google/wiki40b huggingface dataset:
Vidiškės

Žymūs žmonės

Vidiškėse senatvėje gyveno žinomas aukštaičių (kilęs iš Kirdeikių) švietėjas Silvestras Gimžauskas (1845–1897). Jis šiame krašte rinko liaudies kūrybą, kalbos ir etnografijos dalykus, platino knygas.
Algimantas Šalna, Lietuvos biatlonininkas, pasaulio ir olimpinių žaidynių čempionas.
Zemerda

Istorija

Zemerdos apylinkėse rasti 4000 m. senumo kapinynai. Rašytiniuose šaltiniuose minima nuo 876 m. Kada tapo miestu tiksliai nežinoma, bet 1395 m. minima, kad Zemerda turėjo sieną su 6 bokštais. Trisdešimtmečio karo metu miestas atsidūrė karo sūkuryje, buvo smarkiai nuniokotas. 1840 m. mieste pradėjo veikti ginklų gamykla. 1944 m. Zemerdoje įkurtas Biuchenvaldo koncentracijos stovyklos padalinys.
Hitman

Hitman – stealth / action žanro kompiuterinių žaidimų serijos bendras pavadinimas. Visuose serijos žaidimuose veiksmas rutuliojasi apie profesionalų samdomą žudiką Codename 47 (trumpiau 47). Žaidimuose yra daug smurto, tad jis skirtas tik suaugusiems.
Žaidimus sukūrė Danijos kompanija „IO Interactive“, kuri priklausė  „Square Enix“. Dabar kompanija priklauso „Warner Bros. Interactive Entertainment". 2007 metų spalį buvo išleistas filmas „Hitman“, sukurtas remiantis žaidimų serijomis. Jame pagrindinį vaidmenį atlieka Timothy Olyphant, taip pat vaidina Robert Knepper.
Žaidimams padėjo išgarsėti tiksliai perteikianti žaidimo temą kompozitoriaus Jesper Kyd muzika.
Pesčių I senosios kapinės

Vieta

0,18 km į pietus nuo upelio, aukštumos pakilumoje. Laidojimo žymių neišlikę. Teritorija paversta dirva.
Teritorijos plotas – apie 0,1 ha.
2,4 km į pietryčius yra Pesčių (Klecininkų) senosios kapinės, 1,85 km į pietvakarius – Mažųjų Žalimų senosios kapinės, 0,3 km į šiaurę – Pesčių II senosios kapinės.

Istorija

Įrengtos XVI a., veikė iki XVIII a. pab. Laidoti Pesčių kaimo ir palivarko gyventojai. Kapines uždarius, XIX a. retsykiais laidoti savižudžiai, nekrikštyti numirę kūdikiai, kitatikiai, dėl kitų priežasčių į Salantų parapijos kapines nepriimti mirusieji. Vadintos Senkapiais, Kapeliais (žem. Kapalē). Jas ženklino ąžuoliniai monumentalūs kryžiai, kurie sunyko XX a. pr.
Šalia kapinių XIX a. veikė Pesčių dvaro kalkių degykla. Jos vieta buvo vadinama Kalkinyčia.
Leliūnų ir kitų apylinkės kaimų naujakurių statyboms iš kalvelės XX a. 3–4 deš. pradėta kasti žvyrą. Sunaikintos XX a. 8 deš., eksploatuojant žvyro karjerą Salantų tarybinio ūkio pastatų statyboms, kelių taisymui ir tiesimui. Žvyrduobėse buvo randama žmonių griaučių, geležinių kaltinių vinių, geležinių ir žalvarinių dirbinių. Karjerą uždarius, teritorija rekultivuota, paversta dirva.
1972 m. paskelbtos vietinės reikšmės archeologijos paminklu. 1977 m. iš kultūros paminklų sąrašo išbrauktos kaip sunaikintas objektas.
The Blue Marble

