google/wiki40b huggingface dataset:
Katedra (grupė)

Pradžia

Pirmąją Katedros sudėtį sudarė trys muzikantai: Ričardas Laginauskas – gitara, Algimantas Radavičius – bosas ir Marius Giedrys – būgnai. Vėliau prie kolektyvo prisijungė buvęs Foje gitaristas Romas Rainys ir dar tada niekam nežinomas vokalistas Povilas Meškėla. 1986 m. gruodis tapo oficialia grupės „Katedra“ gimimo data.
Nuo pat susikūrimo kolektyvas daug koncertavo Lietuvos scenose ir netrukus buvo kviečiami į daugelį festivalių užsienyje. 1989 m. įrašyta debiutinė plokštelė „Mors Ultima Ratio“, kuri parduotuvėse pasirodė tik po metų, tačiau buvo greitai parduota. Netrukus sulaukta pripažinimo ir iš užsienio kritikų: kultiniame leidinyje „Metal Hammer“ pasirodė grupės aprašymas su nuotrauka.

Pasitraukimas į šešėlį

Katedrą palieka Povilas ir Romas. Grupė neieško pamainos: vokalisto funkcijas perima Ričardas. Likusia sudėtimi įrašytas albumas „Natus in Articulo Mortis“, muzika tapo griežtesnė, Ričardo vokalas atitolino Katedros skambesį nuo standartinių klišių. Trio daug koncertavo ir skambėjo per lietuviškas radijo stotis.
Vėliau kuriam laikui koncertinė veikla sustojo. Nors trijulė ir toliau kūrė ir repetavo, tačiau grupės vardas buvo beveik pamirštas. Keitėsi karta, „metalinėje“ scenoje atsirado nauji vardai. 2001-ųjų vasarą Katedra buvo pakviesta sugroti akustinį koncertą per nacionalinę televiziją. Grupė pasikliovė savo jėgomis – grojo trise gyvai be kviestinių muzikantų.

Atgimimas

Nuo 2003 m. grupei padėjo klavišininkas Naglis Patamsis. Muzikantai stengėsi daugiau eksperimentuoti. 2003 m. rudenį „Katedrą“ paliko ilgametis narys Marius. Jį pakeitė naujas būgnininkas Domas Dėdinas, grojęs grupėse Inquest, Undertaker, Dahmer, Misopsychia ir Heros Gamos.
Po sėkmingo pasirodymo didžiausiame Lietuvos roko festivalyje „Roko naktys 2004“ Plateliuose, grupę ėmė kuruoti vadybininkai: parengtos kelios koncertinės programos, kurios su pasisekimu buvo parodytos Lietuvos muzikos klubų scenose, taip pat keliuose užsienio festivaliuose.
2005 m. vasarą festivalyje „Roko naktys 2005“, Katedra pristatė savo senų ir naujų kūrinių retrospektyvą su styginių duetu: Glebas Pyšniak (violončelė) ir Kristina Baltrušaitytė (altas).
2006 m. rugpjūčio mėnesį grupė pranešė apie savo trečiojo albumo (ir pirmojo albumo CD formatu) „III“ išleidimą. Jis pristatytas 2006 m. „Roko naktyse“.
2006 m. grupės bosistą Algį Radavičių pakeičia Gediminas Jurgaitis, grojęs grupėje Hersh Tu?
2007 m. pabaigoje ir vėl keičiasi grupės sudėtis – Domą Dėdiną keičia Salvijus Žeimys, grojęs grupėse Ossuary, Spellbound, Green Bridge Band ir kt., šiuo metu taip pat grojantis grupėse Atalyja ir Rojaus Tūzai.
2008 m. rugsėjo mėnesį grupė pasirašė su Atra Musica Records sutartį dėl ketvirtojo albumo „Ugnikalnis“ leidybos.
2008 m. lapkričio 1-ąją dieną ketvirtasis albumas „Ugnikalnis“ išvydo dienos šviesą.
2010 m. gale Gediminas Jurgaitis paliko grupę. Jo vietą užėmė Rimantas Budriūnas.
Plevlia

