wiki40b huggingface dataset:
Brunas (magistras)

Biografija

1295–1296 m. Brunas buvo Jervos apskrities (dab. vidurio Estijoje) fogtu. 1296 m. rudenį, mirus Livonijos magistrui Heinrichui fon Dinklagei, buvo išrinktas naujuoju magistru Livonijoje.
Valdant magistrui Brunui prasidėjo ilgalaikis konfliktas, iš vienos pusės, tarp Ordino riterių, iš kitos pusės – Rygos miestiečių ir Rygos arkivyskupo. 1297 m. pavasarį tarp rygiečių ir riterių kilo nesutarimai dėl statomo tilto Rygoje. Magistro atstovas uždraudė maisto produktų įvežimą į miestą iki tol, kol nebus išardytas tiltas. Tuo metu arkivyvyskupo Johano III mieste nebuvo, todėl rygiečiai su skundu dėl Ordino veiksmų kreipėsi į Romos popiežių. Pradžioje tarpininkaujant kapitulai ir kai kuriems vyskupams, buvo pasiekta laikina taika. Šiuo laiku riteriai sustiprino Rygos pilį, papildė jos įgulą 500 žmonių. 1297 m. rugpjūčio mėn. į Rygą atvyko Livonijos magistras Brunas, po to arkivyskupas Johanas III, tarpininkavęs derybose. Paliaubos buvo pratęstos iki rugsėjo 29 d. Netrukus Ordino knechtai sukėlė gaisrą, o miestiečiai atsakydami sunaikino riterių namus Rygoje ir jų atsargų sandėlius užmiestyje. Nepaisant to, paliaubos buvo dar pratęstos iki lapkričio 11 d. Rygiečiai sudarė sąjungą su Saremos (Ösel) vyskupu. Tai sužinojęs Brunas pradėjo mūšį su pastarojo pajėgomis, užėmė Lihulos (Leal) pilį ir Saremos salą, taip pat privertė paklusti Ordinui ir Tartu (Dorpat) vyskupą.
Rygos arkivyskupas Johanas III, netekęs kitų Livonijos vyskupų palaikymo, su pagalbos prašymu buvo priverstas kreiptis į Lietuvos didįjį kunigaikštį Vytenį. Magistras Brunas užgrobė arkivysupo pilis Koknesėje (Kokenhausen) ir Turaidoje (Treiden). Patį Rygos arkivyskupą paėmė į nelaisvę Turaidoje ir įkalino Viljandžio (Fellin) pilyje. Tuo tarpu rygiečiai apiplėšė Ordino pilį mieste, nukovė kelis riterius.
1298 m. kovo mėn. į Rygą atvyko Lietuvos pasiuntiniai. Buvo sudaryta karinė sąjunga su Ryga ir jos bažnytine valdžia. Vėliau tą patį pavasarį Vytenis su didele kariauna įsiveržė į Livoniją. Prie Rygos susijungė su miestiečių ir arkivyskupo pajėgomis, toliau skverbėsi į Ordino žemes, jas siaubė, ėmė belaisvius. Begrįžtant Vyteniui su kariniu grobiu, jam kelią pastojo palyginti negausios magistro Bruno riterių pajėgos, kurios birželio 1 d. visiškai pralaimėjo mūšyje prie Turaidos. Čia žuvo ir pats magistras, 22 riteriai, 1500 Livonijos kareivių. Nepaisant pralaimėjimo, kryžiuočiai sugebėjo išlaisvinti apie 3000 į nelaisvę paimtų žmonių ir nukauti 800 lietuvių.
Sentinelio kupolas

Sentinelio kupolas yra JAV, Kalifornijos valstijoje, Josemičio nacionaliniame parke. Jo aukščiausia vietovė yra 2476 metrai. Sentinelio kupolas yra iš žemės gilumos išlindusi, išsikišusi didžiulės granito uolos intruzija. Iš jos yra matomi Josemito kriokliai. Jie yra aukščiausi kriokliai Šiaurės Amerikoje, vanduo krenta iš 739 m aukščio.
Meridianas (laivas)

