google/wiki40b huggingface dataset:
Medijų raštingumas

Švietimas

Sąvokos „medijų raštingumas“ ir „medijų švietimas“ yra naudojamos sinonimiškai. Daug mokslininkų teigia, jog medijų raštingumas yra sritis, išplečianti raštingumo sąvoką.
Medijų raštingumas yra nagrinėjamas jau daug metų ir per tą laiką pradėta naudoti daug terminų, skirtų apibūdinti įgūdžiams, kompetencijoms, žinioms ir įpročiams, kurių reikia visapusiškam dalyvavimui medijų prisotintoje visuomenėje. Medijų švietimas yra skirtas ugdyti žmonių kritinį ir kūrybinį mąstymą ir suvokimą apie masinę žiniasklaidą, skaitmeninę žiniasklaidą ir masinę kultūrą. Medijų švietimas yra procesas, o medijų raštingumas yra rezultatas, kuris padeda žmonėms suprasti žiniasklaidą ir technologijas, surasti, išanalizuoti, įvertinti ir patiems sukurti norimą žinutę įvairiuose medijų kanaluose.
Medijų raštingumo ugdymas kartais yra suvokiamas kaip būdas atkreipti dėmesį į neigiamus masinės žiniasklaidos aspektus, tokius, kaip smurtas, lyčių arba rasių stereotipai, nepilnamečių seksualizavimas, kibernetinės patyčios ir kita.

David Buckingham

Mokslininkas David Buckingham įvardijo keturis pagrindinius aspektus, kurie gali būti pritaikyti kaip teorinis pagrindas įvairiems žiniasklaidos kanalams:

Produkcija

Medijų turinys yra kuriamas sąmoningai. Dalis kūrėjų kuria vieni ir jų turinys yra skirtas tiesiog jiems patiems, jų šeimai arba draugams. Tačiau didžioji dalis medijų turinio yra kuriama didelės grupės žmonių, dažniausiai su tikslu gauti pelno. Tiriant medijų turinį svarbu suvokti, kas ir kokiu tikslu jį sukūrė.

Kalba

Kiekviena žiniasklaidos priemonė turi atskirus būdus, padedančius iškomunikuoti savo turinį: televizija naudoja vaizdą ir garsą, interneto svetainės turi savo dizainą ir t. t. Kiekvienas būdas leidžia medijos naudotojui informaciją gauti vis kitaip, todėl svarbu žinoti, kaip tie skirtingi būdai daro įtaką turinio suvokimui.

Pateikimas

Žiniasklaida pateikia supaprastintą pasaulio vaizdą ir perkurtą realybę. Medijų produkcija apima įvykių pasirinkimą, įvykių pavertimą istorija ir veikėjų kūrimą. Medijų naudotojai įvykį mato tokį, kokį jį pateikia medijų kūrėjai. Auditorija nesąmoningai palygina matomą istoriją su savo patirtimi ir sprendžia, ar tai yra tiesa.

Auditorija

Tirti auditoriją reiškia stebėti, kaip žiniasklaidos turinys yra paskirstomas įvairioms demografinėms auditorijoms. Tyrimų metu yra stebima, kaip individai naudoja bei suvokia medijas ir kaip į jas reaguoja. Žiniasklaidos kanalai turi nuolatos ieškoti būdų, kurie juos paverstų konkurencingais tam, kad pritrauktų kuo didesnę kanalo naudotojų auditoriją.
Bagirmi

Geografija

Bagirmi priskirtina istoriniam Kanem-Bornu regionui, užėmė jo pietrytinę dalį. Savo egzistavimo laiku jis buvo įsiterpęs tarp Bornu vakaruose ir Vadajaus šiaurės rytuose. Į šiaurę nuo jo plytėjo retai gyvenamos dykumos, o į pietus – savana.
Svarbiausia Bagirmio upė buvo Šari.