Istorija

Seniausia žinoma gyvenvietė šioje vietoje buvo įkurta romėnų I amžiuje.
Slavai į regioną atsikėlė VI amžiuje ir įkūrė miestą Breznik (Breznica). Pirmąkart Plevlios vardas paminėtas XV a. Osmanų okupacijos metu miestas pervadintas į Taslidža. Nuo 1580 iki 1833 Plevlia buvo Hercegovinos Sandžako sostinė. 1879 miestas buvo aneksuotas Austrijos, 1912 tapo Juodkalnijos dalimi.
Radvilė Morkūnaitė

Biografija

Radvilė Morkūnaitė-Mikulėnienė gimė ir užaugo kultūros darbuotojų ir etnografų šeimoje. Tėvas – Eligijus Morkūnas, mokslų daktaras, vietos savivaldos politikas (2 kadencijas Kaišiadorių rajono Kaišiadorių rajono tarybos narys).
Motina – Teodora Morkūnienė. Abu visuomenės veikėjai, TS nariai nuo 1993 m., TS steigėjai, Sąjūdžio dalyviai, Lietuvos liaudies buities muziejaus Rumšiškėse kūrėjai ir darbuotojai. Prosenelis – Antanas Morkūnas, nuo 1924 m. Kėdainių burmistras.
2002 m. baigė Kauno J. Naujalio muzikos gimnaziją (nuo 2001 iki 2002 m. buvo gimnazistų tarybos narė), – 2006 m. – Lietuvos muzikos ir teatro akademiją, fortepijono klasę, bakalaurė. 2008 m. Vilniaus dailės akademijoje baigė UNESCO katedros Kultūros vadybos ir kultūros politikos specialybę (magistro darbo tema „Finansavimo galimybės privataus nekilnojamojo kultūros paveldo išsaugojimui“, darbo vadovas – doc. A. Kuncevičius), magistrė. 
Nuo 2005 iki 2006 m. Seimo nario Audroniaus Ažubalio visuomeninė padėjėja, nuo 2006 iki 2007 m. Seimo nario Edmundo Pupinio padėjėja – sekretorė, nuo 2007 m. iki 2008 m. Seimo narės V. Aleknaitės-Abramikienės padėjėja – sekretorė, nuo 2008 m. LR užsienio reikalų ministro Vygaudo Ušacko patarėja. 2009 m. birželio 7 d. išrinkta į Europos Parlamentą rinkimus laimėjusios Tėvynės sąjungos-Lietuvos krikščionių demokratų (TS-LKD) sąraše, kuriame buvo įrašyta 4 numeriu  (į EP rinkiminį sąrašą iškėlė TS-LKD Politikos komitetas).
Nuo 2001 m. Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatorių) narė, nuo 2006 m. TS (LK) tarybos narė; nuo 2002 m. – Jaunųjų konservatorių lygos narė (JKL), nuo 2003 m. iki 2006 m. JKL valdybos narė, nuo 2006 iki 2007 m. JKL pirmininkė.
Nuo 2007 m. tarptautinio projekto „Apgink Baltijos jūrą kol ne vėlu“ koordinatorė.
2009 m. kaip Tėvynės sąjungos atstovė išrinkta į Europos Parlamentą.
Moka anglų, rusų, italų, vokiečių kalbas. 
2015 m. politikė dalyvavo naujuose rinkimuose į Seimą Žirmūnų apygardoje. Po dviejų turų surinkusi 41,98 % dalyvavusių rinkėjų balsų R. Morkūnaitė pralaimėjo Šarūnui Gustainiui.
Pseudotuberkuliozė

Pseudotuberkuliozė – infekcinė žmogaus ir gyvūnų liga. Žmogaus, graužikų, paukščių, gyvulių pseudotuberkuliozę sukelia Pasteurella pseudotuberculosis rūšies bakterijos, o avių – Corynebacterium pseudotuberculosis.
Sergant šia liga, vidaus organuose susidaro mazgelių formos pilkšvų židinėlių, kurie panašūs į tuberkuliozės židinius. Infekcijos šaltinis – sergantys gyvūnai, užkrėsti pašarai ir maisto produktai. Pseudotuberkulioze apsikrečiama per virškinamąjį traktą, kvėpavimo takus ar pažeistą odą.
Sergant pseudotuberkulioze viduriuojama, būna plaučių uždegimo požymių. Liga gydoma antibiotikais, derinama su simptominiu gydymu.
Juozas Pileckas

