google/wiki40b huggingface dataset:
Paulus Potter

Paulius Poteris (ol. Paulus Potter, Paulus Poetter, 1625 m. lapkričio 25 d.(?), Enkheizenas, Nyderlandai – 1654 m. sausio 17 d. (?), Amsterdamas) – XVII a. Nyderlandų tapytojas ir grafikas. Daugiausiai kūrė kaimo peizažus su gyvuliais.

Biografija

Paulius Poteris gimė Enkheizene. Pakrikštytas 1625 m. lapkričio 25 d. Jis buvo kilęs iš menininkų šeimos. Tėvas Pieter Simonsz Potter (1600–1652) buvo menininkas, motina Aaltje Paulusdr Bartsius buvo tapytojo Willem Bartsius sesuo. 1631 m. šeima persikėlė į Amsterdamą. Paulius Poteris mokėsi pas tėvą ir, tikėtina, pas tapytoją Claes Moeyaert (1590/1591–1655). 1642 m. Poterio vardas paminėtas tarp Harlemo tapytojo Jacob de Wet (1610–apie 1675) mokinių. Vėliau Paulius Poteris persikraustė į Delftą, kur 1646 m. rugpjūčio 6 d. įtrauktas į vietos tapytojų gildijos narius. 1647 m. jo šeima persikraustė į Hagą (ten dokumentuotas sesers krikštas) ir pats Paulius Poteris 1649 m. pažymėtas vietos tapytojų gildijos įrašuose. 1650 m. liepos 3 d. Paulius Poteris vedė Adriana Balcken Eynde, Hagos miesto architekto dukterį. 1649 − 1652 m. Paulius Poteris nuomavosi namą, kuriame anksčiau gyveno Janas van Gojenas (1596−1656).
Gali būti, kad su savo žmonos tėvo tarpininkavimu Paulius Poteris pradėjo gauti užsakymų tapybos darbams iš Amalia van Solms, princo Frederiko Hendriko Oraniečio našlės. Žinoma, kad Poteris nutapė vieną paveikslą jai, bet pilnai užsakymų neįgyvendino, nes 1651 m. jis buvo paduotas į teismą dėl paveikslų nepristatymo. Iki 1652 m. gegužės 1 d. Paulius Poteris grįžo į Amsterdamą daktaro Nikolo Tulpo kvietimu (to paties, kuris buvo susijęs su Rembrantu ir pavaizduotas paveiksle „Daktaro Nikolo Tulpo anatomijos pamoka“). Jis nutapė daktaro sūnaus Dirko Tulpo viso ūgio portretą ant žirgo. Paulius Poteris greit po to mirė nuo tuberkuliozės. Palaidotas Amsterdamo Nieuwezijdskapel 1654 m. sausio 17 d. Pauliaus Poterio kūryboje dominuoja kaimo vaizdai su gyvuliais. Jis laikomas vienu pirmųjų menininkų, kurie kūrė savotiškus gyvulių „portretus“. Jis paruošė apie 25 ofortus gyvulių tematika. Paulius Poterio mokiniai nežinomi, tapytojas Karel Dujardin (apie 1622−1678) patyrė jo įtaką. Žymiausiu Poterio paveikslu minimas natūralaus dydžio galviją vaizduojantis „Bulius“ (kitaip „Jautis“, Hagos Mauricheise).
Boksitogorskas

Istorija

1929 m. pradėjus boksitinių molžemių gavybą įkurta Boksitų gyvenvietė. 1950 m. suteiktas miesto statusas.
Nijolė Puronaitė-Benotienė

Nijolė Puronaitė-Benotienė (g. 1958 m. birželio 1 d. Vilniuje) – Lietuvos chorvedė ir pedagogė.

