google/wiki40b huggingface dataset:
Zarembi Skurkai

Istorija

Nuo XIX a. pabaigos kaimas priklausė Ostrovo apskričiai, Dmochi Glinkų valsčiui, Rosochate Košcelnės parapijai. 1827 m. kaime buvo 5 namai ir 34 gyventojai. XIX a. pabaigoje kaime buvo 2 namai ir 18 gyventojų. 1921 m. kaime buvo 10 namų ir 86 gyventojai, iš kurių 37 vyrai ir 49 moterys.
Sakūčių valsčius

Sakūčių valsčius (arba Sakučių valsčius) buvo Mažojoje Lietuvoje. Centras – Sakūčiai.
Barauka (Zarasai)

Istorija

1735 m. Baraukoje (rus. Боровка) buvo pastatyta pirmoji Zarasų sentikių cerkvė. Ji 1847 m. Kurliandijos generalinio-gubernatoriaus įsakymu nugriauta, vėliau nebeatstatyta.
Jagėlonių akmuo

Aprašymas

Natūralus riedulys – šviesiai rausvas, vidutinio grūdėtumo granitas, netaisyklingos formos, pailgas, maždaug 3,5 m ilgio ir iki 2,6 m pločio bei nuo 0,7-1 m aukščio rytų šone iki 2 m aukščio vakarų šone. Šalia šio akmens akmens yra kitas pilkai rausvo, vidutinio grūdėtumo akmuo, pailgas, maždaug 1,15 m ilgio iki 0,8 m pločio ir iki 0,55 m aukščio nuo dabartinio žemės paviršiaus. Didesnysis akmuo smarkiai apskeldėjęs, apkerpėjęs.
Kazimieras Žižiūnas

Kazimieras Žižiūnas (1895 m. kovo 4 d. Naujųjų Stebekių k., Vadoklių valsč., Panevėžio apskr. – 1964 m. kovo 28 d. Monrealyje, Kanadoje), vargonininkas, chorvedys, kompozitorius.

Biografija

Jau šešerių metų grojo lūpine armonikėle. 1913 išvyko į Kanadą, apsigyveno Montrealyje. Daug dirbo ir taupė pinigus, kad gatetų nusipirkti mažus vargonėlius. Įstojo į parapijos chorą ir privačiai mokėsi muzikos. Vėliau penkerius metus studijavo National Conservatory of Music ir gavo vargonininko diplomą. Kiek laiko kornetu grojo pučiamųjų orkestre. 1923 pradėjo vargonininkauti Šv. Kazimiero lietuvių parapijoje Montrealyje, kur dirbo 40 metų. Suorganizavo ir išugdė skambų chorą, kuris pajėgė atlikti sudėtingus religinius kūrinius bei lietuvių kompozitorių dainas, pastatė muzikinių veikalų. Choras dalyvavo Montrealio radijo laidose, giedojo bažnyčiose, koncertuose ir dalyvavo įvairiuose tautiniuose renginiuose. K. Žižiūnas vadovavo ir vokaliniam vyrų kvartetui, kuris paįvairindavo choro koncertines programas.
Nuo 1936 priklausė ALRK Vargonininkų sąjungai. Sukūrė dainų ir giesmių chorams, solistams ir ansambliams. Kūrybos klausimais per laiškus nuolatos konsultavosi su kompozitoriais A. Pociumi ir J. Žilevičiumi. Minėtinos jo dainos „Jaunos mintys“, „Sielos ruduo“, „Vytas karys“, „Kas bus“, „Jaunimo maršas“, „Ant šienelio“, „Šiandien šventė“, „Šlama šilko vėjas“, giesmė „Laudate Dominum".
Bambarakandos krioklys

Bambarakandos krioklys − aukščiausias krioklys Šri Lankoje, Uvos provincijoje. Jo aukštis 263 m. Pagal savo dydį užima 299 vietą pasaulyje.
Tridantė bazanija