Istorija

Bagirmio valstybė per visą savo istoriją buvo įtakojama kultūriškai senesnės ir stipresnės Kanem ir Bornu valstybių vakaruose. XIII a. ši teritorija priklausė Kanemui, ir tik XIV a. Kanemui nusilpus, jo kultūrinės įtakos rytinėje provincijoje ėmė konsoliduotis nepriklausoma valstybė.
Pirmasis žinomas Bagirmio valdovas Birni Besse pradėjo valdyti 1522. Jis davė pradžią Kenga dinastijai, kurios visi valdovai tituluoti mbangi. XVI a. sostinė įtvirtinta Masenijoje, čia pastatyti rūmai, o valdant Abdullah IV (1568–1608) buvo introdukuotas Islamas. Svarbiausia valstybės etninė grupė buvo bagirmiai, nuo kurių ir kilo valstybės pavadinimas.
1571–1603 m. gretimoje Bornu valdant valdovui Idris Alooma, Bagirmis buvo prijungtas prie jo imperijos, tačiau vėliau išsilaisvino ir buvo nepriklausomas iki XVIII a. vidurio, kol vėl buvo priverstas mokėti duoklę Bornu.
Nuo XVIII a. II pusės Bagirmi tapo stipria valstybe, sugebėjusia apjungti aplinkines tautas į vieningą darinį. Tačiau
XIX a. II pusėje jo ekonominė ir politinė galia sumenko dėl vidaus nesutarimų tarp skirtingų etninių grupių. Bagirmi užgožė Vadajus šiaurės rytuose, tuo metu išgyvenęs didžiulį klestėjimą ir kontroliavęs transsacharinės prekybos kelią. 1871 m. Bagirmis buvo priverstas Vadajui mokėti duoklę, kas jį paskatino užmegzti draugiškus santykius su Prancūzija.
XIX a. pabaigoje Sudano karvedys Rabih az-Zubayr nusiaubė visą rytinį Sahelį, 1893 m. sudegindamas Bagirmio sostinę Maseniją. Tai paskatino tuo metu valdžiusį 25-ąjį mbangi paprašyti Prancūzijos pagalbos ir protektorato statuso. Tai pabaigė nepriklausomo Bagirmio egzistavimą: jis buvo įjungtas į Prancūzijos Kongo koloniją.
Bagirmio sultonatas iki šiol nominaliai egzistuoja, turi sostinę Maseniją, ir renkami jo mbangiai.
Alžyro vėliava

Alžyro vėliava – dvi vienodo pločio vertikalios juostos: prie flagštoko – žalia, plazdančiojoje pusėje – balta. Vėliavos centre pavaizduotas raudonas pusmėnulis ir raudona penkiakampė žvaigždė.
Alžyro karinė jūrų vėliava nuo valstybinės vėliavos skiriasi tik tuo, kad karinės jūrų vėliavos kairiame viršutiniame kampe pavaizduoti du raudoni sukryžiuoti inkarai.

Istorija

Anksčiausiai žinoma oficiali vėliava buvo raudoname fone, kiek pasislinkę nuo centro į flagštoko, įkomponuoti balti pusmėnulis ir penkiakampė žvaigždė. Ši vėliava buvo naudojama nuo 1515 iki 1830 metų. Vėliau, Alžyrą valdant Prancūzijai, iki 1962 m., buvo naudojama Prancūzijos trispalvė.
Dabartinė vėliava buvo įteisinta 1962 metų liepos 3 dieną. Ji panaši į Alžyro nacionalinio išsivadavimo fronto (Front de Libération Nationale, FLN) vėliavą. Taip pat yra spėjama, kad tokią vėliavą XIX amžiuje naudojo kovotojas už Alžyro laisvę Abdelis Kadyras.

Simbolika

Balta spalva reiškia tyrumą, žalia – islamą. Mėnulio pjautuvas buvo naudojamas ir prieš islamo atsiradimą. Tačiau, kadangi daugelis valstybių, kurių gyventojų daugumą sudaro islamo išpažinėjai, savo vėliavose naudoja pusmėnulį, šis simbolis tapo islamo ženklu.