Biografija

1976 m. baigė Vilniaus 3-ąją vaikų muzikos mokyklą (R. Narsčiaus akordeono klasę), 1980 m. Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetų choro dirigavimo dėst. Antano Alseikos klasę. Kaišiadorių kultūros namuose vadovavo mišriajam ir moterų chorams, kurie gerai pasirodydavo rajoninėse meno mėgėjų apžiūrose.
1984 m. atvyko į Kanadą – Torontą ir ten netrukus subūrė merginų kvartetą „Sutartinė“. Merginos koncertavo Kanadoje, JAV ir Australijoje. 1989 m. suorganizavo vaikų chorą, kuris priklauso Lietuvos Kankinių parapijai ir gieda rytinėse sekmadienio šv. Mišiose. 1987 m. „Sutartinė“ išleido garsajuostę vaikams „Kiškis piškis“, ketinama išleisti ir garsajuostę jaunimui. 1994 m. I Pasaulio lietuvių dainų šventėje Vilniuje dirigavo K. V. Banaičio harmonizuotą lietuvių liaudies dainą „Oi, motinėle“. Rašo įvairiais klausimais „Tėviškės žiburiuose“.
Seo Ji-Soo

Seo Ji-Soo (kor. 서지수, g. 1985 m.), žinoma pseudonimu ToSsGirL – buvusi profesionali StarCraft: Brood War žaidėja iš Pietų Korėjos STX SouL komandos, žaidė teranų rase (karjeros pradžioje žaidė protosais, iš tų laikų likęs ir pseudonimas).

Karjera

Seo Ji-Soo yra tris kartus tapusi Pietų Korėjos StarCraft: Brood War moterų lygos nugalėtoja. Taip pat laimėjusi pirmąją vietą TV Stargirls lygoje ir pirmąją vietą OGN Female Gamer parodomajame turnyre. Tai yra, ji laimėjo pirmąją vietą visuose moterų turnyruose, kuriuose tik dalyvavo. Nuo 2005 m., Korėjoje užsidarius moterų StarCraft turnyrams, Seo Ji-Soo pradėjo dalyvauti įprastose lygose. Nors atskiruose mačuose yra pasiekusi žymių pergalių, įskaitant prieš vienus geriausių korėjiečių žaidėjus Hong Jin-Ho (YellOw) ar Park Jung Suk (Reach), aukštesnių vietų čia nebeužėmė.
2009 m. ESWC Asia Masters tarptautiniame turnyre ji užėmė trečiąją vietą.
ToSsGirL ilgą laiką buvo vienintelė Pietų Korėjos profesionali StarCraft: Brood War žaidėja – moteris.
2012 m. birželio 29 d. paskelbė apie karjeros pabaigą.
Pietų Azijos istorija

Periodizavimas

Nors regionas buvo susiskaldęs, jo istorijai siekiama taikyti bendrą periodizaciją (panašiai, kaip Europos istorijai taikoma senovės, viduramžių, naujųjų laikų, naujausiųjų laikų sąvokos).

Indo slėnio civilizacija

Šiuo laikotarpiu istorija vystėsi Indo upės slėnyje, daugiausia dabartinio Pakistano teritorijoje. Čia susikūrė aukšto lygio civilizacija, kurios kūrėjai buvo dravidų kilmės tautos.

Senovės karalystės (XII a. pr. m. e.-III a. pr. m. e.)

Nuo XII a. pr. m. e. civilizacijos centras persikėlė į Gango upės slėnį, tačiau išliko ir Indo aukštupyje. Indoeuropiečiai indo-arijai šiaurinėje regiono dalyje sukūrė daugybę smulkių valstybėlių, tarp kurių ilgainiui iškilo 16 svarbiausių, vadinamų Mahadžanapadomis. Jos kovojo tarpusavyje dėl hegemonijos.
Tuo pat metu pietinėje regiono dalyje dravidai kūrė savo nepriklausomas valstybėles.
Nuo V a. pr. m. e. labai sustiprėjo viena iš Mahadžanapadų, Magadha. Ji sugebėjo suvienyti visą Šiaurės Indiją. Atėjus į valdžią Maurjų dinastijai, Magadha užkariavo ir pietines dravidų valstybes, labai trumpam suvienydama beveik visą Pietų Aziją. Tai buvo vienintelis tokio masto suvienijimas iki Britų Indijos laikų (XVIII a.).

