google/wiki40b huggingface dataset:
Kaprotinijos

Kaprotinijos (lot. Caprotinia) – Senovės Romoje vykdavusi šventė, pavadinta Junonos Kaprotinos, dievų motinos, santuokos, vaisingumo, moterų globėjos deivės vardu. Ji vykdavo liepos 9 d. Šią dieną buvo pagerbiamos moterys vergės. Ceremonijos metu jos save mušė kumščiais ir plakė rykštėmis. Aukojimo apeigų rituale teisę dalyvauti turėjo tik moterys.

Junonos kultas

Junonai kartu su Jupiteriu ir Minerva ant Kapitolijaus kalvos buvo pastatyta šventykla. Joje buvo laikomos Junonos šventosios žąsys, kurios, pasak Plutarcho, savo gagenimu 390 m. pr. m. e. išgąsdino galus ir taip išgelbėjo Romą.

Legendos

Kaprotinijų šventimo datą ženklina du įvykiai: Romos valdovo mistinis dingimas ir romėnų karo pergalė prieš galus. Vienoje iš dviejų legendų minimas Marso laukas, kuriame buvusi „Ožkų pelkė“ (Palus Caprae). Ją maitino Tibro potvyniai bei nedidelis upelis. Šioje vietoje Romulas atsivertė į dievus. Tai atsitiko tą dieną, kai vyko asamblėja, ir staiga užtemo saulė, kilo didelė audra su baisiu griaustiniu. Žmonės gelbėdamiesi išsilakstė, tačiau audrai nurimus pasigesta jų karaliaus Romulo.
Pagal kitą legendą, per Galų karus romėnė, kalėjusi priešų galų stovykloje, įlipo į figos medį su uždegtu fakelu rankoje, liepsną nukreipdama į miesto pusę. Taip ji davė ženklą romėnams pradėti puolimą, ir jiems tai pavyko, iškovojant ženklią pergalę.
Meisteris

Istorija

Iš pradžių dvisavaitis leidinys, vėliau mėnesinis žurnalas. Spausdina meistrystės, technikos remonto, namų ūkio tvarkymo patarimus. Tiražas 1991 m. – 50 000 egz., 1997 m. – 20 000 egz. 
Redaktoriai Stasys Zienius, Vytenis Neverdauskas.
Neoplazma

WHO konkrečių neoplazmų klasifikacija

Ši klasifikacija yra pateikta ICD-O

Klasifikacija pagal susirgimo laipsnį ir išplitimą organą

Auglio, mazgo, metastazių (pagal angl. tumor, node, metastases) taip vadinamoje TNM sistemoje, piktybiniai susirgimai klasifikuojami pagal auglio dydį – (T), regioninio išplitimo laipsnį (N), bei metastazių išplitimą -(M). Pvz., T2N1M0 reiškia antro laipsnio auglį su pradiniu limfmazgių pažeidimu be tolimesnio išplitimo – metastazių.

Klasifikacija pagal kariotipą ir genų aktyvumą (Molekulinė klasifikacija)

Pastaruoju metu, vystantis molekulinei onkologijai, greta klinikinių klasifikacijų ir numeracijų siūloma piktybinių susirgimų klasifikacijos, pagrįstos permainomis chromosomose (kariotipe) bei molekuliniu lygiu – genų raiška ir reguliatorinių grandinių veikų pobūdžiu. Dėl šios priežasties daugėja neoplazmų poklasių bei atsiveria galimybės žymiai efektyvesniam, netgi, individualiam gydymui, mustačius paciento neoplazmos ląstelės viso genomo ar jo dalies pokyčius.
Aleksandras Jokūbauskas

Biografija

1982 m. baigė Vilniaus universitetą, teisininkas.
Advokato Aleksandro Jokūbausko kontoros advokatas.
Partijos Lietuvos socialdemokratai Palangos skyriaus narys. Nuo 2013 m. Palangos savivaldybės tarybos narys. 
Žmona Rūta, vaikai Altautas, Žymantė.
Dominikos revoliucinė partija