Biografija

1988 m. baigė Vilniaus J. Tallat-Kelpšos muzikos mokyklą, choro dirigentas.
Kučiūnų pagrindinės mokyklos muzikos mokytojas.
Nuo 2011 m. Lazdijų rajono savivaldybės tarybos narys. 
Partijos Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai Lazdijų rajono skyriaus, nuo 2017 m. nepartinio judėjimo „Pirmyn! Kartu mes galime“ narys.
Žmona Lina, vaikai Vytenis, Ovidijus.
Juozas Bartninkas

Juozas Bartninkas (g. 1925 m. rugpjūčio 8 d. Pavasakė, Mykališkio valsčius), veterinarijos gydytojas mikrobiologas, biomedicinos mokslų daktaras.

Biografija

1950 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją. 1964 m. veterinarijos mokslų kandidatas.
1950–1953 m. Pakruojo raj. vyriausiasis veterinarijos gydytojas. 1953–1960 m. Šiaulių tarprajoninės veterinarijos bakteriologinės laboratorijos direktorius. 1960–1992 m. dirbo Veterinarijos institute, 1960–1961 m. Prieauglio užkrečiamųjų ligų, 1962–1969 m. Imunologijos, 1970–1987 m. Kiaulių ligų ir imunologijos skyriaus vedėjas.

Mokslinė veikla

Mokslinio darbo sritis – gyvulių gastrofiliozės, hipodermatozės, kolibakteriozės, salmoneliozės bei raudonligės diagnostika ir grupinė specifinė profilaktika. Išrado elektroaerozolinį generatorių, sukonstravo mobilų įrenginį grupiniam gyvulių skiepijimui, gydymui ir dezinfekcijai. Parengė gyvulių aerozolinio vakcinavimo technologiją (1987 m.).
Ieva Jodkovska

Biografija

Ieva Jodkovska gimė 1830 m. liepos 30 d. Paverknių kaime, netoli  Jiezno Martyno Tamošiūno ir Dorotės Kondrataitės Tamošiūnienės šeimoje. 
Martynas Tamošiūnas buvo vyriausiasis Magdalenos Vološynaitės - Mackevičiūtės Tamošiūnienės - Ginkienės sūnus, kuri buvo kilusi iš Jiezno Vološynų. 
1866 m. Vilniaus Šventosios Dvasios bažnyčioje Ieva Tamošiūnaitė ištekėjo už Vilniaus gubernijos sekretoriaus Leono Jurgio Jodkovskio. 
Viso susilaukė 10 ar 11 vaikų, iš kurių išgyveno septyni vaikai, t. y. visi vaikai: Teresė Volodkevičienė Vaičiūnienė (1849-1903), Ievutė Helena (1851-1852), Fortūnatas (1853-1855), Antanas (1855-?), Melanija Žemaitėlienė (1856-1943), Gabrielis (1858-1880), Jurgis Jodkovskis (1862-1929), Salomėja (1863-?), Flavijanas Kazimieras Jodkovskis (1867-1936), Kamelija Staševska (1868 m. kovo mėn. - Lenkija), Jadvyga Stanislava Jodkovska (1868 m. spalio mėn. - 1916) .
Kai prieš Ievos vyrą bajorą Leoną Jurgį Jodkovskį 1866 m. buvo iškeltos 1863 m. sukilimo bylos ir jis buvo arešte Vilniuje, Ieva valdė 540 dešimtinių turėjusį Kisieliškių dvarą, stovėjusį netoli Jiezno, su Žideikonių, Kisieliškių kaimais, dalimi Paverknių, Sundakų kaimų. 
1866 m.  į Kisieliškių dvarą buvo atjoję žandarai, tardė dvaro valdytoją Ievą, vėliau surašė raportą Vilniaus politinių bylų tyrimo komisijai ir prijungė prie 1863 m. sukilimo bylos. 
Apie 1875 – 1876 m. Jodkovskių šeima persikėlė gyventi į Vilnių. 
1882 m. vasario 11 d. Vilniuje nuo plaučių uždegimo mirė Leonas Jurgis Jodkovskis.