Spalvos

        Pantone spalvų sistemoje: Žalia – Pantone 356;  RGB spalvų sistemoje: Žalia – 0, 122, 61.
        Pantone spalvų sistemoje: Balta – nėra;  RGB spalvų sistemoje: Balta – 255, 255, 255.
        Pantone spalvų sistemoje: Raudona – Pantone 186;  RGB spalvų sistemoje: Raudona – 206, 17, 38.
Belfast Celtic FC

Istorija

1891 m. įkurtas klubas. 
Savo laiku dominavo pirmenybėse, bet po Antrojo pasaulio karo nutraukė savo veiklą. 
1949 m. komanda buvo išformuota.

Dubleriai

Belfasto „Celtic“ dubleriai yra vienintelė dublerių komanda, pasiekusi Šiaurės Airijos futbolo taurės pusfinalį (1946 m.).
Dučė

Dučė (it. duce 'vadovas'; iš lot. dux) – Nacionalinės fašistų partijos vadovo Benito Musolinio titulas, kilęs iš lot. dux 'duksas'. Italijos fašistai Musolinį vadino fašistų judėjimo Il Duce ('vadas'), šis titulas tapo sutrumpintu diktatoriaus titulo Sua Eccellenza Benito Mussolini, Capo del Governo, Duce del Fascismo e Fondatore dell'Impero ('Jo Ekscelencija Benitas Musolinis, Vyriausybės galva, Fašizmo dučė ir Imperijos įkūrėjas') pavadinimu. Titulas įsteigtas 1925 m., tik priedas „Imperijos įkūrėjas“ pridėtas 1936 m. Vienintelis šio titulo turėtojas nuo 1925 m. gruodžio 24 d. iki 1943 m. liepos 25 d. buvo B. Musolinis. Titulą suteikė Didžioji fašizmo taryba. 1943 m. rugsėjį B. Musolinis ėmė save vadinti it. Duce della Repubblica Sociale Italiana ('Italijos Socialinė Respublika') duče.
Dučė titulas tapo pavyzdžiu, pagal kurį save ėmė tituluoti kitų fašistinių judėjimų lyderiai, pvz., A. Hitlerio Führer.

Titulo istorija

Titulas it. duze buvo naudotas kai kuriose publikacijose, gyrusiose Džiuzepę Garibaldį 1860 m., Italijos suvienijimo metu. Pats Garibaldis šio titulo oficialiai nenaudojo.
Titulą it. Duce Supremo ('Aukščiausiasis vadas') 1915 m. formaliai naudojo Italijos karalius Viktoras Emanuelis III, taip apibūdindamas save kaip vyriausiąjį ginkluotųjų pajėgų vadą.
Titulą naudojo Gabrielis d'Anuncijas (Gabriele d'Annunzio), pasiskelbęs nepripažintos valstybės Itališkosios Karnaro regentystės duče.
Žinomiausias dučė buvo fašistų diktatorius B. Musolinis. Titulas Il Duce ėmė asocijuotis su itališkuoju fašizmu, kitomis prasmėmis faktiškai nebenaudojamas. Dėl dabartinių antifašistinių nuostatų italų kalboje vadus, vadovus vadina kitokiais žodžiais, dažnai naudojamas skolinys angl. leader. Dabar terminas dučė yra Benito Mussolini antonomazija.
Annan Athletic FC

Istorija

Klubas įkurtas 1942 m. Šiuo metu žaidžia Scottish League Two (ketvirtoje pakopoje).
Jim Kemmy

Karjera

Pradžioje jis dirbo akmenskaldžiu, vėliau dirbo mūrininku. 1963 metais jis tapo Darbo partijos (angl. – Labour Party) nariu ir dirbo kaip profesinės sąjungos darbuotojas. Iš partijos išėjo 1972 metais, dėl konflikto su Stivenu Koflanu (Stephen Coughlan).

