google/wiki40b huggingface dataset:
Andrius Mokronovskis

Biografija

Lenkijos bajorų Mokronovskių giminės atstovas, herbo „Bogoria“ savininkas. Majoro titulu tarnavo Stanislovo Leščinskio dragūnų pulke, po jo pralaimėjimo išvažiavo į Prancūziją, kur aštuonerių metų bėgyje tarnavo prancūzų armijoje, vadovaujamoje maršalo Fuke de Bel-Ilio. Grįžęs į Lenkiją tapo generolu-leitenantu ir „etmonų“ partijos šalininku.
1764 metais buvo išrinktas pasiuntiniu (deputatu) nuo Belzo žemės į konvokacinį seimą, kur gegužės 7 d. pasirašė manifestą, kuriame skelbė apie seimo pravedimo neteisėtumą būnant rusų kariams Varšuvoje. Tais pačiais metais Andrius Mokronovskis buvo priverstas palikti Lenkiją ir išvažiavo į Berlyną.
1768 metais susitaikė su Lenkijos karaliumi Stanislovu Augustu Poniatovskiu ir grįžęs į tėvynę gavo Tlumačio seniūniją. 1776 metais buvo išrinktas konfederacinio seimo maršalka. 1782 metais buvo išrinktas Nuolatinės tarybos konsuliaru (patarėju).
Buvo vienas pirmųjų Lenkijos masonų, 1744 metais įkūrė masonų ložę „Trzech Braci“ Varšuvoje. 1784 metais buvo masonų ložės „Wielki Wschód Królestwa Polskiego i Wielkiego Księstwa Litewskiego“ didysis magistras.

Šeima

Buvo vedęs tris kartus. Jo trečioji žmona tapo Izabela Poniatovska (1730–1808), paskutinio Lenkijos karaliaus Stanislovo Augusto Poniatovskio sesuo.
1775 metais tapo Švento Stanislovo ordino kavalieriumi.
Margiana

Geografija

Margiana – nedidelis kraštas, oazė, apsupta nederlingos Karakumų dykumos. Jo svarbiausia upė buvo Murgabas, tekanti iš Hindukušo į šiaurę, ir išnykstanti dykumoje. Būtent šios upės dėka susiformavo tinkama žemdirbystei ir gyvenimui oazė.

Persų ir graikų valdymas

VI a. pr. m. e. Mervas buvo užkariautas Achemenidų ir priklausė kaip Margianos satrapija.
Aleksandro Makedoniečio užkariavimų IV a. pr. m. e. metu senasis Mervas (tuo metu vadintas Margu) buvo pervardintas Aleksandrija, nors laikoma, kad Aleksandras greičiausiai jame nesilankė.
Po Aleksandro mirties Margiana tapo Seleukidų imperijos dalimi. Seleukidas Antiochas praplėtė miestą ir pervardino jį Margianos Antiochija. Vėliau teritoriją valdė Graikų-baktrų karalystė, Partų imperija, Sasanidų imperija. Visose jose Margiana būdavo traktuojama kaip atskira satrapija.
Kažkuriuo laiku čia apsigyveno krikščionių nestoriečių bendruomenė. Jau tuo metu Margianos centras Mervas tapo svarbia Šilko kelio dalimi.
Žlugus Sasanidų imperijai, VII a. arabai užėmė Margianą ir iš čia tęsė užkariavimus į Baktriją, Ferganą, Rytų Turkestaną. Margiana tapo Kalifato dalimi ir įjungtas į Chorasano provinciją.
André Gide

Andrė Židas (pranc. André Paul Guillaume Gide, 1869 m. lapkričio 22 d. – 1951 m. vasario 19 d.) – prancūzų rašytojas, Nobelio literatūros premijos laureatas (1947). Padarė didelę įtaką prancūzų egzistencialistams, – pirmiausia Ž. Sartui ir A. Kamiu.
Kritikos dėmesį patraukė „Žemiškieji skanėstai“ (Nourritures terrestres, 1897), kuriame šlovina klajoklišką gyvenimo būdą. Jo kūrybos stilius simbolistinis. Ketvirtajame dešimtmetyje susižavėjo socializmu ir aktyviai rėmė TSRS. Tačiau 1936 m. nuvykęs į Sovietų Sąjunga smarkiai nusivylė tarybine tvarka. Savo įspūdžius aprašė publicistinėje knygoje "Sugrįžimas iš SSRS" (pranc. Le Retour de U.R.S.S.)
Svarbesnieji kūriniai: „Imoralistas“ (1902), „Vatikano požemiai“ (1914), „Pinigų padirbinėtojai“ (1925).