Ievos tolesnis gyvenimas Vilniuje

Mirus vyrui, Ieva Jodkovska liko našle Vilniuje. Ji turėjo išauklėti 4 nepilnamečius vaikus ir pasirūpinti pilnamečiais. 
Tam Ieva perskolino turimus pinigus už procentus. Jos naudai Vilniaus senamiestyje buvo įkeista daug namų, pvz., namas priešais Rotušę, ir ji sudarė daugybę paskolinių sandorių, kas nebūdinga XIX a. moteriai. 
1892 m. Ieva Jodkovska Vilniuje savo vardu pirko vieno aukšto pusiau akmeninį (mūrinį), pusiau medinį namą su sodu ir žeme, stovėjusį tuometiniame Rojaus skerstgatvyje, dabartinėje Mikalojaus Daukšos gatvėje. Po kelių metų Ieva šį namą pardavė.

Pasirūpinimas vaikais

Ieva Jodkovska išmokino abu sūnus. Po Ivano Trutnevo dailės mokyklos  sūnus Jurgis Jodkovskis  įstojo mokytis į Sankt Peterburgo dailės akademiją, taip pat motina sėkmingai Vilniuje ištekino dvi dukteris. 
Ieva Jodkovska pergyveno savo vyrą Leoną 17 metų, niekada daugiau neištekėjo. Senatvėje kartu su sūnumi Flavijanu Kazimieru ir dukterimi Jadvyga Stanislava grįžo gyventi į Kisieliškių dvarą Jiezno apylinkėse. 
Ieva Jodkovska mirė 1899 m. Kisieliškių dvare. Palaidota Nemajūnų kapinėse šalia Leono Jurgio Jodkovskio tėvų, jo seserų Teresės Vnorovskos ir Dominykos Bartuševičienės bei jos vyro Adomo Bartuševičiaus.

Atminimo išsaugojimas

Vaikai iš dėkingumo motinai Ievai Jodkovskai ant jos kapo pastatė didžiulį antkapinį paminklą, išlikusį Nemajūnų kapinėse iki šių dienų.
Jurgis Butrimas

Biografija

Pirmąkart minimas 1428 m. Vytauto dokumente.
Tėvas – Jonas Butrimas. Apie žmoną duomenų nėra. Sūnus – galbūt Trečius.
Galimi giminystės ryšiai su Valimantaičiais.
Kaip ir tėvas, savo kiltimi laikė Žirmūnus.

Šaltiniai

Rimvydas Petrauskas "Lietuvos Diduomenė XIV a. Pabaigoje – XV a. " 220 psl.
Verner von Heidenstam

Biografija

Jis gimė Olshamare, Erebru lėne, kilmingoje šeimoje. Jis studijavo tapybą Stokholmo akademijoje, bet greitai išvyko keliauti po Europą, Afriką, Rytų šalis. Jo kūrinys Vallfart och vandringsår (Piligrimystė: klajonių metai, 1888 m.) yra poemų, kurias įkvėpė Rytų šalys, rinkinys. Jame jis apleido natūralizmą, kuris dominavo to meto švedų literatūroje.
Jo meilę grožiui vaizduoja alegorinė novelė Hans Alienus (1892 m.). Dikter („Poemos“, 1895 m.) ir Karolinerna (Karolio vyrai, 2 tomai, 1897–1898 m.), istorinis romanas, rodo didelį patriotizmą. Du tomus Folkunga Trädet (Folkungo medis, 1905–1907 m.) įkvėpė viduramžių kilminga šeima.
Jo poemų rinkinys Nya Dikter, išleistas 1915 m., nagrinėja filosofines temas, ypač žmogaus iškėlimą iš vienatvės į didesnį žmogiškumą. Jis mirė savo namuose Övralide.
Paberžės piliakalnis (Anykščiai)