Musulmoniškas laikotarpis

Nuo XIII a. Hindustane įsigalėjo musulmoniška valstybė Delio sultonatas, pradėjęs greitą islamo ekspansiją Indijoje. Dėl to susiformavo daug skirtingų musulmoniškų sultonatų.
Joana Civilkaitė

Biografija

1946–1948 m. dirbo laikraščio „Tarybų Lietuva“ redakcijoje. 1946–1949 m. studijavo Kauno Vytauto Didžiojo universiteto Istorijos-filologijos fakultete. 1948–1949 m. LLKJS Kauno miesto rajono komiteto sekretorė. Baigė Centrinę komjaunimo mokyklą prie VLKJS CK.
1951–1970 m. laikraščio „Komjaunimo tiesa“ redakcijos skyriaus vedėja, atsakingoji sekretorė, redaktoriaus pavaduotoja, 1959–1970 m. šio laikraščio redaktorė.  1960–1970 m. LLKJS CK biuro narė. 1961 m. Vilniaus universitete įsigijo žurnalistės specialybę. 1970–1990 m. Vyriausiosios enciklopedijų redakcijos visuotinės istorijos redakcijos vedėja, Mokslinės redakcijos vedėja, vyresnioji mokslinė redaktorė.
1975 m. LSSR nusipelniusi žurnalistė. 
Palaidota Gėlainių (Kėdainių rajonas) kapinėse.
Ūsinis

Ūsinis (latv. Ūsiņš) – dievybė senovės latvių mitologijoje, siejama su pavasariu ir šviesa. Pirmasis dievą paminėjo Stribingas 1606 m. pranešime kolegijai, kad latviai turintys arklių dievą. Senasis Stenderis Ūsinį įvardija kaip bičių dievą, nors tuo labai abejojama.
Pat Riley

Patrick James „Pat“ Riley (g. 1945 m. kovo 20 d. Rome, Niujorko valstijoje) – Majamio „Heat“ komandos vyriausiasis treneris ir komandos prezidentas. Prieš dirbdamas Majamyje jis treniravo Los Andželo „Lakers“ ir Niujorko „Knicks“ komandas. 1996 m. renkant NBA 50-mečio visų laikų komandą Riley pateko tarp 10 geriausių NBA trenerių.
Jo vadovaujamos komandos penkis kartus tapo NBA čempionėmis, vieną kartą komanda tapo nugalėtoja jam dirbant trenerio asistentu, taip pat yra laimėjęs čempionų žiedus kaip žaidėjas, taigi yra tapęs NBA čempionu septynis kartus. Riley šventė savo paskutinę pergalę 2006 m. treniruodamas Miami Heat.

Žaidėjo karjera

1967 m. Riley buvo pašauktas San Diego Rockets pirmajame rate. Vėliau perėjo į Los Angeles Lakers ir 1972 m. tapo NBA čempionu. 1976 m. baigė savo nelabai įspūdingą žaidėjo karjerą, žaisdamas už Phoenix Suns.

Los Angeles Lakers

1976–1977 m. Riley sugrįžo į NBA kaip „Lakers“ klubo komentatorius. 1979–1980 m. persikraustė iš komentatoriaus kabinos arčiau aikštės tapdamas trenerio Paul Westhead asistentu.
Riley buvo paskirtas vyr. treneriu 1981–1982 m. ir atvedė Lakers komandą į keturis iš eilės NBA finalus. Pirmas titulas buvo laimėtas 1982 m. įveikus Philadelphia 76ers. Abi komandos vėl susikovė 1983 m. finale, bet Lakers turėjo pripažinti 76ers pranašumą. Kitais metais juos vėl lydėjo nesėkmė – nusileido Boston Celtics komandai tik po septynerių rungtynių. 1985 m. jiems buvo auksiniai, pavykus asirevanšuoti Celtics komandai.
Riley komandos sėkmingiausiu sezonu laikomi 1986–1987, kai Lakers klubui atstovavo būsimi Krepšinio šlovės muziejaus nariai Magic Johnson, James Worthy ir Kareem Abdul-Jabbar. Tą sezoną jie pasiekė 65 pergales, pralaimėdami 17 rungtynių. Po šešių finalinių rungtynių buvo iškovotas trečias titulas. Dar dukart jo vadovaujami Lakers tapo čempionais (1988 ir 1989 m.)

