google/wiki40b huggingface dataset:
Stasys Pupeikis

Biografija

1922–1940 m. mokytojavo Zarasų apskrities pradinėse mokyklose. 1927 m. mokėsi Kėdainių mokytojų seminarijoje. 1940 m. Turmanto pradinės mokyklos vedėjas.
1940 m. Liaudies Seimo narys ir LSSR susisiekimo ministras. 1940–1951 m. LSSR AT prezidiumo sekretorius. 1951–1953 m. ir 1957–1959 m. LSSR švietimo ministro pavaduotojas, 1953–1957 m. ministras. 1957 m. baigė Neakivaizdinę aukštąją partinę mokyklą prie SSKP CK. 1956–1958 m. LKP revizijos komisijos narys. 1940–1951 m. ir 1955–1959 m. LSSR AT deputatas. Palaidotas Antakalnio kapinėse.
Berznyko Švč. M. Marijos Dangun Ėmimo bažnyčia

Parapijos istorija

Parapija įkurta 1447 m. 1905 m. klebonas Tomas Kedys ir vikaras Antanas Staniukynas pabandė įvesti papildomas pamaldas lietuvių kalba. Lietuviškai besimeldę buvo užpulti, nukentėjo Žagarių kaimo gyventojai Juozas Gadliauskas ir Steponas Machavičius. Dėl kraujo praliejimo Berznyko bažnyčia buvo dvejiems metams uždaryta. 1905 m. spalio mėnesio įvykusios muštynės Berznyko bažnyčioje privertė parapijiečius lietuvius statyti naują Šv. Kazimiero bažnyčią Kučiūnuose. Šiuos įvykius „Šaltinyje“ 1906 m. analizavo Juozas Damijonaitis.
Vikarais kurį laiką tarnavo Antanas Brundza, Antanas Kudirka, Juozapas Galeckas. 1917 m. bažnyčios klebonas Adomas Lastauskas dalyvavo Vilniaus konferencijoje, išrinkusioje Lietuvos Tarybą, kuri paskelbė atkurianti šalies valstybingumą. Parapija pavadinta žolinės garbei. Liturginės mišios vyksta rugpjūčio 15 dieną.

Architektūra

Bažnyčia vienanavė, su XIX a. viduryje statytomis medinėmis varpinėmis, tuo pačiu metu įrengtas bažnyčios šventorius su vartais ir dviem medžio-mūro koplytėlėmis.
Mičigano universitetas

Istorija

Mičigano universitetas įsteigtas 1817 m. Detroite. 1837 m. perkeltas į Anarborą. Vienas pirmųjų JAV universitetų, kuriame nuo 1870 m. galėjo studijuoti moterys.

Asmenybės

Mičigano universiteto 7 mokslininkai yra gavę Nobelio premiją.
Universitete studijavo Haičio diktatorius Fransua Diuvaljė, JAV prezidentas Džeraldas Fordas, dramaturgas Arturas Mileris
Derrick Low

Biografija

Derrick Low gimė 1986 m. kovo 11 d. Honolulu (Havajai), turi du brolius, visus užaugino tėvas, nes po skyrybų su žmona jam atiteko vaikų auginimo teisės. Draugauja su mokyklos laikų mylimąja Lacey. Vėliau įstojo į Vašingtono valstijos universitetą. Baigęs universitetą žaidė Autralijoje, Prancūzijoje, Lietuvoje, Izraelyje, Ukrainoje.