Aprašymas

Stambi stuomeninė kerpsamanė. Stiebas status arba gulsčias, iki 10 cm ilgio, dvišakas, tankiai ir lygiai lapuotas. Lapai dideli, plačiai ovalūs, baigiasi tridante viršūne. Sporogonai aptinkami retai. Dažniausiai dauginasi vegetatyviniu būdu, trapiomis šakelėmis. Auga patiesalais, rečiau pavieniais stiebeliais tarp kitų samanų pavėsingose vietose: juodalksnynuose, eglynuose ar mišriuose miškuose apie medžių kamienus, medžių kamienų apatinėje dalyje, ant žemių sluoksniu apneštų akmenų ar pūvančių kelmų ir rąstų. Ant kalningų substratų neauga, todėl aptinkama tik ant storu humuso sluoksniu padengtų kalkingų uolų.

Paplitimas

Auga Šiaurės pusrutulio vidutinio klimato juostoje. Šiaurinėje Europos dalyje reta.
Lietuvoje aptinkama įvairiuose regionuose, dažnesnė Šiaurės ir Vidurio Lietuvoje. Populiacijos įvairaus gausumo, Daugiausia žinomos pavienės negausios radimvietės. Įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.

Šaltiniai

Rašomavičius Valerijus, Lietuvos raudonoji knyga, Kaunas: „Lututė“, 2007. psl. 301. ISBN 978-9955-692-71-3
Serbijos imperija

Klestėjimas

Serbijos karalius Stefanas Urošas IV, pasinaudodamas Bizantijos pilietiniu karu (1341–1347), įsiveržė į jos teritoriją ir nukariavo didelę dalį jos teritorijų Balkanuose. Po to, kai jis užėmė Seres, 1346 m. Serbijos patriarchas jį karūnavo Serbų ir graikų caru (serb. Цар Срба и Грка = Car Srba i Grka), ir Serbija tapo imperija. Taip buvo išreikštos ambicijos perimti nusilpusios Bizantijos istorijos tęstinumą.
Remdamasis 1219 m. Serbijos teisės sąvadu, Urošas VI sukūrė naują teisyną. Serbija suklestėjo ekonomiškai, tapdama viena stipriausių tuometinės Europos valstybių. Geri keliai, išlikę dar nuo Romos imperijos laikų, bei priėjimas prie Adrijos ir Egėjo jūrų užtikrino prekių judėjimą. Imperija tapo svarbiu vyno, medienos, kailių, vilnos, taip pat metalų (sidabro, vario, aukso) tiekėju.

Silpimas

Tačiau imperija nepertvarkė savo administracinės sistemos, necentralizavo valdžios ir susikūrė sparčių užkariavimų be jokio didesnio pasipriešinimo dėka. Jos sukūrimas buvo paremtas vieno valdovo asmenybe, todėl Urošui IV mirus 1355 m., valstybė atsidūrė krizėje. Įpėdinis Urošas V buvo silpno charakterio, ir nesugebėjo susidoroti su iškilusiais rimtais iššūkiais: Osmanų Turkija, kuri irgi siekė pakeisti Bizantiją atsiradusiame politiniame vakuume Balkanuose; didėjančia bajorijos galia ir atsilikusia administracija.
Serbija iro į smulkias feodalines valdas, o neseniai užimtose srityse pietuose iškilo nepriklausomi kunigaikščiai ir Serbijos teritorijos traukėsi. Tuo metu didžiumą imperijos dalinosi įtakingi hegemonai: Simeonas Urošas (Epyre), Vukašinas Mrnjavčevičius, Jovanas Uglješa, Radoslavas Hlapenas (Makedonijoje), Nikola Altomanovičius (vakaruose), Balša I (Zetoje), Brankas Rastislaličius (Braničeve), Lazaras Hrebeljanovičius (Pomoravljėje).
Paskutinis didelis imperijos mūšis buvo Maricos mūšis su turkais 1371 m., kurio metu Serbija patyrė triuškinantį pralaimėjimą ir atidarė osmanams kelią į Balkanų užkariavimą. Tais pačiais metais mirė bevaikis caras, ir imperija galutinai suiro. Svarbiausios valstybės įpėdinės buvo Moravijos Serbija, Brankovičių žemė, Zetos kunigaikštystė, Prilepo žemė, Velbuždo despotija, Epyro despotija, Altomanovičiaus žemė.
Malachijo knyga

