google/wiki40b huggingface dataset:
Ramunė Marcinkevičiūtė

Ramunė Marcinkevičiūtė (g. 1957 m. liepos 24 d. Vilniuje) – Lietuvos teatrologė, Lietuvos muzikos ir teatro akademijos (LMTA) profesorė, humanitarinių mokslų daktarė.

Biografija

Tėvas Justinas Marcinkevičius. 1980 m. baigė A. Lunačiarskio teatro meno institutą Maskvoje. 2000 m. humanitarinių mokslų daktarė.
1980–1983 m. dirbo LTSR teatro draugijoje Vilniuje, 1983–1990 m. Lietuvos mokslų akademijos Istorijos instituto Menotyros sektoriuje, 1990–1994 m. Kultūros ir meno institute, nuo 1997 m. žurnalo „Kultūros barai“ redakcijoje. Nuo 1990 m. Lietuvos muzikos ir teatro akademijos dėstytoja, nuo 2002 m. akademijos Meno istorijos ir teorijos katedros vedėja; nuo 2007 m. docentė. LMTA Teatro ir kino fakulteto profesorė.

Mokslinė veikla

Mokslinių tyrinėjimų pagrindinė sritis – XX a. antrosios pusės ir šių laikų teatro istorija ir teorija. Paskelbė teatro istorijos, teorijos, kritikos straipsnių lietuvių ir užsienio spaudoje.
Akcentai

Akcentai – iliustruotas pramoginis savaitraštis, nuo 1990 m. spalio iki 1997 m. leistas Kaune.

Istorija

Steigėjas ir leidėjas Jurgis Buitkus, individuali leidybos įmonė „Akcentai“. Tiražas 1990 m. – 25 000 egz., 1996 m. – 7600 egz. Leido įvairius neperiodinius priedus, 1994–1997 m. – mėnesinį priedą „Atšvaitai“.  Abiejų apimtis 4 spaudos lankai. Tiražas 1994 m. – 9500 egz., 1996 m. – 3700 egz.
Hangdžou

Istorija

Miestas įkurtas 589 m. 1129–1279 m. buvo Sun dinastijos sostinė.
FK Akmenės Cementas

1958–1990 m.

Naujosios Akmenės futbolo komanda įsikūrė 1958 m. prie cemento gamyklos. 1960 m. ji pateko į aukščiausiąją lygą, 1961 m. laimėjo „Tiesos“ taurę, o 1962 m. užėmė 4-ąją vietą aukščiausiojoje lygoje. Po tų metų pasiekimų komanda nusilpo ir vėliau tokių aukštumų niekada nebepasiekė. 1976 m. ji paskutinį kartą žaidė aukščiausiame divizione, vėliau iškrito į I lygą, o paskui sekė kritimas į II lygą.

1991–2018 m.

Atgavus nepriklausomybę, komanda sugebėjo 1992 m. pakilti į I lygą, kur žaidė iki 1996 m. ir 1993 m. sugebėjo pakilti į 4-ąją vietą, bet vėliau ėmė kristi žemiau ir į I lygą jau nebepateko.
1996 m. buvo įkurtas naujadaras FK Akmenė, kuris sietinas su Akmenės SC.
2006 m. Naujosios Akmenės klubas buvo klubo FK Šiauliai trečioji komanda.
2015 metais sėkmingai kovojo II lygos pirmenybėse ir buvo vieni iš lyderių. Tais metais pirmenybes baigė trečioje pozicijoje.
2018 m. vyko organizaciniai pasikeitimai, nutrūko bendradarbiavimas su Akmenės SC, buvo įkurta nauja VšĮ Akmenės Cementas.

2019 m.

2019 m. vasario 28 d. buvo įkurta VšĮ „Akmenės futbolas“ (FK „Akmenės cementas“). 
2019 m. FK „Akmenės cementas“ žaidė Antros lygos, Vakarų zonoje. Sezonas buvo geras, kurį laiką sezono pirmojoje pusėje AC kovojo dėl pirmos vietos, bet traumos išvedė iš rikiuotės pagrindinius žaidėjus ir komanda liko trečioje vietoje.
Abromiškių reabilitacijos ligoninė

Abromiškių reabilitacijos ligoninė – sveikatos apsaugos įstaiga, teikianti suaugusiųjų ir vaikų medicininės reabilitacijos paslaugas Abromiškėse, Elektrėnų savivaldybėje. Ligoninė įsikūrusi šalia Orio ežero, prie miško, 3 km į pietryčius nuo Elektrėnų, 2,5 km į pietus nuo magistralės  A1  Vilnius–Kaunas–Klaipėda . 
Direktorius – Vitalijus Glamba (nuo 1988 m.).

