google/wiki40b huggingface dataset:
Robert Louis Stevenson

Biografija

Stivensonas gimė Edinburge, viduriniosios klasės šeimoje. Tėvas ir senelis buvo jūros švyturių inžinieriai, motina – pastoriaus dukra. Būsimasis rašytojas buvo vienintelis vaikas šeimoje, dažnai sirgo, todėl anksti buvo atiduotas į ligotų vaikų mokyklą.
1867 m. įstojo į Edinburgo universitetą, kur studijavo klasikines kalbas, inžineriją ir teisę. 1875 m. gavo advokato licenciją, tačiau pagal specialybę niekada nedirbo. Studijų metais gyveno labai bohemiškai: rengėsi išskirtiniais drabužiais, gėrė, lankėsi viešnamiuose. Labai anksti pradėjo keliauti, gyveno įvairiose Europos šalyse.
1880 m. Stivensonas vedė Fanę Osborn (angl. Fanny Osborne) – išsituokusią amerikietę su dviem vaikais. Iš pradžių šeima įsikūrė Škotijoje, o 1887 m. persikėlė į Ameriką. Stivensonui netiko Amerikos klimatas, todėl šeimai teko išplaukti į Ramiojo vandenyno platybes. Galiausiai rašytojas įsigijo sklypą Samoa priklausančiai Upolaus saloje ir ten įsikūrė. Stivensonas manė, jog tenykštis klimatas puikiai tinka jo silpnai sveikatai. Mirė 1894 m. gruodžio 3 d. Palaidotas ant kalno viršūnės Upolaus saloje. Tiksli Stivensono kapavietė nėra žinoma, nes vietiniai saugo ją nuo turizmo industrijos įsiveržimo.
Stivensonas parašė 45 knygas, kai kurias – su bendraautoriais. Rašytojo kūrybinei biografijai būdinga didelė žanrinė įvairovė: kelionių knygos, apybraižos, pjesės, biografijos, eilėraščiai, apsakymų rinkiniai, romanai.
Andrejavas (Suvalkų apskritis)

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1919-1952 m. kaimas priklausė Andrejavo valsčiui. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Steponas Jonas Tiškevičius

Biografija

Kilęs iš Lietuvos didikų Tiškevičių giminės antrosios Biržų šakos. Tėvas Juozapas Tiškevičius. Motina Izabelė Emilija Loncka-Tiškevičienė. Broliai Vladislovas, Juozapas Steponas ir Jonas Antanas Tiškevičiai.
Įprotis

Įprotis - žmogaus veiklos ir ugdymo procese susiformavęs polinkis atlikti tam tikrą veiksmą. Gali tapti poreikiu, skatinančiu žmogų vienaip ar kitaip elgtis. Susidaro nuolat kartojant išmoktą veiksmą. Įpročiui susidaryti svarbu, kad atliekamas veiksmas turėtų teigiamą emocinį poveikį – keltų gerą fizinę savijautą ir teiktų emocinį pasitenkinimą. Kitaip nei įgūdis, įprotis yra reikmė atlikti veiksmą ir tam tikromis sąlygomis dažnai realizuojamas. Pagal veiklos sritis skiriami elgesio, mokymosi, darbo, buitiniai ir kiti įpročiai. Gali būti naudingi arba žalingi. Daugelis įpročių susidaro vaikystėje, dažniausiai mėgdžiojant suaugusiuosius.
Juozas Alfonsas Ulickas

Biografija

1990–1998 m. Lietuvos ir Rusijos bendros įmonės „Litmos“ valdybos pirmininkas, generalinis direktorius.
1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos narys.
1995–1997 m. Raseinių rajono savivaldybės tarybos narys (LDDP sąraše).
Pauperiai

Aplinkinės gyvenvietės

Anmėmelė – 3,6 km
Smilgeliai (Biržai) – 1,4 km
Drabūnai – 1,2 km
Irbėnai – 4 km
Purviškiai II – 4 km
Dvargaliai – 2 km
Šilėnai (Biržai) – 0,8 km
PAČERIAUKŠTĖ – 5,2 km
Juostaviečiai – 1,4 km
BIRŽAI – 15 km
FK Volgarʹ Astrahanʹ