Malachijo knyga – viena iš Senojo Testamento knygų, priskiriama pranašų knygų grupei.
Malachijas bara Izraelio tautą už jos nepagarbą Dievui, neištikimybę jam. Pranašo manymu, vienintelis būdas patirti Dievo palaimą – visa širdmi laikytis jo įstatymų. Malachijas ragino sugrįžusius tremtinius teikti pirmenybę tam, kas svarbiausia, drąsino, žadėdamas Dievo palaimą.
Daugelis mano, kad Malachijas (vardas reiškia mano „žinianešys“) pranašavo praėjus 80 m. po Agėjo ir Zacharijo, greičiausiai prieš pat Nehemijo paskyrimą Jeruzalės valdytoju (V a. pr. m. e.). Tuo metu tautos paklusnumas Dievo įstatymams buvo pradėjęs silpnėti.
Malachijo knygoje rašoma apie Dievo meilę Izraeliui, bevertes aukas, sulaužytus pažadus, Dievo teismą, dešimtinės mokėjimą. Knygoje taip pat užrašytas Dievo pažadas pasigailėti. Malachijo knygos pabaigoje pranašaujama apie Elijo sugrįžimą (Mal 3,23-24).
Vadakstis (gyvenvietė)

Lietuviai

Lietuviai Vadakstyje ėmė kurtis nuo XVIII a., o daugiausia jų apsigyveno 1945–1980 m. Čia 1979 m. jų gyveno 306.
Korsikos ralis

Korsikos ralis (pranc. Tour de Corse) – automobilių ralio lenktynės, pirmą kartą surengtos 1956 m. Korsikos saloje. Nuo 1973 m., šios varžybos patenka į Pasaulio ralio čempionato sudėtį. Pavadinimas „Tour de Corse“ nusako tai, kad seniau lenktynės vykdavo aplink salą. Pastaruoju metu lenktyniaujama Ajačo apylinkių keliais. Ralis vyksta asfaltinės dangos keliais ir yra žinomas kaip „Dešimties tūkstančių posūkių ralis“, nes trasos driekiasi vingiuotais kalnų keliais.
Šių lenktynių metu yra žuvę keletas lenktynininkų. Atilio Begeta, vairuodamas Lancia Rally 037, žuvo 1985 m. ralio ketvirtajame greičio ruože. 1986 m., lygiai po metų, Henris Taivonenas ir jo šturmanas Sergio Kresto žuvo 18−ame greičio ruože, vairuodami Lancia Delta S4.
Pirmąsias lenktynes laimėjo belgų lenktynininkė Gilberte Thirion su Renault Dauphine. Du lenktynininkai laimėję po šešis ralius: Bernardas Darniche (1970, 1975, 1977, 1978, 1979 ir 1981) ir Didieris Auriolis (1988, 1989, 1990, 1992, 1994, 1995). Ne Prancūzijos lenktyniniai laimėję daugiau ne vieną kartą yra: Sandro Murani, Marku Alenas ir Kolinas Makrėjus. Sebastienas Loebas leimėjo keturias lenktynes.
Rugalandas

Geografija

Apskrities paviršius kalnuotas, gausiai išraižytas fjordų (Boknafjordas su daug atšakų – Liusefjordu, Sandsfjordu ir kt.). Nemažai ežerų, dauguma jų labai gilūs (Sundalvatnas, Lundevatnas). Pakrantėje daug salų, iš kurių didžiausia – Karmėjus.
Ernst Gombrich

Ernst Hans Gombrich (g. 1909 m. kovo 30 d. Vienoje – m. 2001 m. lapkričio 3 d. Londone) iš Austrijos kilęs britų meno istorikas.
Baigęs Theresianum akademiją, 1928–1933 metais Gombrichas studijavo meno istoriją Vienos universitete (vadovas – Julius von Schlosser), apgynė disertaciją iš Giulio Romanos Palazzo del Te (Mantua) kūrybos (1933 m.), parašė veikalą „Trumpa pasaulio istorija jauniesiems skaitytojams“ (Kurze Weltgeschichte für junge Leser), išleistą 1935 m. Savo dalykinę veiklą paskyrė meno istorijos bei psichologijos problemų nagrinėjimui.
Jeleniavas