Istorija

1977 m. Abromiškėse įkurta Lietuvos Lenino elektrinės sanatorija ir profilaktoriumas. XX a. pab. elektrinės sanatorija tapo Kaišiadorių rajono savivaldybei pavaldžia Abromiškių sanatorija. 1999 m. sanatorija buvo sujungta su buvusia Širdies ir kraujagyslių sistemos fiziologijos ir patologijos mokslinio tyrimo instituto Elektrėnų klinika (įk. 1980 m.) bei Elektrėnų vaikų klinika (įk. 1985 m.) ir tapo reabilitacijos ligonine.

Paslaugos

Reabilitacijos ligoninėje atliekami bendrieji klinikiniai ir biocheminiai laboratoriniai tyrimai, taip pat širdies kardiograma, širdies, skydliaukės, vidaus organų echoskopijos, encefalografija, kaklo kraujagyslių tyrimai ir kt. Suaugusieji gydomi kardiologijos, neurologijos, sąnarių ligų, traumatologijos ligų skyriuose. Gydomi vaikai, sergantys plaučių, sąnarių, nervų, akių ligomis, po stuburo, galūnių, dubens traumų. Jiems atidaryta Elektrėnų sanatorinė mokykla.
Kasmet reabilitacijos paslaugomis ligoninėje pasinaudoja penki tūkstančiai žmonių. Jas teikia  įvairių specialybių gydytojai, kineziterapeutai, ergoterapeutai, psichologai, logopedai, slaugytojos.
Pandžabas

Geografija

Pandžabo pavadinimas kilęs iš persų kalbos ir reiškia „penkios upės“. Tai apibūdina krašto geografiją: ji apima derlingas žemumas vidurio Pakistane ir šiaurės vakarų Indijoje, per kurias teka 5 didelės upės, pietuose sutekančios į Indo upę. Tai yra: Indas, Činabas, Dželamas, Ravis ir Satledžas.
Tarp šių upių yra tarpupiai (doabai), kurių kiekvienas irgi turi pavadinimą: Sind Sagaro doabas (tarp Indo ir Džhelumo), Džečo doabas (tarp Dželamo ir Činabo), Rečna doabas (tarp Činabo ir Ravio), Bari doabas (tarp Ravio ir Satledžo), Bist doabas (tarp Beaso ir Satledžo). Žemumos į rytus nuo Satledžo (iki Džamnos upės) dar neformaliai vadinamos Delio doabu.
Šiaurėje regioną uždaro Pir Pandžalo kalnai ir Himalajai, už kurių yra Kašmyro slėnis ir Ladakas. Vakaruose regionas kyla į Karakorumo kalnagūbrį ir Irano kalnyną (Puštunistaną). Šiauriausias Pandžabo kampas Indo ir Kabulo upės senovėje buvo vadinamas Gandhara. Rytuose Pandžabas driekiasi iki pat Džamnos upės. Pietvakariuose jis susisiekia su Sindhu, pietuose – su Radžastanu.

Demografija

Pandžabas – vienas derlingiausių pasaulio regionų, o kartu ir vienas tankiausiai gyvenamų. Visame regione, tiek Indijoje, tiek Pakistane, gyvena daugiau nei 150 mln. gyventojų. Dauguma jų yra etniniai pandžabai ir kalba įvairiais pandžabų kalbos dialektais. Šie dialektai žymi atskirus kultūrinius Pandžabo regionus. Didžiausias ir svarbiausias jų – Madžhi, kur kalbama standartine pandžabi ir yra svarbiausi istoriniai Pandžabo miestai Lahoras ir Amritsaras.
Pandžabas pasižymi viena didžiausių religinių įvairovių pasaulyje. Istoriškai regionas buvo gausiai apgyvendintas tiek hinduistų, tiek musulmonų, tiek budistų, tiek sikhų, yra ir stiprios krikščionių, parsų bendruomenės.