New York Knicks

Riley metus dirbo NBC televizijoje komentatoriumi. 1991 m. tapo New York Knicks vyr. treneriu. Riley išvedė komandą į NBA finalus 1994 m., kur Knicks po septynerių rungtynių nusileido Houston Rockets, nors prieš tai pirmavo serijoje 3:2.
Žemaitkiemis (Saugos)

Geležinkelio stotis

1875 metais, nutiesus Tilžės – Klaipėdos geležinkelį, Žemaitkiemyje įrengta traukinių sustojimo vieta. 1892 m. čia pradėta priiminėti smulkias siuntas, o 1911 m. – ir vagonines siuntas. Žemaitkiemis tapo geležinkelio pusstotė.
Prasidėjus pirmajam pasauliniam karui, 1914 m. rugpjūčio 2 d., sekmadienį, rusų rinktinė (apie 300 vyrų) peržengė sieną, ir jos patruliai užėmė Žemaitkiemio ir Kukoraičių (arba Kukorų) geležinkelio stotį. Jie Žemaitkiemyje sunaikino telegrafą ir signalizacijos įrenginius, susprogdino bėgius. Geležinkelietis peršovė rusų kareivį. Tada rusai, suėmę du brolius Deckius, paskubomis atsitraukė.
Po antrojo pasaulinio karo geležinkelio pusstotė panaikinta. Keleivinis traukinys Klaipėda- Pagėgiai sustodavo ir Žemaitkiemy.

Mokyklos

1875 m. Žemaitkiemyje atidaryta pradinė mokyklą, o 1900 m. – antra klasė joje. Iki 2005 m. veikusi mokykla pastatyta 1929 m. Baptistų bažnyčioje 1936–1939 metais veikė privati lietuviška mokykla, kuri buvo uždaryta Klaipėdos kraštą užėmus vokiečiams.

Bažnyčia

1903 metais pastatyta evangelikų baptistų bažnyčia. Religinėms apeigoms tarnavo iki 1959 metų. Nuo 1959 iki *1998 metų ji buvo naudojama kaip klubas, vėliau – paversta kombinuotų pašarų sandėliu. Maldos namų atkūrimu rūpinosi evangelikų baptistų bažnyčios diakonas Vytautas Baranauskas. Svarų indėlį bažnyčios atgavimui ir atstatymui įnešė ir Herbert Jaksteit, gimęs Žemaitkiemio kaime, dabar gyvenantis Kelne, Vokietijoje. Pamaldos šiuo metu čia vyksta du kartus per mėnesį. Kai pamokslą sako atvykstantis pastorius Jaksteit, į bažnyčią visada ateina daug žmonių. Kaimo Lietuviška babtistų draugystė 1903-1910 m. leido laikraštį „Pasiuntinystės laiškas“.
Voluinės aukštuma

Voluinės aukštuma (ukr. Волинська височина) yra Ukrainos vakaruose, į rytus nuo Vakarinio Bugo upės, į pietus nuo Polesės žemumos. Pietryčiuose pereina į Podolės aukštumą. Ilgis 200 km. Vyraujantis aukštis 220-250 m, didžiausias - 342 m. Skliautkalvės, raguvos, yra karstinių reljefo formų. Dengia miškastepė.
Kartu su Podolės aukštuma sudaro Voluinės-Podolės aukštumą.
Dvariškiai

Istorija

1966–1992 m. veikė biblioteka, vaikų darželis. Iš kaimo sovietinės okupacijos metais ištremta 12 žmonių. 1949–1992 m. tarybinio ūkio centrinė gyvenvietė.
Per minimą, sovietinį laikotarpį kaimas turėjo kitą vardą – Tarybinis (tarybinio ūkio gyvenvietė). Pavadinimas Dvariškiai buvo pakeistas, nes tuo metu neatitiko sovietnės ideologijos ir siejosi su dvaru, buržuazija ir buržujais. Atgavus nepriklausomybę, grąžintas pirminis variantas, atitinkantis dabartinį.
Žirnovskas

Istorija

Gyvenvietė pradėjo kurtis XVIII a. vid. Naftos gavyba pradėta 1949 m. Žirnojės gyvenvietė ėmė sparčiai augti – 1950 m. tapo miesto tipo gyvenviete, 1958 m. Žirnovsko miestu.
Treinoji

Aplinkinės gyvenvietės

Šakvietis - 4 km 
Kasbarynai - 1 km
Lomiai - 0,1 km
Juodpetriai - 8 km
Juozas Staniulis