Istorija

Nuo 2009 m. dalyvauja Nacionalinėje futbolo lygoje (Antra pakopa).
2010 m. vasario 10 d. klubas pervadintas į „Volgarʹ–Gazprom“. 2012/13 m. sezone tapo tiesiog „Volgarʹ“.
2017/2018 m. sezone buvo 10-ti, bet turėjo finansinių problemų ir perėjo į žemesnį divizioną.
Sulavesis

Sulavesis (indoneziškai Sulawesi, daugelis europiečių tradiciškai vadina iš portugalų Celebes) – vulkaninės kilmės sala Indonezijoje, tarp Borneo vakaruose, Molukų salų rytuose ir Filipinų šiaurėje. Plotu 11-oji pasaulyje sala: 189 216 km². Šiaurinę salos dalį kerta pusiaujas, kurio juostoje visus metus gausiai lyja. Dėl tokio klimato saloje vyrauja drėgnieji atogrąžų miškai.

Demografija

Islamas įsiskverbė į Sulavesį tik 1630 m. – vėliau negu į kitas Indonezijos salas. Maždaug tuo pat metu į salą atvyko ir krikščionių misionierių. Dėl to Sulavesyje krikščionių yra daugiau (įvairūs šaltiniai nurodo nuo 18 iki 40 % nuo bendrojo tikinčiųjų skaičiaus) negu Javoje ar Sumatroje.
Didžioji dalis gyventojų susitelkę pietvakariuose, Udžung Pandango (Ujung Pandang, anksčiau Makassar) mieste, taip pat šiaurėje aplink Manadą (Manado; oro uostas). Etniškai gyventojai sudaro skirtingas grupes – pietvakariuose anksčiau buvusios karingos makasarų (?) ir bugių (?) tautos, salos viduryje – toraja gentis, labai dominanti turistus, minhasa gentis šiaurėje (daugiausiai krikščionys, kultūra artimi filipiniečiams).
Maždaug 50 metų tiestas kelias sujungė salos administracinį centrą Udžung Pandangą su Manadu šiaurėje (Trans-Sulawesi-Highway).

Istorija

1512 salas aplankė portugalai. 1530 minima Gova karalystė (centras – Makasaras) pietuose, kuri užkariavo aplinkines teritorijas. Sala buvo olandų įtakoje, bugiai 1902–1906 maištavo.
Jeronimas Krišpinas-Kiršenšteinas

Biografija

Karaliaus rūmininko Kristupo (Krišpino) Kiršenšteino ir Onos Šemetaitės, Smolenso kašteliono Vaclovo Šemetos dukters sūnus.
Lenkijos karaliaus Vladislovo IV Vazos rūmininkas, Pajūrio tijūnas (nuo 1639), Kauno maršalka (nuo 1656), LDK prievaizas (1658–1663), Lietuvos didysis iždininkas (1663–1676).
Poručiko laipsnyje dalyvavo mūšiuose su sukilusiais kazokais. ATR-Maskvos (1654—1667) kare vadovavo Žemaitijos bajorų pulkui. Vadovaujant Lietuvos didžiajam etmonui Jonušui Radvilai dalyvavo kovose už Mogiliovą 1655 metais.
Pasisakė prieš Kėdainių unijos su Švedija sudarymą 1655 metais ir švedų buvo areštuotas. Vėliau kovėsi už Žemaitijos išlaisvinimą nuo švedų okupantų.
Gerardeskiai