Vaikystė

Židas gimė gerbiamoje ir turtingoje paryžiečių šeimoje. Jo tėvas mirė anksti, tad buvo auklėjamas motinos puritonės, kuri visiškai pajungė savo valiai vienintėlį sūnų. Buvo išmestas iš mokyklos po to, kai buvo pagautas besimasturbuojantis klasėje. Motina jį nuvedė pas gydytoją, kur jam buvo pagrasinta, jog bus iškastruotas jei nesugebės atsispirti blogam įpročiui.

Homoseksualioji pusė

Šeimos veiksmai, kuriais buvo slopinamas berniuko seksualumas, visą gyvenimą vertė Židą jausti kaltę dėl fizinės meilės. Jis manė, jog moterys nejaučia seksualinio potraukio, labai vengė prostitučių. Santykiai su moterimis dažnai baigdavosi nesėkme, tikrą malonumą patirdavo su jaunais vaikinais, dėl to save laikė „beviltišku iškrypėliu“. Būdamas dvidešimt penkerių metų pareiškė, kad nori bendrauti su paaugliais ir vaikinais. Jo seksualinė orientacija atsispindėjo jo darbuose, kuriuos nepaisant pripažinimo, pasmerkė bažnyčia.

Santuoka

Būdamas trylikos metų įsimylėjo penkiolikmetę pusseserę, kurią vadino „mistiniu magnetu“. Po motinos mirties ją vedė. Tiesa, jo atvirai reiškiamos mintys kūriniuose sutuoktinę labai žeidė.
Andrė Židas savo žmoną laikė šventa ir neliečiama. Kultūringa ir inteligentiška, Madlena (žmonos vardas) niekada nesiskundė dėl platoniškos santuokos. Viskas pasikeitė, kai rašytojas įsimylėjo šešiolikmetį Marką, draugo sūnų. Keršydama už išdavystę, Madlena sudegino visus Žido laiškus. Rašytojas tikino, kad mylėjo tik žmoną. Ši jam liko ištikima visą gyvenimą.

Kelionės ir patyrimai

Gyvendamas Alžyre rašytojas susitiko su rašytoju Oskaru Vaildu ir jo meilužiu. Vieną naktį Vaildas atvedė Židui jauną graiką. Vėliau rašytojas aprašė šį susitikimą kaip savo seksualinio gyvenimo kulminaciją. Ten pat Alžyre jis labai prisirišo prie savo penkiolikmečio tarno Atmano, kurį pasiėmė ir grįždamas į Paryžių.

Senatvė

Sulaukęs keturiasdešimt šešerių, rašytojas užmezgė naują romaną. Šįkart su seno bičiulio dukra Elizabeta. Jiems gimė dukra. Židas mergaitę pripažino ir svajojo tapti seneliu.
Indianapolio trasa

Istorija

Indianapolio trasa yra seniausia pasaulyje lenktyninė trasa (pastatyta 1908 m.). Tai buvo 2,5 mylios ovalo formos trasa. Jos danga buvo išgrįsta akmenimis, vėliau plytomis, dėl ko ją dažnai vadindavo Brickyard (Plytinė).
Pirmosios lenktynės įvyko 1909 m. Pirmojo Pasaulinio karo metu čia įsikūrė amerikiečių oro pajėgų bazė
Nuo 1950 iki 1960 m. čia vyko ir Formulės 1 lenktynės.
2000 m. trasa vėl grįžo į F1 kalendorių, tik trasos konfigūracija buvo pakeista iš ovalo į dabartinę, daugiau F1 lenktynėms pritaikytą trasą. Ją sudaro dalis istorinio ovalo ir naujai išklota trasos dalis pačiame žiedo viduje su keletu posūkių. 2007 m. šioje trasoje įvyko paskutinis JAV GP. Vėliau kontraktas nebuvo pratęstas ir lenktynės nebebuvo rengiamos.