Karjera

Atstovaudamas savo mokyklai tris kartus buvo išrinktas Havajų Misteriu krepšiniu. Buvo pakviestas į JAV jaunimo rinktinę. 2007 m. atstovavo JAV nacionalinę rinktinę Pan Amerikos čempionate. 2007–2008 m. sezoną Vašingtono valstybinio universiteto ekipai D. Low per 33 min. pelnydavo po 14,1 taško, atlikdavo po 1,6 perdavimo. 2008–2009 sezoną pradėjo Australijos krepšinio lygoje. D.Low atstovavo Sidnėjaus „Spirit“ ekipai, po to persikėlė į Prancūziją ir vilkėjo Ruano „Basket“ komandos marškinėlius. 2009–2010 sezoną žaidė Šiauliuose. Prisijungęs prie Šiaulių komandos tapo vienas iš jos lyderių. Europos taurės turnyre D. Low rinko 18,5 taško ir atliko 3,8 rez. perdavimo. Su Šiauliais tapo LKF taurės trečios vietos nugalėtoju. Dalyvavo LKL visų žvaigždžių dienoje, laimėjo tritaškių konkursą.
2010 m. liepos 20 d. pasirašė vienerių metų sutartį su Haifos "Maccabi" klubu, taičiau gruodžio viduryje buvo atleistas.
2017 m. Lietuvos antidopingo agentūros paimtame Low dopingo teste aptikta dimetilbutilamino ir higenamino. Sportininkas diskvalifikuotas.
Lietuvos laisvosios rinkos institutas

Veikla

Lietuvos laisvosios rinkos institutas atlieka tyrimus reikšmingais ekonomikos ir jos politikos klausimais, kuria reformų koncepcijas, rengia įstatymų projektus ir ekspertizes, teikia siūlymus valdžios institucijoms. Institutas taip pat atlieka sociologines apklausas, leidžia ekonominę literatūrą, rengia konferencijas, seminarus, paskaitas. Instituto svetainėje pateikiama daug pasisakymų ir analitinės medžiagos įvairiomis ekonomikos temomis,  Dauguma skelbiamų straipsnių nėra moksliniai darbai ir paprastai yra viešinami žiniasklaidoje.

Ideologinė kryptis

Lietuvos laisvosios rinkos institutas platina idėjas, skatinančias sumažinti valstybinių institucijų įtaką ekonominiam šalies gyvenimui („valstybė turi nuosekliai pasitraukti iš visų veiklos sričių, kurios jai nebūdingos“, kiek tik įmanoma atsisakyti valstybinio rinkos reguliavimo „rinkos veikimo reguliavimo bei kontrolės panaikinimas leistų geriau panaudoti visus išteklius, taigi sukurti daugiau gėrybių“) bei mažinti valstybinio sektoriaus apimtį.
Kai kurios LLRI idėjos yra įrašomos į liberalių partijų (LiCS, LRLS ir kt.) programas, tačiau įgyvendinamos ir kitų politinių jėgų. Pvz., LLRI propaguojama mokesčių mažinimo programa Lietuvoje buvo įgyvendinta esant tiek socialdemokratinės, tiek konservatorių, tiek ir liberaliosios pakraipos Seime daugumai.
Azoto dioksidas

Kaip oksidatorius

Kaip sako N-O ryšio silpnumas, NO₂ yra geras oksidatorius. Dėl šios priežasties, jis degs, kartais sprogstančiai, su daug junginių, pvz., angliavandeniliais.
Atlanto miškai

Geografija

Atlanto miškai aptinkami trylikoje Brazilijos valstijų, Argentinoje ir Paragvajuje. Nuo pakrantės miškai nutolę nuo keliasdešimties iki kelių šimtų kilometrų. Šiaurėje siekia 24° platumą dėl pasatų vėjų nešamų drėgnųjų oro masių. Atlanto miško vietoje įsikūrę du didžiausi Brazilijos miestai: San Paulas ir Rio de Žaneiras.

Istorija

Iki kolonizacijos pradžios miškai užėmė apie 1,23 mln. km² plotą, vėliau pradėti naikinti plečiant cukranendrių plantacijas, žemės ūkio plotus, miestus, kertant medžius medienai. Šiuo metu Atlanto miškai sumažėję iki 100 000 km², didžioji dalis stipriai fragmentuota (mažesni nei pusė km² plotai). Nykimas išlikęs iki šių dienų, 2000-2008 metais iš viso buvo iškirsta beveik 2800 km² miško.

Biologinė įvairovė

Atlanto miškai pasižymi unikalia gyvūnija ir augalija. Čia aptinkama apie 20 000 augalų, 261 žinduolių, 688 paukščių, 200 roplių, 280 varliagyvių rūšių. Nemaža dalis yra endeminės. Dėl miško nykimo ir didelio fragmentiškumo, apie 3000 augalų, 35 žinduolių, 104 paukščių rūšys yra tapę nykstančiomis.