Istorija

1944 m. rugsėjo 19 d. Suomija pasirašė paliaubų sutartį su TSRS ir įsipareigojo padengti karo nuostolius - 300 milijonų JAV dolerių (tuometinis dolerio kursas – 35 JAV doleriai už aukso unciją). Už dalį šios sumos šalis turėjo pastatyti beveik šimtą medinių burinių laivų ir perduoti juos TSRS. Iš viso keturiose laivų statyklose pastatytas 91 medinis burlaivis (17 mokomųjų barkentinų, 73 krovininės škunos ir 1 mokslinių tyrimų škuna). 
Medinė barkentina „Meridianas“, sąraše vadinta Nr. 5, pastatyta 1947–1948 m. Suomijos Turku laivų statykloje „Oy Laivateollisuus Ab“ ir perduota TSRS. 1949 m. gegužės 3 d. burlaivį perėmė Klaipėdos jūreivystės mokykla. 
1954 m. „Meridianas“ priimtas į Baltijos jūros mokomųjų laivų būrį, sudarytą iš visų Baltijos baseino TSRS žuvies pramonės mokomųjų laivų. Barkentinos uostu tapo Ryga. 1954–1957 m. burlaivyje praktiką atliko Kaliningrado, Rygos ir Klaipėdos jūreivystės mokyklų kursantai. 1961–1965 m. „Meridianas“ lankė Europos, Afrikos uostus. 1965–1967 m. Baltijoje ir Rygos įlankoje plaukiančioje barkentinoje buvo mokomi būsimi jūrininkai.
1968 m. „Meridianas“ išbrauktas iš plaukiojančių mokomųjų laivų sąrašo. Vilkikas „Kagul“ barkentiną atplukdė į Klaipėdą. 1970 m. laivas perduotas Klaipėdos valgyklų, restoranų ir kavinių trestui. 1971 m. burlaivyje pradėjo veikti tuomet prestižinis restoranas.
1994 barkentina perduota (privatizuota) UAB „Meridianas“ nuosavybėn. 2001 m. laivą už simbolinį 1 litą iš  UAB „Meridianas“ nupirko Artūras Žičkus. Buvo įkurtas  Klaipėdos jūrinio miesto simbolio burlaivio „Meridianas“ paramos fondas, kuriam perduotas burlaivis.
2012 m. spalio 19 d. Fondo finansinius įsipareigojimus padengė bei jį perėmė Klaipėdos verslininkai Aidas Kaveckis („Friedricho Pasažo“ savininkas) ir Aloyzas Kuzmarskis (Klaipėdos jūrų krovinių kompanijos „Bega“ vadovas). Buvo konstatuota avarinė laivo būklė, imta skubiai ieškoti galimybių jį remontuoti. Jau lapkričio 10 d. „Meridianas“, lydimas daugiau kaip 5000 susirinkusių klaipėdiečių,  sėkmingai išplukdytas į AB „Klaipėdos laivų remontas“ doką. Pradėtas laivo korpuso remontas.
Iki 2012 m. gruodžio pabaigos atlikti laivo defekacijos ir puvinio, grybelio bei kito poveikio pažeistų detalių demontavimo darbai. Demontuota apie du trečdalius sunykusių medinių konstrukcijų ir apkalos. Išsaugota visa apatinė laivo dalis, kuri po atstatymo eksponuojama laive per apatinio denio grindyse įrengtus „langus“. Demontuoti stiebai ir antstatai suremontuoti ir vėliau grąžinti į laivą. 2013 m. sausio mėn. pradėti burlaivio atstatymo darbai. Spalio 17 d. atstatytas „Meridianas“ nuleistas iš doko, remonto darbai toliau vyko prie AB „Klaipėdos laivų remontas“ krantinės. 
2013 m. lapkričio 9 d. „Meridianas“ atplukdytas į savo nuolatinę stovėjimo vietą prie Dangės krantinės. Čia toliau buvo tęsiami vidaus įrengimo darbai. 2014 m. liepos 19 d. „Meridianas“ pakėlė bures ir simboliškai buvo perduotas visuomenei. Gruodžio 18 d. atgimęs „Meridianas“ atvėrė duris lankytojams. Burlaivio vidiniame denyje įrengtas kur kas prabangesnis restoranas, nei prieš kelis dešimtmečius buvęs klaipėdiečių ir miesto svečių traukos centras.
Vytautas Kalinauskas

Vytautas Kalinauskas (1929 m. sausio 3 d. Joniškėlis – 2001 m. birželio 14 d. Vilnius) – Lietuvos grafikas, tapytojas, scenografas.