Istorija

Įkurta 1939 m. sausio 21 d. Vila de el Cano (Havana), iki 1961 m. liepos 5 d. veikė pogrindyje ir kovojo su Truhiljo diktatūra. 1962 m. pirmuosiuose prezidento rinkimuose nugalėjo PRD lyderis Chuanas Bošas, iki 1963 m. rugsėjo spėjęs nacionalizuoti Truhiljo nuosavybę, apriboti užsienio monopolijas. Buvo priimta demokratinė konstitucija, paskelbusi demokratines laisves ir teises, agrarinę reformą, įteisinusi žemės ūkio kooperatyvus.
Po valstybės perversmo PRD iki 1978 m. buvo opozicijoje, tačiau tuo metu partijoje įvyko skilimas. 1973 m. Ch. Bošas įkūrė kairiąją Dominikos išlaisvinimo partiją. 1978–1986 m. PRD, padedant Socinternui, kurio atstovai stebėjo rinkimus, vėl atėjo į valdžią. Šalies prezidentais buvo išrinkti 1978 m. Antonijus Gusmanas ir 1982 m. Salvadoras Chorche Blankas.
1982 rinkimuose buvo gavusi 46 % rinkėjų balsų ir 62 vietas parlamente. Tačiau, valdant PRD bankrutavo kai kurios valstybinio sektoriaus įmonės, išaugo nedarbas, trūko ryžtingumo, vykdant reformas. Todėl 1986 m. rinkimuose PRD gavo tik 39,2 % balsų bei 48 vietas Nacionaliniame kongrese ir tapo opozicine partija.
Tik 2000 m. pavyko susigrąžinti rinkėjų pasitikėjimą – Hipolitas Meja buvo išrinktas Dominikos respublikos prezidentu. Tačiau 2004 m. jis pralaimėjo liberalizmo kryptimi pasukusios Dominikos išlaisvinimo partijos kandidatui Leoneliui Fernandesui.
2002 m. parlamento rinkimuose PRD laimėjo 73 iš 150 vietų Deputatų rūmuose ir 29 iš 30 Senate.

Ideologija ir struktūra

1979 m. priimtoje programoje siekiama mišrios ekonomikos, agrarinės reformos ir latifundijų panaikinimo, dirbančiųjų atstovavimo įmonių valdyme.
Aukščiausias organas – suvažiavimas, renkantis pirmininką ir jo pavaduotojus bei sudarantis Nacionalinį vykdomąjį komitetą, į kurį dar įeina vietinių organizacijų pirmininkai bei masinių jaunimo, moterų, kultūros organizacijų, Dominikos respublikos dirbančiųjų konfederacijos vadovai.
Leidžia laikraštį „Tribuna democratica“ (Demokratinė tribūna).
Socialistų Internacionalo narė nuo 1996 m. rugsėjo 9 d.
Mansa Konko

Istorija

Ikikolonijiniais laikais Mansa Konko buvo vietinio genties vado būstinė, vėliau čia įsikūrė britų regioninė administracija. Pavadinimas mandingų kalba reiškia „valdovo kalva“.
Al-Saqr SC

Istorija

Klubas įkurtas 1969 m. 
Futbolo komanda 3 k. tapo šalies čempionais. (2006, 2010, 2014 m.)
Antanas Trumpa

Išsilavinimas

1966 m. Trumpa baigė Kauno Politechnikos institutą, įgijo inžinieriaus mechaniko kvalifikaciją. 1979 m. apgynė kandidato disertaciją, įgijo technikos mokslų kandidato vardą (vėliau buvo nostrifikuotas į technikos mokslų daktaro vardą).

Veikla

Antanas Trumpa buvo paskirtas dirbti į Rokiškio sūrių gamyklą. 1971 m. pradėjo eiti „Rokiškio sūrio“ gamyklos direktoriaus pareigas. 1992 m. Trumpa įmonę sėkmingai privatizavo. Antanas Trumpa yra pagrindinis bendrovės „Rokiškio sūris“ akcininkas. 2006 m. atliktais žurnalo „Veidas“ tyrimo duomenimis, verslininkas Antanas Trumpa turtingiausių Lietuvos žmonių 30-uke užima 11 vietą.