Istorija

Pandžabo istorija prasideda III–II tūkst. pr. m. e., kuomet čia suklestėjo Indo civilizacija. Pandžabe paplito jos atmaina – Harapos kultūra (gretimame Sindhe tuo tarpu klestėjo Mohendžo Daras). II tūkst. pr. m. e., kuomet Pandžabą apgyvendino arijai, Pandžabas buvo žinomas kaip Sapta Sindhu. Čia formavosi ankstyvosios gentinės valstybėlės – džanapados. Ilgainiui svarbiausia tarp jų tapo Gandhara, buvusi šiauriausiame Pandžabo kampe, turėjusi susisiekimą su vakarų kraštais.
Nuo II tūkst pr. m. e. pabaigos čia suklestėjo vedinė civilizacija ir galingos valstybės, tokios kaip Kuru, Gandhara. Ilgainiui Gandharos regionas tapo vienu svarbiausių kultūros ir politikos centrų Indijoje. Čia nuolat keitėsi valstybės ir kultūros.
Darius Jauniškis

Darius Jauniškis – Valstybės saugumo departamento (VSD) direktorius. D. Jauniškis į VSD vadovo pareigas buvo paskirtas 2015 m. balandžio 13 d., Lietuvos Respublikos Prezidento dekretu Nr. 1K-288 

Tarnybos aprašymas

1990–1993 m. dirbo Aukščiausiosios Tarybos apsaugos skyriuje.

1993–1994 m. dirbo Vadovybės apsaugos departamente.

1995 m. pradėjo tarnybą Ypatingosios paskirties tarnyboje (YPT). Nuo 1997 m. iki 2006 m. buvo YPT vado pavaduotojas, nuo 2006–2008 m. buvo YPT vadas.

2008 m. paskirtas Specialiųjų operacijų pajėgų vadu.

2015 m. balandžio 14 d. D. Jauniškis pradėjo eiti VSD direktoriaus pareigas. Jam suteiktas pirmas tarnybinis rangas.
D. Jauniškis turi ekonomikos bakalauro laipsnį. Studijavo Baltijos gynybos koledže Estijoje ir Sausumos pajėgų karo koledže Jungtinėse Amerikos Valstijose. 2012 m. Vašingtono universitete jam suteiktas strateginių studijų magistro laipsnis.
D. Jauniškis 2002, 2004 ir 2007 metais dalyvavo tarptautinėse misijose.
D. Jauniškis yra apdovanotas Vyčio Kryžiaus ordino Riterio kryžiumi; Sausio 13-osios medaliu; Krašto apsaugos sistemos (KAS) medaliu „Už nuopelnus“; Lietuvos kariuomenės kūrėjų savanorių medaliu; Vyčio Kryžiaus ordino Karininko kryžiumi, Lietuvos kariuomenės medaliu „Už nuopelnus“; JAV kariuomenės medaliu; KAS medaliu už tarptautines operacijas; Lietuvos kariuomenės medaliu „Už pasižymėjimą“.
Martinas Eimutis

Biografija

2007 m. baigė Šakių „Varpo“ vidurinę mokyklą.
Lietuvos socialdemokratų partijos Šakių rajono skyriaus narys, jaunųjų socialdemokratų Šakių skyriaus pirmininkas.
Nuo 2011 m. Šakių rajono savivaldybės tarybos narys. 
Klubo „Šakietukai.lt“ pirmininkas, Lions klubo narys, Šakių jaunimo sąjungos „Apskritas stalas“ valdybos narys.
RADIUS

RADIUS (angl. Remote Authentication Dial In User Service) – kompiuterių tinklo protokolas, leidžiantis centralizuoti autentifikacijos (prieigos), autorizacijos ir apskaitos valdymą tinklo naudotojams arba įrenginiams, besijungiantiems prie tam tikrų tinklo paslaugų. Programinė RADIUS protokolo realizacija dažnai tapatinama su Autentifikacijos, Autorizavimo ir Apskaitos paslauga (AAA).
Kai tinklo naudotojas arba įrenginys prijungiamas prie tinklo, įvyksta autentifikacija, nebent tinklas arba paslauga yra atvira ir autentifikacijos nereikalauja. Autentifikavus naudotoją, RADIUS paslaugą teikianti tarnybinė stotis nustato, kokios prieigos teisės yra suteiktos autentifikuotam vartotojui, t. y. tokiu būdu jį autorizuoja, suteikdama atitinkamas prieigos teises – įvyksta autorizacija. Įrašai apie įvykius (pvz., sėkmingą ar nesėkmingą vartotojo autentifikaciją, autorizaciją, atsijungimą) bei sėkmingo prisijungimo statistika (pvz., prisijungimo metu persiųstas duomenų kiekis) registruojami ir saugomi tarnybinės stoties apskaitos žurnale, t. y. vyksta apskaita.