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Archeologiniai radiniai rodo, kad jotvingiai šioje vietovėje gyveno nuo VI a. pr. m. e.-VII a. pr. m. e., iki šiandien yra išlikę kurganas ir senovinės gyvenvietės liekanos. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Kaimas jau buvo žinomas 1760 m., o miesto teises dėka Antano Tyzenhauzo gavo 1780 m. Tuo metu kaime buvo 17 valakų. 1772 m. įkurta Jeleniavo Švč. Jėzaus Širdies parapija. 1786 m. kaime gyveno tik 25 šeimos, o 1800 m. jau 471 gyventojai ir 64 namai. 1795 m. kaimas pateko į Prūsijos gautas ATR teritorijas. Gyventojai pagrinde vertėsi žemės ūkiu. Kaimo istorijoje nemažą vaidmenį atliko Pželomskio giria, kurioje gyvena elniai – kaimo herbo pagrindinė puošmena. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Štūrovas

Istorija

Apylinkėse gyventa dar akmens amžiuje. Romėnai šiose vietose buvo įrengę karinę stovyklą Anavum. 1241 m. pastatyta pilis Parkán, kuri 1541 m. atsidūrė turkų rankose. 1683 m. Lenkijos karaliaus ir Lietuvos didžiojo kunigaikščio Jono Sobieskio vadovaujama kariuomenė dukart susikovė su Turkijos armija (žr: Parkano mūšis) ir grąžino Parkaną Vengrijos karalystei. Miestas nuo seno garsėjo turgumi, 1724 m. Vengrijos karalius Karolis VI leido rengti jomarkus. 1850 m. per miestelį nutiesta geležinkelio linija, jungianti Presburgą (dab. Bratislava) su Budapeštu. 
1895 m. pastatytas tiltas per Dunojų, pavadintas Austrijos imperatoriaus Pranciškaus Juozapo I dukters Marijos Valerijos vardu. Pasibaigus Pirmajam pasauliniam karui Austrijos-Vengrijos imperija suiro, po 1920 m. Trianono sutarties Párkány (ankstesnis pav.) įėjo į naujai susikūrusios Čekoslovakijos valstybės sudėtį. Antrojo pasaulinio karo metais susprogdintos trys vidurinės tilto atramos. Pokaryje tiltas atstatytas nepilnai, buvo pakeistas miesto vardas. Nuo 1993 m. Štūrovas priklauso atkurtai Slovakijos respublikai. Padedant Europos Sąjungai, 2001 m. rekonstruotas Marijos Valerijos tiltas.
Sarono įlanka

Sarono įlanka – (gr. Σαρωνικός κόλπος, Saronikós kólpos) įlanka Egėjo jūros vakarinėje pakrantėje, Graikijoje. Šiaurės rytuose ją riboja Atikos pusiasalis, pietvakariuose – Argolio pusiasalis, šiaurės vakaruose – Korinto sąsmauka, rytuose atsiveria į Egėjo jūrą. Atikoje, prie įlankos, įsikūrę Atėnai. Įlankoje išsidėsčiusios Eginos, Salamio, Poro ir Angistrio salos ir keletas mažesnių.
Įlanka eina vakarinis Pietų Egėjo vulkaninės arkos pakraštys. Eginos sala, pietinė Poro salos dalis, įlankos pietuose esantis Metanos pusiasalis yra vulkaninės kilmės. Paskutinį kartą ugnikalnio išsiveržimas vyko XVII a., po vandeniu, į šiaurę nuo Metanos pusiasalio.
Įlankoje vyko Salamio mūšis.
Dabužiai

Aplinkinės gyvenvietės

TROŠKŪNAIAžuožeriaiKAVARSKAS
ISO 843

ISO 843 – tarptautinis standartas, aprašantis graikų abėcėlės transliteravimą į lotynų abėcėlę. Vienas ISO transliteracijos standartų.
Šiek tiek kitokias graikų rašto transliteravimo taisykles taip pat apibrėžia UN/ELOT 743 (1987 m.), ALA-LC (1997 m.) ir BGN/PCGN (1962 m.) standartai.
Lockheed U-2