Biografija

1982 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, inžinierius hidrotechnikas.
1999 m. UAB „Alytaus melioracija“ vyr. inžinierius, 2005 m. UAB „Algraižė“ direktorius gamybai, statybos direktorius.
Naujosios sąjungos narys. 2004–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Alytaus rajono savivaldybės tarybos narys. 
Lietuvos žemėtvarkos ir hidrotechnikos inžinierių sąjungos narys. Sutuoktinė Dalia, vaikai Renata, Darius, Andrius, Eglė.
Gaidsalė

Gaidsalė – viena iš 7 salų Platelių ežere, Plungės rajone. Tai valstybės saugomas hidrografinis gamtos paveldo objektas  Žemaitijos nacionalinio parke teritorijoje. Sala 2007 m. liepos 25 d. įregistruota į Saugomų teritorijų valstybės kadastrą.
Pasakojama, kad saloje giedodavę gaidžiai, nuo to ir kilęs pavadinimas. Plateliškiai atveždavę ir paleisdavę į salą vištas su gaidžiais, kad šie nesikapstytų Platelių miestelyje. Nuo ankstyvo ryto saloje girdėdavosi gaidžių balsai. Taip pat salos pavadinimas sietinas su senuoju tikėjimu. Manoma, kad šioje saloje buvo pagoniška aukavietė, kurioje aukodavo įvairius gyvūnus, tarp jų ir gaidžius.

Geografija

Gaidsalė yra kraštovaizdyje išsiskirianti salelė, skalaujama pietvakarinėje Platelių ežero dalyje, apie 100 m atstumu nuo pakrantės, kur eina kelias  3202  Pauošniai–Plateliai . Ji užima 0,29 ha plotą, yra ovalo formos, apaugusi medžiais. Susiformavo po paskutinio ledynmečio, formuojantis ežerui.
Dėmėtakrūtis ibis

Išvaizda

Žymiai mažesnis už baltąjį gandrą, kūno ilgis 47 cm. Galvą puošia platus, cinamono spalvos kuodas. Veidinėje dalyje turkio spalvos dėmės. Kaklo plunksnos apkraštuotos rudai. Sparnai turkio atspalvio. Nugara, krūtinė ir pilvas cinamono spalvos. Patelės turi daugiau turkio spalvos dėmių ir dryžių. Snapas išlenktas į apačią, raudonas.

Paplitimas

Aptinkamas  Vakarų Afrikoje ir  Centrinėje Afrikoje.  Populiacijoje 200 000–510 000 suaugusių individų.

Biologija

Sėslus. Biotopas – miškų upeliai ar pelkės. Laikosi netoli vandens. Ištisus metus ilsisi tame pačiame medyje.
Minta sraigėmis, kirmėlėmis, lervomis ir vikšrais. Maisto ieško dumblėtose pakrantėse ar pelkėse.
Veisiasi ištisus metus, išskyrus ilgus sausros laikotarpius, kai nukrenta vandens lygis. Lizdus krauna pavienės poros. Dėtyje 2 kiaušiniai. Inkubacija trunka 3 savaites.
Kartos trukmė 10 m.
Ginkūnų ežeras

Ežero gyvūnija

Atsižvelgiant į tai, kad šis telkinys yra miesto teritorijoje, ežeras ir jo pakrantės pasižymi turtinga gyvūnija, ypač paukščiais, iš kurių nemažai retų bei saugomų: pakrantės nendrynuose kasmet peri nendrinės lingės, didieji baubliai, nendriniai žiogeliai. Stebėtos Lietuvoje itin retos mažosios žuvėdros.

Ekologinės grėsmės

2007 metais buvo pradėtas Talšos ir Ginkūnų tarpežerio tvarkymo projektas. Laukinė ir pelkėta teritorija buvo numelioruota, sunaikinta augmenija. Jautrioms šių miesto ežerų ekosistemoms iškilo didelė grėsmė.
Pasiūla

Pasiūla (angl. supply) – tai rinkai pateiktas produktų kiekis esant nurodytai kainai.
Kainos ir pasiūlos santykį pavaizduoja pasiūlos kreivė.