Asmeninis gyvenimas

Su žmona Ledina turi 3 vaikus. Mėgstamiausias pomėgis – medžioklė.
Kominas

Vardas

Vardą salai davė kadaise joje augantis kmyninis kuminas (lot. Cuminum cyminum L., angl. cumin, isp. comino).

Istorija

Pirmieji žinomi Komino salos gyventojai buvo ūkininkai Romos viešpatavimo Maltoje metu (nuo 218 m. pr. m. e.).
Viduramžiais šios salos raižytas krantas, klinties klifai (skardžiai), gilios uolos buvo mėgiamos piratų ir plėšikų. Pasislėpę uolose, jie laukė iš Maltos į Gocą plaukiančių valčių ir užpuldinėdavo jas.
Vėliau Maltos ordino riteriai čia medžiodavo ir pramogaudavo.
XVI ir XVII amžiais šioje saloje buvo įkalinami ar į ją ištremiami Ordinui nusižengę riteriai.
Žemės ūkio paskolų garantijų fondas

UAB Žemės ūkio paskolų garantijų fondas buvo įkurtas 1997 m. rugpjūčio 22 d. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimu Nr. 912, Žemės ūkio ministerija yra vienintelis Fondo akcininkas bei vykdo Fondo priežiūros funkcijas.
Kišara

Kišara (šum. ᵈKI.ŠAR₂) – pirmapradė dievybė Mesopotamijos mitologijoje, moteriškasis pradas, manoma, simbolizavęs žemę. Kišaros vardas šumerų kalba reiškia „visa žemė“.
Kišaros porininkas – Anšaras (vyriškasis pradas). Šios dievybės minimos kosmogoniniame babiloniečių mite „Enuma Eliš“ (kitur beveik nepasitaiko), pasak kurio, tai buvusi antroji pora, atsiradusi iš Apsu ir Tiamat sąjungos. Pagal vieną iš mito interpretacijų, Anšaras ir Kišara buvę pirmosios poros Lahmu ir Lahamu vaikai. Anšaras su Kišara savo ruožtu susilaukę aukščiausiojo dangaus dievo Anu. Teigiama, kad siekiant dievui Mardukui sukurti naują kosmologiją, kaip naujosios mitologijos dalis, buvo sukurta ir ši pirmapradžių dievybių pora.
Žinios apie Kišarą siekia I tūkst. pr. m. e. – „Enuma Eliš“ dantiraščio lentelės datuojamos VII a. pr. m. e., tačiau pats mitas greičiausiai buvo sukurtas anksčiau. Požymių, rodančių buvus Kišaros kultą, nėra. Ikonografijoje nėra vaizduojama.
Naujosios Babilonijos karalystės laikų Uruke Anšaras buvo sutapatintas su dangaus dievu Anu, o Kišara – su jo žmona Antu. Inaną (Ištarę) aukštinančiame dvikalbiame šumerų-akadų tekste (19-20 eilutėse) iš Seleukidų laikų Uruko Kišara taip pat tapatinama su Antu.
Romas Zenkevičius