Gerardeskiai (Gherardeschi, della Gherardesca) – įtakinga giminė Pizos respublikoje, žinoma nuo XI a., XIII a. viduryje buvusi viena žinomiausių. Jie buvo gibelinų šalininkai ir paprastai valdė Donoratiko (Donoratico) grafystę.
Iš Gerardeskių giminės kilo keli bažnyčios veikėjai, bet ji garsėjo savo kariškiais ir politikais.
Manoma, kad Galuros judikas Konstantinas I, valdęs Galuros judikatą Pizos arkivyskupijos vardu, galėjo būti Gerardeskis.
Gerardeskiai varžėsi su kita gibelinų šeima Viskončiais. 1237 m. jų kivirčus taikyti teko kištis arkivyskupui ir imperatoriui Frydrichui II, bet tai nepavyko.
XIII a. pradžioje Gerardeskiai ėmė dalyvauti Pizos veikloje Sardinijos saloje. 1230 m. Galuros judiko Ubaldo (iš Viskončių giminės) kariuomenė įsiveržė į Kaljario judikatą, bet Gerardeskiai, rėmę Benedetą ir jaunąjį Giljomą II, jų įsiveržimą atrėmė.

1258 m., kai Kaljario judikatas buvo padalintas, Gerardeskiai gavo pietinį trečdalį buvusio judikato, įskaitant sostinę Kaljarį. Vėliau viena iš Gerardeskių moterų ištekėjo už Galuros judiko Jono Viskončio, kraičio turėdama šiaurinį Kaljario judikato trečdalį. Šios vedybos pabaigė vaidus tarp Viskončių ir Gerardeskių.
Gerardeskių įtaka viršūnę pasiekė Ugolino dela Gerardeskos (Ugolino della Gherardesca) asmenyje 1270–1290 m. Jis dalinosi valdžią su sūnėnu Nino Viskončiu, bet vėliau jie susikivirčijo. Pasipiktinę Pizos gyventojai suėmė Ugoliną, o iš Nino atėmė Galuros judikato sostą.
Pizoje, šv. Pranciškaus bažnyčioje, yra Gerardeskių koplyčia.
Romela Begaj

Biografija

2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Pekine, Kinijoje Begaj iškovojo šeštąją vietą. Tai aukščiausia 2008 m. Albanijos olimpinės rinktinės iškovota vieta. Tais pačiais metais sportininkė tapo Europos vicečempione. 2009 m. Bukarešte vykusiose Europos pirmenybėse Begaj iškovojo bronzos medalį. 2005 m. Viduržemio jūros žaidynių prizininkė ir 2009 m. žaidynių nugalėtoja. 2014 m. Begaj laimėjo aukso medalį pasaulio čempionate, bet vėliau paaiškėjus, kad sportininkės dopingo mėginyje rasta stanozololo rezultatas buvo anuliuotas, o sportininkė diskvalifikuota dvejiems metams.
Texas

Texas – pop grupė iš Škotijos, Jungtinės Karalystės. Grupė susikūrė 1986 m., pasivadino pagal 1984 m. filmą Paryžius, Teksasas (angl. Paris, Texas).
Žilvinas Šilėnas

Biografija

2005 m. baigė Veslijano universitetą (Konektikutas, JAV), ekonomistas.
Nuo 2006 m. VŠĮ „Lietuvos laisvosios rinkos institutas“ ekspertas konkurencijos, energetikos ir transporto politikos srityse, nuo 2011 m. gruodžio mėn. – instituto prezidentas.
2011 m. balandžio – gruodžio mėn. Šiaulių miesto savivaldybės tarybos narys. 
2005 m. rugsėjo – 2006 vasario mėn. Šiaulių Didždvario gimnazijos Tarptautinio bakalaureato diplomo programos ekonomikos ir žinojimo teorijos mokytojas.
Judžinas

Istorija

Judžinas buvo įkurtas 1846 m. ir pavadintas įkūrėjo Eugene Skinner vardu. 1876 m. mieste atidarytas universitetas.
Antro rango flagmanas