AAA

Autentifikacijos, autorizavimo ir apskaitos procesai, realizuojami RADIUS protokolo pagalba, yra vadinami AAA procesais (angl. Authentication, Authorization & Accounting). Autentifikacijos, autorizavimo ir apskaitos paslaugą dažnai tiekia skirtingos dedikuotos tarnybinės stotys, tarpusavyje susietos bendromis duomenų bazėmis, saugančiomis informaciją apie vartotojus, vartotojų prieigos teises, tinklo resursus ir šių resursų panaudojimo statistiką.
Daugumos tinklo įrenginių RADIUS paslaugos nuostatų kontekstas susiejamas su komanda „aaa“.
Ceteris paribus

Ceteris paribus (lotyniškai: visa kita, tas pats) – lotyniškas posakis, į lietuvių kalbą verčiamas kitos sąlygos yra tos pačios arba esant tokiom pačiom sąlygom. Šis posakis taikomas, kai norima atmesti kitas sąlygas, aptariant reiškinį nekreipti dėmesio į kitas aplinkybes, kurios gali paveikti aptarinėjamąjį reiškinį.
Ceteris paribus taip pat gali reikšti tikėjimąsi, kad ir toliau taip pat bus: jeigu kažkas buvo tiesa ilgą laiką, tai mažai tikėtina, kad tai greitai pasikeis. Tą patį apibūdina lietuviška patarlė sena tiesa nerūdija.
Vykdant mokslinius tyrimus ceteris paribus reiškia, kad mokslininkas gali visas sąlygas išlaikyti nepakitusias, išskyrus vieną, išrinktą eksperimentuoti.
Šemonaicha

Istorija

Šemonaicha rašytiniuose šaltiniuose minima nuo 1766 m., o miesto statusą gavo 1961 m.
Parnidžio ragas

Parnidžio ragas – pusiasalis Lietuvoje, Kuršių nerijos rytiniame krante, 1 km į pietus nuo Nidos. Šiaurėje įlankos skiriamas nuo Nidos rago. Ilgis 340 m, plotis 810 m.
Parnidžio ragas susidarė iš kopų smėlio, supustyto per Tylos klonio raguvą į marias. Rago palvė apaugusi kerpėmis ir žole, yra neaukštų smėlio kauburių, apaugusių karklais. Didžiąją rago dalį užima Parnidžio kopa.
Per 1910–1985 m. ragas pailgėjo 180 m.
Juodkalnijos jūrų pajėgos

Juodkalnijos jūrų pajėgos (juodkal. Mornarica Vojske Crne Gore) - Juodkalnijos ginkluotųjų pajėgų dalis, skirta veikti jūroje. Sukurtos 2006 m. Juodkalnijai atsiskyrus nuo federacinės Serbijos ir Juodkalnijos valstybės. Atsiskyrus Serbija nebeturi priėjimo prie jūros, todėl visos buvusios federacijos jūrų pajėgos atiteko Juodkalnijai.
Mitologija

Mitologija – mokslas, tiriantis mitų kilmę, esmę, reikšmę kultūrai. Tai yra sisteminis mitų rinkimas, tyrimas ir interpretacija. Mitologija taip pat vadinama tam tikros tautos, kultūros, religinės, socialinės ar etninės grupės mitų visuma.
Mitologija kaip savarankiškas mokslas susiformavo Georges Dumezil dėka. Vienas pagrindinių jos principų tas, jog dieviškasis pasaulis yra žmogiškojo pasaulio lūkesčių, troškimų, santvarkos idealas. Visi žmogiškieji konfliktai, tarpusavio santykiai yra suabsoliutinami dieviškame plane. Mitai, pasakos, legendos ir sakmės neaiškina pasaulio reiškinių kilmės, o sprendžia etikos ir egzistencijos problemas. Taigi, dažnai pasakymas jog „mitas paneigtas“ yra klaidingas, nes tokiu atveju yra paneigiamas tam tikras kultūros idealas, be kurio neįmanomas tolesnis kultūros plėtojimasis.