Jim Kemmy Business School

Džimo Kemio garbei jo vardu buvo pavadinta verslo kolegija „Jim Kemmy Business School“.
Nusikalstamumas

Nusikalstamumas – visuomeninis (socialinis) reiškinys, procesas, kurį sudaro visuma baudžiamų veikų (nusikaltimų), padarytų tam tikroje teritorijoje per tam tikrą laikotarpį. Baudžiamasis įstatymas yra pagrindinis kriterijus, kuris leidžia atskirti nusikalstamas veikas nuo nenusikalstamų. Nusikalstamumui būdingi tam tikri dėsningumai. Nusikalstamo elgesio rūšys ir standartai nėra atskirų nusikaltėlių auka.
Nusikalstamumas yra diferencijuotos visuomenės problema – ekonominės, politinės, teisinės ir kitų jos sistemų (posistemių) vidinių ir tarpusavio prieštaravimų padarinys. Kuo ryškesni šie prieštaravimai, tuo didesnė tikimybė nusikalstamumui plisti. Valstybės ekonominės ir socialinės situacijos stabilizavimas, valstybinių institucijų stiprėjimas gali sulėtinti nusikalstamumo augimą. Kita vertus, nusikalstamumas, kaip antrinis reiškinys, yra atsistatanti sistema, todėl jam būdingas tęstinumas, nusikalstamų tradicijų perimamumas. Be to, nusikalstamumą gali skatinti atsiradę nauji prieštaravimai, socialinės problemos.
Mano kova

Mano kova (vok. Mein Kampf) – A. Hitlerio parašyta autobiografinė knyga. Daugelyje šalių platinti šį kūrinį uždrausta dėl knygoje propaguojamo nacizmo.

Knygos teisinis statusas

Knygą galima legaliai įsigyti ir turėti Anglijoje, Airijoje, JAV, Portugalijoje, Italijoje, Graikijoje ir kai kuriose kitose šalyse. Prancūzijoje galima įsigyti ir turėti tik istorijos studijoms skirtas ir istorijos specialistų komentuotas versijas. Austrijoje knygą draudžiama pardavinėti bei turėti bet kuriuo atveju. Nyderlanduose ją be išimčių draudžiama pardavinėti, tačiau leidžiama turėti.
Daugelyje šalių, kuriose knygos platinimas ir įsigijimas legalūs, ji yra populiari (bestseleris).
Višegrado grupė

Istorija

1991 m. vasario 15 d. laikoma Višegrado grupės įkūrimo data, kai Lenkijos prezidentas Lech Wałęsa, Čekoslovakijos prezidentas Václav Havel ir Vengrijos ministras pirmininkas József Antall pasirašė bendrą deklaraciją Vengrijos miestelyje Višegrade, kurioje nustatė bendradarbiavimo tikslus ir sąlygas. 1992 m. Višegrado grupės šalys pasirašė Vidurio Europos laisvosios prekybos susitarimą (CEFTA). Tačiau, Vidurio Europos šalys ne visada aktyviai dalyvavo Višegrado grupėje. Ekonominė transformacija nulėmė, kad tarp Vidurio Europos šalių atsirado išsivystymo skirtumai. Šių šalių lyderiai pradėjo bijoti, kad tai galėtų sulėtinti jų pastangas įstoti į Europos Sąjungą. Todėl Višegrado grupės šalys pradėjo konkuruoti tarpusavyje, o šalių lyderių susitikimai 1994–1998 m. vyko nereguliariai.

Misija ir tikslai

Višegrado grupė tai keturių Vidurio Europos šalių forumas, kur jos gali dalintis patirtimi ir ieškoti bendrų pozicijų sprendžiant regiono ir ES problemas. Be to, Višegrado grupė daug dėmesio skiria saugumo ir stabilumo stiprinimui Vidurio Europoje, informacijos keitimuisi ir skatina bendradarbiavimą kultūros, mokslo, švietimo ir jaunimo mainų srityse. Prioritetinėmis bendradarbiavimo sritimis laikoma transporto infrastruktūros plėtra ir energetinio saugumo regione stiprinimas. Višegrado grupės šalys bendradarbiauja su trečiosiomis šalimis pagal V4 + mechanizmą.
Durangas

Istorija

Durangas įkurtas 1563 m. Fransisko de Ibaros. 1685 m. pastatyta bažnyčia, o 1891 m. miestas tapo arkivyskupystės centru. XX a. antroje pusėje Durangas tapo populiaria Holivudo filmų filmavimo vieta.
Juškeliai