Biografija

1947–1950 m. vaidino Panevėžio dramos teatre. 1958 m. baigė grafiką Lietuvos dailės institute. Bendramoksliai Juozas Galkus, Kastytis Juodikaitis, Stasys Krasauskas, Arūnas Tarabilda.
Nescafé

Nescafé (Nestle + cafe) – vienas žinomiausių pasaulyje tirpios kavos prekybinių ženklų, priklausantis kompanijai Nestle.

Istorija

XX a. 30-aisiais metais Brazilija kreipėsi į „Nestle“ su prašymu išsaugoti ir perdirbti kavos grūdus. Daug metų Brazilija turėjo žaliavinės kavos perprodukcijos problemų. Kasmet didelės kavos atsargos prapuldavo dėl perdirbimo technologijų trūkumo, netinkamo kavos pupelių saugojimo po perdirbimo ir pirminio apdirbimo.
Maksas Morgentaleris (1901-1980) ir jo kolegos pagal užsakymą septynerius metus ieškojo būdų, kaip pagaminti „kavos kubą“, kuris galėtų išsaugoti visas kavos pupelių savybes ir išlaikytų pastovų kvapą, o paskui virstų kvapiu gėrimu.
1938 m. balandžio 1 d. „Nescafé“ kava pirmą kartą pramoniniu būdu buvo pagaminta Šveicarijos fabrike Orbės miestelyje, 50 km nuo „Nestle“ centrinės būstinės Vėvėje.
Per Antrąjį pasaulinį karą „Nescafé“ buvo tokia populiari, kad JAV gamyklos produkcija, kuri sudarė apie 1 milijoną pakuočių per metus, ėjo išimtinai aprūpinti armiją.
Algimantas Birbilas

Biografija

1978 m. baigė Raguvos vidurinę mokyklą. Vilniaus 21-oje profesinėje mokykloje 1979 m. įgijo braižytojo specialybę. Nuo 1980 iki 1986 m. studijavo VU Istorijos (VU IF) ir žurnalistikos specialybę. Studijų metais buvo VU IF Kultūros klubo narys, o nuo 1984 iki 1985 m. klubo prezidentas.
1988 m. įsikūrus Lietuvoje Sąjūdžiui, įsijungė į jo veiklą Kaune, buvo jaunimo bendrijos „Lituanica“ Tarybos narys. Organizavo pirmąsias Kauno Sąjūdžio ir “Lituanicos“ ekspedicijas į 1863 m. sukilėlių lietuvių tremties vietas Rusijos Saratovo srityje (Jeršovo raj.). Taip pat organizavo Kauno Sąjūdžio ir “Lituanicos“ ekspediciją į lietuvių tremties vietas Rusijos Novosibirsko, Tomsko ir Omsko srityse. Dalyvavo įvairiose Kauno Sąjūdžio ir „Lituanicos“ lietuvių paieškos ir registravimo ekspedicijose Baltarusijoje, Latvijoje ir Karaliaučiaus krašte. Dalyvavo tremtinių palaikų atvežimo ekspedicijoje iš Sibiro šiaurės, Bykovo rago.
1990 iki 1992 m. Kauno Sąjūdžio laikraštyje „Kauno aidas” atsakingasis sekretorius, redaktoriaus pavaduotojas, įvairių straipsnių autorius ir bendraautoris. 1992 m. Raguvoje (kartu su tėvais) atkūrė šeimos ūkį, kuriame bitininkauja su sūnumi iki šiol.
Nuo 2001 m. laikraščio „Tautininkų žinios“ bendradarbis, nuo 2000 m. Lietuvių tautininkų sąjungos (LTS) narys, nuo 2003 m. „Tautininkų žinių” redaktorius, LTS atsakingasis sekretorius. Organizavo ar prisidėjo organizuojant prie daugelio tautinių patriotinių renginių Lietuvoje. 2004 m. kartu su bendraminčiais įkūrė Lietuvių etninės kultūros forumą, įstojo į lietuvių – švedų draugiją. Nuo 2006 m. LTS vicepirmininkas. Stažavosi Helneas humanitarinėje mokykloje (Danija).
Nuo 2006 iki 2009 m. norėdamas prisidėti prie lietuvių tautos kultūrinės įvairovės, sukūrė stalo žaidimus „Karūna“ – lietuviški šachmatai („krepšinio šachmatai“), lietuviškos šaškės („kaškės“). VŠĮ „Mobili apskaita” steigėjas (kartu su žmona, 2006 m.).
Nuo 2007 iki 2008 m. prisidėjo prie patriotinių politinių jėgų telkimosi Lietuvoje. Kartu su kitais tautininkais inicijavo LTS prisijungimą prie Tėvynės Sąjungos (TS), TS-LKD Prezidiumo narys, TS Tautininkų frakcijos koordinatorius, vicepirmininkas; TS-LKD kandidatas į LRS narius 2008 m. Seimo rinkimuose Vilkaviškio apygardoje (Nr. 68). Nuo 2008 m. lapkričio mėn. LR Seimo nario Gintaro Songailos padėjėjas – sekretorius.
Aktyvus visuomenininkas – LDK parko draugijos pirmininkas, Lietuvių etninės kultūros draugijos, Lietuvai pagražinti draugijos, Lietuvos tautodailininkų sąjungos narys, „Tautos sąjungos“ klubo pirmininkas, Panevėžio bitininkų draugijos narys, Lietuvos šachmatų federacijos narys, judėjimo „Aš Lietuvai“ tarybos narys.
Vedęs; žmona Žydrūnė Birbilienė, finansininkė. Dukra Austėja baigė VU, dirba, sūnus Alantas studijuoja.
Herkus Mantas (filmas)

