google/wiki40b huggingface dataset:
Robert Ballard

Biografija

Robertas Balardas gimė JAV Vičitos mieste (Kanzasas) 1942 metais, bet vaikystę praleido Kalifornijoje. Būdamas 19 metų ir padedamas savo tėvo įsidarbino Ocean Systems Group, kur dirbo prie povandeninių aparatų konstravimo. Vėliau studijavo Santa Barbaroje, Kalifornijos universitete chemiją ir geologiją. 1967 metais Balardas buvo pašauktas į kariuomenę ir paskirtas į laivyną. 1974 metais Robertas Balardas įgijo daktaro laipsnį geologijos ir geofizikos srityje.
Viena pirmųjų Roberto Balardo ekspedicijų buvo Project Famous; ekspedicijos metu Balardas atliko vandenyno tyrimus. Vėliau Balardo tyrimai buvo susiję su vandenyno gelmių tyrimais prie Galapagų salynų, tada buvo atrastos floros rūšys, kurios energiją gauna ir maistą sintetina cheminiu būdu. Šie atradimai davė naują impulsą gyvybės paieškoms kitose planetose.
Pasaulinį pripažinimą tyrinėtojas užsitikrino 1985 metais, kuomet buvo rastos legendinio laivo „Titaniko“ nuolaužos. Tikslias laivo koordinates Balardas slėpė norėdamas išvengti grobstymo laivo žūties vietoje. Laivas buvo surastas 3821 metrų gylyje, 24 kilometrais toliau nei iki to laiko buvo manoma. Svarbiausias atradimas, kuris buvo padarytas ekspedicijos metu, tas, kad laivas lūžo pusiau. 2003 metais Balardas sugrįžo į laivo žūties vietą, pasinaudodamas rusų tyrimų laivu „Akademik Mstislav Keldyš“.
Ne mažiau svarbus Roberto Balardo nuopelnas buvo „Bismarko“ laivo žūties vietos radimas 1989 metais. Ši ekspedicija buvo dar sudėtingesnė nei „Titaniko“ paieškos, kadangi laivas buvo nuskendęs 4790 metrų gylyje. 1998 metais jis surado lėktuvnešio USS „Yorktown“ žūties vietą. „Yorktown“ buvo stipriai pažeistas, kuomet dalyvavo mūšyje dėl Midway ir netrukus buvo paskandintas.
Šiuo metu Robertas Balardas yra Institute for Exploration prezidentas, Institute for Archaeological Oceanography direktorius, apdovanotas svarbiais medaliais už nuopelnus tyrinėjant vandenynus.
Eksperimentinis dramos teatras

Eksperimentinis dramos teatras – Kaune 1931–1934 m. veikęs teatras.
Įkūrėjas ir vadovas Vladas Fedotas-Sipavičius. 1935 m. pabaigoje teatrui kurį laiką vadovavo Elena Zalinkevičaitė-Petrauskienė. Prie šio teatro 1931–1934 m. veikė Eksperimentinė dramos studija.
Somogy FC

Istorija

Klubas įkurtas 1926 m. Komanda išformuota 1936 m.
Samuel van Hoogstraten

Samiuelis van Hogstratenas (ol. Samuel van Hoogstraten, 1627 m. rugpjūčio 2 d., Dordrechtas – 1678 m. lapkričio 19 d., ten pat) – XVII a. Nyderlandų tapytojas, piešėjas, grafikas, meno teoretikas, literatas.