Kaip sakė vienas žymiausių semiotikos pradininkų A. J. Greimas: 
„Mitologija yra bendruomeninės kultūros išraiška, kaip kultūrinis tekstas, jinai gali ir turi būti skaitoma ir išaiškinama ją organizuojančios vidujinės sistemos, o ne iš išorės pasiimtų apriorinių kategorijų pagalba.“
Tai reiškia, jog mitologija yra subtilus žmogui pravartus dalykas, kurio negalima vertinti iš pašalinio požiūrio taško, tarkim fizikas negali interpretuoti mito pagal fizikos dėsnius ir taisykles, kito tikėjimo praktikuotojas negali interpretuoti mito kaip klaidos remdamasis savo dogmomis. Mitai nėra pasakojimai apie išsigalvotus ir fantastinius įvykius bei veikėjus, mitai pasakoja apie konkrečias visuomenėje ir gamtoje kylančias problemas, jose dalyvaujančius charakterius, nurodydami tų problemų sprendimo būdus ar pasekmes. Mitologija yra pravarti ne tik kultūros plėtojimui, bet ir kultūros tyrimui, nes ji atspindi įvairių visuomenės sluoksnių kultūros idealus praeityje.
Mitologijos neįmanoma suvokti iškart su ja susidūrus, nes dažnai mitologijos vaizdinių prasmės būna pamirštos arba pamirštamos. Mitologijai skaityti reikia turėti suvokimą apie joje pateikiamus simbolius, alegorijas, vaizdinių ryšius. Mitologiją galima palyginti su knyga, kurioje esama daug nesuprantamų žodžių. Tą knygą galima perskaityti tik tada, kada turimas tinkamas žodynas. 
Senoji mitologija, religija ir su jomis susijusios apeigos yra vienas seniausių žmonijos dvasinės kūrybos reiškinių. Tai pirminė religija, pirminis pasaulio suvokimas. Jau ankstyvosios gimininės santvarkos laikotarpiu, kuris apima vėlyvąjį paleolitą ir mezolitą, medžioklės ir rankiojimo ūkio sąlygomis visose gyvenimo srityse buvo susiformavusių mitologinių vaizdinių.

Bruožai

Ašinės temos mitologijoje yra pasaulio sukūrimo, pasaulio sunaikinimo ir atsinaujinimo mitai. Dažnai yra susiję su skirtingų jėgų kova (konkrečių dievų, dangaus ir žemės arba abstrakčių gėrio ir blogio, šviesos ir tamsos).
Kitas svarbus mitologijos aspektas yra valdančiosios dinastijos ar visos tautos kildinimas iš dievų arba aukštesnių nei kitos tautos būtybių. Pirmu atveju tai suteikia valdančiajai dinastijai religinę valdymo legitimaciją, antru atveju mitai tarnauja genčių bendrumo pojūčiui formuoti ir stiprinti.
Rehovotas

Istorija

Biblijoje minimas Rehovotas stovėjo kitoje vietoje, Negevo dykumoje. Dabartinis miestas įkurtas 1890 m.
Balaklija

Istorija

Balaklijos kraštas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1571 m. Gyvenvietė įkurta kazokų 1663 m. Nuo 1796 iki 1891 m. vadinta Novoserpuchovu. Miesto statusą gavo 1938 m.
Morfologija (biologija)

Istorija

Žodis "morfologija" kilo iš senovės Graikų kalbos žodžio μορφή, morphé, kuris reiškia "formą" ir iš λόγος, lógos, reiškiančio "žodį, studijas, tyrimą".
Morfologijos sąvoką 1790 m. išvystė Johann Wolfgang von Goethe ir nepriklausomai 1800 m. vokiečių anatomas ir fiziologas Karl Friedrich Burdach.
Aleksandra Aleksandravičiūtė

Aleksandra Aleksandravičiūtė (g. 1953 m. spalio 8 d. Vilnius) – lietuvių dailėtyrininkė, humanitarinių mokslų daktarė, profesorė.