Biografija

1943 su šeima pasitraukė į Vokietiją ir apsigyveno Stuttgarte. Gyvendamas lietuvių stovykloje, baigė pradžios mokyklą ir pirmą gimnazijos klasę. 1949 atvyko į Australiją, 1950 apsigyveno Geelonge (Viktorijos valstija). 1950–1955 mokėsi Geelongo St. Joseph College, 1955–1959 studijavo Gordon Institute of Technology, įgijo mechaniko inžinieriaus specialybę. Papildomą discipliną pasirinko fortepijoną, kuriuo skambinti mokėsi penkerius metus pas įvairius pedagogus. 1950–1952 privačiai mokėsi skambinti fortepijonu pas R. Norvydą, išmoko griežti akordeonu ir vargonuoti. Studijuodamas fortepijonu ir akordeonu grojo „Saints" kapeloje, kuri griežė pokyliuose, šokiuose ir Lietuvių namuose. Kaip inžinierius dirbo Melburne, Geelonge ir kitur. Būdamas aukšto ūgio, žaidė krepšinį, tinklinį, golfą lietuvių ir australų komandose.
1956 R. Zenkevičius Geelonge subūrė nedidelį moterų chorą, kuris, pasipildęs vyrų balsais, vėliau tapo mišrusis. Pirmasis ryškesnis choro pasirodymas įvyko 1960 m. rugsėjo 8 d. Tautos šventės minėjimo proga per pamaldas bažnyčioje. Chorą buvo pradėjęs rengti 1962 Australijos lietuvių dainų šventei Adelaidėje, bet tų metų rudenį iš choro vadovo pareigų pasitraukė. Chorui vėl vadovavo 1966–1969 metais. Jį išmokė J. Naujalio „Jaunimo giesmę“, A. Vanagaičio „Laisvės varpą“, V. Paulausko „Miškų gėlę“, J. Gudavičiaus „Kur giria žaliuoja“, Č. Sasnausko „Kur bėga Šešupė“, J. Neimonto „Pasisėjau žalią rūtą" ir kt. Choras giedojo bažnyčiose šv. Kalėdų, šv. Velykų ir kitų švenčių progomis, dalyvaudavo įvairiuose tautiniuose renginiuose. 1967–1973 R. Zenkevičius vadovavo lietuvių vokaliniam sekstetui, su kuriuo pasirodydavo koncertuose, dalyvaudavo radijo laidose.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Casa Estrella del Benfica

Istorija

Klubas įkurtas 2003 m. Kelis sezonus yra dalyvavęs elito pirmenybėse, bet jose neįsitvirtino. Galiausiai buvo nuspręsta klubą likviduoti, tad 2014 m. komanda buvo išformuota.
Haičio futbolo čempionatas

Haičio futbolo čempionatas yra aukščiausia Haičio futbolo lyga, įkurta 1937 m. organizuojama Haičio futbolo federacijos. Pirmą ir antrą vietas užėmusios komandos kvalifikuojamos į CONCACAF Čempionų lygą iš CFU klubų čempionato pirmo rato varžybų. Lygoje žaidžia keturiolika komandų. Daugiausia lygos taurių (10) yra iškovojęs RC Haïtien futbolo klubas.
Joanas Korčinskis

Joanas Korčinskis (1864 m. birželio 25 d. Kijevas – 1935 m. liepos 2 d. Alytus) – stačiatikių dvasininkas, Lietuvos valstybinis veikėjas.

Biografija

1885 m. baigė Kijevo stačiatikių kunigų seminariją, 1885–1888 m. studijavo Maskvos universitete. Įšventintas 1888 m. 1888–1915 m. šventikas, tikybos mokytojas Kijevo, Gardino gubernijose. Nuo 1919 m. gyveno Lietuvoje. 1919–1921 m. – Lietuvos kariuomenės baltarusių karinių dalinių stačiatikių kapelionas. 1919–1920 m. Lietuvos Tarybos narys. 1923–1929 m. Lietuvos stačiatikių vyskupijos tarybos pirmininkas, 1926–1935 m. Lietuvos kariuomenės stačiatikių karo kapelionas. Domėjosi Lietuvos istorija, 1930 m. parašė knygą „Vytautas Didysis“.
Albinas Gricius

Biografija

1960 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą. 1969 m biologijos mokslų kandidatas.
1959–1972 m. ir 1988–1999 m. dirbo Botanikos institute, 1972–1988 m. – Vyriausiojoje enciklopedijų redakcijoje; 1972–1987 m. Biologijos ir medicinos mokslų redakcijos vedėjas.
Mokslinio darbo kryptis – Lietuvos kempininiai grybai.
Rasa Juknevičienė

Išsilavinimas, profesinė veikla

1973–1976 m. mokėsi Panevėžio 10-ojoje vidurinėje mokykloje. 1977–1983 m. studijavo Kauno medicinos institute, baigusi studijas, 1983 m. dirbo Panevėžio centrinėje ligoninėje, 1984–1990 m. Pasvalio centrinės ligoninės pediatrė.