Istorija

1682 m. kaimas minimas Molėtų krikšto metrikų knygoje.
Albert Speer

Biografija

Gimė architekto šeimoje. 1927 m. baigė architektūros studijas Berlyno aukštojoje technikos mokykloje. Nuo 1931 m. dalyvavo VNSDP ir SA veikloje. 1933 m. J.Gebelso užsakymu parengė Propagandos ministerijos perstatymo projektą. Susipažinęs su Hitleriu, greit tapo jo artimiausios aplinkos žmogumi, vadovavo Reichskanceliarijos perstatymui, dalyvavo apipavidalinant VNSDP demonstracijas ir suvažiavimus. Po P.Trosto mirties tapo Hitlerio asmeniniu architektu.
1937 m. A. Špėras paskirtas Berlyno statybos generaliniu inspektoriumi, rengė miesto rekonstrukcijos generalinį planą (pagal Hitlerio planus Berlynas turėjo tapti „naujojo pasaulio sostine“ ir savo monumentaliu architektūros stiliumi).
1941 m. A. Špėras tapo Reichstago deputatu, užėmė daugybę kitų pareigų: buvo Centrinės plano komisijos narys, Vandens ir energetikos resursų generalinis inspektorius, Toto organizacijos direktorius, Nacionalsocialistų vairuotojų korpuso vadas, VNSDP technologinės valdybos vadovas.
1942 m. vasario mėn. paskirtas Ginkluotės ir šaudmenų reichsministru, vadovavo reicho pramonės pertvarkymui karo tikslams. Pasiekdavo aukštų gamybos rodiklių, nežiūrint kitų reicho vadovų pasipriešinimo ir didžiulių nuostolių dėl priešo aviacijos bombardavimų.
Karo pabaigoje jis ignoravo Hitlerio reikalavimus sunaikinti Vokietijos pramonės įmones. 1945 m. gegužės 23 d. sąjungininkai A. Špėrą suėmė ir perdavė teisti Niurnbergo tribunolui. Proceso metu buvo vienintelis teisiamasis, pripažinęs savo kaltę, tačiau savo veiklą vadino „technologine ir ekonomine“, o ne politine.
1946 m. spalio 1 d. tribunolas pripažino A. Špėrą kaltu dėl karo nusikaltimų (pirmiausia dėl konclagerių kalinių darbo jėgos naudojimo) ir nuteisė kalėti 20 metų. Daug kartų pats, šeima ir politikai kreipėsi su malonės prašymais, tačiau dėl TSRS pozicijos kalėjo visą nustatytą laiką. Iš Špandau kalėjimo paleistas 1966 m. rugsėjo 30 d.
Išleido kelias atsiminimų knygas. Mirė 1981 m. rugsėjo 1 d. kelionės į Londoną metu.
Kasia Kowalska

Katarzyna „Kasia“ Kowalska (g. 1973 m. birželio 13 d. Sulejuveke, Lenkija) yra lenkų poproko dainininkė, dainų autorė ir prodiuserė.
Jos muzikinė karjera prasidėjo 1980 metais, kai dainavo grupėse Human, Fatum ir Talking Pictures. 1994 metais pradėjo solo karjerą ir tais pačiais metais išleido albumą „Gemini“.
1995 metais dainininkė dalyvavo Sopoto festivalyje, kur pelnė Didįjį prizą. Po to ji išleido 2-ąjį albumą „Koncert Inaczej“.
1996 m. atstovavo Lenkijai Eurovizijos konkurse su daina „Chcę znać swój grzech…“ ir užėmė 15 vietą su 31 tašku. Vėliau ji nusifilmavo filme „Nocne Graffiti“ ir įrašė garso takelį šiam filmui.
Adelė Baublienė

Biografija

1957 m. baigė Irkutsko kultūros technikumą, kultūros darbo organizatorė. Jurbarko kultūros centro Veliuonos Kultūros centro ansamblio „Veliuonietis“ meno vadovė.
Tėvynės sąjungos narė. Jurbarko raj. Tėvynės sąjungos ir politinių kalinių ir tremtinių tarybos narė. 2003–2007 m. ir nuo 2007 m. Jurbarko rajono savivaldybės tarybos narė.
Našlė, vaikai Arvydas, Eglė.
Podkastas