Apsauga

Šiuo metu į saugomas teritorijas patenka apie 23 800 km² arba beveik ketvirtadalis esamų Atlanto miškų, vykdomas atželdinimas. Dėl savo išskirtinės biologinės įvairovės 1999 m. Brazilijos Bahijos ir Espirito Santo valstijose esančios septynios Atlanto miškų saugomos teritorijos (iš viso 112 000 ha) bei 25 teritorijos San Paulo ir Parano valstijose (Sera do Maro regionas, 470 000 ha) buvo įtrauktos į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Milvokis

Istorija

Pirmieji europiečiai, pasiekę rajoną, buvo Prancūzijos misionieriai ir kailių prekybininkai. 1818 m. prancūzų Kanados tyrinėtojas Solomon Juneau apsigyveno rajone, ir 1846 m. sujungė Džuno miestą su dviem kaimyniniais miestais, kad įkurtų Milvokio miestą. Dėka daugelio emigrantų iš Vokietijos ir kitų šalių gyventojų skaičius labai išaugo jau nuo 1840 m. Iki 1960 m. miestas labai sparčiai augo. Vėliau gyventojų skaičius ėmė mažėti dėl baltųjų migracijos į priemiesčius. Dėl naujų kompanijų atėjimo ir miesto ekonomikos sustiprėjimo, XXI a. pr. gyventojų skaičius vėl pradėjo augti.

Lietuviai

XIX a. pabaigoje Milvokyje pradėjo kurtis lietuviai. Apie 1907–1908 m. kunigas A. Balinskas įkūrė šv. Kazimiero draugiją, o 1911 m. šv. Jurgio parapiją ir draugiją. Prie parapijos veikė choras. 1913 m. pastatyta šv. Jurgio bažnyčia, kuri netrukus pervadinta šv. Gabrieliaus vardu. XX a. pradžioje Milvokyje susikūrė daug Amerikos lietuvių organizacijų skyrių. 1920 m. įsteigtas dailės būrelis. Lietuvai atkūrus valstybingumą, Milvokio lietuviai rinko lėšas valstybei, jos organizacijoms paremti. Nuo 1948 m. parapiją administruoja marijonai. Po Antrojo pasaulinio karo kasmet vykusio festivalio Folk Fair metu Milvokio lietuviai pristatydavo lietuvių tautinius šokius, dainas, valgius, rengė parodas. Milvokio muziejuje įkurta nuolatinė lietuvių ekspozicija – lietuvių sodybos kambarys. Vietos lietuviai kasmet rengia Vasario 16-osios minėjimą. XXI a. pr. mieste gyveno kelios dešimtys lietuvių.

Sportas

Populiariausia sporto šaka Milvokyje – krepšinis. Žymiausias krepšinio klubas – NBA rungtyniaujantis Milvokio „Bucks“. Beisbolo klubas žaidžia aukščiausioje JAV profesionalų lygoje Major League Baseball, ledo ritulio klubas Milwaukee Admirals – Amerikos ledo ritulio lygoje. Taip pat kultivuojamas futbolas, dviračių sportas, kriketas bei kitos sporto šakos.
Ėgliškių pilkapynas