„Herkus Mantas“ – 1972 m. Lietuvos kino studijoje sukurtas istorinis meninis filmas apie prūsų sukilimo vadą Herkų Mantą. Filmo trukmė – 137 min. Per dvejus metus filmą buvusioje TSRS peržiūrėjo 16,2 mln. žmonių.

Siužetas

Filmo esmė nusakoma pirmuosiuose titruose: „Šis filmas – memorialas prūsams, tautai savo kalba ir kultūra giminingai lietuviams, išnaikintai kryžiuočių ordino. XIII a. prūsai sukilo. ilgam paralyžuodami kryžiuočių veržimąsi į rytus, ir krito žūtbūtinėje kovoje, palikdami pavergėjams savo žemes ir savo vardą…“
Daugailių valsčius

Daugailių valsčius buvo šiaurės rytų Lietuvoje. Centras – Daugailiai.
VIVA

VIVA istorija

Įsteigimo metais VIVA Vokietijoje turėjo du konkurentus, tarp jų – „MTV“. „Viacom“, kurie valdo ir „MTV“, 2004 m. įsigijo „VIVA“ – taip tarp „MTV“ ir „VIVA“ nebeliko konkurencijos.
„VIVA“ programų transliacijos prasidėjo 1993 m. gruodžio 1 d. Pirmasis klipas, parodytas per šį kanalą, buvo grupės „Die Fantastischen Vier“ daina „Zu geil für diese Welt“.
Nuo 1995 m. „VIVA“ rengia vienus svarbiausių muzikinių apdovanojimų Vokietijoje – „Comet“. Tų pačių kovo 21 d. įkurtas antrasis „VIVA“ kanalas „VIVA Zwei“, transliacijos 2002 m. sausio 1 d. buvo nutrauktos, o sausio 7 d. pradėtos „VIVA Plus“ transliacijos. „Viacom“ uždarė ir „VIVA Plus“ – nuo 2007 m. sausio 14 d. pradėtos „Comedy Central“ transliacijos šiuo kanalu.
2003 m. „VIVA“ sukrėtė skandalas, kai paaiškėjo, jog leidybos bendrovė „Universal Music“ buvo rezervavusi daug eterio jų atlikėjų vaizdo klipams rodyti.
2005 m. „VIVA“ įvedė nauja taisyklę – reklamos transliavimas ne daugiau kaip 12 min. per valandą buvo pakeistas į ne daugiau 18 min. per valandą.
2011 m. gegužės 1 d. „Viacom“ oficialiai pranešė, kad visos pasaulio kabelinės/skaitmeninės TV privalo nutraukti „VIVA“ transliavimą, kitaip tai prilygtų piratavimui. „VIVA“ tapo tik Vokietijos rinkos TV kanalu. Tačiau per „ASTRA“ palydovą „VIVA“ nemokamai matoma ir toliau. Tiesa, tik nuo 2 val. iki 14 val. Kitu metu transliuojama „Comedy Central“.
2018 m. birželį "Viacom" išplatino pareiškimą spaudai, kad VIVA transliacija bus nutraukta 2018 m. gruodžio 31 d. VIVA kanalu nuo 2019 m. sausio 1 d. bus 24 val. per parą transliuojama "Comedy Central".