Pasiūlos priklausomybė

Nesikeičiant kitiems veiksniams pasiūla visada didėja augant kainai ir visada mažėja kainai smunkant.
Japoninis puošmedis

Morfologija

Laja kiaušiniška. Žievė lygi, juosvai ruda, greitai sueižėja. Ūgliai ploni, pilki, rudi arba rausvi, žvilgantys, su smulkiomis, gelsvai rudomis karpelėmis. Pumpurai smulkūs, kiaušiniški, priešiniai, rausvi, pridengti dviem žvyneliais. Lapai paprasti, odiški, plačiai rutuliški, širdišku pamatu, lenkta viršūne, apvaliais pjūkliškais kraštais, 5–10 cm ilgio, melsvai žalia viršutine ir balsvai žalia apatine puse, su rausvais, žvilgančiais, 2–3 cm ilgio lapkočiais. Rudenį lapai gelsvi, oranžinės arba oranžiškai gelsvos spalvos. Rudenį lapai skleidžia silpną karamelės kvapą, tačiau išdžiovinus lapus jie tampa bekvapiai. Žiedai smulkūs, lapų pažastyse. Žydi gegužės mėnesį.Vaisiai – odiškos dėžutės, 1,5–2 cm ilgio, jose bręsta daug sparnuotų sėklų, kurios yra rudos spalvos. Dauginasi sėklomis ir ataugomis.

Matmenys

Medis įprastai užauga nuo 15 iki 30 m aukščio, o Lietuvoje iki 10-15 m.

Augimvietės

Mėgsta pusiau pavėsį, saulėtoje vietoje lėtai auga. Gerai auga derlingame, drėgname dirvožemyje. Jis turėtų būti rūgštus arba neutralus (pH 6-7). Labai dekoratyvus, atsparus klimatinėms sąlygoms. Jauni medeliai linkę nušalti, todėl žiemai reikia pridengti. Lietuvoje vaisius subrandina labai vėlai. Sėklas patartina sėti rudenį, kad pereitų stratifikacijos periodą. Pirmais metais auga labai lėtai. Taip pat galima dauginti gyvašakėmis. Tinka auginti pavieniui, labai gražiai atrodo rudenį.

Paplitimas

Labiausiai paplitęs Japonijoje. Lietuvoje auginamas retai.
Purpurinė guotė

Literatūra

Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 93 psl.
Pranciškus Erelis

Biografija

1945 m. baigė Vytauto Didžiojo universitetą. 1976 m. medicinos mokslų daktaras.
1945–1949 m. Vytauto Didžiojo universiteto (nuo 1946 m. Kauno universitetas) dėstytojas. 1949–1958 m. Mažeikių ligoninės Terapijos skyriaus vedėjas. 1958–1963 m. Šiaulių respublikinės, 1963–1965 m. Vilniaus respublikinės klinikinės ligoninės vyriausiasis terapeutas. 1965–1975 m. dirbo Eksperimentinės ir klinikinės medicinos institute. 1975–1994 m. dėstė Vilniaus universiteto Gydytojų tobulinimosi fakultete. Nuo 1979 m. profesorius. Tyrė reumatinių ligų epidemiologiją Lietuvoje.
Dar nuo mokymosi Plungės gimnazijoje laikų puikiai mokėjo lotynų kalbą, rimtai domėjosi latvių, senovės prūsų, kt. kalbomis. 1988 m. buvo vienas iš „Prūsos“ klubo steigėjų (tuo metu – prie Lietuvos kultūros fondo, vėliau – prie Tesingumo ministerijos). Išėjęs į pensiją, rašė eiliuotus prisiminimus, daug dėmesio skyrė lietuvių kraštotyrai, aktyviai dalyvavo gaivinant prūsų kalbą (yra žinomo eilėraščio prūsų kalba „Etwerpjais brati“ autorius), prūsiškai pasirašinėjo slapyvardžiu Arellis.
Kazimieras Jonkaitis

Biografija

Lomžos gimnazijoje baigęs dvi klases, nuo 1855 m. toliau mokėsi Tikocino kunigų seminarijoje. 1859 m. rugpjūčio 30 d. įšventintas kunigu. 1859–1862 m. Pakuonio Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčios tarnavo vikaru. 1863 m. paskirtas vikaru į Seirijų Švč. Mergelės Marijos Škaplierinės bažnyčią. 1863 m. sukilimo metu priėmė sukilėlių priesaiką, už tai Rusijos caro administracinių organų 1865 m. buvo areštuotas, jam paskirta slapta priežiūra. 1866 m. perkeltas vikaro pareigoms į Prienų Kristaus Apsireiškimo bažnyčią.
 