Tyrimai

1895 m. Alfredas Gotzė ištyrė penktadalį vieno pilkapio, 1898 m. Adalbertas Becenbergeris – vieną pilkapį. 1969 m. ir 1974–1975 m. Istorijos institutas, tyrimų vadovė Elena Grigalavičienė ištyrė 5 pilkapius, tarp jų ir tirtą 1895 m. 1980–1981 m. Kretingos muziejus, tyrimų vadovas Ignas Jablonskis tyrė 2 pilkapius.
Pilkapiai 7–24 m skersmens ir iki 2 m aukščio, jų pagrindus juosė 1-3 akmenų vainikai. Pilkapiuose aptikta trijų skirtingų laikotarpių mirusiųjų kapų. Ankstyviausieji kapai rasti ant pilkapių pagrindų. Juose sudeginti mirusieji laidoti pilkapio viduryje sukrautuose akmenų statiniuose. Vėlesnieji kapai rasti pilkapių sampiluose ant akmenų grindinėlių, juose mirusieji laidoti taip pat sudeginti, duobutėse, akmenimis apdėtose urnose. Šie kapai priskiriami vėlyvojo bronzos amžiaus pabaigai-ankstyvajam geležies amžiui.
Vėlyviausi kapai su nedegintų mirusiųjų palaikais aptikti pilkapiu sampilų viršuje. Juose rasta II a. iki m. e. – I a. žalvarinių ir geležinių papuošalų (įvijinių antsmilkinių, smeigtukų įvijine galvute, įvijinių ir užkeistais galais apyrankių, antkaklių kanopiniais galais), lipdytos grublėtu ir lygiu paviršiumi keramikos.
Ėgliškių pilkapyno kapai priskiriami vakarų baltams. 1895 ir 1898 m. kasinėjimų medžiaga iki 1945 m. buvo Karaliaučiaus muziejuje, vėlesnių radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus ir Kretingos muziejus. Nuo pilkapyno vietos į pietus yra Andulių piliakalnis ir Andulių kapinynas.
Vaclovas Peleckis

Biografija

1930 m. baigė Kauno „Aušros“ gimnaziją. Dar gimnazijoje susidomėjo boksu ir nuo 1927 m. pradėjo sistemingai treniruotis. 1933 m. bokso gudrybių jį mokė iš Amerikos į Lietuvą grįžęs garsus to meto boksininkas Juozas Vinča, o 1934 m. Klaipėdoje – tada žymus treneris estas Kuura.
Boksininkų profesionalų tuomet nebuvo, todėl jaunuolis pasirinko statybininko profesiją. 1936–1938 m. jis vadovavo statybininkų kolektyvui, stačiusiam Linkaičių ginklų gamyklą Radviliškio rajone, kurios kompleksą sudarė 52 pastatai. Tarp jo statytų objektų: 1938–1940 m. Šiaulių centrinio pašto rūmai, Varnių ir Telšių kareivinės, Rėkyvos elektrinė, 1941–1944 m. – Rubikių plytinė Anykščių rajone. Po Antrojo pasaulinio karo 36-erius metus dirbo inžinieriumi Šiaulių statybos ir remonto valdyboje. Statybininko stažas – 51-eri metai.
2006 m., būdamas 95 metų 9 mėnesių 22 dienų amžiaus parašęs knygą „Pasaulis, kuriame gyvenau“ agentūros „Factum“ prie Lietuvos kultūros fondo pripažintas vyriausiu Lietuvos rašytoju. Ankstesnis šios kategorijos rekordininkas buvo 92 metų amžiaus Juozas Žlabys-Žengė, parašęs knygą „Pavasarių gramatikos: poezijos rinktinė“.
Užaugino dvi dukras ir du sūnus. Tik sūnus Vaclovas pamėgo boksą. Jis – triskart Lietuvos bokso čempionas, 1973–1974 m. tarnaudamas kariuomenėje Rygoje tapo Latvijos čempionu, 1977 m. – Pabaltijo ir Baltarusijos čempionu.
Vaclovas Peleckis – užkietėjęs žvejys. Didžiausias jo laimikis – 15,7 kg lydeka, pagauta prie Kuršių marių Vilhelmo kanale.

Sportinė veikla

1935 m. Vaclovas Peleckis tapo Lietuvos bokso čempionu. Vėliau daugiau pasižymėjo kaip treneris. 1945–1949 m. Lietuvos bokso rinktinės, kurios sudėtyje buvo Algirdas Šocikas, Antanas Zaboras, C. Mickevičius, Ignas Sarapinavičius ir kiti, treneris. 1952 m. gilino žinias Maskvoje, bokso trenerių stovykloje, kur dėstė geriausi ano meto bokso meistrai V. Ogurenkovas, M. Michailovas ir kiti. 1957 m. Maskvos pasauliniame bokso turnyre (tais metais Maskvoje vyko pasaulio jaunimo festivalis), apdovanotas diplomu už gerą teisėjavimą. 1952-1960 m. paruošė TSRS sporto meistrą ir devynis 1-ojo bei 2-ojo atskyrių boksininkus.
1958-1967 m. Šiauliuose treniravo Joną Čepulį, kurio didžiausias pasiekimas – XIX vasaros olimpinių žaidynių Meksike sidabro medalis. Be jo, išugdė 26 Lietuvos bokso čempionus, 18 Lietuvos jaunimo čempionų, 8 sporto meistrus, 2 TSRS jaunimo čempionus.
1967 m. suteiktas nusipelniusio bokso trenerio vardas. 1998 m. apdovanotas Tarptautinio Olimpinio komiteto „Fair-Play“ prizu, o 1999 m. pripažintas geriausiu Lietuvos XX a. bokso treneriu.
Kiekvienais metais Šiauliuose vyksta tarptautinis bokso turnyras „Peleckio taurė“.