Adresas

Indianapolis Motor Speedway

4790 West 16th Street

Indianapolis, Indiana 46222

USA
Madagaskaro istorija

Madagaskaro istorija prasidėjo, kai iš Indonezijos atvyko pirmieji žmonės 200 m. pr. m. e.–500 m. Dėl salos izoliacijos saloje išliko daug endeminių augalų ir gyvūnų rūšių, kurioms dabar iškilo grėsmė augant žmonių skaičiui. Per du tūkstančius metų Madagaskare apsigyveno daug bantų, kinų, Pietų azijiečių, europiečių, arabų. Šioms tautoms besimaišant atsirado malagasių tauta, kalbanti malagasių kalba su Bantu įtaka. Genetiškai pakrantėse bantų ir austroneziečių įtaka yra vienodai stipri. Kitos tautos taip stipriai neprisidėjo arba nesimaišė su malagasiais.
Viduramžiais Madagaskare atsirado daug įvairių tautų, kurias valdė vietiniai vadai. Sakalava, Merina ir Betsimisaraka genčių vadai buvo sujungti į karalystes. Šios karalystės praturtėjo prekiaudamos su europiečių ir arabų pirkliais ir piratais. XVI–XVIII a. Madagaskaro pakrantėse veikė piratai, jie įkūrė laisvą koloniją Libertatia Šv. Marijos saloje, kurioje iš pradžių gyveno malagasiai. Sakalava ir Merina ypač aktyviai prekiavo su europiečiais: parduodavo jiems malagasių vergus mainais į ginklus ir kitas prekes. XVIII–XIX a. gausi Imerinos karalystė centriniuose kalnuose su sostine Antananaryvu pradėjo plėsti savo įtaką po visą salą. Merinos karaliai valdė Madagaskaro karalystę XIX a., jie modernizavo šalį remiami britų, statė mokyklas, kūrė infrastruktūrą.
Nuo XVII a. prancūzai ir britai varžėsi dėl Madagaskaro. 1885 m. sala de facto tapo prancūzų protektoratu, 1890 m. – oficialiai, o 1896 m. Madagaskaras tapo Prancūzijos kolonija. 1960 m. Madagaskaras tapo nepriklausomu. Valdant prezidentui Philibert Tsiranana Madagaskaro pirmoji respublika (1960–1972 m.) tapo demokratija, kuri rėmėsi Prancūzijos modeliu. Sala vis dar kultūriškai ir ekonomiškai buvo priklausoma nuo Prancūzijos. Tai sukėlė valstiečių ir studentų nepasitenkinimą, tad buvo įkurta socialistinė antroji respublika, vadovaujant admirolui Didier Ratsiraka (1975–1992 m.), pasižymėjusi ekonomine izoliacija ir artimais ryšiais su komunistinėmis šalimis. Ekonomika žlugo, pragyvenimo standartai smuko, kilo socialiniai neramumai, kuriuos Ratsiraka nuslopino represijomis. Prezidento sargyba šaudė į demokratijos siekiančius demonstrantus 1989 m. Laisvi rinkimai atvėrė duris demokratinei trečiai respublikai (1992–2009 m.). Pagal naują konstituciją buvo išrinkti prezidentai Albert Zafy, President Didier Ratsiraka ir Marc Ravalomanana. Šį 2009 m. kovą perversmo metu nuvertė Antananaryvo meras Andry Rajoelina. Jis dabar valdo kaip prezidentas be tarptautinės bendruomenės pripažinimo.
Vytauto Kernagio diskografija

Lietuvių dainų autoriaus ir atlikėjo Vytauto Kernagio diskografija.
Raudoklė (kaimas)

Istorija

1913 m. minimas juodraštinėje Balninkų priešvedybinės apklausos knygoje.
SuperBASIC