Podkastas (taip pat – tinklalaidė; angl. podcast; audiocast; videocast) – internete patalpintos prenumeruojamos garso arba vaizdo rinkmenos. Tai gali būti tiek tradicinės televizijos bei  radijo laidų įrašai patalpinti internete, tiek sukurtas turinys išskirtinai interneto vartotojams. Kiekvienas podkastas yra sudarytas iš atskirų dalių (epizodų) serijos ir gali būti prenumeruojamas (specialioje platformoje arba per RSS).
Pavadinimas atsirado iš angliškų žodžių broadcasting (transliavimas) ir nešiojamo MP3 grotuvo „iPod“, su kurio išpopuliarėjimu susijęs ir podkastų paplitimas. Pastaraisiais metais podkastų dažniausia klausomasi per išmaniuosius telefonus.
Populiariausias podkastas, žmogžudystę nagrinėjanti drama „Serial“, parsisiųsta 267 milijonus kartų. Statistika rodo, kad daugiau nei trečdalis amerikiečių bent kartą per mėnesį klauso tokių laidų. Amerikoje šis formatas išpopuliarėjo labiausiai dėl ilgų atstumų, nes tinklalaidžių žmonės klausosi automobiliuose. Lietuvoje tinklalaidžių klauso (žiūri) 36 % interneto vartotojų. Populiariausia platforma – „Youtube“, kurią renkasi 96 % klausytojų, „Spotify“ renkasi 14 %, po 6 % teigė taip pat naudojantys „SoundCloud“ ir „iTunes“, 3 % – kitus kanalus.

Istorija

Podkastų išradėju laikomas Tristan Louis, kuris pirmą kartą podkastų idėją pasiūlė 2000 m., ir Dave Winer, kuris pirmasis šiek tiek patobulinęs šią idėją įgyvendino. „Podkasto“ sąvoką pirmą kartą panaudojo Ben Hammersley 2004 m. ir ji greitai išpopuliarėjo. Patys podkastai taip pat ėmė sparčiai populiarėti, ypač podkastų idėją palaikė blogeris Adam Curry. 2005 m. prie podkastų populiarinimo prisidėjo „Apple“ įmonė, kurios skaitmeninės muzikos grotuvas davė vardą patiems podkastams. „Apple“ integravo podkastus į „iTunes“ ir taip pristatė juos plačiajai publikai. Iš pradžių podkastų autoriais dažniausiai buvo tinklaraštininkai, vėliau temų asortimentas plėtėsi. Savo podkastus ėmė leisti laikraščiai ir žurnalai, televizijos ir radijas.
Lapkričio 11

Vardadieniai

Anastazija – Martynas – Milvydė – Nastė – Vygintas – Vygirtė
Antanas Algirdas Garmus

Biografija

1965 m. baigė Kauno medicinos institutą. 1991 m. medicinos mokslų daktaras.
1977–1985 m. Respublikinio teismo medicinos ekspertizės biuro Kauno tarprajoninio poskyrio vedėjas, 1985–1992 m. biuro viršininkas. 1992–1994 m. Teismo medicinos ir psichiatrijos centro, 1994–1996 m. Teismo medicinos centro, 1996–2000 m. Valstybinės teismo medicinos tarnybos prie Sveikatos apsaugos ministerijos generalinis direktorius. 1965–1975 m. ir 1991–1993 m. Kauno medicinos instituto, 1991–2000 m. Lietuvos teisės akademijos, 1996–2001 m. Vilniaus universiteto dėstytojas. Nuo 1991 m. profesorius.
1991–2002 m. Baltijos teisės medicinos asociacijos prezidentas, 1992–2002 m. žurnalo „Medicina Legalis Baltica“ vyr. redaktorius. 2002 įkūrė ir vadovauja A. Garmaus teismo medicinos tyrimų biurui.
NKL 2005–2006 m. sezonas