1871 m. paskirtas vikaru į Punsko Švč. M. Marijos Dangun Ėmimo bažnyčią, 1875 m. patvirtintas administratoriumi (klebonu). Per 1868 m. gaisrą miestelio senoji šventovė buvo sudegusi ir tikintieji meldėsi dovanotame mediniame kluone. Kunigas K.Jonikaitis su parapijiečiais nusprendė statyti naują mūrinę bažnyčią. Tai buvo nelengvas sprendimas po baudžiavos panaikinimo dar neatsitiesusiems kaimiečiams. Kertinį akmenį įmūrijo pats klebonas, kas kiek prieštaravo nusistovėjusiai tradicijai šiam veiksmui kviesti pagyvenusį parapijietį. Kun. K.Jonikaitis panaikino ir kitą seną paprotį: per Kalėdas, Užgavėnes ir Velykas girdyti elgetas. Matyt, įtemptas darbas statant bažnyčią paveikė sveikatą ir, nesulaukęs 47–tojo gimtadienio, jis mirė. Statyti dvibokštę Punsko bažnyčią užbaigė kun. Simonas Norkus-Narkevičius.
Ariogalos valsčius

Ariogalos valsčius buvo vidurio vakarų Lietuvoje. Centras – Ariogala.
Nižnekamskas

Istorija

Įsikūrė 1961 m. statant chemijos kombinatą, 1966 m. gavo miesto teises.
Vitalius Simanynas

Biografija

1984 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, inžinierius – mechanikas, 2005 m. Kauno technologijos universitete baigė viešąjį administravimą.
J. Pikūno IĮ turto vertintojas – asistentas.
Partijos Naujoji sąjunga (socialliberalai) Lazdijų rajono skyriaus narys. Nuo 2011 m. Lazdijų rajono savivaldybės tarybos narys. 
Žmona Gintauta, vaikai Aurimas, Agnė.
Morkus Antanas Butleris

Šeima

Tėvas: Aleksandras Butleris, motina Konstancija Krasovska. Žmona: Pranciška Ščiukaitė (1690–1767) Stanislavo Antano Ščiukos vaikaitė. Vaikai: Juozapas Butleris (1710–1749), Mykolas Butleris ir Lukas Aleksandras Butleris (1711–1783).
Rolandas Kazlauskas

Biografija

1962 m. baigė Vilniaus universitetą. 1993 m. habilituotas fizinių mokslų daktaras.
1961–1963 m. dirbo Chemijos ir chemijos technologijos institute, 1962–1967 m. mokytoju Lentvaryje. Nuo 1966 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, 1988–2005 m. Analizinės ir aplinkos chemijos katedros vedėjas, nuo 1996 m. ir Chemijos fakulteto dekanas, nuo 1994 m. profesorius.

Mokslinė veikla

Tyrimų sritys – spektrinės, elektrocheminės (jonometrinės), chromatografinės analizės metodai, medžiagų chemijos analizė ir kokybės nustatymas. 10 išradimų autorius.
Estonian Air

Veikla Lietuvoje

Nuo pat Estonian Air įsikūrimo buvo vykdomi skrydžiai iš Talino į Vilnių. Iki 2015 m. veiklos sustabdymo Estonian Air į Vilnių vykdė 14 skrydžių per savaitę. Nuo 2010 m. Estonian Air vykdė skrydį Vilnius – Talinas – Amsterdamas – Talinas – Vilnius. Nuo 2010 m. spalio mėnesio Estonian Air Vilniaus oro uoste įkūrė antrinę bazę, kurioje bazavosi Boeing 737 tipo orlaivis. Su juo iš Vilniaus oro uosto buvo skraidoma į Amsterdamą (6 kartus per savaitę), Milaną (1 kartą per savaitę) ir Stokholmą (6 kartus per savaitę).
Energijos skirstymo operatorius

Energijos skirstymo operatorius (ESO) – valstybės valdoma energetikos įmonė Lietuvoje.
Pagrindinės ESO funkcijos: elektros energijos tiekimas ir skirstymas bei gamtinių dujų skirstymas, garantinis elektros ir dujų tiekimas, elektros ir dujų įvedimas, elektros ir dujų skirstymo tinklų eksploatavimas, priežiūra, valdymas ir plėtra, jų saugumo ir patikimumo užtikrinimas.
ESO aptarnauja 1,6 mln. klientų visoje Lietuvoje. Bendrovės aptarnaujamas plotas siekia 65,3 tūkst. km².