The Blue Marble (mėlynasis marmuras) – NASA priklausanti 1972 m. gruodžio 7 d. Apollo 17 įgulos atlikta Žemės Pietų pusrutulio nuotrauka. Joje Žemė yra apie 45 000 km atstumu. Ši nuotrauka yra viena populiariausių ir labiausiai atpažįstamų nuotraukų žmonijos istorijoje.
Nuotrauka pažymėta NASA kodu AS17-148-22727. Ji buvo atlikta įgulos kelionės į Mėnulį metu. Nuotraukoje nesunkiai galima pamatyti teritoriją nuo Viduržemio jūros iki Antarktidos.
Apollo 17 įgula šią nuotrauką atliko su Hasselblad fotoaparatu, turinčiu Carl Zeiss AG linzę. NASA šios nuotraukos autoriais laiko visą Apollo 17 įgulą – Eugene Cernan, Ronald Evans ir Jack Schmitt, nes jie visi naudojosi šia kamera ir darė daug panašių nuotraukų. Tuo tarpu pagal tyrimus galima spręsti, kad nuotraukos autorius yra Jack Schmitt.
Apollo 17 buvo paskutinė misija su žmonėmis į Mėnulį, tad vėliau nebuvo įmanoma žmogaus rankomis padaryti tokios nuotraukos. „The Blue Marble“ pavadinimu NASA vadina ir kitas panašias Žemės nuotraukas, kurios atliekamos nuo 2001 m. Jas nufotografavo įvairūs palydovai, vėliau iš daugybės nuotraukų yra sudėliojamas vienas Žemės vaizdas, siekiant kuo mažesnio debesų skaičiaus.
Aleksandras Kleinas

Biografija

Gimė 1904 m. birželio 16 d. Vilkaviškyje. Baigė Maskvos choreografijos technikumą. Baigęs mokslus 1923 m. pradėjo dirbti Jaunojo baleto (Молодой балет) šokių kolektyve, kur pradirbo trejus metus. 1928 m. pakviestas dirbti į Baku darbininkų teatrą. 1930-1931 m. šoko Leningrado liaudies rūmų teatre.
1931 m. pradėjo šokti Maskvos dailininkų balete. Vėliau įsidarbino Maskvos muzikos akademijos teatre, kur dirbo iki 1965 metų. Buvo laikomas vienu iš geriausių pantomimos baleto vaidmenų atlikėjų, taip pat puikiai atlikdavo lyriškus ir juokingus vaidmenis. 1957 m. jam suteiktas RTFSR nusipelnusio artisto apdovanojimas. Mirė 1971 m. kovo 2 d. Maskvoje, palaidotas Vaganovo kapinėse.
Karių kapinės

Karių kapinės – kapinės, kuriose palaidoti žuvę karo metu kariai.
Lietuvoje daugiausia Antrojo Pasaulinio karo metu žuvusių karių kapinių. Lietuvoje (pvz., Jonavos karių kapinės, Palangos miesto ir kt.), kitose Baltijos šalyse nemažai karių kapinių yra įrengta miestų ir miestelių centrinėse dalyse. Didžiausios Lietuvos karių kapinės – Aukštųjų Šančių karių kapinės Kaune. Intensyvėjant urbanizacijai, svarstomos kapų perkėlimo galimybės, kai kurie sumanymai jau realizuoti.
Boržomio tarpeklis

Boržomio tarpeklis (gruz. ბორჯომის ხეობა) – kalnų tarpeklis Mažajame Kaukaze, Gruzijoje, Kuros slėnyje. Skiria Meschečio ir Trialečio kalnagūbrius. Ilgis ~60 km. Gylis iki 1500 m. Šlaituose auga plačialapiai ir spygliuočiai medžiai. Dalis tarpeklio patenka į Boržomio draustinį.
Boržomio tarpeklyje įsikūręs garsus Boržomio kurortas.
Edvardas Mažeikis

Biografija

1979 m. baigė Papilės Simono Daukanto vidurinę mokyklą. 1983 m. baigė Černigovo aukštąją karo aviacijos lakūnų mokyklą, 1995–1997 m. studijavo Bundesvero vadovavimo akademijoje Hamburge Vokietijoje, baigė karininkų kursus General Staff course. 2002–2003 m. studijavo JAV nacionaliniame gynybos universitete (National Defense University), kur įgijo nacionalinio saugumo strategijos magistro laipsnį (National security strategy resources).