Politika

1988 m. įsitraukė į Sąjūdžio veiklą, 1989 m. tapo Pasvalio Sąjūdžio Tarybos pirmininke. 1990–1992 m. Aukščiausios Tarybos- Atkuriamojo Seimo deputatė, Aukščiausiojoje Taryboje - Atkuriamajame Seime dirbo Sveikatos reikalų ir Savivaldybių komisijose. 
1996–2019 m. Seimo narė. 1999–2000 m. Seimo Pirmininko pavaduotoja. 1992–1996 m. Seimo opozicijos atstovė spaudai ir Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatorių) frakcijos referentė. 2008–2012 m. LR krašto apsaugos ministrė. Nuo 2019 m. Europos Parlamento narė.
Nuo pat partijos įkūrimo (1993 m.) – Tėvynės Sąjungos narė, 1996–1999 m. – TS valdybos narė, 1999–2015 m. TS (TS-LKD) pirmininko pavaduotoja. 
Nuo 2014 m. – JAV Europos politikos analizės centro (CEPA) Patariamosios tarybos narė.
Rasas Gofmanas

Biografija

1978 m. baigė Jurbarko 1-ąją vidurinę mokyklą. 1978–1983 m. studijavo Lietuvos žemės ūkio akademijos Agronomijos fakultete, mokslinis agronomas. 1983–1984 m. Mitkaičių (Telšių raj.) kolūkio vyriausiasis agronomas. 1984–1985 m. LLKJS Telšių rajono komiteto Organizacinio skyriaus vedėjo pavaduotojas žemės ūkio klausimams. 1985–1992 m. Nevarėnų (Telšių raj.) kolūkio pirmininkas.
1992–1995 m. Telšių rajono valdytojo pavaduotojas – žemės ūkio skyriaus vedėjas. 1995–1997 m. Telšių apskrities valdytojas. 1997–1998 m. Lietuvos valstybinio komercinio banko Telšių skyriaus valdytojas. 1998–1999 m. UAB „Žemaitijos keliai“ generalinis direktorius. 2000 m. UAB „Lukoil Baltija servisas“ Šiaulių filialo Telšių degalinės vadovas. 2000–2001 m. Telšių raj. Nevarėnų kaimo ūkininkas. 2001–2004 m. Varnių žemės ūkio mokyklos, Paslaugų verslo ir žemės ūkio mokyklos, VšĮ „Telšių regioninis profesinio mokymo centras“ direktorius. 2004–2006 m. Telšių apskrities viršininkas, 2006–2010 m. apskrities viršininko pavaduotojas. Žemės ūkio kooperatyvo „Lietuviškas pienas“ valdybos narys.
1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos narys, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Telšių rajono skyriaus narys, 2003 m. pirmininko pavaduotojas.
1990–1992 m. Telšių rajono savivaldybės tarybos deputatas, 2007 m. (mandato atsisakė) ir 2011–2014 m. Telšių rajono savivaldybės tarybos narys.
Lietuvos galvijų veisėjų asociacijos prezidentas. Žmona Rita, vaikai Andrius, Erika, Mantas.
Torevjecha

Istorija

Torevjecha (isp. Torre Vieja) reiškia „senas bokštas“. Iki 1802 m. buvo druskos kasykla ir žvejų kaimelis, kuriame stovėjo senas sargybos bokštas, bei darbininkų gyvenami namai. 1829 m. sugriautas žemės drebėjimo metu. 1931 m. suteiktos miesto teisės.
Jonas Berendas

Biografija

Studijavo Karaliaučiaus universitete. 1720–1723 m. buvo precentorius Encūnuose. Kunigavo Katyčiuose, nuo 1728 m. iki mirties – Kaukėnuose.
Dvi Jono Berendo į lietuvių kalbą verstos giesmės paskelbtos Fabijono Glazerio parengtame giesmyne (1736 m.).
Eišiškių gimnazija