SuperBASIC buvo patobulintas BASIC programavimo kalbos variantas, kuriame buvo įtraukta nemažai priemonių, skirtų struktūriniam programavimui. Jį XX a. devinto dešimtmečio pradžioje sukūrė Jan Jones, tuo metu dirbusi Sinclair Research kompanijoje. Kūrimo metu SuperBASIC buvo ketinta naudoti asmeniniame kompiuteryje SuperSpectrum kodiniu pavadinimu, tačiau šis projektas buvo nutrauktas. Vėliau SuperBASIC buvau įtrauktas Sinclair QL kompiuterio, išleisto 1984 metų sausį, pastoviosios atminties programinę įrangą. Jis taip pat buvo naudojamas kaip komandų interpretatorius QL kompiuterio Qdos operacinėje sistemoje.
Vasario 1

Vardadieniai

Brigita – Eidvilė- Edvilė – Ignotas – Jovaida – Jovaidas – Jovaidė – Jovainas – Jovainė – Gita – Gytautas – Pijonijus – Sigibertas – Vasarė – Vasaris
Saulės kryžius

Saulės kryžius – vienas seniausių ir labiausiai paplitusių simbolių – kryžius, apsuptas apskritimo. Saulės kryžius randamas akmens amžiaus tapyboje ir raižiniuose, Indijos, Mesopotamijos civilizacijose, indėnų kultūrose. Pagoniškoje Europoje Saulės kryžius buvo vienas pagrindinių kulto simbolių.
Saulės kryžius simbolizuoja pačią Saulę arba keturis metų laikus (metų ratas), kadangi susikirtimo taškai žymi ekvinokcijas. Astronomijoje tuo tarpu Saulės kryžiaus ženklu žymima Žemė.
Saulės kryžius yra neopagonių vikų simbolis, taip pat naudojamas ir kitų Europos neopagonių. Be to, Saulės kryžių kaip arijų rasės simbolį naudoja neonaciai.
Užgniaužtoji koreliacija

Užgniaužta koreliacija yra argumentacijos klaida, daroma tuomet, kai bandoma pakeisti vienos iš dviejų alternatyvų apibrėžimo reikšmę taip, kad ji apimtų antrąją, t. y. antroji alternatyva tampa negalima iš principo.
Kūrybiškumas

Kūrybiškumas – sugebėjimas kelti naujas idėjas, mąstyti savarankiškai, nestereotipiškai, greitai orientuotis sudėtingoje situacijoje, lengvai ir netipiškai spręsti problemas. Kūrybiškumą daugiausia lemia individualios asmenybės savybės (vaizduotės lakumas, mąstymo greitumas, tikslumas, lankstumas, išradingumas, konstruktyvumas, smalsumas, motyvacinė įtampa, poreikis nuolat tobulinti savo veiklą), jos patyrimas, auklėjimas ir saviaukla. Manoma, kad kūrybiškumas nevisada susijęs su dideliu intelektu.

Apibrėžimas

Kūrybingumo mokslinio tyrimo santraukoje Michaelas Mumfordas pasiūlė tokį apibrėžimą: „Per pastarąjį dešimtmetį, atrodo, mes pasiekėme bendrą susitarimą, kad kūrybiškumas reiškia naujų, naudingų produktų gamybą“ (Mumford, 2003, 110   p.),  arba Robert Sternberg žodžiais tariant, tai yra gamyba „kažko originalaus ir vertingo“ . Įvairių autorių apibrėžtys labai skyrėsi, išskyrus šiuos bendruosius bendrumus: Peter Meusburger mano, kad literatūroje galima rasti daugiau kaip šimtą skirtingų analizių.  Kaip pavyzdį, vienas apibrėžimas, pateiktas  Elliso Paulo Torenso apibūdino kūrybą kaip "problemą, trūkumus, žinių spragas, trūkstamus elementus, nesuderinamumus ir pan., sunkumų nustatymą, sprendimų ieškojimą, spėjimų kūrimą arba hipotezių apie trūkumus formavimąsi: šių hipotezių bandymas ir pakartotinis testavimas, galbūt jų modifikavimas ir pakartotinis testavimas ir galiausiai rezultatų perdavimas. "