Asmeninis gyvenimas

Tėvas – Jonas Mažeikis, motina – Ona Mažeikienė. Žmona Auksė Mažeikienė, dukros Simona (g. 2002 m.) ir Justina (g. 2004 m.), dukros iš kitos santuokos – Laima (g. 1992 m.), Irena (g. 1990 m.) ir Viktorija (g. 1985 m.).
Pomėgiai – badmintonas, golfas, šachmatai, važinėjimas dviračiu, motociklu, įvairios literatūros skaitymas, užsienio kalbos, jų mokymasis. Laisvai kalba angliškai, vokiškai bei rusiškai, mokosi prancūzų kalbos.
Sjego de Avilos provincija

Geografija

Šiaurinėje pakrantėje provincijai priklauso dalis Sabanos-Kamagvėjaus salyno (Koko, Giljermo salos ir kt.). Pietinė pakrantė pelkėta, apaugusi mangrovėmis. Sjego de Avilos provincijoje yra didžiausias natūralus Kubos vandens telkinys – Lečės lagūna.
Ukmergės Senamiesčio pagrindinė mokykla

Istorija

Rašytiniai dokumentai liudija, kad 1927–1930 metais mokytojas Stasys Baltrušis organizavo būsimos mokyklos statybos darbus. Iškilo tuo metu didžiausia Ukmergės mieste dvylikos komplektų mokykla, pradėjusi veikti nuo 1930 metų rugsėjo 1 dienos. Iki 1940 metų birželio 3 dienos jai vadovavo įkūrėjas mokytojas Stasys Baltrušis. Nuo įkūrimo pradžios iki dabar mokykla ne kartą keitė savo statusą ir pavadinimą: Ukmergės pradžios mokykla Nr.1, Ukmergės 1- oji progimnazija, Ukmergės 2 – oji progimnazija, Ukmergės 3 – oji vidurinė (mokoma rusų kalba), Ukmergės Senamiesčio vidurinė (mišri), nuo 2002 metų – Ukmergės Senamiesčio pagrindinė mokykla.
Rinkos pusiausvyra

Rinkos pusiausvyra – būsena, kai pasiūla lygi paklausai.
Rinkos pusiausvyrai įtaką daro paklausa ir pasiūla per kainą. Paklausos ir pasiūlos susikirtimo taške susidariusi kaina yra paklausos ir pasiūlos pusiausvyros taške.
Florianas Vyganovskis

Florianas Vyganovskis (Wyganowski Floryan, 1854 m. – 1905 m.) – inžinierius architektas, gyveno Rygoje.
Amnestija

Amnestija (gr. ἀμνηστία amnestia – atleidimas, užmiršimas) – visiškas ar dalinis atleidimas nuo teismo paskirtos bausmės. Bausmė gali būti pakeista švelnesne arba sumažintas jos terminas, asmenims, atlikusiems bausmę – panaikintas teistumas.

Taikymas

Amnestijos aktus Lietuvoje, kaip ir daugelyje užsienio šalių leidžia parlamentas. Atskiru teisės aktu gali būti reglamentuojama amnestijos taikymo tvarka. Asmenų grupė, kuriai taikoma amnestija, gali būti išskirta pagal įvairius kriterijus: bausmės rūšį, laisvės atėmimo bausmės dydį, padaryto nusikaltimo pobūdį ir kitas.
Amnestija netaikoma: nuteistiesiems, padariusiems sunkius nusikaltimus; itin pavojingiems recidyvistams, teistiems ne kartą už tyčinius nusikaltimus laisvės atėmimo bausme; anksčiau atleistiems nuo bausmės amnestijos aktu ar po malonės suteikimo vėl padariusiems tyčinį nusikaltimą; asmenims, kurie amnestijai nepritaria.
Nusikalstamą veiką padaręs asmuo Lietuvoje gali būti atleistas nuo visos ar dalies bausmės atlikimo Seimo priimtu amnestijos aktu. Amnestijos pagrindus, sąlygas ir tvarką nustato amnestijos aktas (LR baudžiamasis kodeksas, 78 straipsnis „Amnestija“).
Vokietijos Imperijos Teismas