Piliakalnis

Įrengtas Tetervės dešiniajame krante, 320 m į rytus nuo Šventosios, jos viršutinės terasos aukštumos kyšulyje. Iš pietryčių, pietų ir pietvakarių jį juosia Tetervės, o iš vakarų – Šventosios slėnis. Šlaitai statūs, 15–20 m aukščio. Šiaurės rytų pusėje piliakalnis susisiekia su aukštuma.
Aikštelė pailga šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, apie 20 m ilgio ir iki 17 m pločio. Nuo aukštumos ją skiria 3 pylimai. Aikštelės šiaurės rytiniame gale supiltas apie 8 m pločio ir 1,5 m aukščio pylimas, už jo antras – apie 6 m pločio ir 0,5 m aukščio pylimas, o už pastarojo trečias – apie 4 m pločio ir 0,5 m aukščio pylimas, kuriuose matosi iš žemės kyšantys akmenys, naudoti pylimų sutvirtinimui. Tarp pirmojo ir antrojo pylimų iškastas nuo 3 m pločio dugne iki 6 m pločio viršuje griovys, o tarp antrojo ir trečiojo pylimų yra apie 6 m pločio antrasis griovys.
Piliakalnio pietrytiniame, pietvakariniame ir šiaurės vakariniame šlaituose, 1,5–2 m žemiau aukštelės, yra 2,5–3 m pločio terasa, kuri vakarinėje dalyje išplatėjanti iki 7 m pločio.
Piliakalnis apaugęs mišku. Pylimai suplokštėję, grioviai – užslinkę. Vakariniame šlaite, papėdėje bei aplinkoje išliko rėžiniai laukai su ežiomis.
Teritorijos plotas – 1,6635 ha.

Aplinkiniai piliakalniai

Marijampolio piliakalnis 8 km
Šovenių piliakalnis 8 kmLašinių piliakalnis 30 km
Palatavio piliakalnis 20 km
Vilkatėnų piliakalnis 2,5 kmBuivydų piliakalnis 26 km
Bijeikių piliakalnis 23 km
Šeimyniškėlių piliakalnis 21 kmButeikių piliakalnis 11 kmSvirnų piliakalnis 7 kmBerzgainių piliakalnis 18 kmTrakinių piliakalnis 12 km
Viskonsin Delsas

Kosmopolitiška atmosfera

Dėl pigios sezoninės darbo jėgos poreikio miestelyje dirba daug užsieniečių iš įvairių pasaulio šalių. Vasaromis miestelyje gyvennčių asmenų skaičius smarkiai išauga. Daugiausiai čia dirbančių užsieniečių yra iš Rytų Europos ir Lotynų Amerikos, mažiau iš Suomijos ir Australijos. Didžioji dalis darbuotojų yra 18-24 metų, dažniausiai dirbti atvykstantys studentai. Kai kurie lieka gyventi, tačiau didžioji dalis grįžta namo.

Lietuviai Viskonsin Delse

Apie lietuvius, gyvenančius Viskonsino Delsuose tikslių duomenų neturima, tačiau čia kasmet atvyksta apie 20-50 studentų iš Lietuvos, kurie dirba pagal Work and Travel USA programą, daugiausiai – Kauno ir Klaipėdos universitetų studentai.

Istorija

Miestelį 1857 m. buvo įkūrė Baironas Kilbornas.
1936 m. liepos 13 d. užfiksuota aukščiausia temperatūra buvo net 46 °C. Apie 1970 m. čia ėmė kurtis vandens atrakcionų parkai.
AFA Olaine

Istorija

Klubas įkurtas 2008 m. Uolainėje. O 2013 m. susijungė vaikų futbolo klubais „Super Nova“ ir „Baltika“, bei tapo klubu, turinčiu futbolo akademijos statusą.
Nuo 2014 m. žaidžia I lygos pirmenybėse. 
2016 m. I-oje lygoje užėmė antrąją vietą. Žaidė kaip AFA Olaine/SK Super Nova ekipa. 
2017 m. klubas licencijavosi Pirmos lygos pirmenybėms.  
Dalyvavo pirmenybėse FK Progress/AFA Olaine pavadinimu. Komanda užėmė antrą vietą Pirmoje lygoje.
Tačiau po sėkmingo sezono įvyko skyrybos. Progresas persikėlė į Daugpilį ir prisijungė prie BFC Daugavpils ekipos.
Ocu

Istorija

Nuo 667 m. iki 672 m. imperatoriaus Tendži čia buvo įkurti Omiocu rūmai.
XII a. Avadzu, pietinėje Ocu dalyje, vyko Avadzu mūšis.
Miestas įkurtas 1898 m. spalio 1 d.

Geografija

Ocu miestas įsikūręs prie didžiausio Japonijoje Bivos ežero ir Hiėjaus kalno. Pro jį teka Jodas.