Biografija

Samiuelis van Hogstratenas gimė 1627 m. rugpjūčio 2 d. Dordrechte. Jis buvo vyriausias iš 7 Dirck van Hoogstraten ir Maeiken de Coninck vaikų. Jo tėvai buvo menonitai, tėvas Dirkas buvo pasiturintis sidabro gaminių meistras ir tapytojas. Iš pradžių Samiuelis buvo apmokytas piešimo ir graviravimo pas tėvą iki jo mirties 1640 m. Po to Samiuelis van Hogstratenas 1642 m. įstojo mokytis kelerius metus pas Rembrantą Amsterdame. 1648 m. Van Hogstratenas dokumentuotas grįžęs į Dordrechtą. 1644 m. datuojamas pirmas žinomas Van Hogstrateno paveikslas. Ankstyvoji dailininko kūryba labai artimai sekė Rembranto maniera. Jis Amsterdame susipažino su įvairiais dailininkais, tarp kurių Filipsas Koninkas ir Karelas Fabricijus. 1649 m. Van Hogstratenas pradėjo publikuoti savo poezijos kūrinius Dordrechte. 1650 m. publikavo savo romaną „Gražioji Rosalin“. Jis buvo susijęs su princų Oraniečių aplinka. Dedikavo ditirambus Miunsterio taikos sudarymo, Vilhelmo II mirties ir Vilhelmo III gimimo progomis. Žinoma, kad Van Hogstratenas nutapė keletą Oraniečių dvaro asmenybių portretų.
1657 m. Van Hogstratenas jau buvo gerai žinomu tapytoju, jis gavo užsakymą nutapyti grupinį Olandijos monetų kalyklos valdytojų portretą. Hogstratenas dirbo daugelyje žanrų, daug eksperimentavo su perspektyviuoju ir šviesos vaizdavimu. Apie 1650-ųjų vidurį jis atidarė savo mokyklą Dordrechte. 1662 m. Van Hogstratenas iškeliavo į Londoną, kur tikriausiai tikėjosi gauti užsakymų iš atstatytos karaliaus Karolio II monarchijos dvaro. Van Hogstratenas paliko Angliją po 1666 m. didžiojo Londono gaisro ir 1668 m. buvo dokumentuotas Hagoje. Svarbiausiu to meto Van Hogstrateno užsakymu buvo 8 portretų serija, sukurta Nyderlandų generolo Maerten Pauw šeimai. 1671 m. dailininkas įsigijo namą Dordrechte, užėmė provosto postą Olandijos monetų kalykloje. Jo sveikata buvo labai suprastėjusi ir jis beveik nebetapė šiais vėlyvaisiais metais. Samiuelis van Hogstratenas mirė 1678 m. lapkričio 19 d. Dordrechte. Prieš pat mirtį jis publikavo savo kapitalinį meno teorijos veikalą Inleyding tot de hooge schoole der schilderkonst, anders de zichtbaere werelt („Įvadas į tapybos arba vizualaus pasaulio mokymą“), kuris dar įdomus tuo, kad jame pateiktas kritiškas amžininko požiūris į Rembranto kūrybą.
Alfonsas Bulevičius

Alfonsas Bulevičius (g. 1913 m. liepos 29 d. Duryea, PA, JAV) – vargonininkas ir chorvedys.

Biografija

Būdamas dešimties metų, pas P. Samony pradėjo skambinti fortepijonu, vargonuoti ir mokytis muzikos teorijos disciplinų. 1927 m. muzikos žinias gilino Marwood College, PA. Vėliau baigė universitetą Scrantone, PA.
1933 m. pradėjo vargonininkauti Šv. Juozapo lietuvių parapijoje, o vėliau vargonininkavo Šv. Juozapo parapijoje Scrantone. Visur vadovavo ir chorams, kurie giedojo bažnyčiose, dalyvavo koncertuose, taip pat 1934 m. I-oje apylinkės lietuvių dainų šventėje Valley Parke Scrantone ir Lietuvių dienoje Wilkes-Barre, PA, bei 1939 m. Pasaulinės parodos Lietuvių dienoje Niujorke. Su chorais statė operetes, koncertavo per radiją.
Nuo 1936 m. ALRK Vargonininkų sąjungos narys ir šios sąjungos Scrantone vyskupijos provincijos narys.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Pinaklis

Pinaklis (pranc. pinacle iš lot. pinnaculum – kraigas), fiala – keturkampis, į viršų smailėjantis bokštelis, kuris užbaigia bokštą, frontoną, kontraforsą, vimpergą.
Briaunos puošiamos krabais, viršus – fleronu. Pinaklis būdingas gotikos architektūrai. Lietuvoje pinakliais papuošti šv. Onos bažnyčios Vilniuje bokštai, Perkūno namų Kaune frontonas.
ACB 2007–2008 m. sezonas