Imperijos Teismas (Reichsgericht) - aukščiausiasis Vokietijos imperijos baudžiamųjų ir civilinių bylų teismas. Teismo rūmų pastatas pradėtas statyti 1888 m., baigtas - 1895 (architektas - Ludwig Hoffmann). 2002 m. jame įsikūrė Vokietijos Federacijos Administracinis Teismas (Bundesverwaltungsgericht).
Lévy procesas

Nepriklausomas pokytis

Kiekvienu laiko momentu t ≥ 0, atsitiktinis dydis Xₜ yra tolydus stochastinis laiko procesas, kurio pokyčiai yra skirtumai Xₛ − Xₜ tarp jų reikšmių skirtingais laiko momentais t < s. Stochastinio proceso pokyčiai vadinami nepriklausomais, jei bet kokiem dviem nesikertantiems laiko intervalams pokyčiai Xₛ − Xₜ ir Xᵤ − Xᵥ yra nepriklausomi atsitiktiniai dydžiai. Bet koks baigtinis, priskirtų nesikertantiems laiko intervalams, pokyčių skaičius yra tarpusavyje nepriklausomas (tačiau ne paporiniai nepriklausomas).

Stacionarūs pokyčiai

Žr. t. p.: Stacionarūs procesai
Stochastinio proceso pokytis vadinamas stacionariu, jei bet kokio pokyčio Xₛ − Xₜ tikimybinis pasiskirstymas priklauso tik nuo laiko intervalo ilgio s − t. Pokyčiai su vienodais laiko intervalais pasiskirsto vienodai.
Vynerio procesuose tikimybių pasiskirstymas Xₛ − Xₜ yra Normalusis skirstinys ,kur nulinis vidurkis ir dispersija s − t.
Homogeniniuose Puasono procesuose tikimybių Xₛ − Xₜ pasiskirstymas yra Puasono skirstinys su tikėtina verte λ(s − t), kur λ > 0 yra proceso ,,intensyvumas” arba ,, sparta”.
Lizdeika

Lizdeika – istorinio rašytinio padavimo apie Vilniaus miesto įkūrimą veikėjas – krivis, išaiškinęs didžiajam kunigaikščiui Gediminui sapną apie Geležinį vilką.
Lizdeika minimas Lietuvos metraščiuose (XVI a.). Išsamesnę legendą apie Lizdeiką pateikia Motiejus Strijkovskis (1582 m.). Anot legendos, Lizdeiką mažą erelio lizde radęs tariamasis Gedimino tėvas Vytenis ir išauginęs kaip savo sūnų. Lizdeika ir Gediminas turi bruožų, primenančių kitų indoeuropiečių tautų padavimų apie miesto įkūrimą herojus (pvz., Romos įkūrėjus Romulą ir Remą). LDK didikų Radvilų genealogijoje Lizdeika laikomas jų giminės pradininku. Lizdeika galėjo būti ir istorinis asmuo – didžiojo kunigaikščio Traidenio brolio Sirpučio palikuonis.
Manant, kad Lizdeika gyvenęs Kernavėje, jo garbei pavadintas vienas iš piliakalnių – Lizdeikos kalnas, o jo gražiausios vaidilutės Pajautos garbei – Pajautos slėnis.
Zagrosas

Zagrosas (pers. رشته كوههاى زاگرس) – kalnų sistema Irane (pakraštys Irake), pietvakarinėje Irano kalnyno dalyje. Ilgis ~1600 km, plotis 200–300 km. Aukščiausia vieta – Zerdkuho kalnas (4548 m). Kalnai sudaryti daugiausia iš kalkakmenio ir skalūnų. Susideda iš eilės lygiagrečiai iš šiaurės vakarų į pietryčius nusidriekusių kalnų grandinių, kurias skiria siauri slėniai. Paplitę karstiniai reiškiniai.
Vyrauja kalnų dykumos, šiaurės vakaruose yra krūmynų ir retmiškių. Slėniuose telkšo ežerai ir druskos lygumos.
Labanoro seniūnija