Istorija

Istoriniai šaltiniai liudija, kad 1524 m. prie bažnyčios veikė pirmoji parapinė mokykla, kurią lankė lietuviškai kalbantys Lietuvos bajorijos vaikai (ponų vaikai buvo mokomi privačiai ir parapijos mokyklose niekad nesimokė). Mokykloje buvo siekiama įsisavinti lotynišką triviumą, kuris pagal Vilniaus vyskupo Taboro nurodymą buvo mokomas lietuvių kalba. XVI a. pradžioje lietuvišką Eišiškių mokyklą turėjo baigti tokie renesanso epochos humanistai kaip Jurgis Eišikietis ar Stanislovas Rapalionis, vėliau suformulavę visuotinio lavinimo lietuvių kalba programą XVI a. Lietuvoje. Apie Eiškiškių mokyklos mokymo lygį galima spręsti pagal tai, kad pats Liuteris pirmininkavęs Stanislovo Rapolionio doktorato gynimui, su pasigėrėjimu suteikė teologijos daktaro laipsnį mokslingam lietuviui. Prasidėjus karams, parapijinė mokykla buvo uždaryta. Po III-iojo Abiejų Tautų respublikos padalijimo, 1795 m. carinei Rusijai pradėjus rusifikacijos politiką, miestelio vaikus pradėta mokyti rusiškai. Jurzdikoje (vienoje iš miesto dalių) buvo pastatytas namas, kuriame vyko pamokos. Tai buvo pradinė mokykla, kurioje dirbo rusų tautybės mokytojai. Tačiau ir šią mokyklą galėjo lankyti ne visi miestelio vaikai.
Dėl Rytų Lietuvos okupacijos ir prievartinio jos lenkinimo tarpukariu lietuvių mokykla Eišikėse veikti negalėjo. 1921–1939 m. Eišiškėse veikė septynmetė mokykla. Tais metais dar nebuvo mokyklos pastato, todėl miesto valdžia nuomojo privačių didesnių namų patalpas. 1938 m. nutarta Jurzdikoje pastatyti mūrinę mokyklą. Jau po metų, rugsėjo mėnesį, dviejų aukštų nedidelė mokykla atvėrė duris vaikams. Tačiau mokymuisi sutrukdė prasidėjęs karas. 1939-1941 m. pamokos šiek tiek vyko lietuvių kalba. Vėliau mokyklos pastatas buvo atiduotas komendantūrai, o miestelio vaikai lietuviškai mokėsi name, esančiame Rodūnės gatvėje.
1944 m. mokykla nukentėjo nuo vokiečių bombardavimo. Iki 1956 m. kitos mokyklos Eišiškėse nebuvo. Vėliau užsiėmimai buvo atnaujinti pritaikytose patalpose Gegužės aikštėje, dab. Lenkų kultūros centras, kavinė. Dar vėliau panaudotas gyvenamasis namas, esantis Rodūnės gatvėje. Po karo daug mokytojų išvažiavo į Lenkiją, juos pakeitė atvykę iš Rusijos ir Baltarusijos. Mokykloje pamokos vyko rusų kalba. Pirmoji laida išėjo 1950 m.
1956 m. iš naujo atstatytas mokyklos pastatas Jurzdikoje jau galėjo priimti į pamokas vaikus, kurie mokėsi trimis kalbomis (lietuvių, rusų, lenkų). Netrukus imta mokyti pradinukų grupė lietuvių kalba. Kasmet moksleivių skaičius augo, todėl 1967 m. prie senojo mokyklos pastato nutarta pristatyti naują korpusą. Bet tai padėties nepagerino: mokykloje buvo ankšta, pamokos vyko dviem pamainom. 1983 m. rusiškos klasės persikėlė į naują mokyklą, 1992 m. senąją mokyklą paliko ir lietuviškos klasės.
Pasakėčia

Pasakėčia – trumpas, pasakojamasis, alegorinės formos, dažniausiai eiliuotas kūrinys, turintis pamokomąją (didaktinę) arba kritinę mintį.