2007-2008 m. ACB sezonas – 52-asis Ispanijos krepšinio klubų varžybų sezonas.
Tiumenės sritis

Geografija

Didžioji srities dalis yra Vakarų Sibiro lygumoje. Klimatas žemyninis, vidutinių platumų. Vidutinė sausio mėnesio temperatūra nuo -17 iki -29 °C, liepos mėnesio 14-18 °C. Metinis kritulių kiekis 200–600 mm. Dauguma upių priklauso Obės baseinui. Pagrindinės Tiumenės srities dalies (be Chantų Mansijos ir Jamalo Nencijos) upės yra Irtyšius, Išimas, Tobolas, Demjanka. Šiaurėje daug ežerų ir pelkių. Šiaurinėje dalyje vyrauja taiga, piečiau pereinanti į stepę.
Hipodromas

Hipodromas (gr. ἱππόδρομος) – kompleksas įrenginių, skirtas žirgų sporto varžyboms, bandymams ir treniruotėms rengti. Hipodrome būna įrengti du arba trys 1600–2400 m ilgio, elipsės formos bėgimo takai, tribūnos žiūrovams, prie jų – aikštelė žirgams išvesti ir balnoti, teisėjų pakyla. Šalia hipodromų įrengiami uždari treniruočių maniežai, arklidės, veterinarijos priežiūros įstaigos. Hipodromuose dirbantis personalas treniruoja arklius, vertina jų darbingumą, rengia lenktynes.

Lietuva

Lietuvoje hipodromų funkcijas iš dalies atlieka žirgynai. 
Vienas žinomesnių hipodromų yra Dusetų hipodromas Zarasų rajone, Dusetose. Čia rengiamos Sartų lenktynės. Kiti hipodromai: Lazdijų hipodromas, Raseinių hipodromas, Utenos hipodromas, Vazgaikiemio hipodromas (Prienų r.),  Vilniaus žirgyno hipodromas, Ukmergės hipodromas,  Raudondvario hipodromas (Kauno r.), Margavos hipodromas (Kauno r.), Niūronių hipodromas (Anykščių r.).
Nebeveikiantys hipodromai: Butrimonių hipodromas (Alytaus r.),  Tauragės hipodromas, Šeduvos hipodromas (Radviliškio r.), Krakių hipodromas (Kėdainių r.).

Istorija

Pirmieji hipodromai minimi Homero Iliadoje. Seniausias žinomas hipodromas buvo įrengtas Olimpijoje, kur nuo 680 m. pr. m. e. Olimpinių žaidynių metu vyko keturkinkių dviračių vežimų lenktynės. Žymiausias ir didžiausias Antikos laikų hipodromas buvo pastatytas Konstantinopolyje valdant Romos imperatoriui Konstantinui I. Jame vyko žirgų ir vadeliotojų varžybos, tilpo 80000 žiūrovų, hipodromą puošė daugybė meno kūrinių.
Lenkimų senosios kapinės

Kapinės

Įrengtos šiaurės – pietų kryptimi pailgoje kalvelėje, apjuostos statinių tvoros, kurios rytinėje pusėje įrengti varteliai. Kapinių pakraščiuose auga kelios pušys, o centrinėje dalyje – vietinės reikšmės gamtos paminklu laikoma Kapų pušis. Į pietus nuo jos stovi monumentalus kryžius ir pora koplytėlių. Pietinėje dalyje išliko pora betoninių antkapių, ženklinančių buvusius kapus.
Priešais kapines pakelėje pastatytas stogastulpio tipo anotacinis ženklas su įrašu „PUŠŲ KAPAI“.
Teritorijos plotas – 0,06 ha.

Kapų pušis

Pušis sena, vienkamienė, apie 18 m aukščio. Kamieno apimtis – 333 cm. Jame matosi užaugusios drevės žymė, kuri leidžia manyti, kad drevinės bitininkystės laikais drevėje buvo auginamos bitės ir iš jos kopinėjamas medus.
Pušis įrašyta į vietinės reikšmės gamtos paminklų sąrašą, aptverta statinių tvorele.