„U-2“ krizė

1960 m. gegužės 1 d. U-2 lėktuvas buvo numuštas virš Tarybų Sąjungos teritorijos. Iš pradžių JAV neigė, kad jis ten skrido šnipinėti, tačiau rusams turint galimybę tiek ištirti mažai pažeistą lėktuvą, tiek apklausti gyvą likusį pilotą, nebegalėjo ilgai slėpti misijos paskirties. 
Incidentas, įvykęs šaltojo karo metu, dar labiau paaštrino šalių santykius. Lakūnas buvo nuteistas už šnipinėjimą, tačiau iškalėjęs tik metus ir 9 mėnesius (iš paskirtų 3 metų kalėjimo ir 7 metų sunkiųjų darbų) buvo iškeistas į JAV suimtą Tarybų Sąjungos šnipą.
Lėktuvas šiuo metu saugomas muziejuje Maskvoje, išskyrus nedidelę JAV gražintą dalį.
Igoris

Biografija

Nestoro „Senųjų laikų pasakojime“ kildinamas iš Riuriko. 941 m. Igoris sudavė smūgį Bizantijos valdoms prie Juodosios jūros, tačiau rusų laivynas buvo apšaudytas „skysta graikų ugnimi“ ir patyrė didelių nuostolių. „Senųjų laikų pasakojime“ teigiama, kad Igoris 945 m. žuvo nuo sukilusių drevlianų rankos, tačiau šiuolaikinio istoriko L. Gumilovo manymu, Igoris žuvo prasidėjus nesutarimams tarp kariauninkų.

Šaltiniai

Istorijos žodynas. 2003 m. 164 psl.
Jurgis Tiškevičius Logoiskis III

Biografija

Kilęs iš Lietuvos didikų Tiškevičių giminės Logoisko šakos. Tėvas Mykolas Tiškevičius Logoiskis III. Motina Sofija Chelmicka.
Gamtos sistema

Gamtos sistema (Système de la Nature) – barono d'Holbacho filosofinė ateistinė dviejų tomų knyga, parašyta XVIII a. antroje pusėje ir pirmą kartą išleista Jean-Baptiste de Mirabaud vardu. Knygą d'Holbachas rašė 1770 m., su Denis Diderot pagalba, joje pasaulį aiškino materialistiškai: protas yra smegenyse, jokia nuo kūno atskira siela neegzistuoja ir panašiai. Taip pat laikėsi griežtai deterministinio požiūrio, teigė, kad laisva valia yra tik iliuzija. Galiausiai, neigė bet kokių dievų egzistavimą. Nors pats baronas nebuvo mokslininkas, tačiau turėjo platų mokslinį bei filosofinį išprusimą ir knygoje dėstomos idėjos atitiko to meto mokslo žinias.
Alyvos šakelė (filmas)

Siužetas

Pagal legendą, po kiekvieno savo koncerto, S. Rachmaninovas gaudavo iš nepažįstamos ponios baltosios alyvos šakelę. Taip tęsėsi iki pat jo emigracijos į JAV 1917 m. O po kiek tai laiko ir JAV vėl atsirado alyvos….
Bibliografijos žinios

Bibliografijos žinios – Lietuvos bibliografijos instituto žurnalas, ėjęs 1928–1943 m. Kaune.

Istorija

Išėjo 104 numeriai. Žurnale buvo registruojamos Lietuvoje išleistos knygos, užsienyje išleistos lietuvių knygos, Lietuvos ir užsienio lietuvių periodika, periodikos straipsniai ir lituanika. Paskelbė bibliografijos rodyklių, bibliografijų, straipsnių bibliografijos ir spaudos istorijos klausimais, bibliotekų statistikos ir kronikų.
Redaktorius Vaclovas Biržiška.
Julio César Tello