Sandara

Pasakėčia paprastai susideda iš pasakojimo ir pamokymo (moralo). Pasakojime daugiausiai vaizduojami gyvūnai arba augalai, daiktai, žmonės – tam tikros moralinių ar socialinių savybių kaukės. Pasakojimo turinys – alegorinis. Moralas (pamokymas) gali būti aiškiai suformuluotas kūrinio pabaigoje (kartais – ir pradžioje, viduryje) arba labai aiškiai suvokiamas iš pasakojamosios dalies. Neretai moralas būna pateikiamas patarle.

Kilmė

Pasakėčios žanras kilo iš pasakojimų ir pasakų apie gyvūnus, todėl neretai klaidingai laikomas tautosakos kūryba. Pasakėčios žanro pradininkas – graikas Ezopas (VI a. iki Kristaus). Daugelio tautų literatūra, ypač skirta vaikams ir jaunimui, prasidėjo nuo Ezopo pasakėčių vertimų, sekimų, perpasakojimų.
Kiti žymesni pasakėčių kūrėjai: romėnų Fedras, prancūzų Ž. Lafontenas, rusų I. Krylovas. Lietuvių literatūroje pasakėčių parašė Kristijonas Donelaitis, Simonas Stanevičius, Antanas Tatarė, Petras Arminas-Trupinėlis ir kiti autoriai.
Tadas Blinda

Tadas Blinda (1846 m. – 1877 m. balandžio 22 d.) – žemaičių plėšikų vadas.

Biografija

Tado Blindos asmenybė apipinta padavimais ir istorijomis, o jo biografija istoriškai netyrinėta ir tėra labai maža žinių. Gimė Luokės parapijos Kinčiulių kaime 1846 m. sausio 15 d. (pagal Julijaus kalendorių), pasiturinčio valstiečio Tado ir Elžbietos Bukontaitės Blindų šeimoje. Yra žinoma, kad jo tėvas buvo valakinis ūkininkas ir Viekšnių dekano medininkas. Turėjo du sūnus, vyresnįjį Juozapą ir jaunesnįjį Tadą, kuris buvo krikštytas Ubiškėje. Ūkiu daugiausia rūpinosi motina. Vyresnysis sūnus Juozapas mokėsi kunigų seminarijoje, tačiau iš ten buvo pašalintas ir ištremtas į Sibirą iš kur nebegrįžo. Tadui Blindai motina ūkį užrašė 1867 m. sausio 15 d. sau pasilikdama išimtinę. Tais pačiais metais vasario 7 d. vedė Barborą Viktoravičiūtę, susituokė Luokės bažnyčioje. Augino tris dukras (Ievą, Oną, Marijoną). Ūkį nuomojo, pats žemės nedirbo.
Su plėšikų gauja veikė Raseinių, Šiaulių ir Telšių apskrityse. 1877 m. balandžio 22 d. per Švento Jurgio jomarką pagautas ir minios užmuštas Luokės turguje. Prie to prisidėjo ir grafo Oginskio tarnai. Carinės žandarmerijos raporte nurodyta, kad jo mirties priežastis buvo daugybiniai kūno sumušimai.

Literatūrinis herojus

Rašytoja Lazdynų Pelėda apie 1900 m. surinko žmonių pasakojimus apie Tadą Blindą ir buvo pradėjusi rašyti kūrinį „Sulygintojas svieto“, tačiau vėliau persigalvojo, ir visą turimą medžiagą perdavė Gabrieliui Landsbergiui-Žemkalniui.
Tadą Blindą išgarsino 1907 m. Gabrieliaus Landsbergio-Žemkalnio drama „Blinda, svieto lygintojas“, parašyta pagal Lazdynų Pelėdos surinktus pasakojimus. 1973 m. sukurtas 4 serijų TV filmas „Tadas Blinda“ (režisierius Balys Bratkauskas, scenarijaus autorius Rimantas Šavelis, pagrindiniame – Tado Blindos – vaidmenyje Vytautas Tomkus).
2004 m. muzikantas Andrius Mamontovas pastatė miuziklą „Tadas Blinda“.
Po beveik 40 metų pertraukos nuo originalaus kūrinio atsiradimo nufilmuotas pirmas lietuviškas nuotykinis istorinis veiksmo filmas nepriklausomos Lietuvos istorijoje Tadas Blinda. Pradžia – didžiuosius ekranus pasiekęs 2011 m. rugsėjo mėnesį.
Liepos 28