Antro rango flagmanas (rus. флагман 1-го ранга) – TSRS Karinio jūrų laivyno (tada vadinto Darbininkų ir valstiečių raudonasis laivynas) karinis laipsnis 1935-1940 m. Atitiko dabartinį laipsnį kontradmirolas, tuometinius Raudonosios armijos laipsnius komdivas (dabartinis generolas majoras) ir komisarų karinį laipsnį divizijos komisaras.
Už laipsnį antro rango flagmanas žemesnis buvo pirmo rango kapitonas, aukštesnis – pirmo rango flagmanas. Laivyne to paties lygio inžinerinio techninio personalo laipsnis buvo antro rango inžinierius flagmanas.
Įvestas 1935 m. rugsėjo 22 d. TSRS CVK ir TSRS LKT nutarimu „Apie DVRA vadovaujančio personalo asmeninių karinių laipsnių įvedimą“ (О введении персональных военных званий начальствующего состава РККА). Panaikintas 1940 m. gegužės 7 d. TSRS Aukščiausiosios Tarybos Prezdiumo įsaku „Apie Raudonosios armijos aukščiausiosios vadovybės karinių laipsnių nustatymą“ (Об установлении воинских званий высшего командного состава Красной армии).
Šis laipsnis buvo panaikintas 1940 m. įvedus admirolų laipsnius.
Juozas Palionis

Biografija

1966 m. Prienų melioracijos statybos valdybos sezoniniais darbininkas. 1969 m. baigė Birštono vidurinę mokyklą, 1974 m. Lietuvos žemės ūkio akademiją, inžinierius hidrotechnikas.
1974–1975 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos Melioracijos katedros dėstytojas. 1975 m. Raseinių Melioracijos statybos montavimo valdybos darbų vykdytojas. 1976–1986 m. LSSR Melioracijos ir vandens ūkio ministerijos kolegijos sekretorius, ministro padėjėjas, Techninio skyriaus viršininko pavaduotojas, viršininkas. 1986–1990 m. LKP CK Žemės ūkio ir maisto pramonės skyriaus instruktorius.
1990–1993 m. Gamybinio susivienijimo „Pienocentras“ Maisto pramonės departamento tiekimo tarnybos vyr. specialistas, vadovas. 1993–1998 m. LR Vyriausybės ministro pirmininko padėjėjas. 1998–2000 m. UAB „Ginvesta“ ir „Šilutės melioracija“, UAB „Konsolė“ Vilniaus filialo direktorius.
Nuo 1986 m. SSKP narys, 1998–2004 m. Naujosios sąjungos (socialliberalų) narys, nuo 2004 m. balandžio mėn. Lietuvos socialdemokratų partijos narys, nuo 2005 m. Prienų rajono skyriaus pirmininkas.
2003 m. Prienų rajono savivaldybės tarybos narys. 2000 m. (Naujoji sąjunga), 2004 m. (LSDP) ir 2008 m. (LSDP) išrinktas Seimo nariu. 2003–2004 m. Seimo ir JAV lietuvių bendruomenės komisijos pirmininkas. 
2006 m. liepos mėn. neblaivus sulaikytas per policijos reidą Vilniaus Žaliųjų ežerų gatvėje. Jo kraujyje rasta 1,5 promilės alkoholio. 
2011 m. spalio 17 d. žuvo Prienų rajone, kelio Vilnius-Prienai-Marijampolė 65-ame kilometre, jo vairuojamam automobiliui susidūrus su sunkvežimiu. 
Palaidotas Nemajūnų kapinėse.
Kaitrinė lemputė

Kaitinamoji lempa, kaitinamoji lemputė – įtaisas, dirbtinės šviesos šaltinis, dažnai naudojamas namų apyvokoje. Šviesą skleidžia įkaitęs volframo siūlelis, kurį iki aukštos temperatūros įkaitina juo tekanti elektros srovė. Oro deguonis greitai suardytų tiek įkaitusį siūlelį, todėl šis apgaubiamas stikliniu gaubtu, kuriame dažniausiai esti vakuumas arba praretintos inertinės dujos. Dujos slopina siūlelio metalo garavimą, todėl tokia lemputė tarnauja ilgiau. Geros 100 vatų galios kaitinamosios lempos efektyvumas siekia 15–20 lumenų vatui, bet pigesnių variantų gali būti ir mažesnis.