VIVA International

„VIVA“ – tarptautinis tinklas. „VIVApolska!“ – Lenkijoje (startas 2000 m. – pabaiga 2017 m. spalio 17 d.), „VIVA Swizz“ – Šveicarijoje (startas 2000 m. - pabaiga 2019 m. sausio 1 d.), „VIVAaustria“ – Austrijoje (startas 2003 m. - pabaiga 2019 m. sausio 1 d. ), „VIVA Ungarn“ – Vengrijoje (startas 2001 m. – pabaiga 2017 m. spalio 3 d.) ir „VIVA United Kingdom and Ireland“ – Didžiojoje Britanijoje ir Airijoje (startas 2009 m. - pabaiga 2018 m. sausio 31 d.). Nuo 2001 m. iki 2002 m. buvo bandomos transliacijos Italijoje – „VIVAItalia“. Nyderlanduose „VIVA“ vadinosi „The Box“ (startas 2002 m. Šiuo metu vietoje „The Box“ transliuojamas „Comedy Central“).
Nuo 2001 m. iki 2002 m. Lietuvos ir Kinijos nacionalinėse televizijose buvo transliuojami valandinės trukmės „VIVA“ šou, kurias prodiusavo Vokietijos „VIVA“ prodiuseriai. Lietuvos „VIVA“ vedėjas buvo Aurimas Dautartas. Laida vyko penktadienio vakarais.
„MTV Networks Baltic“ planavo pradėti „VIVA Baltic“ transliacijas, tačiau „MTV Networks Baltic“ buvo uždaryta, kaip nuostolinga įmonė su 10 000 000 Lt skolų.
1994 m. „Tele-3“ kanalu šeštadieniais būdavo retransliuojama laida VIVA TOP 100. VIVA TOP 100 – kassavaitinis oficialus Vokietijos perkamiausių singlų topas (vok. Offizielle Deutsche Single Chart). Šį TOP 100 sudaro vokiečių įmonė „GfK Entertainment“.
Vežbno valsčius

Administracinis suskirstymas

Adamuvas, Bžežnikas, Cerpenta, Červonka, Červonka Folvarkas, Filipai, Helenuvas, Januvekas, Javorekas, Juzefai, Karčevecas, Kazimežuvas, Koševnica, Kripai, Las Javorskas, Maidanas, Nadzeja, Natolinas, Ožechuvas, Osuvnas, Rombežas, Skaržinas, Sobonas, Stari Dvuras, Strupechuvas, Sulkai, Švidnas, Vonsošė, Vežbnas, Vulka, Vičulkai, Viglenduvekas.
Liepojos lietuviai

Liepojos lietuviai – tautinė mažuma Liepojos mieste Latvijoje.