Biografija

Gimė muzikų šeimoje, tėvas vargonininkas ir kompozitorius Zigmas Aleksandravičius. 1976 m. baigė Lietuvos dailės institutą . 1985 m. menotyros kandidatė, humanitarinių mokslų daktarė. 1990–1991 m. stažavo Romos universitete, 1998–1999 m. Karlsrujės aukštojoje dailės mokykloje ir Heidelbergo universitete.
Nuo 1976 m. Lietuvos dailės instituto (dab. Vilniaus dailės akademija) dėstytoja, nuo 1992 m. Doktorantūros skyriaus, nuo 2001 m. Dailės istorijos ir teorijos katedros vedėja, nuo 1992 m. docentė. Nuo 1993 m. dar dirba Kultūros ir meno institute (dab. Kultūros, filosofijos ir meno institutas), 1999 m. direktoriaus pavaduotoja, Sakralinės dailės skyriaus vadovė. 1995–1999 m. dėstė ir Vytauto Didžiojo universitete bei Lietuvos muzikos akademijoje. 1998–2001 m. Lietuvos dailės istorikų draugijos pirmininkė.
Nuo 1992 m. tyrinėja Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės XVII a. – XIX a. senąją bažnytinę dailę. Paskelbė apie 50 straipsnių apie lietuvių dailę.
Argentinos ralis

Argentinos ralis – automobilių ralio varžybos vykstančios Argentinoje. Jis patenka į Pasaulio ralio čempionatą (WRC) ir Tarpžemyninį ralio iššūkį (IRC). Ralis taip pat patenka į Pietų Amerikos bei Argentinos ralio čempionatus. Varžybos vyksta Vilja Karlos Paso miesto apylinkėse, Kordobos provincijoje, siauruose žvyrkeliuose, kurie gerai žinomi dėl juos kertančių brastų.

Istorija

Pirmą kartą ralis surengtas 1980 m., Tukumano provincijoje, kurį organizavo Automóvil Club Argentino. Pirmieji šio ralio nugalėtojai buvo Valteris Riolis ir Kristianas Geistdiorferis su Fiat 131 Abarth. 1981 m. ralis įvyko toje pačioje provincijoje, o 1982 m. ralis išvis nebuvo surengtas. 1983 m. ralis perkeltas į San Karlos de Bariločę, o 1984 m. perkeltas į Kordobos provinciją, kur vyksta iki šiol.
2006 m. WRC sezone ralis vyko nuo balandžio 28-30 d. Tai buvo penktasis čempionato etapas. 2007 m., norint pritraukti daugiau žiūrovų, viena ralio sekcija buvo surengta Buenos Airėse, El Monumental stadione, o kita sekcija Kordoboje esančiame Estadio Mario Alberto Kempes stadione.
2012 m. ralio maršrutas buvo išplėstas iki 500 km konkurencingų ruožų.
Dievo kulto ir sakramentų tvarkos kongregacija

Dievo kulto ir sakramentų tvarkos kongregacija (lot. Congregatio de Cultu Divino et Disciplina Sacramentorum) – viena iš Romos kurijos kongregacijų, atsakinga už Lotynų bažnyčios liturgines praktikas, kaip atskiras nuo Rytų Katalikų bažnyčių, taip pat už  kai kuriuos techninius reikalus, susijusius su sakramentais.

Istorija

Kulto ir Sakramentų kongregaciją 1975 m. įkūrė popiežius Paulius VI, sujungdamas Kulto kongregaciją (sukurtą 1969 m.) su Sakramentų kongregacija (sukurtą 1908 m.). Jų funkcijas anksčiau atliko Šventoji apeigų kongregacija, įkurta 1588 m. popiežiaus Siksto V.
Kulto ir Sakramentų kongregacijos veikloje buvo pertrauka 1984-1988 m., kuomet kongregacija neilgam buvo pakartotinai padalinta į Sakramentų kongregaciją (Congregatio de Sacramentis) ir Kulto kongregaciją (Congregatio de Cultu Divino), kurias valdė tas pats kardinolas prefektas.
Nuo 2014 m. Kongregacijos prefektu paskirtas kardinolas iš Gvinėjos Robert Sarah.
Feliksas Kazimieras Potockis