Gamta

Visą seniūnijos plotą dengia Labanoro–Pabradės giria. Gausu ežerų: Peršokšnai, Rašia, Didysai Siaurys, Mažasai Siaurys, Girutiškis, Baltas, Labanoro ežeras, Pažemys, Indrajai, šiaurės vakariniame pakraštyje siekia Aisetą. Upės priklauso daugiausia Žeimenos baseinui: Lakaja, Peršokšna, Labanoras. Daug pelkių: Kanio raistas, Girutiškio pelkė, Beržaloto pelkė.
Visa seniūnija patenka į Labanoro regioninį parką.
Labanoro seniūnija yra rečiausiai apgyvendinta Lietuvos seniūnija.
R-7

R-7 – tarybinių raketų šeima, kurios visos yra kilusios iš pirmosios pasaulyje tarpžemyninės balistinės raketos, R-7.
R-7 grupės raketų pagaminta ir paleista daugiau nei bet kurių kitų didesnių raketų pasaulyje. Plačiai žinomos Sojuz, Voschod bei Vostok raketos iš tiesų yra modifikuoti R-7 variantai. Šiai grupei taip pat priklauso ir pirmąjį pasaulyje dirbtinį palydovą iškėlusi raketa. Iki 2008 m. iš R-7 kildinamas Sojuz tebėra vienintelė bet kada Tarybų Sąjungos ir vėliau Rusijos pilotuojamuose kosminiuose skrydžiuose naudota raketa.
R-7 grupės raketos nuo seno leidžiamos iš Baikonuro ir Plesecko kosmodromų. 2009 metais įrengtas dar vienas kosmodromas Prancūzijos Gvianoje, kurio geografinė padėtis palanki kroviniui į geostacionarinę orbitą paleisti.
Pirmasis (kovinis) R-7 variantas buvo 34 metrų ilgio, 3 metrų skersmens, svėre 280 tonų ir galėjo nunešti 3000 kg atominį užtaisą į už 8800 km esantį taikinį, pataikydamas iki 5 km tikslumu. Viena jos starto aikštelė laukė nuolat parengta startui Baikonure, kitos (nuo šešių iki aštuonių) buvo įrengtos Plesecke. Šioms aikštelėms įrengti vienu metu buvo eikvojama net 5 procentai šalies gynybinio biudžeto. Tačiau to pirmosios kartos raketoms tai buvo įprasta, ir JAV gynyba taip pat susidūrė su panašiomis didelėmis išlaidomis.
Kovinis „septynetukas“ buvo dvipakopė raketa. Ji turėjo keturis skysto kuro greitintuvus (kurie buvo pirmoji pakopa) bei centrinį „palaikantį“ variklį, kuris veikdavo visą laiką, tiek pirmosios, tiek ir antrosios pakopos skrydžio metu. Kiekvienas greitintuvas turėjo du mažus raketą valdančius varikliukus, o centrinė šerdis turėjo keturis. Raketos taikymo sistema buvo inercinė, varikliukus valdant nuo Žemės radijo bangomis.
R-7 varoma žibalu ir suskystintu deguonimi. Tai labai ribojo jos kaip ginklo galimybes, nes parengti raketą skrydžiui trukdavo beveik dvidešimt valandų. Parengta ji negalėdavo laukti ilgiau nei parą. Kadangi didelių starto kompleksų buvo neįmanoma paslėpti, jie iki raketas paleidžiant lengvai galėjo būti subombarduoti. R-7 buvo pritaikyta pirmosioms atominėms bomboms, kurios buvo palyginus labai sunkios. Todėl gynyboje ją gana greitai (1968 m.) pakeitė nauja raketų karta.
Nors ir nepraktiška kaip ginklas, R-7 tapo vienos pagrindinių taikiam kosmoso tyrimui skirtos raketų serijos pradininke.
Mielėnų piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas kalvoje. Šlaitai statūs, 20–33 m aukščio. Aikštelė ovali, 26 x 30 m dydžio. Piliakalnio šlaitai buvo apjuosti 2 griovių ir pylimų linijomis, dėl gyventojų ūkinės veiklos išliko tik terasos. Pirmasis 2 m gylio, 6 m pločio griovys aikštelės šiaurės rytų pakraštyje aptiktas tyrinėjimų metu. Pietiniame šlaite, 3 m žemiau aikštelės yra 10 m pločio terasa, per 1 m nuolaidėjanti į pietus. 3 m žemiau jos yra antra 8 m pločio terasa, nuolaidėjanti į išorę per 1,5 m, vakariniame šlaite ji 10 m pločio ir yra 6 m aukščiau papėdės.
Į šiaurės rytus nuo piliakalnio buvo papėdės 0,5 ha ploto gyvenvietė. Ji tęsėsi 300 m į šiaurės rytus nuo piliakalnio, iki jau Mičiūnų kaime esančio ožnugario, irgi vadinamo piliakalniu ar Milžino kapu. Gyvenvietė labai suardyta ariant ir apie 1962 m. tiesiant plentą Obeliai – Dusetos.