Istorija

Lietuviai Liepojoje pradėjo kurtis XIX a. pabaigoje plečiantis miestui, t. p. per Liepoją vyko pagrindinė lietuvių emigracija į JAV. 1890 m. lietuviai moksleiviai sudarė Liepojos gimnazijos moksleivių daugumą. Gimnazijoje buvo dėstoma vokiečių kalba, be to, nereikėjo lankyti stačiatikių pamaldų. Čia mokėsi Jonas Biliūnas, Balys Dvarionas, Antanas Smetona, Stanislovas Narutavičius, Aleksandras Stulginskis, Kazimieras Venclauskis, Antanas Vienuolis ir kiti. Liepojos komercijos mokyklos direktoriumi dirbo Vincas Čepinskis. 1905 m. įkurta Liepojos lietuvių šelpimosi draugija, vėliau pervadinta Liepojos lietuvių pašalpos draugija, kuri rūpinosi lietuvių kultūra ir švietimu, nuo 1906 m. rengė dramos ir muzikos vakarus, 1907 m. įsteigė lietuvių pradžios mokyklą. 1909 m. įkurta Šv. Zitos draugija, 1911 m. – Lietuvių draugija, veikusi iki 1922 m., 1923 m. pertvarkyta į Kultūros plėtojimo draugiją. Dailininkas Kajetonas Sklėrius Liepojoje 1912 m. surengė kūrinių parodą.
1882–1885 m. Liepojoje gyveno knygnešys Jurgis Bielinis. XIX a. pabaigoje Liepojoje gyvenę lenkų ir lietuvių socialdemokratai turëjo savo hektografą, nelegalią literatūros slëptuvę. Miesto socialdemokratų būryje buvo ir J. Ambrazaitis, S. Grinkevičius, V. Mišeika. Jie palaikė ryšius su latvių „Naujosios srovės“ nariais. 1897–1898 m. Liepojos gimnazijoje veikė slaptas lietuvių moksleivių socialdemokratų bûrelis, kurį suorganizavo Jonas Biliūnas. Nuo 1903 m. Liepojos socialdemokratų spaustuvėje buvo spausdinami lietuviški atsišaukimai.
Po Pirmojo pasaulinio karo lietuvių Liepojoje mažėjo – dalis jų sulatvėjo, dalis išsikėlė į Lietuvos Respubliką. 1919 m. rugsėjo mėn. Lietuvos ir Latvijos valstybėms užmezgus diplomatinius santykius Liepojoje 1924–1938 m. veikė Lietuvos Respublikos konsulatas, Liepojos lietuvių pašalpos draugija, Šv. Zitos draugija. Skyrius Liepojoje turėjo Rygos lietuvių katalikų jaunimo „Šviesos“, Rygos lietuvių jaunimo „Rūtos“ draugijos. 1933–1938 m. veikė lietuvių pradinė mokykla. Po 1927 m. Tauragės pučo į Liepoją atvyko plečkaitininkų grupė, jie savo 17 narių sekciją sudarė prie Latvijos socialdemokratų partijos.
TSRS 1940 m. okupavus Latviją Liepojos lietuvių draugijos ir mokyklos buvo uždarytos. XX a. šeštame – septintame dešimtmetyje, norėdami būti arčiau Lietuvos, Liepojoje apsigyveno buvusių lietuvių politinių kalinių ir tremtinių, negavusių Lietuvos tarybinės valdžios institucijų leidimo grįžti į Tėvynę.
1989 m. įkurta Liepojos lietuvių kultūros draugija „Rūta“, jos pastangomis įkurtas Liepojos lietuvių vaikų darželis, veikęs 1990–1997 m., lietuviškos I–IX klasės Liepojos latvių 8-ojoje vidurinėje mokykloje, veikusios 1990–2002 m., biblioteka. Veikia lietuvių folkloro ansamblis „Senoliai“, vaikų folkloro ansamblis, choras. Latvijos lietuvių bendruomenės iniciatyva Liepojoje įsteigta lituanistinė (sekmadieninė) mokykla (veikė 1989 m., 1998–2002 m.).
Gaidžiai (Utena)

Istorija

Sovietmečiu kaimas buvo priskirtas T. Tilvyčio kolūkiui.
Lisabona

Architektūra

Lisabonos senamiestis – netaisyklingo plano; miesto dalis, statyta po 1755 m. žemės drebėjimo – stačiakampio gatvių pavidalo, naujamiesčio planas – spindulinis žiedinis. Išliko romaninė gotikinė šv. Jurgio pilis, Katedra (XII a., perstatyta XVIII a.), gotikinės karmelitų bažnyčios ir vienuolyno (XIV–XV a.) griuvėsiai, šv. Jeronimo vienuolynas ir Belemo sargybos vartai su bokštu švyturiu, keli XVII–XVIII a. rūmai, miesto rotušė, Estrelos bazilika (La Estrela, XVIII a. pr.), 19 km ilgio Aquas Livres akvedukas (XVIII a. I pusė).