Aspektai

Kūrybiškumo teorijos (ypač tyrimai, kodėl kai kurie žmonės yra labiau kūrybingi nei kiti) daugiausia dėmesio skyrė įvairiems aspektams. Dominuojančia teorija yra  Mel Rhodes taip vadinama „keturių P“ teorija – procesas, produktas, asmuo (person) ir vieta (place). „Proceso“ fokusavimas parodomas kognityviuose požiūriuose, kurie bando apibūdinti minties mechanizmus ir kūrybinio mąstymo metodus. Teorijos, kuriomis remiamasi skirtingo, o ne konvergenuojančio mąstymo (pvz.  Guilford) arba kūrybinio proceso aprašymas (pvz.  Wallas) yra visų pirma kūrybinio proceso teorijos. „Kūrybiškas“ produktas dažniausiai būna kūrybiškumo (psichometrijos) ir kūrybinių idėjų, įtvirtintų kaip sėkmingos  memetikos, vertinimas.  Psichometrinis požiūris į kūrybiškumą rodo, kad kūrybiškumas taip pat apima gebėjimą gaminti daugiau. 
Kūrybiškos „asmenybės“ pobūdis akcentuoja bendresnius intelektinius įpročius, tokius kaip atvirumas, idėjų generavimas, autonomija, kompetencija, tiriamasis elgesys ir kt. „Vietos“ dėmesio centre atsižvelgiama į aplinkybes, kuriomis klesti kūrybingumas, pvz., autonomijos laipsnis, galimybės naudotis ištekliais. Kūrybinis gyvenimo būdas dažnai yra apibūdinamas kaip nustatytų normų neatitinkantis požiūris ir elgesys, taip pat lankstumas.
Laikinosios revoliucinės Lietuvos darbininkų ir vargingųjų valstiečių valdžios žinios

Laikinosios revoliucinės Lietuvos darbininkų ir vargingųjų valstiečių valdžios žinios – komunistinis leidinys, išėjęs 1919 m. sausio 11 d. Daugpilyje.

Istorija

Paskelbta Lietuvos laikinosios revoliucinės darbininkų ir valstiečių vyriausybės (LLRDVV) Tarybų valdžios paskelbimo manifestas, V. Lenino pasirašytas RTFSR Liaudies komisarų tarybos dekretas dėl Lietuvos Tarybų Respublikos nepriklausomybės pripažinimo, kiti LLRDVV dekretai, instrukcijos, įsakymai, sveikinimai. Išspausdintas V. Kapsuko straipsnis apie LLRDVV sudarymą, pateiktos vyriausybės narių biografijos, Vilniaus ir Kauno kronika, korespondencijos iš Šiaulių, Panevėžio, Rokiškio ir Utenos.
Redaktorius Vincas Kapsukas.
Achemos elektrinė

Istorija

2006 m. atidaryta pirmoji Achemos kogeneracinė jėgainė „Salomėja“, kurios gamyba vėliau buvo apribota dėl nepalankių šalies įstatymų. 2011 m. pradėta eksploatuoti antroji Achemos kogeneracinė jėgainė „Augustė“, kurioje instaliuota 47 MW Siemens dujų turbina SGT-800. 2013 m. antrą pusmetį elektrinė nedirbo. 2014 m. Litgrid duomenimis Achemos elektrinės instaliuota galia buvo 75 MW.
Meditacinė muzika

Meditacinė muzika – muzika, kuri yra grojama arba klausoma meditacijos metu. Muzika, kuri gali atitraukti, susilpninti arba sustiprinti meditaciją, o meditacija apimti muzikos kūrimą.
Meditacinė muzika yra paprasta ir raminanti. Dažnai meditacinei muzikai būdigi gamtos garsai – griaustinio dundėjimą, bičių zvimbimą, žemą bangų garsą, paukščių čulbėjimą. Kai kurie instrumentai, sukeliantys meditacinę savijautą yra tambūras, Tibeto ūžiantys dubenys, fleita ir sitaras.
Kai kurie kompozitoriai sujungė meditaciją ir muziką, pavyzdžiui, John Cage, Stuart Dempster, Pauline Oliveros, Terry Riley ir La Monte Young kiti parašė meditatyvines (mąslias, mąstymo) dalis. Keletas pavyzdžių yra Karlheinco Štokhauzeno Mantra (1970 m.), Hymnen (1969 m.), Stimmung (1968 m.) ir Aus den sieben Tagen (1968 m.), Olivjė Mesiano Quatuor pour la fin du temps (1941 m.) bei Ben Johnston ir kitų kūriniai.