Miesto simboliai

Oficiali miesto gėlė – Viola eizanensis, medis – smailiadantė vyšnia (Prunus serrulata) , paukštis – rudagalvis kiras.
Glastonberio festivalis

Baltijos šalių atlikėjai

Iš Baltijos šalių Glastonbury kol kas koncertavo tik latvių „Brainstorm“ – jie šio festivalio antroje pagal dydį scenoje grojo 2013 m.
Rub al Chalis

Rub al Chalis (arab. الربع الخالي, „tuščiasis ketvirtis“) – viena didžiausių smėlio dykumų pasaulyje, plytinti Arabijos pusiasalio pietuose. Įeina į Saudo Arabijos, Omano, Jemeno, JAE teritorijas. Užima ~650 000 km² teritoriją. Ilgis iš vakarų į rytus 1200 km, plotis – apie 500 km. Driekiasi lygumoje, besileidžiančioje iš vakarų į rytus nuo 500–1000 m iki 100–200 m aukščio.
Vyrauja keliaujantys smėlynai, sudarantys barchanus (iki 200 m aukščio), kalvagūbrius, pavienius masyvus. Augalija labai skurdi (kserofitiniai krūmynai). Yra naftos telkinių.
Rub al Chalis beveik negyvenamas. Čia sutinkami tik klajoklių beduinų karavanai.
William Chetcuti

Biografija

2002 m. Anglijoje vykusiose Sandraugos žaidynėse Chetcuti nusileido tik Indijos atstovui Rajyavardhan Singh Rathore ir Australijos atstovui Russell Mark bei pelnė bronzos medalį. 2004 m. birželio 24 d. Nikosijoje, Kipre, sportininkas tapo Europos jaunimo čempionu ir pasiekė pasaulio jaunimo rekordą (146 taškai kvalifikacijoje). 2004 m. vasaros olimpinės žaidynės buvo debiutinės Maltos šauliui. Kvalifikacijos metu sportininkas surinko 134 taškus ir turėjo dalyvauti papildomame šaudyme dėl paskutinės vietos finale. Prašovęs jau antrą taikinį Chetcuti į finalą nepateko ir galutinėje įskaitoje užėmė 9-ą vietą. 2006 m. Sandraugos žaidynėse sportininkas surinko 179 taškų rezultatą ir tik nusileidęs Indijos ir PAR atstovams iškovojo savo antrąjį Sandraugos bronzos medalį. 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Chetcuti surinko 136 taškus ir vėl turėjo dalyvauti papildomame šaudyme dėl paskutinės vietos finale. Nepataikęs į ketvirtą lėkštelę sportininkas į finalą nepateko ir užėmė 8-ą vietą. Tai kol kas sėkmingiausias Maltos sportininkų pasirodymas olimpinėse žaidynėse. 2011 m. pasaulio čempionate Chetcuti užėmė 5-ąją vietą. Tais pačiais metais šaulys laimėjo Pasaulio taurės Pekino etapą ir tapo pirmuoju Maltos sportininku, patekusiu į olimpiadą be specialių paguodos kvietimų pagalbos. 2012 m. vasaros olimpinių žaidynių metu maltietis surinko 135 taškus ir užėmė 9-ąją vietą. 2013 m. pasaulio ilgavamzdžių šautuvų į skriejančius taikinius čempionate užėmė 5-ąją vietą. 2014 m. pasaulio sportinio šaudymo čempionate po nesėkmingos kvalifikacijos Chetcuti užėmė tik 28-ąją vietą, bet kartu ir įvykdė minimalų kvalifikacinį normatyvą olimpiniam pakvietimui pelnyti.
Didieji Ibėnai

Istorija

XIX a. viduryje Ibėnai buvo smulkių bajorų kaimelis. Kadangi Ibėnų (ne tik Didžiųjų, bet ir Mažųjų Ibėnų) gyventojai aktyviai dalyvavo 1863 m. sukilime, todėl Kauno gubernatorius atsiuntė kariuomenę, kuri kaimą sudegino, o gyventojus ištrėmė ir čia atkėlė sentikius. 1864 m. jie pastatė cerkvę. Ibėnų kaimus jie vadino Никольская Слобода (Didžiuosius) ir Преображенская Слобода (Mažuosius), čia buvo įkurta jų parapija.
Didysis Apalačų slėnis