Citata

98-uosius eidamas Vaclovas Peleckis į klausimus apie savo žvalumą atsakė, jog turi tokį žvalumo receptą: nevalgyti rūkytų mėsų, o kuo daugiau žuvies ir pieno produktų, vaisių, daržovių, gal dar paukštienos. Prie žuvies ir sūrio, juokavo ringo senjoras, būtinas geras vynas. O svarbiausia – judėjimas, gera nuotaika, humoras.
Kraštiečiai

Istorija

1980 m. pradėtas statyti Žemiečių (vėliau pervadintas Kraštiečiais) mikrorajonas. Iki 1984 m. buvo pastatyti 9 daugiabučiai, nutiestos naujos Kraštieičų (dab. Prano Mažylio), Žemiečių (dab. Kazio Šimonio) ir Statybininkų (dab. Technikos) gatvės.
Kaitnas

Kaitnas (angl. Caithness, škot.gėl. Gallaibh) – istorinė Škotijos sritis. Dabar teritorija įeina į Hailando sritį. Administracinis ir kultūrinis centras – Vikas.
Teritorijoje gyveno keltai, vėliau piktai, kurie prijungė šią teritoriją į savo karalystę. X amžiuje gyventa norvegų.
Ukrainos policija

Ukrainos nacionalinė policija (ukr. Національна поліція України) – teisėsaugos institucija Ukrainoje.
Įkurta 2015 m. liepos 3 d. Ukrainos vidaus reikalų ministerijos vykdomų reformų metu reorganizuojant iki tol veikusią miliciją.
Sprendimą po 2014 m. Ukrainos parlamento rinkimų priėmė visos Aukščiausiosios Rados partijos.
Pradinės reformos yra pareigūnų skaičiaus sumažinimas iki 160 tūkstančių ir Kijevo valstybinės autoinspekcijos (DAI) pertvarka į patrulių tarnybą.
Martynas Purvinas