Privalumai

Šios lempos gaminamos įvairioms maitinimo įtampoms, nuo 1,5 iki apie 300 voltų. Jas paprasta reguliuoti, pigu pagaminti, ta pati lemputė tinka tiek pastoviai, tiek ir kintamajai srovei. Lemputę nesunku įžiebti, tam netrukdo nei per aukšta, nei per žema aplinkos temperatūra. Sudaužytos lemputės komponentai nėra pavojingi sveikatai. Geros kokybės lempos šviesoje matomos spalvos beveik nesiskiria nuo matomų saulės šviesoje.

Trūkumai

Šios lempos naudoja daugiausiai elektros energijos ir yra pačios neekonomiškiausios iš visų, nes apšvietimui naudoja vos apie 20 proc. (kai kur mini 2 procentus) sunaudojamos elektros energijos. Jas pamažu keičia ekonomiškesni šviesos šaltiniai. Daugelis valstybių rimtai svarsto galimybę uždrausti kaitinamųjų lempų pardavimą.

Istorija

Pirmąsias kaitinamąsias lempas apie 1840 m. pagamino anglų mokslininkas Warren de la Rue. Jose buvo naudojamas platinos siūlelis. Lemputės švietė, tačiau dėl didelės platinos kainos plačiam naudojimui tinkamos nebuvo. Kurį laiką naudojo lemputes su anglies strypeliu vietoje platinos.
Ilgą laiką kaitinamosios lempos tiko tik palyginus neaukštoms maitinimo įtampoms, nes pakankamai ploną volframo siūlelį pagaminti pavyko tik apie 1910 m. 1912-13 m. pagaminta dujinė kaitrinė lemputė su azoto ir inertinėmis dujomis bei siūleliu iš volframo.
Pirmosios elektros lemputės Lietuvoje įžiebtos Rietave 1892 m. per Velykas.
Gypsy

Kompozicija

„Gypsy“ yra Europop ir electropop žanrų daina. Taip pat yra klasikinio roko ir house muzikos žanrų motyvų. Adam Markovitz ir „Entertainment Weekly“ sakė, kad „Gypsy“ yra labai „kabinanti“ daina. „Rolling Stone“ dainą aprašė, kaip aštuoniasdešimtųjų metų himną.

Prdavimai

Markovitz teigia, kad ši daina yra geriausia albume.
Pietų Korėjoje daina debiutavo 35 vietoje, pardavus 4768 skaitmeninių kopijų.
Vokietijos statybos kodeksas

Istorija

1960 m. birželio 23 d. Statybos įstatymas (Bundesbaugesetz, BBauG) kartu su bendrosios miestų statybos teisės nuostatomis ir papildomai priimtas 1971 m. liepos 27 d. Miestų statybos plėtros įstatymas (Städtebauförderungsgesetz, StBauFG) su specialiosios miestų statybos teisėmis nuostatomis (pvz., atnaujinimo ir sanavimo teisės) 1987 m. liepos 1 d. sujungti į naują įstatymą - Statybų kodeksą (BauGB). Kodeksas keistas bei atnaujintas daugelį kartų. Paskutinis žymesnis keitimas - 2004 m. derinant su ES teisė (Europos teisės harmonizavimo statybojs srityje įstatymas, Europarechtsanpassungsgesetz Bau, EAG Bau).
Regina Petraitienė

Biografija

1986 m. Šiaulių pedagoginiame institute baigė ikimokyklinio ugdymo pedagogiką, 2006 m. Vytauto Didžiojo universiteto psichologijos magistrė. Naujosios Akmenės mokyklos – darželio „Atžalynas“ direktorė.
1991 m. Lietuvių tautininkų sąjungos narė. 2003 m. Akmenės rajono savivaldybės tarybos narė.
Ikimokyklinių įstaigų vadovų asociacijos narė. Sutuoktinis Romas, vaikas Gvidas.
Rugpjūčio 4

Šventės

(kol kas neįvestos)

Vardadieniai

Gerimantas – Milgedė – Domantas – Dominykas – Irta
Gyvulininkystės specialistas

Gyvulininkystės specialistas – Lietuvos sveikatos mokslų universiteto Veterinarijos akademijos (iki 2010 m. Lietuvos veterinarijos akademija) laikraštis, leistas 1957–2012 m. Kaune.