Didysis Apalačų slėnis (angl. Great Appalachian Valley) – pailgų dubumų ir slėnių virtinė Jungtinėse Amerikos Valstijose, Apalačų kalnų pietuose. Driekiasi iš šiaurės rytų į pietvakarius ~950 km, plotis 40–60 km. Įsiterpia tarp Žydrųjų kalnų ir Apalačų plynaukštės. Slėniu nuteka daug upių.
Kraštovaizdžiai daugiausia sukultūrinti (kviečių, kukurūzų pasėliai, galvijų ganyklos). Didžiuoju Apalačų slėniu driekiasi svarbios magistralės, jungiančios pietines ir šiaurines JAV valstijas.
Ėjimų strategija

Ėjimų strategija (angl. turn-based strategy, sutrump. TBS) – strateginis žaidimas (paprastai koks nors karo žaidimas, ypač strateginio lygmens karo žaidimas), kurį žaidėjai žaidžia paeiliui. Šis žanras skiriasi nuo realaus laiko strategijos, kur visi žaidėjai žaidžia vienu metu.
Šachmatai plačiai laikomi pagrindiniu ėjimais pagrįstų strategijų žaidimu ir yra vieni seniausių ir konkurencingiausių tokio pobūdžio žaidimų.

Aprašymas

Tokio tipo žaidimuose žaidėjai turi įvykdyti savo užduotis naudodamiesi tik jiems skirtomis kovinėmis pajėgomis ir dažniausiai realistiška (arba bent jau įtikinama) karinės taktikos ir operacijų reprezentacija. Taktiniai žaidimai vaidmenimis taip pat yra šio žanro dalis.
Liepos 26

Vardadieniai

Daugintas – Eigirdė – Eigis – Joakimas – Milė – Ona
Boleslovas Gurskis

Biografija

1946–1953 ir 1955–1959 m. mokėsi Troškūnų vidurinėje mokykloje, 1959–1960 m. Kauno 4 – oje technikos mokyklose, 1974–1977 m. Šiaulių politechnikume.
1960–1965 m. Raseinių rajono kultūros skyriaus kinomechanikas, 1965–1968 m. Raseinių kino direkcijos remonto punkto meistras, 1968–1970 m. direktorius. 1970–1973 m. Raseinių kaimo mechanizuotos kolonos vyr. prekių žinovas, 1973–1974 m. KMK statybos meistras, 1974–1987 m. vyr. ekonomistas, 1987–1993 m. Raseinių 2 – osios statybos organizacijos viršininko pavaduotojas kadrams, 1993–2004 m. AB „Raseinių statyba“ direktorius kadrams.
1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos narys, Raseinių rajono tarybos pirmininkas, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Raseinių rajono skyriaus narys.
1997–2000 m. Raseinių rajono savivaldybės tarybos narys, valdybos narys.
Revai

Istorija

1941 m. užėjus karui ties kaimu vyko įnirtingos kovos tarp sovietų ir vokiečių. 40-mečio proga kaime buvo atidengta skulptūrinė kompozicija (liaudies meistras V. Krušna ir architektas A. Mainelis).
Kentai (Lenkija)

Istorija

Kentai rašytiniuose šaltiniuose minimi nuo 1240 m. Miesto teisės suteiktos 1277 m. Kentuose 1397 m. gimė katalikų šventasis Jonas Kentietis. Nuo 1457 m. priklausė Jogailaičiams. XVI-XVII a. Kentai buvo svarbus amatų ir prekybos centras. Vėliau nukentėjo nuo gaisrų, epidemijų, potvynių bei žemės drebėjimų (1785, 1786 m.). Nuo XIX a. tapo sunkiosios pramonės centru.
Jonas Juraitis

Jonas Juraitis (1926 m. gegužės 12 d. Vilkaviškio apskrities Alvito valsčiais 
Boblaukio kaime – 2010 m. spalio 30 d. Šveicarijos Valės kantono Brigo apskrities Termeno miestelyje) – Romos katalikų kunigas, teologas ir pedagogas, sielovados darbą dirbęs Šveicarijoje ir Lietuvoje.