Aplinkiniai piliakalniai

Papilių piliakalnis (Rokiškis) 10 kmKalnočių piliakalnis 2 km
Stasiūnų piliakalnis 7 kmJunkūnų piliakalnis 6 km
Dirdų piliakalnis 6 kmAlsetos piliakalnis 22 kmManiuliškių piliakalnis 7 kmPetrešiūnų piliakalnis 12 kmBradesių piliakalnis 4 km
Velikuškių I piliakalnis 5 kmIvoniškių piliakalnis 7 km
Sviliškių piliakalnis 8,5 km
Krakiškės

Istorija

Iki XX a. pab. Krakiškės buvo kaimas Riešės apylinkėje.
Nosėnai

Istorija

Minimas 1554 m. Balninkų seniūnijos inventoriuje. 1652 m. kaimas minimas Videniškių krikšto metrikų knygoje. Tada jame gyveno Kristoforas Bivainėlis, Jurgis Mikalionis.
Rondonopolis

Istorija

XIX a. pab. į indėnų bororų žemes ėmė keltis aukso ieškotojai. 1902 m. prie Vermeljo upės ėmė kurtis brazilų naujakuriai, o 1915 m. įsteigta Rio Vermeljo gyvenvietė. 1918 m. pervadinta į Rondonopolį brazilų kolonisto Kandido Rondono garbei. 1953 m. tapo atskira savivaldybe. Nuo XX a. vid. pradėjo sparčiai augti apylinkėse įsisavinant vis didesnius žemdirbystės plotus.
Gedulas

Gedulas – asmens ar asmenų patiriamas sielvartas, liūdesys kam nors mirus bei su tuo susijęs žmogaus ar bendruomenės elgesys, papročiai ir kitos tradiciškai susiformavusios apeigos. Gedulo papročiai skiriasi priklausomai nuo kultūros ir (ar) šalies, tačiau daugelyje šalių turi ir panašių elementų, kaip kad tamsių, kuklių drabužių dėvėjimas. Gedintys asmenys (velionio artimieji, draugai, gerbėjai) dažnai atsiriboja nuo įprastos ar džiugios visuomeninės veiklos, gedulo laikotarpį skiria rimčiai, susitaikymui su netektimi, velionio pagerbimui; tikintys taip pat laikosi savo religijos papročių.
Gedulas gali būti valstybinis, kai oficialiai skiriamas laikotarpis paminėti ir pagerbti mirusį svarbų valstybės asmenį, žuvusius piliečius ir pan.
Briliantinis mėlynasis FCF

Sinonimai

Alphazurine FG, Erioglaucine, Fenazo Blue XI, Acid Sky Blue A, Merantine Blue EG, Japan Blue 1, Cosmetic Blue Lake, Food Blue 2, Brilliant Blue FCF, Food Blue No. 1, Japan Blue No. 1, Intracid Pure Blue L, Acid Blue 9, Dolkwal Brilliant Blue, Usacert Blue No. 1, Food Blue No.1, FDC Blue No. 1, C.I. Food Blue 2, FD&C Blue No. 1, Food Blue Dye No. 1

Chemija

Tai sintetinis dažiklis, gaunamas iš akmens anglių deguto. Maišomas us tartrazinu (E102) duoda įvairių atspalvių žalią spalvą.
Briliantinis mėlynasis paprastai būna dinatrio druska. Diamonio druskos CAS numeris yra 2650-18-2. Leista naudoti ir kalcio bei kalio druskas. Naudojamas ir briliantinio mėlynojo dažalas su aliuminiu.
Cheminė formulė yra C₃₇H₃₄N₂Na₂O₉S₃. Dažą virškinimo trakte blogai absorbuoja, tad 95% dažiklio lieka žarnyne ir pašalinami su išmatomis.