Istorija

Iki 1989 m. Nr. 26 – savaitraštis, vėliau – dvisavaitis laikraštis, nuo 1992 m. – mėnraštis. Tiražas 1967 m. – 800 egz., 1993 m. – 200 egz., 1997 m. – 1000 egz.
Franciska

Franciska (angl. francisca, pranc. francisque) – svaidomasis kirvis, pagal archeologinių kasinėjimų duomenis naudotas frankų Merovingų ir Karolingų laikais (V-VIII a.). Pavadinimas pirmą kartą minimas maždaug 570-636 m. e. m.
Franciskų galvos viršutinė dalis turėjo tipišką S formos kontūrą, apatinis galvos kraštas būdavo įgaubtas. Įtvirtinimo vietoje franciskos galva su kotu sudarydavo 90-115° kampą. Skylė kotui galvoje būdavo apvali arba lašo formos, kaip ir vikingų kirvių ar tomahaukų. Franciskų galvos būdavo 11-23 cm ilgio ir sverdavo nuo 200 iki 1300 g.
Franciskas svaidydavo maždaug 10-12 m nuotoliu. Pagal galvos formą galima spėti, kad franciską sviesdavo taip, kad ji lėktų nesivartydama ir smigtų viršutiniu kampu. Kadangi franciska yra gana sunki, smūgis būdavo stiprus.
Šiais laikais franciskos naudojamos kaip svaidomas sportinis ginklas, jas naudoja istorinio rekonstravimo mėgėjų grupės.
Cheresas

Cheresas – spirituotas ispaniškas vynas, kildinamas iš Chereso miesto Ispanijoje. Stiprumas iki 20 % alkoholio tūrio, cukraus apie 3 %. Chereso gamyba pasižymi specifiškumu.
Cheresas dažnai naudojamas kokteiliams gaminti, paprastai maišomas su degtine, džinu, viskiu.
Vadi ed Dahabo–el Kuviro regionas

Geografija

Vadi ed Dahabo–el Kuviro regionas yra ginčytinoje Vakarų Sacharos teritorijoje.
Aleksandras Melechas

Aleksandras Melechas (1931 m. sausio 2 d. Grigiškių miestelyje, Trakų r.), muzikos mokytojas ir chorvedys.

Biografija

1957–1964 choro dirigavimo neakivaizdiniu būdu mokėsi Vilniaus J. Tallat-Kelpšos muzikos mokykloje – technikume (dėst. L. Abarius, J. Narvidas, R. Balčiūnas).
Nuo 1958 Grigiškių vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytojas, vaikų ir vyresniųjų klasių moksleivių chorų bei vokalinių ansamblių vadovas. Vaikų choras – 1969 ir 1970 respublikinių dainų švenčių konkursų laureatas. Mokytojas daug metų sėkmingai dirbo su mokyklos vyresniųjų klasių mergaičių ir mišriuoju chorais. Mergaičių vokalinis ansamblis yra respublikinių „Dainų dainelės" konkursų laureatas. Pedagogas mokykloje buvo subūręs berniukų chorą, kuris 1967 respublikiniame moksleivių festivalyje laimėjo antrąją vietą, dalyvavo 1968 respublikiniame berniukų chorų sąskrydyje Vilniuje.
A. Melechas daug metų vadovavo ir suaugusiųjų chorams bei vokaliniams ansambliams. 1970 respublikinei dainų šventei parengė Trakų rajono mokytojų mišrųjį chorą, o 1975 analogiškai dainų šventei Lentvario kilimų fabriko ir Grigiškių bandomojo popieriaus kombinato mišriuosius chorus. Grigiškių kultūros namų mišrųjį chorą parengė 1980 ir 1985 respublikinėms dainų šventėms. Chorai pelnė prizinių vietų respublikinių dainų švenčių konkursuose, dalyvavo Trakų rajono dainų šventėse ir kituose renginiuose. Merginų vokalinis ansamblis – respublikinių „Sidabrinių balsų" konkurso laureatas.
A. Melechas buvo Trakų rajono dainų švenčių ir tarprajoninių festivalių dirigentas.
1969 m. apdovanotas Liaudies švietimo pirmūno ženkleliu, o 1981 m. - Kultūros žymūno ženklu.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Fanatizmas