Vardadieniai

Ada – Inocentas – Nazarijus – Vytaras – Augmina – Nazaras – Vytas
Slėnis

Slėnis (slėnys) – pailgas reljefo pažemėjimas. Siauri ir gilūs slėniai vadinami kanjonais. Pagal skerspjūvio formą gali būti skirstomi į V formos slėnius ir U formos slėnius, taip pat galimos šių formų kombinacijos.

Upės slėniai

Upės slėniai susiformuoja jo dugnu tekant upei. Tai dažniausiai V formos slėnis. Tiksli forma priklauso nuo upės tėkmės greičio. Kai vandens tėkmės greitis didelis (kalnų upėse), susiformuoja siauras slėnis su stačiais šlaitais.
Leonas Kęsgaila-Kenstavičius

Biografija

Baigė Žemalės pradžios mokyklą, po to Liepojos gimnaziją. 1915–1918 m. studijavo Kazanės universiteto Medicinos fakultete. Grįžus į Lietuvą 1919 m. paskirtas į Kauno karo ligoninę. 1922 m. baigė Lietuvos universitetą. 1928–1940 m. Lietuvos kariuomenės gydytojas, medicinos tarnybos pulkininkas leitenantas. 1941 m. Birželio sukilimo dalyvis.
1941–1945 m. Kauno Raudonojo Kryžiaus ligoninės direktorius. Už persekiojamų žmonių slapstymą ligoninėje 1945 m. suimtas, iki 1951 m. kalintas Vorkutos lageriuose. Čia dirbo gydytoju, gelbėjo kitus kalinius. Už tai 1951 m. ištremtas į Krasnojarsko sritį. 1957 m. jam grįžus į Lietuvą nebuvo leista apsigyventi Kaune, iki 1977 m. dirbo Šaukėnų ir Užvenčio ligoninėse.  Palaidotas Ukrinų kapinėse.
Džordžtauno universitetas

Istorija

Džordžtauno universitetą 1789 m. įsteigė vyskupas Džonas Kerolas (1735–1815 m.). Leidžia tęstinius leidinius: „Georgetown Médical Bulletin“, „The Georgetown Law Journal“, „Law and Policy in International Business“, „Georgetown Magazine“, „The Hoya“, „Res Ipsa Loquitur“ ir kitus.

Žmonės

Universitete dėstė: Juozas Kazickas, Madlina Olbrait
Universitete studijavo: Bilas Klintonas, Dalia Grybauskaitė, Suzana Hokfild
Parvoz Bobojon Ghafurov

Istorija

Įkurtas 2001 m. Žaidė aukščiausioje šalies futbolo lygoje.
Mykolas Karosas

Biografija

Baigęs Kauno kunigų seminariją nuo 1901 m. Šėtos ir Darbėnų vikaras, platino draudžiamąsias lietuvių knygas. 1902–1905 m. Alūkstos vikaras, organizavo lietuvių chorą, meno sekciją. 1905 m. Salų, o 1906–1910 m. Vabalninko vikaras, čia dirbdamas įsteigė draugijų, ūkininkų būrelių, knygyną, švietimo kursus, platino lietuvišką spaudą. Nuo 1907 m. – Lietuvių mokslo draugijos narys. 1910–1925 m. Raseinių vikaras, po Pirmojo pasaulinio karo – vienas iš Raseinių gimnazijos steigėjų, jos pirmasis direktorius. Nuo 1926 m. Šeduvos klebonas. Bendradarbiavo katalikų ir dešiniosios krypties spaudoje. 1951 m. suimtas, Ypatingojo pasitarimo nutarimu kalintas lageryje, 1954 m. paleistas.