Meditacinės muzikos grupės

Liquid Mind, Llewellyn, Deuter, Biosphere, Kamal, Anugama, Amethystium, Angelight, Osho, Sri Chinmoy, Ian Boddy, Aeoliah, Mike Rowland, Anahata, Anthony Miles, Ishq, Ben Scott, Harry Henshaw, Harold Budd & Brian Eno, Gulan, John Serrie, John Keech, John Sommo Jr., Kevin Kendle, Paul Adams, Project Divinity, Steve Roach, Michael Stearns, Relax, Robert Beau Michaels, Shastro & Nadama, Stephen Rhodes, Steven Halpern, Wizardnow, Solar Fields, Amhit Shavkur Priya, Adham Shaikh, Merlin's Magic, Kokin Gumi, Gerald Jay Markoe, Lama Gyurme, Chris Conway, Dr Jeffrey Thompson, Sigmon Anderson, Sacral Chakra, Robert Ronnes, Tony Taetti, Elgin, Robin Butterfield, Marilynn Seits, Shajan, New Age ir daugelis kitų.
Hilary Sipowicz

Biografija

Gimė 1890 m. sausio 28 d. Mickiškėje. Baigė Sankt Peterburgo politechnikos universitetą. I pasaulinio karo metu dirbo mechaniku Rusijos imperijos jūrų laivyno povandeniniuose laivuose. 1919 m. grįžo į Lenkiją, kur pradėjo dirbti Lenkijos kariniame jūrų laivyne. 1932–1939 m. dėstė Torūnės karinio jūrų laivyno mokykloje. 1945 m. vienas iš Gdansko technikos universiteto jūrų laivyno inžinerijos studijų krypties iniciatorių. 1945–1946 m. Gdynios karinio jūrų laivyno mokyklos dėstytojas. 1958 m. tapo karinio jūrų laivyno inžinerijos profesoriumi. Dėstydamas universitete ir mokyklose paruošė kelias laivų statytojų ir inžinierių kartas, parašė kelias knygas apie laivų inžineriją, už savo nuopelnus apdovanotas įvairiais valstybiniais apdovanojimais. Mirė 1969 m. gegužės 12 d. Gdanske. Jo vardu pavadinta viena iš Gdansko politechnikos universiteto auditorijų.
Naujieji Lažai

Istorija

Senosiose metrikose kaimas minimas kaip Nuwe Luze. Dėl neišbrendamų kelių ir didoko atstumo nuo Kėdainių miesto pravardžiuotas Klaipėda. Pokariu kaimo apylinkėse, Sosių miške aktyviai veikė partizanai.
Teleičiai

Istorija

Teleičiai LTSR laikais buvo Pajiesio kolūkio pagalbinė gyvenvietė.
Laė (atolas)

Laė (marš. Lae) – koralinis atolas Ramiajame vandenyne, Maršalo Salose, Raliko salų grandinės centrinėje dalyje. Atolas yra 47 km į rytus nuo Udžaės atolo.
Atolas gana apskritas. Koralinis rifas vakaruose pertrūkęs. Atolo žiedą sudaro 20 salelių; didžiausia – Laė (pietryčiuose). Bendras sausumos plotas – 1,5 km². Lagūna užima 17,7 km².
XIX a. atole veikė vokiečių kopros prekybinis punktas.
1998 m. Laės atole gyveno 319 žmonių. Dauguma jų susitelkę Laės salelėje, kurioje yra lėktuvų tūpimo takas. Taip pat gyvenama Boklulu salelė.
Benediktas XIII

Biografija

Gimė Apulijos Gravinoje. Gimimo vardas Pietro Francesko Orsini. Dominikonų ordino narys. 1672 m. vasario 22 d. prieš savo valią padarytas kardinolu. Vėliau Orsini buvo Manfredonijos ir Čezenos vyskupu, Benevento arkivyskupu. 1724 m. gegužės 29 d. tapo 245-uoju Popiežiumi. Iš pradžių pasirinko Benedikto XIV, vėliau – Benedikto XIII vardą. Mirė 1730 m. vasario 21 d.
FK Vieni Vartai Vilnius

