Marius Katiliškis

Biografija

Tėvai kilę nuo Žagariškių. Būsimasis rašytojas gimė Gruzdžių miestelyje, bet vaikystę ir ankstyvąją jaunystę praleido Katiliškių kaime (iš šio pavadinimo ir kilo pseudonimas), už poros kilometrų nuo Žagarės. Marius buvo devintas vaikas iš vienuolikos vaikų. 
Lankė Žagarės pradžios mokyklą, progimnaziją, dirbo tėvų ūkyje. Pirmieji jo eilėraščiai publikuoti 1931 m. Šiaulių savaitraštyje „Naujienos“, prozos kūriniai publikuoti nuo 1932 m. žurnaluose „Trimitas“, „Jaunoji karta“, „Naujoji Romuva“, „Kūryba“.   1936 m. buvo pašauktas į Lietuvos kariuomenę, tarnavo Šiauliuose, ryšių batalione radistu. 1941 m. pradėjo dirbti bibliotekininku Pasvalio bibliotekoje, spalio 1 d. paskirtas vedėju. 1941 m. spalio 14 d. Saločių bažnyčioje susituokė su matematikos mokytoja Elze Avižonyte, gimusia Čikagoje.
Antrojo pasaulinio karo metu 1944 m. įstojo į Tėvynės apsaugos rinktinę, dalyvavo kautynėse prie Sedos prieš SSSR armiją. Po to pasitraukė į Vokietiją, dalyvavo įtvirtinimų įrengime Rytprūsiuose. Po karo buvo perkeltų asmenų darbo stovyklose Vokietijoje: Flensburge, Dieburge, Hanau, Freiburge. Bendradarbiavo lietuvių karo pabėgėlių spaudoje. Kurį laiką studijavo meną Fribūre (Šveicarija). Vėliau pateko į Belgijoje esančią perkeltųjų asmenų stovyklą. Apsidraudžiant nuo galimo priverstinio grąžinimo nelaisvėn, stovykloje pasikeitė dokumentus, pasiimdamas M. Katiliškio pavardę.
1949 m. atvyko į JAV. 1949 m. gruodžio 8 d. Brukline antrąkart vedė – poetę Zinaidą Nagytę (Liūnę Sutemą). Gyveno Čikagos priemiestyje Lemonte savo paties pasistatytame name. Dirbo duobkasiu, vėliau plieno liejykloje, kitokį pagalbinį darbą. Palaidotas Čikagos lietuvių tautinėse kapinėse.

Atminimo įamžinimas

1986 m. Čikagoje išleista knyga „Išėjęs negrįžti: Marius Katiliškis gyvenime ir kūryboje“ (sudarytoja Violeta Kelertienė). 1990 m. rašytojo gimtinėje pastatytas Alberto Stočkaus stogastulpis. Gruzdžiuose rašytojo vardu pavadinta gatvė, atidengta memorialinė lenta (1994 m.), tais pačiais metais Pasvalio viešajai bibliotekai suteiktas Mariaus Katiliškio vardas.

Kūryba

Pirmuosius eilėraščius išspausdino 1931 m. Šiaulių laikraštyje „Naujienos“, prozos kūrinius – 1932 m. „Trimite“. Bendradarbiavo leidiniuose „Karys“, „Jaunoji karta“, „Naujoji Romuva“, „Kūryba“, „Aidai“, „Tėviškės garsas“, „Lietuvių žodis“, „Metmenys“.
Emigracijoje parašė 4 romanus, 2 novelių knygas, kelionių apybraižas: „Nelaimė“ (1946 m.), „Tremties metai“ (1947 m.), „Užuovėja“ (1952 m.), „Miškais ateina ruduo“ (1957 m.), „Išėjusiems negrįžti“ (1958 m.), „Šventadienis už miesto“ (1963 m.), „Pirmadienis Emerald gatvėje“ (1993 m.) ir kt. 
2002 m. Lietuvių literatūros ir meno archyve buvo rastas niekur neskelbtas M. Katiliškio novelių rinkinio „Seno kareivio sugrįžimas“, sukurto 1944 m., rankraštis; 2003 m. šį rinkinį išleido leidykla „Šiaurės Lietuva“. 2004 m. pasirodė ir šio autoriaus ankstyvosios poezijos knyga, pavadinta „Mano žodžiai“, 2005 m. Čikagoje išleistas M. Katiliškio apsakymų rinkinys „Pasivaikščiojimas ratu“.
Garsiausi rašytojo romanai „Užuovėja“ ir „Miškais ateina ruduo“, tačiau jie negavo prestižinių išeivijos Lietuvių rašytojų draugijos (LRD) premijų. M. Katiliškis dėl to labai išgyveno, net išstojo iš draugijos. Vis dėlto 1962 m. LRD premiją gavo jo kūrinys „Prasilenkimo valandos“. Taip pat yra laimėjęs Lietuvių enciklopedijos leidyklos ir Santaros-Šviesos kūrybines premijas.
M. Katiliško romanas „Miškais ateina ruduo“, buvo vienas iš nedaugelio išeivių kūrinių, išleistų sovietinėje Lietuvoje. Dėl to jį porą kartų tardė FTB. 1990 m. sukurtas kino filmas.