Monumentalus kryžius

Medinis, kryžmiškas, dažytas rudos spalvos aliejiniais dažais, priekiu atsuktas į rytus. Stiebas ir skersinis stačiakampio nukirstais kampais skerspjūvio. Kryžiaus liemuo platėja į apačią, o viršūnė ir pečiai užsibaigia dvigubos piramidės nukirstomis viršūnėmis pavidalo galais. Prie kryžmos pritvirtinta lieto metalo nukryžiuoto Kristaus skulptūrą, virš kurios puslankiu išlenktas skardos stogelis, puoštas trikampių motyvo karpytu ornamentu.

Koplytėlės

Stovi į šiaurę ir šiaurės vakarus nuo kryžiaus, pastatytos ant palaidų stambių lauko akmenų pamatų, atsuktos priekiniais fasadais link gatvės. Jos medinės, stačiakampės stačiasienės, vienkamarės, dažytos geltonos, baltos ir žydros spalvos aliejiniais dažais. Pirmoji koplytėlė atvira iš vienos, o antroji – iš trijų pusių, durelės ir langai įstiklinti. Abiejų koplytėlių stogai trišlaičiai, apskardinti, o frontonai paremti ant kolonėlių. Pirmosios koplytėlės priekinį fasadą puošia gausūs pridėtiniai kiauraraščiai augalinio motyvo ornamentai su stilizuotu kryželiu virš kraigo.

Istorija

Kapinės veikė XVI–XVIII a. Jas uždarius, iki XX a. vid. čia buvo pakasami iš Šventosios upės ištraukti neatpažinti skenduoliai, savižudžiai, nekrikštyti mirę naujagimiai ir kūdikiai, kitatikiai, laisvamaniai. Pasakojama, kad daug lenkimiškių kapinėse atgulė per 1710–1711 m. Didįjį marmetį, dėl to kapinės buvo pavadintos Maro kapeliais (Markapiais).
Mirusiesiems atminti, nuo seno kapinėse buvo statomi monumentalūs kryžiai ir koplytėlės. Dabartinės koplytėlės statytos XX a. I p., o atnaujintos – XX a. II p. Monumentalus kryžius pastatytas XX a. pab.
Kapinėse nuo neatmenamų laikų auga pušys, dėl kurių vieta dažniausiai vadinama Pušų kapais.
Herbicidinė karyba

Istorija

Šių dienų herbicidinė karyba kilo iš augalų augimo reguliatorių karinių tyrimų. Tai šiuolaikinis išdegintos žemės taktikos, kurią kariuomenės naudoja nuo gilios senovės tam, kad palikti priešininką be maisto, pašarų ir priedangos, technologiškai patobulintas variantas.
Tirti karinius herbicidus ėmė 1940 m. Anglijoje. 1944 m. į tokiais tyrimais užsiėmė ir JAV. Nors herbicidai yra cheminės medžiagos, dėl jų veikimo per augimo reguliavimo mechanizmus, juos dažnai laiko biologinės karybos priemonėmis. Iki Antrojo pasaulinio karo pabaigos ieškant fitotoksinių savybių buvo ištirta virš 1000 cheminių junginių. Sąjungininkai planavo herbicidais naikinti Ašies valstybių javus.
1945 m. JAV KOP generolas Victor E. Betrandias savo vadui generolui Henriui Arnoldui (Henry H. Arnold) pateikė pasiūlymą amonio tiocianatu naikinti ryžių pasėlius Japonijoje. Tai buvo vienas iš siūlytų būdų priversti Japoniją badauti. Buvo manoma, kad amonio tiocianatas nebus priskirtas prie cheminės karybos priemonių, nes jis menkai nuodingas žmonėms. Bet, jei JAV būtų pradėjusi cheminį karą prieš Japoniją, ipritas būtų buvęs dar efektyvesnis ryžių pasėlių žudikas. Planas buvo atmestas kaip taktiškai netinkamas.