Istorija

Komanda susibūrė dalyvauti Mykolo Romerio universiteto prorektoriaus S. Peckos turnyre, kuriame užėmė 2-ąją vietą. Po sėkmingo pasirodymo turnyre komanda nusprendė dalyvauti SFL turnyre.
Garstyčios

Garstyčios – koncentruoto skonio maisto produktas kryžmažiedžių šeimos baltosios garstyčios augalo sėklų pagrindu, pagamintas naudoti kaip prieskonis ar papildyti padažams, suteikiantis specifinį kvapą ir aštriai aitrų skonį.
Garstyčioms specifinį aštriai aitrų skonį suteikia trigliukozidai − sinigrinas (juodosiose ir sarepto garstyčiose) bei sinalbinas (baltosiose garstyčiose).
Iš garstyčios sėklų spaudžiamas aliejus. Garstyčios sėklose jo būna 23−47 %.

Iš sumaltų garstyčios sėklų išspaudų gaminami garstyčių milteliai, kurie ir panaudojami garstyčioms paruošti.
Geros kokybės garstyčios yra geltonos spalvos (leidžiamas rudas atspalvis), vienodos tepamos konsistencijos.

Garstyčios kulinarijoje

Tai vienas seniausių prieskonių, Kinijoje žinomas 3000 metų.
Kulinarijoje garstyčios naudojamos kaip prieskonis įvairiems mėsos valgiams, užkandžiams, padažams. Suteikia specifinį aštriai aitrų skonį, padidina virškinimo sulčių išsiskyrimą, pagerina virškinimą. Jų dedama ruošiant įvairius padažus ir pagardus. Garstyčias rekomenduojama dėti baigiant ruošti ar į jau paruoštus patiekalus bei padažus, nes verdant ar kepant jos praranda skonio savybes.
Garstyčios kartais naudojamos ir kaip pigus padažo pakaitalas, skonį suteikiantis ar pakeičiantis produktas įvairiems riebiems ar greito paruošimo patiekalams.
Garstyčias rekomenduojama laikyti tamsioje ir vėsioje vietoje. Nuo saulės šviesos ir aukštos temperatūros jos praranda savo savybes, tampa nebetinkamos vartoti.

Garstyčios medicinoje

Medicinoje vartojamas garstyčių trauklapis. Tai popieriaus lapelis, apteptas lygiu garstyčių miltelių sluoksniu. Trauklapį reikia suvilgyti šiltu vandeniu ir uždėti tiesiai ant odos arba, jei oda labai jautri, per popieriaus lapą, marlės ar kitokio audeklo sluoksnį. Garstyčių trauklapį reikia laikyti tol, kol oda parausta − apie 5−10 min. Trauklapį nuėmus, reikia šiltu vandeniu nuplauti nuo odos garstyčių liekanas, atsargiai nušluostyti, o smarkiai paraudusią odą rekomenduojama patepti vazelinu.
Sergant viršutinių kvėpavimo takų uždegimu, trauklapiai dedami ant krūtinės ir blauzdų. Sergant bronchitu − ant vienos arba abiejų krūtinės pusių, hipertonija − ant sprando ir t. t.

Sergant odos ligomis, garstyčių trauklapiai netinka.

Garstyčios skalbimui

Dažniausiai garstyčios naudojamos skalbiant vilnonius blunkančius drabužius, rečiau − medvilninius ir šilkinius.

8−10 l vandens naudojama 100−150 g garstyčių miltelių. Garstyčios ištrinamos su trupučiu vandens, tuomet atskiedžiamos karštu vandeniu. Skystį išmaišius, leidžiama nusistovėti, paskui perpilama į indą su šiltu (40−45 °C) vandeniu ir skalbiama.
Vytautas Geralavičius

Vytautas Geralavičius (g. 1924 m. liepos 19 d. Joniškyje) – Lietuvos veterinarijos gydytojas, biomedicinos mokslų daktaras.