Chulijas Sesaras Teljas (Julio César Tello; g. 1880 m. balandžio 11 d. Limos departamente – m. 1947 m. birželio 7 d.) – žymus Peru archeologas, tyrinėjęs priešinkines Peru kultūras.
1909 m. Teljas Peru baigė medicinos bakalauro studijas ir išvyko studijuoti į Harvardą, kur 1911 m. įgijo antropologijos magistro laipsnį. Teljas 1925 m. rado 429 Parakaso kultūros mumijas, taip pat ištyrinėjo Čavin de Uantarą (Čavino kultūra), atrado Sero Sečino miestą. Mokslininkas parašė daug knygų, mokslinių darbų apie Čavino, Parakaso, Naskos kultūras. Teljo garbei pavadintas obeliskas, rastas Čavino mieste.
Cechanoveco Senosios žydų kapinės

Cechanoveco Senosios žydų kapinės (lenk. Stary cmentarz żydowski w Ciechanowcu) – žydų kapinės įkurtos XIX a. Cechanoveco mieste, ul. Henryk Sienkiewicz gatvėje. Kapinėse paskutiniai žmonės palaidoti 1918 metais. Kapinėse nėra išlikę jokių antkapių. Kapinėse stovi paminklas Holokausto aukoms atminti. Kapinių plotas 1,4 ha.
Niutono dėsniai

alanas proooooooooooooooooooooooooooo
Pentiškiai

Aplinkinės gyvenvietės

GRIŠKABŪDIS – 2 km
Jurta

Jurta – kilnojamas, veltinis, mediniais ramsčiais įtvirtintas Vidurinės Azijos stepių klajoklių būstas; palapinė. Tradicinė jurta yra apskritimo formos, dengiamąją medžiagą sudaro avies vilnos pluokštas. Mediniai rėmai sudaro žiedinį karkasą, stogą remiančius polius bei duris. Šviesa į būsto vidų patenka per viršuje padarytas angas (šangyraką), kurios naktį uždengiamos. Jurtos centre įrengiama ugniavietė.
Jurta gerai pritaikyta prie klajokliško gyvenimo būdo ir rūstaus klimato: ji lengvai surenkama ir pergabenama, storas vilnos sluoksnis saugo nuo šalčių, apskritimo forma mažiau priešinasi vėjui.
Grosuliaras

Grosuliaras, viluitas – Ca₃Al₂(SiO₄)₃, granatų grupės silikatas, brangakmenis.
Pagal Moso skalę kietumas apie 7.
Žodis grosuliaras kilo iš lotyniško agrasto pavadinimo grossularia, pirmąkart rastas Sibire.
Spalvos – bespalvė, žalia, geltonai žalia, geltona, balta, ruda, oranžinė, raudonai oranžinė. Stambesni grosuliarai būna daugiaspalviai.

Radimvietės

Šri Lanka, Rusija (Viliujaus upėje), Tanzanija (Umba upėje), Kenija, Meksika ir JAV, (Kalifornija, Vašingtonas). Pietų Afrikos Respublikoje rasti grosuliarai vadinami „Transvalio žadeitais“.
Vašingtone Smitsono muziejuje saugomas 64,2 karatų svorio grosuliaras.

Panaudojimas juvelyrikoje

Plačiausiai gemoms naudojami tsavoritas ir hesonitas.
Dubravos arboretumas

Istorija

Arboretumas įkurtas 1958 m. kaip Dubravos miškų tyrimo stoties (dabartinė Dubravos eksperimentinė mokomoji miškų urėdija) padalinys. 2000 m. Aplinkos ministerija arboretumui suteikė dendrologinės kolekcijos statusą, jis paskelbtas saugomu gamtos paveldo objektu.
Nukusas

Istorija

Nukusas įkurtas XX a. 3-ajame dešimtmetyje, nuo 1932 m. − miestas. Nukusas kūrėsi prie Aralo ežero ir Amudarjos upės. Iš mažos gyvenvietės jis virto moderniu sovietiniu miestu su plačiomis gatvėmis ir dideliais viešaisiais pastatais. Raudonoji armija čia turėjo cheminių bandymų institutą.
Biržtvininkai

Etimologija

Pavadinimas kilo iš hidronimo Biržtva. Rašytiniuose šaltiniuose rašomas lenk. Birsztwiniki, rus. Биржтвининкай, liet. Birštvininkai, Biržtvininkai.