Biografija

Tėvas doc. dr. Erikas Purvinas (1908–1999) kilęs iš gausios lietuvininkų bei kuršininkų giminės. Senelis Martynas valdė didelį žemės sklypą su keliais namais Klaipėdos centre; greta kasdieninių darbų dar užsiėmė ir lietuviškos bendruomenės reikalais, buvo lietuviško laikraščio „Pagalba“ redaktorius. 
1970 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1980 m. Centriniame miestų statybos mokslo tyrimų ir projektavimo institute apgynė disertaciją „Architektūrinės – landšaftinės analizės teoriniai – metodiniai klausimai“; humanitarinių mokslų daktaras.
1970 m. Žemės ūkio statybos projektavimo instituto architektas, 1971-1987 m. Vilniaus inžinerinio statybos instituto Architektūros fakulteto aspirantas, asistentas, vyresnysis dėstytojas, nuo 1983 m. docentas, nuo 1987 m. Lietuvos statybos ir architektūros MTI (Architektūros ir statybos instituto) Architektūros teorijos ir perspektyvinių problemų sektoriaus, vėliau Architektūros istorijos ir paveldo sektoriaus vyresnysis mokslo darbuotojas. 1997 m. Mažosios Lietuvos enciklopedijos I–II t. vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas, III t. vyriausiasis redaktorius, 2000-2007 m. Mažosios Lietuvos enciklopedijos grupės vedėjas. 
Jūrinės istorijos ir kultūros klubo „Budys“ vicekomandoras, Etninės kultūros globos tarybos ekspertas.
Nuo 1972 m. sistemingai tiria Lietuvos senuosius kaimus ir liaudies architektūrą, urbanistiką, kraštovaizdį, o nuo 1980 m. ir Mažosios Lietuvos kultūros paveldą. Paskelbė daugiau nei 2 500 mokslinių, enciklopedinių ir publicistikos straipsnių apie kultūros paveldą, senuosius kaimus, liaudies architektūrą, Mažąją Lietuvą, urbanistiką bei kt. Vienas ir su bendraautoriais
paskelbė mokslinių monografijų ir kitokių knygų apie kultūros paveldą ir kt.
Per kelis dešimtmečius pėsčiomis ar su dviračiu aplankė daugelį Mažosios Lietuvos vietovių, padarė keliasdešimt
tūkstančių fotonuotraukų, kuriose užfiksavo tūkstančius to krašto paveldo objektų (nuo senųjų pastatų ir jų griuvėsių
iki antkapinių paminklų senosiose kapinėse), dalis kurių po to buvo sunaikinta ar pagrobta.
Tirdamas senuosius kaimus daug mėnesių gyveno Rytų Lietuvos, Žemaitijos ir kitų regionų kaimo vietovėse.
Su žmona ir talkininke Marija Purviniene buvo apdovanotas valstybine J.Basanavičiaus premija ( 2013 m.), Dr.Vydūno
premija (Kanada 1998 m.), Martyno Jankaus, Sidabrinės nendrės (Šilutė) ir kt. premijomis bei apdovanojimais.
Neringa

Kraštinės koordinatės

 
55° 40′ 20″
 
20° 57′ 20″
21° 08′ 10″
 
55° 16′ 40″
 

Neringos istorijos muziejus

Neringos istorijos muziejus įkurtas 1933 m.
Pastato projektą sukūrė ir statybos darbams vadovavo inžinierius Riksfordas bei architektas Reismanas. Tuomet ekspozicija garsėjo geologijos, archeologijos, keramikos ir gamtos skyriais. Karo metu muziejus buvo susprogdintas ir rinkiniai dingo.
Praėjus karui ir keliems dešimtmečiams, kilo mintis vėl iš naujo atkurti Neringos muziejų. 1969 m. rudenį buvo atkurtas Neringos istorijos muziejus. Dabar muziejuje iš viso saugoma 4500 įvairių eksponatų. Tai buities daiktai, įrankių rinkiniai, įvairios fotografijos ir atvirukai, dailės kūriniai apie Kuršių neriją, taip pat kaupiami eksponatai apie Neringos miestą. Muziejus turi dar 3 ekspozicijas.

Žymūs žmonės

Kuršių nerijoje lankėsi vokiečių geografas Aleksandras Humboltas (1769–1858).

Neteisėtos statybos Neringoje

2008 m. liepą Neringos savivaldybė parengė naują Neringos bendrąjį planą. Šio plano pristatymas atnaujino viešą diskusiją dėl neteisėtų statybų Neringoje. Kuršių nerijos nacionalinio parko direktorė Aurelija Stancikienė, bei pilietinės organizacijos Piliečių Santalka ir Alternatyvi kultūros paveldo komisija teigė, kad Neringos bendruoju planu savivaldybė siekė įteisinti nelegalias statybas. Tokie savivaldybės nariai, kaip Irma Baltrušaitienė, Antanas Noreika, vicemeras Arūnas Burkšas, kurių statybų teisėtumas buvo svarstomas teismuose, negalėjo dalyvauti Neringos bendrojo plano koncepcijos tvirtinime ir buvo kaltinami supainioję viešuosius ir privačius interesus.
Oni (kompiuterinis žaidimas)