Biografija

1951 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją. 1958 m. žemės ūkio mokslų kandidatas.
1953–1956 m. dirbo Gyvulininkystės institute, 1957–1959 m. Žemės ūkio ministerijoje. 1959–1990 m. Žemės ūkio ekonomikos instituto mokslinis sekretorius.
Kauno miesto apylinkės teismas

Kauno miesto apylinkės teismas – apylinkės teismas Lietuvoje, bendrosios kompetencijos teismas. 2013 m. sausio 1 d. kartu su Kauno rajono apylinkės teismu sujungtas į bendrą Kauno apylinkės teismą.
Adresas: Laisvės alėja 103, Kaunas, LT-44291.
Juozas Enčeris

Biografija

Gimė Raseinių apskrities Girkalnio valsčiaus Kejėnų kaime, ūkininko šeimoje. Už jį anksčiau jau buvo gimusi sesutė Pranciška. 1924–1933 m. mokėsi Raseinių gimnazijoje. Nuo 1933 m. rugsėjo mėn. studijavo Vytauto Didžiojo universiteto Technikos fakultete Kaune. Po ketverių metų kaip karo prievolininkas pašauktas į Kauno karo mokyklą, 1938 m. rugsėjo 30 d. išleistas iš mokyklos atsargos jaunesniuoju leitenantu. Vėl grįžo į universitetą, buvo išrinktas korporacijos „Neo-Lithuania“ pirmininku. 1940 m. vasarą kaip inžinierius pradėjo dirbti statybose.
Prasidėjus sovietų okupacijai, 1940 m. spalio 14 d. suimtas ir uždarytas į Kauno kalėjimą, 1941 m. pradžioje perkeltas į Vilniaus kalėjimą, kur 1941 m. balandžio 19 d. jį nuteisė kalėti aštuonerius metus ir netrukus buvo išvežtas į Pečiorlagą tiesti geležinkelio į Vorkutą. Dirbo brigadininku. 1943 m. nuvežtas į Altajaus kraštą, 1945 m. gegužės 14 d. šio krašto Slavgorodo rajono teismas jį nuteisė dar dešimčiai metų lagerio ir penkeriems metams tremties. Vis dėlto 1954 m. paleistas iš lagerio, galėtų grįžti į Lietuvą pas tėvus, bet tėvai jau 1948 m. atsidūrė prie Laptevų jūros, gimtinė atitekusi kolūkiui. Tad važiuoja prie Laptevų jūros, pas motiną, tėvo jau nerado. 1956 m. be leidimo grįžo į Lietuvą, pradėjo dirbti aukštybinių pastatų statyboje. Už Kėdainių elevatoriaus statybą jam suteiktas LSSR nusipelniusio statybininko vardas. Vėliau vadovavo Joniškio elevatoriaus, kitų pastatų statybai.
1988 m. rugpjūčio 26 d. Kaune kartu su gydytoju Audriumi Butkevičiumi sušaukė pirmąjį politinių kalinių ir tremtinių susirinkimą. Jo rašiniai buvo spausdinami „Tremtinyje“, „Kauno dienoje“ ir kitur. Jam suteiktas dimisijos pulkininko leitenanto laipsnis.
Mindaugas Marcinkevičius

Narystė

Lietuvos nekilnojamo turto plėtros asociacija.
Vilniaus Gedimino technikos universiteto Taryba

Vilniaus Gedimino technikos universiteto Taryba – kolegialus Vilniaus Gedimino technikos universiteto valdymo organas, aukščiausioji savivaldos institucija. Taryba renkama 5 metams, tas pats asmuo Tarybos nariu gali būti ne ilgiau kaip dvi kadencijas iš eilės. Taryba sudaroma iš išorės verslo ir asociacijų bei VGTU akademinės bendruomenės atstovų.

Veikla

Kiekvienais metais iki balandžio 2 d. rengia metinę savo veiklos ataskaitą ir ją pateikia Seimui. Eiliniai posėdžiai rengiami ne rečiau kaip du kartus per akademinius mokslo metus. Renka rektorių, tvirtina jo pateiktą mokslo įstaigos strateginį veiklos planą, teikiamus plėtros, pertvarkos planus, atlieka kitas teisės aktuose nustatytas funkcijas.