NKL 2005–2006 metų sezonas – 1-as šios lygos sezonas, kuriame dalyvavo 16 klubų, suskirstytų į du pogrupius. Lygos čempionais tapo Vilniaus „Akademijos-MRU“ komanda.
Orangutaniniai

Orangutaninių (Ponginae) pošeimio evoliucija

Pirmosios orangutaninių gentys, tokios kaip Sivapithecus, Khoratpithecus pasirodė mioceno epochoje, tai yra 6 ar 7 milijonus metų prieš pirmus jų įrodymus Pietryčių Azijoje ir pietinėje Kinijoje iš pleistoceno epochos.
Labiausiai iš fosilijų žinoma Sivapithecus gentis, susidedanti iš keleto rūšių datuojamų nuo 12,5 milijono iki 8,5 milijonų metų. Jie skiriasi nuo kitų orangutanų pagal dantų išsidėstymą ir pokranialinę morfologiją.

Orangutaninių (Ponginae) pošeimio matmenys

Orangutaninių pošeimyje yra gyvavusi Gigantopithecus blacki rūšis, kuri tarp visų primatų (Primates) rūšių buvo stambiausia, tai yra buvusi tris-keturis kartus sunkesnė už gorilas (Gorilla), ar septynis-aštuonis kartus sunkesnis už iki dabar išlikusius jiems artimus orangutanus (Pongo). Remiantis fosilijomis, patino kūno aukštis buvo iki 3 m, kartais teigiama iki 4 m, o sverdavo 540–600 kg, išskėstų į šonus dviejų rankų, įskaitant pirštus, skersmuo siekė virš 3,6 m. Bet kiti tyrinėtojai ginčija, kad Gigantopithecus blacki buvo mažesni – 1,8–2 m aukščio ir 180–300 kg svorio.
Justinas Macijauskas

Biografija

1969 m. baigė Plungės 4-ąją vidurinę mokyklą, 1973 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, inžinierius hidrotechnikas.
1973 m. Plungės melioracijos statybos montavimo valdybos meistras, darbų vykdytojas, Gamybinio techninio skyriaus viršininkas. 1977 m. Akmenės melioracijos statybos montavimo valdybos vyriausias inžinierius, 1982 m. Pakruojo melioracijos statybos montavimo valdybos viršininkas, 1993 m. po privatizavimo įmonę perregistravus į akcinę bendrovę, AB „Meresta“ direktorius.
1995 m. Lietuvos ūkio partijos, 1999 m. Naujosios sąjungos Pakruojo rajono skyriaus narys.
1997–2000 m., 2000–2003 m., 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Pakruojo rajono savivaldybės tarybos narys. 
Lietuvos melioracijos įmonių asociacijos prezidiumo narys, Lietuvos medžiotojų ir žvejų draugijos Pakruojo skyriaus pirmininkas, sporto klubo „Meresta“ prezidentas.
Sutuoktinė Zina, vaikai Gediminas, Justinas.
Lomazų mūšis

Mūšis

Konfederatai palikę Vlodavos miestą traukėsi nuo artėjančios rusų kariuomenės Lomazų kryptimi, kur galiausiai apsistojo ir ruošėsi gynybai. 1769 m. rugsėjo 15 d. kariuomenės susitiko mūšio lauke esančiame tarp Lomazų, Studziankos ir Lubenkos kaimų. Mūšio metu žuvo apie 100–200 konfederatų, kurių tarpe buvo ir konfederatų kariams vadovavęs Pranciškus Ksaveras Pulaskis.
Sunokęs vaisius (filmas)

Turinys

Studentė Patricija, atvykusi į Graikiją atostogų, nusprendžia laiku negrįžti į Miuncheną. Atidavusi savo lėktuvo bilietą oro uoste sutiktai porai, ji sėda į nepažįstamo vyro automobilį. Keliaudama autostopu, laisvos moralės mergina leidžiasi į naujas pažintis ir seksualinius eksperimentus su sutiktais naujais žmonėmis, kol sutinka ir įsimyli žurnalistą Tomą...
RRNR

rRNR (ribosominė ribonukleino rūgštis) – ribonukleino rūgštis (RNR), sudaranti ribosomas. Jos sudaro daugumą visų ląstelėje esančių RNR. rRNR molekulių ilgis daug mažesnis už DNR.
Kaštelo Brankas

Istorija

Kaštelo Brankas įkurtas prieš 1209 m.
Lorencas Vala

Lorencas Vala (it. Lorenzo arba Laurentius Valla, 1406 m. – 1457 m. rugpjūčio 1 d.) – italų humanistas, istorikas, filosofas ir retorikas.