Malaja

Kare pirmieji herbicidus panaudojo britai. Tai buvo 1951 m., Malajos karo metu, kai britai purškė 2,4,5,-trichlorfenoksiacto rūgštį (kitaip dar 2,4,5-T), kuri šiaip naudojama kovai su kaučiukmedžio kenkėjais. 30 m. vėliau paviešinti dokumentai parodė, kad britų Malajoje naudotas „Trioxone“ buvo praktiškai identiškas oranžiniam agentui, kurį vėliau JAV kariuomenė naudojo Vietname. Trioksoną naudojo džiunglėms palei takus retinti, kad būtų sunkiau surengti pasalas, taip pat vietinių gyventojų žemės ūkio kultūras. Pvz., 1952 m. vasarą 500 ha plotą nupurškė 90000 litrų trioksono naudodami priešgaisrinius siurblius. Britų kariškiams paaiškėjo, kad džiunglėse sunku naudoti techninė įrangą ir kartu dėvėti visą apsauginį kostiumą. Buvo manoma, kad maisto šaltinių naikinimas yra efektyvus ginklas prieš sukilėlius, todėl „banditų pasėlius“ purškė iš lėktuvų. Vėliau buvo nutarta, kad prieš pasėlius nukreipti veiksmai neefektyvūs ir prieštarauja kitiems karo tikslams.
D.Britanijos vyriausybėje vykusios diskusijos sukosi apie aštrų klausimą, ar herbicidinė karyba pažeidžia 1925 m. Ženevos protokolą, kuris gana bendrais apibrėžimais draudė cheminę karybą. D. Britanija siekė išvengti kaltinimų, panašių į kaltinimus, kad JAV Korėjos karo metu naudojo biologinį ginklą. Britų vyriausybė nutarė, kad lengviausias būdas išvengti to buvo neigti, kad Malajoje vyksta karas. Jie paskelbė, kad sukilimas buvo vidaus saugumo klausimas, todėl herbicidų naudojimas buvo policinė priemonė kaip ir CS dujų panaudojimas riaušių malšinime.
Bahajų kalendorius

Istorija

Bahajų kalendoriaus pradžia siejama su autentišku Badí kalendoriumi, sukurtu Bábo. Vėliau Bahá'u’lláh pritaikė šį kalendorių naudojimui ir įvedė pavasario lygiadienį, dar vadinamą Naw-Rúz, kaip pirmąją metų dieną. Taip pat jis išaiškino ir keliamąsias dienas.  Nors pavasario lygiadienis gali būti kovo 20 d., 21 ar 22 d., Shoghi Effendi deklaravo, kad, kol kas, šiuo metu, bahajų kalendorius yra „pririštas“ prie Grigaliaus kalendoriaus, su naujaisiais metais visada prasidedančiais kovo 20 d., po saulėlydžio. Be šios direktyvos, kalendoriuje galimi vienos ar dviejų dienų nukrypimai, lyginant su Grigaliaus kalendoriumi. Tokio besikeičiančio kalendoriaus įgyvendinimui, kurio metų pradžia būtų tikrasis pavasario lygiadienio laikas, Visuotiniams Teisingumo Rūmams reikės numatyti vieną vietovę, kurioje ir būtų fiksuojamas lygiadienio laikas. Šiame straipsnyje aprašomas bahajų kalendorius, kuris šiuo metu yra „pririštas“ prie grigališkojo saulės kalendoriaus.
Metai bahajų kalendoriuje pradėti skaičiuoti nuo 1844 m. kovo 21 d., ketvirtadienio, bahajų eros arba Badí‘ eros (BE arba B.E.) pradžios. Pirmieji BE metai prasidėjo nuo 1844 m. kovo 20 d. saulėlydžio.
Daunoraičių (Mažosios Daunoravos) dvaras

Istorija

Mažosios Daunoravos dvaras XVII–XX a. pradžios šaltiniuose minimas kartu su Daunoravos dvaru. 1927 m. minima 14 pastatų. Išdalyto M. Daunoravos dvaro žemėse įsikūręs kaimas pavadintas Daunoraičiais. Įvykdžius žemės reformą, pasikeitė Mažosios Daunoravos (Daunoraičių) dvaro savininkas – juo tapo atsargos artilerijos majoras pirklys Teodoras Vitė (Theodor Witte) (1925 m. dokumente įvardijamas kaip naujakurys). Po žemės reformos 1922 m. dvarui buvo palikta 13,8067 ha, o vėliau (1940 m.) nurodoma 32,12 ha.