Ekonomika

Išvystyta laivų statybos, elektrotechnikos, chemijos, naftos perdirbimo, metalurgijos, tekstilės pramonė. Šlifuojami deimantai, dirbinių iš kamštinio ąžuolo gamyba. Gilias tradicijas turi maisto (vyno, aliejaus, cukraus), porceliano ir fajanso, tekstilės pramonės šakos.

Sportas

Populiariausia sporto šaka futbolas. Mieste 2004 m. vyko XII Europos futbolo čempionatas. 2003 m. Lisabonoje surengtas Pasaulio vyrų rankinio čempionato finalinis etapas.
Vytautas Miltakis

Biografija

Užaugo mažažemių valstiečių šeimoje. Baigė Raguviškių pradinę mokyklą. 1947 m. tapo Kardo rinktinės Buganto kuopos partizanų ryšininku, vėliau pasitraukė į mišką.
Archyviniais duomenimis žuvo 1948 m. rugpjūčio 10 d. Žutautų miške netoli Žutautų kaimo, o vietos gyventojai pasakoja, kad buvo nušautas netoli Raguviškių tilto per Miniją. Kūnas buvo parvežtas į Karteną, į MGB poskyrį.
Frank B. Kellogg

Biografija

Teisininkas, antitrestinės teisės žinovas. 1917-1923 m. senatorius respublikonas. 1923-1925 m. pasiuntinys Didžiojoje Britanijoje. 1925-1929 m. JAV valstybės sekretorius. 1930-1935 m. Nuolatinio tarptautinio teisingumo teismo Hagoje teisėjas.
Jurgis Lebedys

Biografija

1937 m. baigė Vytauto Didžiojo universiteto Humanitarinių mokslų fakultetą. 1937–1940 m. Utenos gimnazijos mokytojas, 1940–1941 m. Skuodo gimnazijos direktorius. Antrojo pasaulinio karo metu naciams okupavus Lietuvą suimtas, kalintas Kretingoje ir Dimitravo priverčiamojo darbo stovykloje. 1941 m. pabaigoje paleistas. 1942–1944 m. mokytojavo Utenos gimnazijoje, 1944–1946 m. – Panevėžio mokytojų seminarijoje. 1946–1948 m. Lietuvos mokslų akademijos Lietuvių literatūros instituto bendradarbis. Nuo 1946 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, 1953–1954 m. ir 1967–1970 m. Lietuvių literatūros katedros vedėjas. 1966 m. filologijos mokslų daktaras, 1968 m. profesorius.

Darbai

Visus senuosius raštus leido autentiškus ir transponuotus į dabartinę kalbą. Ieškodamas lietuvių folkloristikos ištakų iš Mažosios Lietuvos XVII a.-XVIII a. leidinių, gramatikų, žodynų, etnografijos veikalų išrinko lietuviškus priežodžius, patarles, mįsles, minkles, frazeologizmus ir paskelbė juos knygoje „Smulkioji lietuvių tautosaka XVII–XVIII a.: Priežodžiai, patarlės, mįslės“ (1956 m.). Su Kostu Korsaku suredagavo „Lietuvių literatūros istorijos chrestomatiją: Feodalizmo epocha“ (1957 m.) Išleido Saliamono Slavočinskio 1646 m. giesmyno fotografuotinį leidimą su plačia įvadine studija ir išsamiais komentarais (1958 m.) Su J. Palionių paskelbė studiją „Seniausias lietuviškas rankraštinis tekstas“ (1964 m.) Jo mokslo darbams, paremtiems gausia archyvine medžiaga, būdinga tiksli faktografija, kultūrologinis literatūros įprasminimas, preciziška tekstų analizė.
Kazimieras Vytautas Budraitis