Biografija

Įgijęs brandos atestatą, įstojo į Vilkaviškio kunigų seminariją. Po metų, artėjant Antrojo pasaulinio karo frontui, pasitraukė į vakarinę Vokietijos dalį. Mokslus tęsė Eichštato vyskupijos Aukštesniojoje teologijos filosofijos mokykloje ir kunigų seminarijoje. Nuo 1945 m. Popiežiškajame Grigaliaus universitete studijavo Filosofijos, o 1947–1953 m. – Teologijos fakultetuose, studijas baigė teologijos ir filosofijos licenciatų laipsniais. 1950 m. spalio 10 d. Romoje įšventintas kunigu, nuo 1951 m. buvo Šveicarijos lietuvių bendruomenės kapelionas. 1955 m. apgynė asketinės teologijos mokslų doktoratą tema „Kaip Bažnyčia vertina kandidatų į palaimintuosius dažnai keistokas priemones, siekiant aukščiausio dorybės laipsnio”. Nuo 1957 m. trylika metų dėstė teologiją ir filosofiją Siono kunigų seminarijoje (Šveicarijos Valė kantonas), o 1962–1991 m. – Mokytojų seminarijoje ir Valstybinėje gimnazijoje Brigo mieste (Valė kantonas).    
1992–2002 m. buvo Vytauto Didžiojo universiteto Katalikų teologijos fakulteto kviestiniu profesoriumi, išrinktas Vytauto Didžiojo universiteto senatoriumi, Katalikų teologijos fakulteto tarybos nariu ir fakulteto doktorantūros komiteto pirmininku. Dėstė ir Vilniaus universitete, Vilniaus šv. Juozapo, Vilkaviškio vyskupijos palaimintojo Jurgio Matulaičio bei Kauno kunigų seminarijose. Socialinėmis, teologinėmis ir filosofinėmis temomis įvairiuose leidiniuose paskelbė daugybę straipsnių, pasirašydamas slapyvardžiu Fater Leo.
1998 m. Šveicarijoje įkūrė Fondą Lietuvos sielovadai (vok. Seelsorge Litauen) remti. Ir po kunigo mirties, neliečiant sukaupto kapitalo, šis fondas Lietuvos sielovadai kasmet skiria apie 30 000 Šveicarijos frankų: organizacija finansiškai padeda lietuviams kunigams ir parapijoms, siunčia lėšas Popiežiškajai lietuvių Šv. Kazimiero kolegijai Romoje.
Julian Draxler

Tarptautinė karjera

2011 m. rugpjūčio 9 d. debiutavo Vokietijos jaunimo iki 21 m. amžiaus rinktinėje. 2013 m. UEFA Europos U-21 m. futbolo čempionato ketvirtfinalyje prieš Kipro bendraamžius pelnė įvartį.
2012 m. gegužės 7 d. buvo pakviestas atstovauti Vokietijos rinktinei UEFA Euro 2012 m. čempionate. Gegužės 26 d. debiutavo rinktinės rungtynėse prieš Šveicariją, 62 min. pakeitęs Luką Podolskį. Pirmąjį įvartį pelnė 2013 m. draugiškose rungtynėse prieš JAV.
2017 m. su Vokietijos vyrų futbolo rinktine laimėjo Konfederacijų taurę bei buvo išrinktas geriausiu turnyro žaidėju.
Istrijos apskritis

Geografija

Apskrities kranto linija – 445 km. Kartu su salomis – 539,9 km. Likusi pusiasalio dalis (11 %) priklauso Primorjės–Kalnų Kotaro apskričiai. Netoli Istrijos krantų, salose įkurtas Brijuni nacionalinis parkas.

Demografija

2011 m. duomenimis, Istrijos apskrityje gyveno 208 055 gyventojai, tai sudarė 4,85 % šalies gyventojų.
Pula yra didžiausias apskrities miestas (57 460 gyventojų). Kiti miestai: Porečas, Rovinis, Pazinas, Labinas, Novigradas, Umagas, Buzetas, Bujė ir Vodnianas. Apie 70,7 % apskrities gyventojų gyvena miestuose. Apskritis taip pat susideda iš 31 savivaldybės.
Kaišialakiai

Aplinkinės gyvenvietės

Tarnėnai – 2 km