Architektūra

Dvaro rūmai buvę „T“ raidės formos (stačiakampiai su vėliau pristatytu priestatu – virtuve), mediniai, tašytų rastų sienomis, apkalti horizontaliomis lentomis, pusiau skliautiniu (pusvalminiu) stogu, dengti čerpėmis, sienas vainikuoja sudėtingo profilio karnizai, prieangis su dvišlaičius stogeliu, kaminas centrinėje pastato dalyje – molio, su akmenų ir nedegtų plytų užpildu, abipus jo priemenė ir priesienis, galuose gerieji kambariai, priestate ūkinės patalpos su duonkepe, langai su filinginėmis langinėmis, tašytų akmenų cokoliu, tarpinės sienos – fachverkinės konstrukcijos, su plytų užpildu, šiauriniame gale būta nedidelio akmenų mūro rūsio. Šiuo metu baigia sunykti, išliko 2 patalpų pietinis korpusas. 
Mažosios Daunoravos (Daunoraičių) dvaro sodybos džiovykla – unikalus kodas 43835. 
Mažosios Daunoravos (Daunoraičių) dvaro sodybos rūkykla – unikalus kodas 43836.
Pilkoji žąsis

Paplitimas

Paplitusi beveik per visą Europą ir Tolimuosiuose Rytuose iki Japonijos jūros ir Rytų Kinijos jūros. Peri šiaurės ir vidurio Europoje, o žiemoja dažniau Europos pietuose, vakaruose, šiaurės Afrikoje ir Mažojoje Azijoje.

Paplitimas Lietuvoje

Negausiai peri visoje Lietuvos teritorijoje, nors pastebimai jų populiacija Lietuvoje auga, ypač pietinėje šalies dalyje. Nors dažniau užtinkamos Dzūkijos ežeruose (ypač Žuvinto biosferos rezervate bei jo apylinkėse) ir kai kuriuose Lietuvos žuvininkystės ūkiuose. Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.

Migracija ir kita

Tai migruojantis paukštis. Į Lietuvą perėjimui parskrenda kovo mėnesio pirmoje pusėje, o į žiemavietes išskrenta spalio antroje pusėje. Gerai plaukioja ir nardo, o jos skrydis atrodo sunkus, bet galingas. Nėra labai vikrios ant žemės, eidamos krypuoja. Būrys žąsų garsiai gagena.

Buveinė

Labiau mėgsta gyventi šalia didesnių ežerų, kada aplink juos yra pievų. Maitinasi ražienose, ganyklose, pievose, dideliuose apdirbamuose laukuose, pelkėse.

Poravimasis

Jos subręsta tik 3-4 gyvenimo metais, tad vasarą ežeruose laikosi daug neperinčių šių paukščių. O subrendę šie paukščiai deda 4-6 kremo atspalvio baltus kiaušinius.
Valentinas Ajauskas

Valentinas Ajauskas (g. 1948 m. gegužės 4 d. Kaune) – Lietuvos dailininkas.

Biografija

1973 m. baigė grafikos specialybę Lietuvos dailės institute. 1971–1976 m. laikraščio „Tiesa“ dailininkas, 1976–1991 m. leidyklos „Mokslas“ meninis redaktorius, 1991–1992 m. vyr. dailininkas. Nuo 1998 m. grupės „Aqua 12“ narys.
Angolos liaudies judėjimas už išsivadavimą

Angolos liaudies judėjimas už išsivadavimą (MPLA, portug.: Movimento Popular de Libertação de Angola) – Angolos kairioji socialinės demokratijos krypties politinė partija.