Gyvenimas

Lorencas Vala gimė Romoje konsistorijos advokato šeimoje. Vaikystėję ir jaunystę praleido popiežiaus Martyno V kurijoje. Dėstė retoriką Pavijos universitete. Vėliau privačiai dėstė Milane ir Genujoje. Daug keliavo po įvairius Italijos miestus.
Apsistojęs Neapolyje, tarnavo Aragono karaliaus Alfonso V sekretoriumi. Iš pradžių L. Vala už savo veikalus bažnyčios buvo kaltinamas erezija. 1448 m. jis gavo apaštališkojo sekretoriaus vietą popiežiaus Mikolajaus V kurijoje ir kartu iki mirties buvo Laterano šv. Jono bažnyčios kanauninkas. Mirė Romoje.

Kūryba

Iš filosofinių L. Valos veikalų svarbiausi yra trijų knygų traktatas „Apie malonumą ir apie tikrąjį gėrį“ (De voluptate ac de vero bono, 1431 m.), kuriame mėginama stoicizmą ir epikūrizmą suderinti su krikščioniškuoju asketizmu, traktatas „Apie laisvą valią“ (De libero arbitro, 1493 m.), nukreiptas prieš Boecijų (apie 480–524 m.), „Dialektiniai prieštaravimai aristotelininkams“ (Dialecticae disputationes contra arsitotelinecos, 1449 m., išleistas 1499 m.), kuriuose kritikuojama viduramžių scholastinė logika ir dialektika, traktatas „Apie vienuolių profesiją“ (De professiore religiosorum, 1445 m.), nukreiptas prieš vienuolynų instituciją, garsioji „Kalba apie prasimanytą Konstantino dovaną, kuria klaidingai tikėta“ (De falso credita et ementia Constantini donatione Declamatio, 1440 m., išleista 1517 m.), kurioje įrodomas vadinamojo Konstantino rašto, suteikiančio popiežiui teisę į pasaulietinę valdžią, neautentiškumas. L. Vala taip pat parašė veikalų iš kalbotyros ir istorijos. Šešių knygų traktate „Apie lotynų kalbos grakštumą“ (De linguae latinae elegantia, 1471 m.), kėlė mintį apie lotynų kalbos atnaujinimą. Istoriniuose veikaluose su jam būdingu kriticizmu analizavo Cicerono, Livijaus, Salustijaus, Kvintiliano koncepcijas. L. Vala. paliko ir vertimų iš graikų kalbos. Jis išvertė Herodotą, Tukididą, dalį Homero „Iliados“, keletą Ezopo pasakėčių.
Dhanbadas

Istorija

Iki 2000 m. buvo Biharo dalimi.
Vincas Burdulis

Biografija

Muzikos mokėsi pas A. Sodeiką ir prof. F. Danielsą. Iš pradžių vargonininkavo Šv. Juozapo lietuvių parapijoje Skrentone, Filadelfijoje, o vėliau Šv. Kazimiero parapijose Niu Heivene, Konektikute, ir Vestfilde (Masačusetsas), paskui Švč. Trejybės parapijoje Hartforde. Visur vadovavo ir chorams, kurie giedojo bažnyčiose, dalyvavo dainų šventėse ir kituose tautiniuose renginiuose. Ypač aktyviai V. Burdulis dalyvavo Konektikuto valstijos šventiniuose renginiuose, kai 1935 m. Hartforde buvo švenčiamas valstijos 300 metų jubiliejus.
Nuo 1940 m. buvo ALRK vargonininkų sąjungos narys.