Apžvalga

Žaidime galima rinktis iš dešimties skirtingų ginklų: pistoletų, šautuvų, raketsvaidžių ir energijos ginklų. Daiktų, suteikiančių ypatingų savybių (angl. power-ups), tokių kaip gyvybės atsistatymas ar nematomumas, galima rasti išsimėčiusių po žaidimo lygius ar šalia priešų lavonų. Kadangi žaidėjas vienu metu su savimi gali neštis tik vieną ginklą ir nedaug šaudmenų, kautynių sugebėjimai labai praverčia. Galima smūgiuoti rankomis bei kojomis, permesti priešininkus ir pan.; pasiekus tolimesnius lygius, atrakinami efektyvesni judesiai ir jų kombinacijos.
Priešai skirstomi į keletą klasių, kurių kiekviena pasižymi unikaliu kovos stiliumi, jų tvirtumą išskiria skirtingų spalvų uniformos.
Žaidime viso yra 14 lygių. Jų plotai įvairūs, dauguma gana dideli, kartais sudaro visą pastatą.
Oni grafikos variklis geba sklandžiai pavaizduoti sudėtingų kovos menų judesių animaciją, tačiau pasitaiko, kai vaizdo kadrai nesutampa dėl keleto vienu metu atakuojančių kompiuterio valdomų veikėjų (NPC).

Siužetas

Veiksmas vyksta apie 2032 m. Žaidimo pasaulis – antiutopija. Žemė taip užteršta, kad gyvenamų vietų beveik nelikę. Kad išspręstų tarptautinę ekonominę krizę, tautos įsteigė bendrą koalicinę vyriausybę. Tačiau vyriausybė žmonėms taiko propagandą, melagingai teigdama, jog pavojingo užterštumo regionai yra gamtos draustiniai ir pasitelkia specialiąsias policijos pajėgas (TCFT) pasipriešinimams malšinti. Pagrindinė veikėja Konoko (vėliau atskleidžiamas tikrasis vardas, Mai Hasegava) pradeda dirbti TCTF pajėgose. Netrukus ji išsiaiškina, kad TCFT darbdaviai slepia informaciją apie jos praeitį. Ji pradeda kovą prieš TCFT, ketindama išsiaiškinti savo praeitį. Veikėja sužino daugiau apie savo šeimą ir kilmę kovodama su TCTF ir nusikalstama grupuote, žinoma Syndicate pavadinimu. Žaidimo kulminacijoje Konoko išsiaiškina Syndicate planus sutrikdyti žmonijos gyvybę palaikančių orą valančių gamyklų veiklą. Jai iš dalies pavyksta jiems sutrukdyti ir išgelbėti dalį žmonijos.
Šiaulių tardymo izoliatorius

Istorija

Pirmasis kalėjimas Šiauliuose, kuriuose gyveno tik apie 1700 gyventojų, pastatytas 1823 m. tarp dabartinių Vilniaus ir Trakų gatvių. Tai buvo vieno aukšto ilgas pastatas, nudažytas baltai. Vėliau, kai 1909–1911 m. kitoje Kalėjimo (Trakų) gatvės pusėje buvo pastatytas raudonų plytų kalėjimas, šis pramintas „Baltuoju“. Jame buvo kalinami 1831 m., 1863 m. sukilimų, nacionalinio judėjimo ir 1905 m. revoliucijos dalyviai, todėl caro valdžiai 24 kalėjimo kamerų nuolat trūko. Baltojo kalėjimo likučiai Vilniaus g., kur įsikūrusi policijos nuovada, tebėra ir dabar.
„Raudonasis“ kalėjimas, skirtas 150 kalinių pradėtas naudoti 1911 m. vasarą. Tačiau 1921–1925 m. kalėjime būdavo po 600-700, o kartais net tūkstantis kalinių. Antrojo pasaulinio karo metais greta kalėjimo buvo įkurtas žydų getas, veikė priverčiamojo darbo stovykla Bačiūnuose. 1944 m. vasarą kalėjimo kieme buvo šaudomi vokiečių valdžiai nepaklusę šiauliečiai. Prasidėjus antrajai sovietų okupacijai kalėjime buvo kankinami ir žudomi partizanai bei pogrindininkai. Sovietinės valdžios metais pastatytas naujas baltų plytų korpusas, Šiaulių tardymo izoliatoriuje atsirado 104 kameros, bet kalinius tekdavo guldyti net ant trijų aukštų gultų, nes būdavo iki pusantro tūkstančio suimtųjų.
Mikalojus Firlejus