Istorija

Įkurtas 1956 m. Portugalijoje studijuojančių Angolos studentų, apjungus 1953 m įkurtą Vieningos Angolos afrikiečių kovos partiją ir 1955 m. Portugalijos komunistų partijos gretose susiformavusią Angolos komunistų partiją. 1961 m. pradėjo ginkluotą kovą už šalies išvadavimą. 1962 m. buvo sukurtas Alžyro išsivadavimo nacionalinis frontas ir H. Roberto vadovaujama vyriausybė tremtyje Zaire. 1972 m. į judėjimą įsijungus Angolos nacionalinės nepriklausomybės judėjimui ir Angolos laisvės demokratiniam frontui, buvo sudaryta Angolos išsivadavimo Aukščiausioji taryba, kurios pirmininku tapo H. Robertas, karo tarybos pirmininku MPLA pirmininkas rašytojas Agostinjas Netas.
1973 m. kontroliavo jau 1/3 teritorijos, kurioje atidarė mokyklas, ligonines, sukūrė savivaldybes. 1974 m. Portugalija buvo priversta pripažinti Angolos apsisprendimo teisę ir nutraukti karo veiksmus. 1975 m. lapkričio 11 d. paskelbta šalies nepriklausomybė, prezidentu išrinktas A. Netas.
1979 m. prezidentu tapo Žozė Eduardas dos Santosas. Jis prezidentu buvo renkamas iki 1992 m. Vėliau rinkimų nebuvo įmanoma vykdyti dėl prasidėjusio pilietinio karo. 1992 m. parlamento rinkimuose MPLA gavo 129 iš 227 vietų.
2002 m. MPLA ir UNITA sutarė nutraukti pilietinį karą, tačiau demokratizacijos procesas užtruko. Šiuo metu šalyje praktiškai susiformavo vienpartinė demokratija.

Struktūra

1976 m. Marksizmas – leninizmas buvo paskelbtas judėjimo ideologija, kad būtų galima užsitikrinti TSRS pagalbą. Tačiau atėjęs į valdžią judėjimas pamažu reorganizavosi į socialdemokratinę partiją. Nuo 1983 m. antrasis MPLA pavadinimas yra Angolos darbo partija (Partido do Trabalho).
Partijoje veikia moterų (Organização da Mulher Angolana), darbininkų (União Nacional dos Trabalhadores Angolanos), jaunimo (Juventude do MPLA) ir A. Neto pionierių (Organização dos Pioneiros de Agostinho Neto) organizacijos.
Socialistų Internacionalo narys stebėtojas nuo 1999 m., tikrasis narys nuo 2003 m.
Brandonas (Kanada)

Istorija

Miestas pradėjo kurtis, kai buvo nutiesta svarbi geležinkelio linija. Tada miestelis tapo svarbiu transporto tašku ir pradėjo augti.

Gyventojai

Dauguma gyventojų (77,3 %) yra europiečių kilmės. Taip pat gausu įvairių etninių grupių iš Azijos.
Metafizika

Metafizika (gr. meta 'po; už' ir phýsis 'gamta') – filosofijos šaka, nagrinėjanti pirminius būties principus. Ji nagrinėja klausimus apie gyvenimo prasmę, mūsų egzistenciją, Dievo buvimą. Metafizika domisi, ar žmogaus protas pajėgus suprasti visatą, ar galbūt tikroji jos esmė mums neprieinama; yra amžinybė ar nėra jos; ar mūsų stebėjimai ir eksperimentai atskleidžia tikrovę, ar paprasčiausiai ją kuria.
Metafizika jau nuo Aristotelio laikų buvo laikoma svarbiausia filosofijos disciplina. Vėliau vieni lig tol metafizikai nepriklausę klausimai jai buvo priskiriami, o kiti, kurie buvo laikomi metafiziniais, buvo atskirti kaip skirtingos filosofjos šakos – tokios kaip religijos filosofija, proto filosofija, suvokimo filosofija, kalbos filosofija, mokslo filosofija. Retais atvejais metafizikos tyrinėjami dalykai buvo laikomi visiškai fiziškais ir natūraliais – tokiais, kurie priklauso fizikos sričiai.
Viena svarbiausių metafizikos šakų visais laikais buvo ontologija. Šie terminai šiandien kartais netgi vartojami kaip sinonimai.
Šiais laikais terminas „metafizika“ pradėtas vartoti ir dar viena prasme – kaip ezoterikos ir okultizmo sinonimas. Įvairūs ezoteriniai ir okultiniai mokymai paprastai netyrinėja ontologinių problemų įprastine prasme, tačiau jie gali remtis tam tikromis metafizinėmis teorijomis, – pavyzdžiui, monizmu.

