Grete Hermann

Jaunystė ir išsilavinimas

Hermann gimė protestantų prekybininkų šeimoje Brėmene. Ji buvo trečiasis vaikas septynių vaikų šeimoje ir augo kartu su dviem seserimis ir keturiais broliais. Abu seneliai buvo kunigai. 19 metų pabaigė "Naująją Gimnaziją" Brėmene (dabar aukštesnioji Barkhofo mokykla), kurioje mergaitės galėjo mokintis tik išimtiniais atvejais.

Matematika

Hermann studijavo matematiką Göttingen vadovaujama Emmy Noether. 1926 metais ji ten gavo mokslo daktaro laipsnį. Jos mokslo darbo tezės "Die Frage der endlich vielen Schritte in der Theorie der Polynomideale" , buvo paskelbtos Mathematische Annalen, svarbiame algebros žurnale. Tai pats pirmasis daugelio problemų algoritmų egzistavimo nustatymas tokiose srityse kaip abstrakčioji algebra. Hermann algoritmai tokie kaip "primary decomposition" naudojami ir šiomis dienomis.

Asistentė

Po to ji dirbo privačia Göttinger'io filosofo Leonardo Nelsono asistente. Šis darbas truko iki filosofo mirties 1927 metais. Kartu su Minna Specht, ji po Nelsono mirties publikavo jo darbą Filosofinės Etikos ir Pedagogikos sistema, tuo pat metu tęsdama savo tyrymus.

Quantum mechanics

Kaip filosofė, Hermann domėjosi ir fizikos pagrindais. 1934 metais ji nuvyko į Leipcigą "turėdama svarbų tikslą suderinti neo-kantistinę konsepciją su naująja kvantine mechanika". Leipcige ji keitėsi savo idėjomis su Carl Friedrich von Weizsäcker bei Werner Heisenberg. Jos šio laikotarpio darbų turinys yra žinomas iš trijų Hermann pubikacijų  Iš Danijos ji paskelbė savo darbą Kvantinės mechanikos pagrindai gamtos filosofijoje (Originalus vokiškas pavadinimas: Die naturphilosophischen Grundlagen der Quantenmechanik). Šis darbas sulaukė atsiliepimų, kaip "vienas iš ankstyviausių ir geriausių filosofinių kvantinės mechanikos traktavimas".
1935 metais Hermann publikavo argumentus demonstruodama akivaizdžius John von Neumann 1932 metų įrodymų trūkumus, kuriais siekė parodyti, kad kvantinėje mechanikoje yra neįmanoma užslėptoji kintamoji teorija (hidden variable theory). Hermann rezultatų fizikų bendruomenė nepastebėjo, kol 1966 metais juos nepkriklausomai atrado ir publikavo John Stewart Bell , ir 1974 metais Max Jammer atkreipė dėmesį į Hermann ankstesnius atradimus. Kai kurie teigė, kad tai, kad jos kritika buvo nepastebėta tiek dešimtmečių, turėjo įtakos kvantinės mechanikos istoriniam vystymuisi. 
1936 metų birželio mėn. Hermann kartu su Eduard May and Th. Vogel buvo apdovanota Richard Avenarius premija .

Politinė veikla

Kai Adolf Hitler Vokietijoje buvo išrinktas į valdžią, Hermann dalyvavo pogrindiniame judėjime prieš fašizmą. Ji buvo Internationaler Sozialistischer Kampfbund (ISK) nare.

Emigracija ir vėlyvieji metai

1936 metais Hermann išvyko iš Vokietijos į Daniją ir vėliau į Prancūziją bei Angliją. Her interests in her later years focussed more on politics and philosophy than on physics and mathematics.
Po antrojo pasaulinio karo, 1946 metais Hermann sugrįžo į Vakarų Voketiją. Ji buvo paskirta filosofijos ir fizikos profesore Brėmeno Aukštojoje Pedagoginėje mokykloje Pädagogische Hochschule in Bremen ir vaidino svarbų vaidmenį "Gewerkschaft Erziehung und Wissenschaft". 1961-1978 metais ji vadovavo Philosophisch-Politische Akademie, organizacijai, kurią 1922 metais įkūrė Nelsonas, kuri orientavosi į švietimą, socialinį teisingumą, politinio atsakingumo akcijas ir į savo filosofines šaknis.