Kartu su tulžies pigmentais išmatoms suteikia žalią spalvą.

Sveikata ir sauga

Briliantinis mėlynasis FCF anksčiau buvo uždraustas Austrijoje, Belgijoje, Danijoje, Prancūzijoje, Vokietijoje, Graikijoje, Italijoje, Norvegijoje, Ispanijoje, Švedijoje ir Šveicarijoje. Dabar jis kaip saugus maisto priedas leidžiamas naudoti ES, jis vėl leidžiamas daugelyje valstybių.
Šis dažiklis geba sukelti alerginę reakciją individams, kurie iš anksčiau turėjo silpną astmą.
JAV šio dažiklio per metus pagamina virš 400 tonų. Kasdien leidžiama suvartoti 16 mg vienam asmeniui.
Tai vienas iš dažiklių, kuriuos „Hiperaktyvių vaikų paramos grupė (angl. Hyperactive Children's Support Group) ir Feingoldo Asociacija rekomenduoja pašalinti iš vaikų maisto. Atlikęs išsamius tyrimus Nacionalinis sveikatos institutas (angl. National Institutes of Health) padarė išvadą, kad šis maisto priedas nesukelia hiperaktyvumo.
Briliantinis mėlynasis FCF (prekinis pavadinimas Brilliant Peel) naudojamas kaip dažiklis tinklainės chirurgijoje.
Radiochirurgija

Radiochirurgija – viena iš chirurgijos specializuotų sričių, kai naudojama spinduliuotė tiksliai atrinktų audinių sričių sunaikinimui pasitelkiant jonizuojančiąją spinduliuotę, o ne išpjovimą skalpeliu. Kaip ir kitos spindulinės terapijos formos (taip pat vadinamos radioterapija), ji dažniausiai naudojama vėžiniams susirgimams gydyti. Švedijos neurochirurgas Larsas Lekselis (1907–1986) radiochirurgiją apibrėžė kaip „vieną didelę spinduliuotės dozę, stereotaksiniu būdu nukreiptą į konkretų intrakranijinį tikslą“.  1951 m. jis panaudojo stereotaksinį neurochirurginį galvos fiksavimo įrenginį, turintį trimatę koordinačių sistemą, nukreipiančią rentgeno spindulių pluoštą į trišakį nervą.
Seniausiai naudojama stereotaksinės radiochirurgijos sritis – kranialinė (nuo kranion, 'kaukolė') radiochirurgija. Taip gydomos galvos smegenų metastazės, piktybiniai ir nepiktybiniai navikai, kai kurios nenavikinės ligos (kraujagyslių patologijos, trišakio nervo neuralgija) bei kai kurie funkciniai sutrikimai.
Stipria jonizuojančių spindulių doze apšvitinama labai tiksliai nustatytas ir apibrėžtas taikinys (dažniausiai navikas) paciento kūne, kurį sunaikinti yra radiochirurgijos tikslas. Tai padaroma neskausmingai, be chirurginės invazijos, bendrinės nejautros. Labai didelė spinduliuotės dozė taikoma į ligos židinį, tačiau ši dozė staigiai mažėja už taikinio ribų, todėl leidžia maksimaliai saugoti greta esančius audinius ir organus.