Žodžio „metafizika“ kilmė

Žodis metafizika aptinkamas jau graikų filosofijoje 300 m. pr. m. e. Metafizikos sąvoka atėjo iš Aristotelio veikalų. Viena šios sąvokos kilmės teorija teigia, kad žodis metafizika prigijo filosofinėje kalboje tada, kai tarp kitų Aristotelio raštų buvo rastas vienas veikalas. Kadangi šis filosofo kūrinių sąvade ėjo po ankstesniojo darbo „Fizika“, tai buvo nuspręsta jį pavadinti meta – fizika (gr. meta – po). Aristotelio metafizika buvo labai svarbus veiksnys, lemiantis tolesnę Europos filosofijos sampratą.

Kritika

Įvairiais laikais metafizika būdavo kritikuojama dėl įvairių priežasčių, dažniausiai – kad ji neefektyvi ir nenaudinga. Tarp jos kritikų buvo ir David Hume bei Imanuelis Kantas.
Alfred Ayer taip pat aštriai kritikavo metafiziką ir teigė, kad ji yra beprasmė.
Pasak Karlo Poperio, metafizikos teiginiai nėra beprasmiai, tačiau jie yra iš principo nepaneigiami, todėl neįmanoma pasakyti, ar teisingi. Kadangi neįmanoma pasakyti ar teisingi, jie neduoda jokios naudos pasaulio pažinimui.
Anželika Vunš

Biografija

1992 m. baigė Klaipėdos universitetą, ikimokyklinio auklėjimo pedagogė.
Trakų rajono Paluknio Medeinos vidurinės mokyklos pradinio ugdymo, technologijų vyr. mokytoja, 2010 m. UAB „Galvok“ direktorė.
Darbo partijos Trakų rajono skyriaus narė. 2009–2011 m. ir nuo 2011 m. Trakų rajono savivaldybės tarybos narė. 
2002 m. Paluknio kaimo bendruomenės „Dienmedis“ pirmininkė, nuo 2007 m. pirmininko pavaduotoja. Sutuoktinis Robertas, vaikai Rokas Bagdanavičius, Agota.
Puslaisvis briedžiukas

Biologija

Puslaisvis briedžiukas mėgsta lapuočių ar mišrius miškus, parkus. Auga pavieniui ar grupelėmis tarp žolių ir pūvančių lapų. Tinka humusingas ar smėlėtas dirvožemis. Yra dirvožemio saprotrofas arba sudaro mikorizę. Vaisiakūniai vienmečiai, vystosi pavasarį.
Briedžiuko apoteciai išauga iki 15–20 cm aukščio. Kepurėlė kūgio ar varpelio formos, 2–6 cm ilgio, korėta, prie koto prisitvirtinusi savo vidurine dalimi, pilkšvai ruda. Kepurėlės apatinis kraštas nepriaugęs, laisvas. Kotas tuščiaviduris, trapus, balsvas arba gelsvas, cilindriškas, nelygus, su negiliomis įdubomis ar vagelėmis. Trama balsva, švelnaus skonio.

Populiacija Lietuvoje

2000 m. puslaisvis briedžiukas įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą.
Lietuvoje žinoma 12 radaviečių: Alytaus, Anykščių, Kėdainių, Kupiškio, Panevėžio, Ukmergės ir Vilniaus rajonuose.