Fanatizmas – perdėtas, beatodairiškas atsidavimas ar aistra, dažnai pasireiškianti ekstremumais religijos ar politikos atžvilgiu. Fanatizmas gali pasireikšti viską nustelbiančiu gyvenimo užsiėmimu.
Pagal filosofą Džordžą Santaną (George Santayana), „fanatizmas susideda iš stiprėjančių pastangų, kai pamirštamas pats tikslas“. Pagal Vinstoną Čerčilį (Winston Churchill), „fanatikas yra tas, kuris negali pakeisti mąstysenos ir tikslo“.
Pagrindinis skirtumas tarp fanatiko ir fano yra tas, kad nors abu yra atsidavę savo objektui, fanatiko elgesys peržengia socialines normas, nors fanatiko garbinamas objektas niekuo to neskatina.
Kęstutis Udras

Biografija

1986 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, inžinierius elektrikas.
VšĮ „Projektvita“ koordinatorius.
Partijos Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai Utenos rajono skyriaus narys. Nuo 2011 m. Utenos rajono savivaldybės tarybos narys. 
Leliūnų seniūnijos bendruomenės pirmininkas, Utenos reg. VVG valdybos narys, automobilių klubo MGEAR narys.
Žmona Valda, vaikai Ramūnas, Gediminas, Rūta.
Italijos karalystė (viduramžiai)

Karolingų valda

Iki 774 m. būsimosios Italijos karalystės teritorijas valdė Langobardų karalystė, kurios valdovai kartais tituluodavosi Italijos karaliais. 774 m. po Pavijos apgulties, Langobardų teritorijas užėmė Karolis Didysis, kuris prie savo titulų prisidėjo Italijos karaliaus titulą. Karalystės teritorijos išlaikytos, o 781 m. ją kaip atskirą valdą Karolis atidavė savo sūnui Pepinui Langobardui, kuris pradėjo atskirą Italijos Karolingų atšaką. Po jo mirties 810 m. sostą paveldėjo jo nesantuokinis sūnus Bernardas. 
Po to, kai išaiškintas Bernardo sąmokslas prieš imperatorių Liudviką Pamaldujį, 818 m. jis buvo apakintas ir mirė skausmuose. Ketverius metus karalystė liko be karaliaus, kol 822 m. Liudvikas į sostą paskyrė sūnų Lotaras I. Po 843 m. Verdeno sutarties šis prie Italijos prijungė dideles valdas šiaurėje, suformuodamas Vidurio Frankų karalystę). Bet mirdamas vėl jas padalino, 855 m. Italiją kaip atskirą valdą palikdamas savo sūnui Liudvikui II. Tiek Lotaras, tiek Liudvikas buvo paskelbti imperatoriais, kas padarė Italijos sostą prestižiniu.
875 m. Liudvikui mirus ir nepalikus sūnaus, dėl Italijos sosto susikovė Vakarų Frankų karalystė ir Rytų Frankų karalystė. Pergalę šventė Vakarų frankų karalius Karolis Plikasis, tačiau šiam mirus 877 m., Italijos sostą užėmė Rytų Frankų karalius Karlomanas. Šis 779 m. paliko Italijos sostą savo broliui Karoliui Storajam. 
Po Karolio III mirties 887 m. atsirado daug pretendentų į Italijos sostą. Iki X a. vidurio čia karalių kaita buvo ypač chaotiška, o vienu vienu metu karaliais skelbdavosi net trys asmenys. Ši kaita žymėjo stiprėjantį feodalizmą ir stipriausių giminių siekimą įsitvirtinti valdžioje. Tarp tų giminių buvo Friulio bei Spoleto didikai, Ivrėjos Anskaridai,  Burgundijos Velfai, Provanso Bosonidai, Rytų Frankų karaliai. Dauguma jų trumpam sugebėdavo paimti Imperatoriaus titulą.
Chobis