Biografija

Lietuvos tautodailininkų sąjungos (LTS) narys nuo 1970 m. Lietuvos tautodailės kūrėjų asociacijos (LTKA) narys nuo 2005 m. Kūrinius eksponavo respublikinėse ir tarptautinėse tautodailės parodose. Sukūrė daug originalių gintaro papuošalų, didelę kolekciją pintų gaminių (vazos, pintinės, šviestuvai, krepšeliai).
Jo darbų turi Palangos gintaro muziejus.
Jonas Kazimieras Matickas

Biografija

1964 m. baigė Kauno politechnikos institutą (KPI). 1965–1974 m. KPI dėstytojas, 1977–1983 m. Matematinės įrangos katedros vedėjas, nuo 1975 m. docentas. 1971 m. technikos mokslų kandidatas.  1983–1992 m. KPI (nuo 1990 m. KTU) Skaičiavimo technikos, vėlau Informatikos fakulteto dekanas, nuo 2006 m. prodekanas.
Mokslinių tyrimų sritys: elektronikos aparatūros techninis projektavimas, kompiuterinės grafikos algoritmų kūrimas.
Janis Cimermanis

Biografija

1969 m. baigė Rygos 24-ąją vidurinę mokyklą, žavėjosi teatru, bet neišlaikė stojamųjų egzaminų į aktorinį fakultetą. 1971–1972 m. dirbo Latvijos televizijos jaunimo laidų redakcijoje. 1972–1973 m. mokėsi Valstybinio lėlių teatro aktorių studijoje, 1973–1975 m. Lėlių teatro aktorius. 1980 m. baigė Leningrado teatro, muzikos ir kino institutą.
1980–1984 m. Lėlių teatro režisierius, 1984–1990 m. Rygos kino studijos animacijos grupės dailininkas-aktorius, nuo 1985 m. režisierius. 1990–1993 m. animacinių filmų studijos „Dauka“, nuo 1993 m. – kūrybinės grupės prie Rygos kino studijos „Animācijas brigāde“ režisierius. Sukūrė lėlių animacinių filmų.
Nzerekorė

Istorija

Miestas išaugo po Antrojo pasaulinio karo. Jis patapo dideliu prekybos ir administracijos centru. Buvo pastatytas medžio apdirbimo fabrikas, kuris padėjo miesto ekonomikai. Prie miesto taip pat daug geležies rūdos išteklių.
Darius Jakubauskas

Biografija

1984 ir 1986–1991 m. studijavo Vilniaus inžinerinio statybos instituto Architektūros fakultete. 1991–1995 m. UAB „Šiaulių komprojektas“ architektas, nuo 1992 m. – IĮ „Proporcija“ savininkas, projektų vadovas, architektas. 
Lietuvos architektų sąjungos narys, 1998–2000 m. atsakingasis sekretorius.
Julius Pokorny

Biografija

Gimė žydiškos kilmės čekų šeimoje Prahoje (tada – Austrija-Vengrija), mokėsi Prahos pijorų mokykloje, vėliau – benediktinų abatijos mokykloje Kresmiunsteryje (dab. Austrija). Vienos universitete studijavo teisę ir filologiją (1905–1911 m.), vėliau (1914–1920 m.) jame dėstė. Nuo 1920 m. – Berlyno universiteto profesorius. Rėmė airių nacionalizmą. Nors Pokornis buvo nacionalsocializmo rėmėjas, dėl žydiškos kilmės 1935 m. iš universiteto atleistas. Kurį laiką dar gyveno Berlyne, bet 1943 m. emigravo į Šveicariją, dėstė Ciuricho ir Berno universitetuose. Miuncheno universiteto garbės profesorius (1955 m.). 1921–1940 m. ir 1954–1967 m. Julijus Pokornis buvo žurnalo Zeitschrift für Celtische Philologie redaktorius. Mirė 1970 m., po to, kai buvo partrenktas tramvajaus.

Veikla

Julijus Pokornis plėtojo substrato teoriją, daug dėmesio skyrė indoeuropeistikai. Buvo panilyrinės teorijos, jog ilyrai užėmė plačias sritis Vidurio Europoje, šalininkas. Redagavo A. Valdės „Lyginamąjį indoeuropiečių kalbų žodyną“ (Vergleichendes Wörterbuch der indogermanischen Sprachen 3 t. 1928–32).