Įranga

Stereotaksinėje radiochirurgijoje (angl. Stereotactic Radiosurgery, SRS) naudojama trimatė koordinačių sistema, reikalinga nustatyti faktinę ligos židinio (taikinio) padėtį paciento kūne remiantis diagnostiniais vaizdais. Taikinys turi būti aiškiai matomas moderniomis radiologinio vaizdinimo priemonėmis: kompiuteriniais, magnetinio rezonanso tomografais ir kt. Procedūrų metu fiksuojama švitinama sritis, registruojami ir kontroliuojami taikinio judesiai (dėl paciento kvėpavimo), nustatomos taikinio išorinės koordinatės. Labai tiksliai jonizuojamųjų spindulių pluoštą formuojantis įrenginys keičia jonizuojamųjų spindulių pluošto formą ir intensyvumą naviko švitinimo metu. 
Anksčiau naudotą stereotaksinį rėmą radiochirurgijoje pakeitė modernios trimatės radiologinės vaizdinimo sistemos. Vienas iš naujausių radiochirurgijoje naudojamų įrenginių – gama peilis. Pasitelkus kompiuterinę tomografiją, magnetinių virpesių spektrogramą arba angiogramą, sudaromas ligonio smegenų „žemėlapis“. Jis perkeliamas į kompiuterinę sistemą, kuri nustato taikinį ir jo koordinates. Tuomet pacientas paguldomas gama peilio aparate ir pradedamas gydymas gama spinduliais. Kiekvienas jų sveikų audinių nežaloja, nes yra per silpnas, o visi susidūrę ligos židinyje – gydo ląsteliniame lygyje.
2019 m. birželį  Kauno klinikų Neurochirurgijos klinikoje duris atvėrė naujos kartos gama peilio centras – pirmasis toks Baltijos šalyse.
Vladimiras Vernadskis

Vladimiras Ivanovičius Vernadskis (rus. Владимир Иванович Вернадский; ukr. Володимир Іванович Вернадський; 1863 m. kovo 12 d. – 1945 m. sausio 6 d.) – Rusijos ir Tarybų Sąjungos mineralogas ir geochemikas, vienas iš geochemijos, biogeochemijos bei radiogeologijos įkūrėjų. Jo teorija apie noosferą turėjo didelę įtaką Rusijos kosmizmui. Rusijos pilietinio karo metu jis dirbo ir Ukrainoje, kur jis įkūrė Ukrainos mokslų akademiją (dabar Ukrainos nacionalinė mokslų akademija). V. Vernadskis yra žinomas dėl jo knygos „Biosfera“ (1926 m.), kurią išpopuliarino Eduardo Suesso terminą „biosfera“ (1885 m.). 1943 m. apdovanotas Stalino premija. Prospektas Maskvoje, Ukrainos nacionalinė biblioteka ir Nacionalinis universitetas Tauridėje (Kryme) yra pavadinti V. Vernadskio garbei.

Biografija

V. Vernadskis gimė 1863 m. kovo 12 d. Sankt Peterburge, Rusijos imperijoje. Pagal šeimos legendą, jo tėvas buvo Zaporožių kazokų palikuonis. Jis buvo politinės ekonomijos profesorius Kijeve prieš persikėlimą į Sankt Peterburgą. V. Vernadskio motina buvo rusų tautybės bajorė. V. Vernadskio sūnus Džordžas Vernadskis (1887–1973) emigravo į Jungtines Amerikos Valstijas (JAV), kur jis išleido daug knygų apie viduramžinę ir šiuolaikinę Rusijos istoriją.
Aršakuni

Istorija

Dinastijos pradininkas Armėnijoje buvo Tiridatas I (62-apie 75 m.), 62 m. per Partų karalystės karą su Romos imperija paskelbtas Armėnijos valdovu, 66 m. pripažintas Romos.
Šimonių piliakalnis

Aplinkiniai piliakalniai

Peleniškių piliakalnis 30 km
Kamardės piliakalnis 28 km 
 Auželių piliakalnis 34 km
Ąžuolpamūšės piliakalnis 11 km 
 Klausučių piliakalnis 26 km
Tričių piliakalnis 18 km
Žiobų piliakalnis 41 km
Raginėnų piliakalnis 39 km 
 Pakalniškių piliakalnis (Radviliškis) 40 km
Kiūčių piliakalnis 27 km 
 Papušių piliakalnis 37 km
Likalaukių piliakalnis 36 km 
 Stirniškio piliakalnis 42 km