Biografija

Lenkijos bajorų Firlejų giminės atstovas, herbo „Lewart“ savininkas. Liublino žemės teisėjo ir raštininko Petro Forlejaus iš Dombrovicos (m. 1499) ir Jadvygos Osmuskos vienintelis sūnus.
Užėmė Karūnos didžiojo etmono pareigybę nuo 1515 iki 1526 metų. Buvo taip pat: Krokuvos vėliavininkas ir Liublino seniūnas, Liublino kaštelionas 1502–1520 metais, Krokuvos kaštelionas nuo 1520 metų, Liublino vaivada 1507–1514 metais ir vėliau Sandomiro vaivada (1514–1526).
1485 metais Mikalojus Firlejus buvo Kazimiero Jogailaičo rūmų dvariškis. Sekančiais 1486 metais dalyvavo pasiuntinybėje pas vokiečių imperatorių Frydrichą III. 1487 metais dalyvavo karalaičio Jono I Albrechto žygyje prieš totorius ir Koperstino mūšyje. 1489 ir 1502 m. – pasiuntinys pas Osmanų sultoną. 1497 metais dalyvavo nepavykusiame Jono Albrechto kariniame žygyje į Bukoviną. 1499 metais Mikalojus Firlejus dalyvavo naujos unijos pasirašyme tarp Lenkijos ir Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės.
Mosonmagyaróvári TE

Istorija

Klubas įkurtas 1904 m. Namų rungtynes žaidžia „Wittmann Antal park“ stadione.
Kitamis

Istorija

1942 m. birželio 10 d. Kitamiui suteiktas miesto statusas. 1956 m. rugsėjį prie Kitamio buvo prijungtas Ainonajaus kaimas. 2006 m. kovo 5 d. prie miesto buvo prijungti Tano, Rubešibės ir Tokoro (visi buvo Tokoro apskrityje) miesteliai.

Miesto simboliai

Oficiali miesto gėlė yra skaistažiedė, medis – dygusis kukmedis (Taxus cuspidata).
NCAA

NCAA (angl. National Collegiate Athletic Association, Nacionalinė koledžų atletų asociacija) yra savanoriška 1200 institucijų, organizacijų ir individų asociacija, organizuojanti daugelio JAV koledžų ir universitetų sporto programas. Jos būstinė įsikūrus Indianapolyje (Indiana), o jos prezidentas – Myles Brand. NCAA yra didžiausia koledžų sporto organizacija pasaulyje, ir dėl didelio koledžų sporto populiarumo JAV, ji žymiai iškilesnė už kitas panašaus pobūdžio organizacijas pasaulyje.
2007 m. rugpjūčio mėn. buvo sukurtos trys divizijos. Pagal NCAA taisykles, I ir II divizijų mokyklos atletams gali mokėti stipendijas už dalyvavimą sporte, o III divizijos mokyklos – ne. Taigi didžiosios mokymo įstaigos konkuruoja I divizijoje, o mažesnės II ir III.
Karmazinai

Istorija

Vietovė gyvenama nuo III–VII a. Anksčiau gyvenvietę sudarė trys viensėdžiai: Karmazinai I, Karmazinai II ir Karmazinai III. Konstantinas Tiškevičius vietovardį kildino iš lenk. karmazyn („kilmingas šlėkta, raudonas audinys“). Apylinkėse žinoma ir pavardė Karmazinas. Karmazinai III dar buvo žinomi kaip Žvejai (Rybak – 1771 m.).
XIX a. Karmazinų slėnyje buvo įsikūrusi 1863 m. sukilėlių ligoninė.

Aplinkinės gyvenvietės

Buivydai – 1 kmDūkštos – 2 km
Prietaras

Prietaras – maginis tikėjimas pranašiškais ženklais, nulemiančiais ateitį.
Prietarais dažnai įvardijamas tikėjimas nežemiškomis galiomis, talismanais, magija, ateistiniu požiūriu – tikėjimas dievu / dievais, pomirtiniu gyvenimu, stebuklais, kitais iracionaliais dalykais. Tikėjimas prietarais – maginio mąstymo požymis.