Biografija

Feliksas Kazimieras Potockis žinomas kaip vienas iš turtingiausių savo laiko magnatų. Jo tėvas buvo Karūnos didysis etmonas Stanislovas Ravera Potockis, motina – Sofija Kalinovska, brolis – Andžejus Potockis buvo Karūnos lauko etmonu. Feliksas Kazimieras Potockis vedė 1661 m. Jurgio Sebastijano Liubomirskio dukrą Kristiną. Netrukus po jos mirties, 1700 metais, vedė Konstanciją Požę Los.
Komandavo kavalerijos pulkui pergalingame Čiudnovo mūšyje. Dalyvavo kare Ukrainoje Rusijos-Lenkijos karo metais. 1667 m. dalyvavo Podgaico mūšyje, o 1673 m. metais Chotino mūšyje. Kariavo su Osmanų imperija Vienos mūšyje ir Parkano mūšyje. 1698 m. sumušė Krymo totorius Podgaico mūšyje. 1702  m. tapo ūnos didysis etmonas.
1692 metais Feliksas Kazimieras Potockis įkūrė Kristinopolio miestą, pavadindamas savo pirmos žmonos Kristinos Liubomirskos, mirusios 1669 metais, garbei.

Šeima

Buvo vedęs dukart. 1661 m. vedė kunigaikštytę Kristiną Liubomirską (m. 1669), Jurgio Sebastijono Liubomirskio ir Konstancijos Ligežankos dukrą. 1700 metais antrąkart vedė Konstanciją Rožę Los (m. 1752).
Kūginė pavara

Kūginė pavara – pavaros tipas, kuriame krumpliaračių tvirtinimo ašys susikerta, o patys krumpliaračiai yra kūgio (dažniausiai nupjauta viršūne) pavidalo. Keturios tokios pavaros sudaro automobilio diferencialą, galintį perduoti jėgą dviem skirtingu greičiu besisukančioms ašims (taip būna automobiliui sukant).
Nors kampas tarp kūginės pavaros ašių gali būti konstruktorius pasirenkamas įvairiai, daugumai pavarų jis lygus 90 laipsnių (status kampas).
Vena

Venos (lot. venae) – kraujagyslės, kuriomis kraujas grįžta į širdį. Kadangi kraujas keičia spalvą priklausomai nuo prisotinimo deguonimi, venos atrodo melsvos spalvos, o veninis kraujas yra tamsesnis už arterinį. Venose esti mažiausias kraujospūdis. Didžiajame kraujo apytakos rate venomis teka veninis kraujas (netekęs deguonies, todėl tamsus), o mažajame venomis teka arterinis kraujas (gerai įsotintas deguonimi).
Jaučiaganis

Mitai

Arktūras lietuviškai reiškia 'lokio varovas' (kartu su Skalikais vejantis lokę (Didieji Grįžulo Ratai atitinka lokę).
Kita versija sieja Jaučiaganį su Filomeliu, Demetros ir Jasono sūnumi.
Pagal trečiąją versiją Jaučiaganis – vynuogynų darbininkas Ikarijus, kuris atrado vyno gaminimo paslaptį ir vynu pavaišino draugus. Ryte pagirioti draugai pamanė, kad Ikarijus juos norėjo nunuodyti ir užmušė jį. Vyno dievas Bakchas (ar Dionisas) Ikarijų įkėlė į dangų. Žvaigždė ε Boo vadinama Ikaru (Ikarijumi).
Kapitonas (JAV)

Kapitonas (angl. captain) – karinis laipsnis Jungtinių Amerikos Valstijų armijoje, Karinėse oro pajėgose ir Jūrų pėstininkų korpuse. Kaip ir kitų šalių kapitonai, JAV kapitonai yra viršesni už pirmus leitenantus ir žemesni už majorus. Atitinka JAV karinio jūrų laivyno leitenantą (angl. lieutenant).
Skiriamasis ženklas – du vertikalūs sidabriniai pailgi stačiakampiai, armijos ir oro pajėgų variantas šiek tiek skiriasi nuo laivyno ir jūrų pėstininkų varianto.

Kapitono laipsnio suteikimas

Paaukštinimas į kapitonus vykdomas pagal Gynybos departamento tvarką, paremtą Gynybos karininkų personalo aktu (Defense Officer Personnel Management Act, DOPMA, 1980 m.). DOPMA nurodo, kad 95% pirmų leitenantų, ištarnavusių su šiuo laipsniu mažiausiai 2 metus, turi būti paaukštinti į majorus.
Kapitonai priskirti atlyginimų kategorijai O-3.