Istorija

Bendrovė ESO įkurta sujungimo būdu reorganizavus elektros ir dujų skirstomųjų tinklų bendroves – AB LESTO ir akcinę bendrovę „Lietuvos dujos“. 2016 m. sausio 1 d. LESTO ir „Lietuvos dujos“ baigė savo veiklą kaip juridiniai asmenys, o ESO perėmė abiejų bendrovių turtą, teises ir pareigas, taip pat visą ilgalaikį ir trumpalaikį turtą, ilgalaikius ir trumpalaikius finansinius bei kitus įsipareigojimus, gautinas ir mokėtinas sumas pagal LESTO ir „Lietuvos dujos“ sudarytas sutartis ar kitais pagrindais kylančias prievoles.
ESO taip pat perėmė visas kitas teises ir pareigas bei prievoles (įskaitant teises ir pareigas pagal sudarytas kolektyvines ir darbo sutartis, bankų sąskaitose esančias lėšas, sutartis su naujaisiais bei esamais klientais, elektros energijos gamintojais, nepriklausomais tiekėjais, taip pat prekių, paslaugų ir/ar darbų tiekėjais) bei teises ir pareigas, kylančias iš kitų sudarytų dokumentų (techninių sąlygų, projektavimo sąlygų ir kt.), išskyrus tas, kurias Lietuvos Respublikos imperatyviomis teisės normomis draudžiama arba kurių negalima perduoti kitam asmeniui reorganizavimo metu.

Ūkis

ESO valdo 121,698 tūkst. km elektros linijų: 78,7 proc. jų sudaro elektros oro linijos, o 21,3 proc. – elektros kabeliai. Bendrovė taip pat eksploatuoja 8,4 tūkst. km skirstomųjų dujotiekių.
94,98 proc. ESO akcijų valdo „Lietuvos energija“, UAB. Kiti akcininkai – 5,02 proc.
Klauseikių senovės gyvenvietė

Vieta

Įrengta kaimo žemių pietvakariniame pakraštyje, ties riba su Jedžiotais, prie užakusios, pelkėtos daubos esančioje aukštumoje ir šiaurės rytinėje papėdėje, apie 200 m ilgio rytų – vakarų kryptimi, 145 m pločio. Teritorija buvusi ariama, dirvonuoja. Rytinė dalis nukasta karjero, pietinėje dalyje stovi sodyba.
Teritorijos plotas – 2,71 ha.
0,75 km į pietvakarius yra Jedžiotų senovės gyvenvietė, 2,9 km į pietryčius – Jedžiotų piliakalnis, 3,8 km į pietvakarius – Apuolės piliakalnis.

Tyrimai

Pasakojama, kad šioje vietoje stovėjo galingo valdovo rūmai, kuriuos sugriovė Apuolės pilį puolę priešai. Ariant dirva rasta akmens kirvukų, žalvario papuošalų, geležies dirbinių, titnago ir akmens nuoskalų, lipdytos keramikos šukių.
1996 m. žvalgė Gintautas Zabiela (Lietuvos istorijos institutas), 2004 m. – Linas Tamulynas (Kultūros paveldo centras). Aptiktas kultūrinis sluoksnis, lipdytos keramikos lygiu paviršiumi šukių, akmens galąstuvas, titnago skaldytinis, geležies šlako ir molio tinko gabalėlių.
2005 m. senovės gyvenvietė įrašyta į kultūros vertybių registro archeologinių vietų sąrašą (A1867) ir pripažinta valstybės saugoma kultūros vertybe, kuriai 2006 m. suteiktas regioninio reikšmingumo lygmuo.