Istorija

1981 m. suteiktas miesto statusas.
Betiškių piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje. Aikštelė apvali, 23 m skersmens, iki 1 m iškiliu viduriu. Šlaitai vidutinio statumo, 8 m aukščio.
Piliakalnis labai apardytas arimų, dirvonuoja, šiauriniame šlaite auga paskiros pušelės.

Aplinkiniai piliakalniai

Marciūniškių piliakalnis 4 kmVarniškių piliakalnis (Zarasai) 1,5 kmGolubiškių piliakalnis 7 kmAntažiegės piliakalnis 10 kmAvilių piliakalnis 10 kmGugių piliakalnis 4,5 kmNarkyčių piliakalnis 1,5 kmJatkūniškių piliakalnis 0,8 km
Pastaba:
Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Juodgiris (Kėdainiai)

Istorija

XX a. Juodgiriu vadinti 3 užusieniai – du Ariogalos valsčiuje ir vienas Vilkijos valsčiuje.
Jungtinių Valstijų apeliacinis teismas

Jungtinių Valstijų apeliacinis teismas (angl. United States Court of Appeals) - apeliacinis teismas JAV, federalinis teismas. Žemiau jo yra pirmosios instancijos teismai, aukščiau - Jungtinių Valstijų Aukščiausiasis Teismas. Teismas sprendžia dėl pirmosios instancijos teismų arba tam tikrų federalinių institucijų įstaigų sprendimų. JAV yra 12 bendrosios kompetencijos apeliacijų teismų. Jų veiklą riboja geografinė teritorija, o ne bylų dalykas (angl. subject matter). Kiekvienas teismas ribojamas vad. teismo apygarda (circuit, todėl vad. circuit court arba tiesiog circuit). 11 teismų „sunumeruoti“ (atitinkamas teismas vad. United States Court of Appeal for the Tenth Circuit). Be to, yra District of Columbia su sostine Vašingtonu, kurio teismo reikšmė ir kompetencija sąlygojama sostinėje veikiančių federalinių institucijų ir įstaigų.
Eugenijus Tankevičius

Biografija

1996 m. AB „Komunalininkas“ komunalinio ūkio direktorius, Daugiabučių namų savininkų bendrijos „Bakūžė“ pirmininkas.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Zarasų rajono skyriaus narys.
1995–2000 m. Zarasų rajono savivaldybės tarybos narys (LDDP sąraše).
Eugenijus Chlivickas

Biografija

1972 m. baigė Vilniaus inžinerinio statybos instituto Statybos fakultetą. 1987 m. technikos mokslų kandidatas.
Nuo 1972 m. Vilniaus inžinerinio statybos instituto (nuo 1996 m. Vilniaus Gedimino technikos universitetas) dėstytojas, nuo 2005 m. profesorius. Nuo 1994 m. Finansų ministerijos Mokymo centro direktorius. Nuo 1999 m. Lietuvos viešojo administravimo lavinimo institucijų asociacijos prezidentas. 2001 m. vidaus reikalų viceministras. 1989 m. stažavo Maskvoje, 1993 m. ir 1994 m. Madisone, 1999 m. Arnherste (JAV). Nuo 2002 m. žurnalo „Viešasis administravimas“ vyr. mokslinis redaktorius.

Mokslinė veikla

Mokslinės veiklos pagrindinės sritys: viešojo sektoriaus vadyba ir administravimas, tarptautinio rinkodaros strateginis valdymas. Paskelbė daugiau kaip 180 mokslinių straipsnių Lietuvos ir užsienio leidiniuose.