Aplinkinės gyvenvietės

Naujoji Įpiltis – 6 kmPemperiai – 2 kmPeldžiaiPlokščiaiMažonaiMančiai
DARBĖNAI – 13 kmGrūšlaukė – 3 kmDirgalis
Kalba

Kalbos mokslas

Mokslas, tiriantis kalbą, vadinamas kalbotyra arba lingvistika.
Mokslo, matematikos ir kitų formalių sistemų pasiekimai XX a. paskatino pastangas formalizuoti kalbos kaip „semantinio kodo“ studijas. Taip atsirado akademinė kalbotyros (lingvistikos) disciplina, kurios sukūrimas priskiriamas Ferdinandui de Sosiūrui (Ferdinand de Saussure).
Tokie filosofai kaip Liudvigas Vitgenšteinas (Ludwig Wittgenstein), V. V. O. Kvainas (W. V. O. Quine) ir Žakas Derida (Jacques Derrida) abejojo tokio griežto kalbos mokslo galimybe, ginčydami daugelį jam būtinų prielaidų ir nurodė savo požiūrius į kalbos esmę. Šis ginčas toli gražu nėra baigtas.

Žmonių kalbos

Pagal gramatines ir sintaksines ypatybes kalbos gali būti analitinės. Jose mažai kaitymo, svarbų vaidmenį atlieka žodžių tvarka, gausu tarnybinių ir pagalbinių žodžių. Tokios kalbos paprastai turi griežtas, gana lengvai formalizuojamas taisykles, sakinių kūrimui nesunkiai pritaikomi Noam Chomsky generatyvinės gramatikos metodai. Viena iš tipiškų analitinių kalbų – anglų kalba. Kaip priešprieša analitinėms kalboms, egzistuoja sintetinės kalbos. Jose daug kaitymo, mažai (arba visai) nėra pagalbinių žodžių, žodžių tvarka laisva. Dažniausiai vienu žodžiu sintetine kalba pasakoma tai, kam išreikšti analitinei kalbai reikia kelių ar dar daugiau žodžių. Tokiose kalbose svarbų vaidmenį atlieka morfologija, o  gramatinės taisyklės sunkiai apibrėžiamos, kyla abejonių dėl formalizuotų analizės metodų pritaikymo. Tipiška sintetinė kalba – lietuvių. Inkorporacinėse (polisintetinėse) kalbose žodžių kamienai jungiami į vieną didelį žodį – sakinį.
Pasaulyje yra 6909 kalbos . Populiariausia – kinų kalba, kuria kalba daugiau kaip 1,3 milijardo pasaulio žmonių.

Žmonių kalbų kilmė

Mokslininkai nesutaria, kada žmonės (ar jų pirmtakai) pradėjo naudoti kalbą. Pagal vieną versiją, kalba galėjo atsirasti su kromanjoniečių atsiradimu, nes jų gerklų vamzdelis 1,5 karto ilgesnis už neandertaliečių, o to pakako išsivystyti artikuliacijai. Noam Chomsky tyrimai rodo, kad žmonės turi įgimtų kalbinių sugebėjimų, kai kurios gramatinės taisyklės yra akivaizdžiai įgimtos, tačiau sunku nustatyti, ar jos yra natūrali mąstymo sugebėjimų dalis (ar atskiriamos nuo mąstymo proceso apskritai). Kai kurie eksperimentai parodė, kad šimpanzes galima išmokyti žmonių (gestų) kalbos, šių gestų išmokusios, šimpanzės juos naudoja, sudarydamos sakinius, tačiau kol kas neįmanoma tiksliai pasakyti, kiek kalbinių sugebėjimų turi gyvūnai.

Kalbos ir dialektai

Kalbos variantas, vartojamas tam tikroje teritorijoje, vadinamas tarme, arba dialektu.
Kristina Vaza

Biografija

Kilusi iš Vazų dinastijos. Tėvas Gustavas II Adolfas, motina Marija Eleonora fon Brandenburg. Iki 1644 m. už mažametę Kristiną valdė Regentų taryba, kuriai vadovavo kancleris Akselis Oksenstierna. Kristina įgijo itin gerą išsilavinimą. Ji laisvai kalbėjo danų, graikų, ispanų, italų, lotynų, olandų, vokiečių kalbomis. Tarp jos mėgstamiausių autorių buvo Ezopas, Cezaris, Justinas, Livijus, Vergilijus. Dar dvylikametė laiškuose grafui Jonui Kazimierui nagrinėjo politinius ir karybos klausimus.
Nors tarp siūliusių jai ranką ir širdį buvo žymiausių Europos karališkųjų šeimų atžalos, ji pasirinko viengungišką gyvenimą, kad galėtų jį skirti valstybės valdymui. Tai aiškinama, kad Kristina turėjo romantinius santykius su moterimi (artima draugė Ebba Sparre).

Valdymas

1644 m. paskelbta pilnamete, 1650 m. karūnuota. Ribodama aristokratijos įtaką ieškojo sąjungininkų įvairiuose sluoksniuose – dalijo valstybės pareigas, titulus, bajorystę. Siekė kuo greičiau baigti 1618–1648 m. Trisdešimties metų karą. Domėjosi mokslu, filosofija ir teologija. Garsėjo kaip dosni mokslo ir meno globėja, Ją supo daug žymių asmenybių – Renė Dekartas, Blezas Paskalis ir kiti. 1649 m. sosto įpėdiniu pripažino pusbrolį Karolį Gustavą. 1654 m. birželio 6 d. sosto atsisakė ir užsitikrinusi kasmetines 200 000 riksdalerių pajamas, išvyko iš Švedijos.
Persirengusi vyriškais drabužiais atvyko į Antverpeną, o per Kalėdas Briuselyje slapta priėmė katalikybę. 1655 m. Insbruke popiežius Aleksandras VII jai iškilmingai suteikė Marijos Aleksandros vardą.
Apsigyvenusi Romoje bandė dalyvauti ir tarptautiniame politiniame gyvenime – 1657 m. siekė Neapolio, o 1668 m. abdikavus Jonui Kazimierui – Abiejų Tautų Respublikos sosto. Mirus karaliui Karoliui X Gustavui bandė grįžti į Švedijos sostą, bet paramos nesulaukė.
Vėl subūrė aplink save daug mokslininkų ir menininkų, kurie 1690 m. įkūrė Arkadijos akademiją. Sukaupė vertingus paveikslų, monetų, knygų, rankraščių rinkinius.
Belozerskas

Istorija

Belozerskas – vienas seniausių Rusijos miestų. Šaltiniuose minimas nuo 862 m. (Laikinųjų metų apysakoje) kaip Beloozeras (Белоозеро). Tada miestas buvo šiaurinėje ežero pakrantėje, ties dabartiniu Kisnemos kaimu. Šaltinyje rašoma, kad miesto valdovu tapęs Riuriko brolis Sineusas. X a. Belozerskas perkeltas prie Šeksnos ištakų. 1238 m. miestas tapo kunigaikštystės centru, vystyta prekyba, amatai. 1352 m. Belozerskas apleistas dėl maro ir įkurtas 17 km į vakarus, dabartinėje vietoje. 1370 m. tapo Maskvos didžiosios kunigaikštystės valda. 1486 m. tapo apskrities centru, Ivano III nurodymu įkurtas kremlius. Miestas labiausiai klestėjo XV–XVI a.: čia kirtosi svarbūs prekybiniai keliai, statytos cerkvės. Vėliau Belozersko reikšmė sumenko. Miestas buvo svarbus statant Volgos–Baltijos kanalą, suklestėjo medienos pramonė.
Rimvydas Šalčius

Biografija

Gimė 1985 m. sausio 30 d. Kaune. 2003 m. Europos jaunimo plaukimo čempionate iškovojo aukso medalį 100 m distancijoje plaukimo peteliške rungtyje. Dalyvavo 2004 m. vasaros olimpinėse žaidynėse, kur užėmė 35 vietą. Dalyvavo ir 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse, kur liko 34 vietoje.