google/wiki40b huggingface dataset:
Evanso sindromas

Istorija

Ligą pirmasis aprašė JAV gydytojas R. S. Evansas 1951 metais.

Patogenezė

Evanso sindromas yra dviejų ligų pasireiškimas vienu metu: imuninės trombocitopeninės purpuros ir autoimuninės hemolizinės anemijos. Prieš eritrocitus nukreipti antikūnai sukelia hemolizę ir anemiją, o prieš trombocitus nukreipti antikūnai prie jų prisijungę sukelia jų pašalinimą blužnyje.

Gydymas

Antrinė ligos forma gydoma šalinant priežastį, t. y. gydant pagrindinę ligą. Evanso sindromo gydymui skiriami gliukokortikoidai, jei nepasiekiama atsako, galima skirti imunosupresinius vaistus – ciklosporiną A, vinkristiną, arba imunoglobulinus. Daugėja duomenų apie Helicobacter pylori eradikacijos efektyvumą. Šitaip pasiekiamas kraujo rodiklių pagerėjimas nemažai pacientų daliai.
Tortola

Tortola (angl. Tortola) – didžiausia ir gausiausiai gyvenama sala Britų Mergelių salose. Plotas 55,7 km². Ilgis 19 km, plotis 5 km. Sala kalnuota; vulkanizmas. Aukščausia vieta – Seidžo k. (530 m). Dažni žemės drebėjimai. Tortolą dengia tropiniai miškai, pakrantėse driekiasi smulkaus smėlio paplūdimiai.
Saloje gyvena 23,9 tūkst. gyventojų. Pagrindinis miestas – Rod Taunas.
Botevgradas

Istorija

Miestas V a. įkurtas trakų. Vėliau valdytas romėnų.
Makedonikos Neapolis Thessaloniki

istorija

Klubas įkurtas 1928 m.  Klubo komanda žaidė Graikijos elito divizione.
Parudaminio Kristaus Atsimainymo bažnyčia

Istorija

Kunigaikštis Konstantinas Ostrogiškis Parudaminyje pastatytai stačiatikių cerkvei davė dirvų ir pievų Terešiškių apylinkėse. Po 1596 m. buvo unitų bažnyčia. 1662 m. ir vėliau Ašmenos pakamaris J. Ziemla iš Parudaminio unitų bažnyčios atėmė turėtas privilegijas, žemes. 1700 m. unitų bažnyčia dar tebebuvo.
Jonas ir Johana Horainai Parudaminio dvarą 1726 m. paskyrė Vilniaus moterų benediktinių vienuolynui. 1744 m. minima koplyčia. Benediktinės 1776 m. pasistatė naują koplyčią. Ją aptarnavo nuolatinis kunigas. Caro valdžia 1866 m. kunigo skirti neleido. 1867 m. koplyčia uždaryta ir nugriauta. Varpai perduoti Inturkės cerkvei.
1906 m. patvirtintas inžinieriaus A. Filipovičiaus-Duboviko mūrinės bažnyčios projektas. 1908 m. pastatyta medinė bažnyčia, 1922 m. – dabartinė mūrinė, kuriai sklypą skyrė ir statybas fundavo Oskar Rouck.  1925 m. įkurta parapija.

Architektūra

Bažnyčia neogotikinė, stačiakampio plano, vienabokštė, su bokšteliais. Šventoriaus tvora akmenų mūro.
Kazimieras Graužinis

Kazimieras Graužinis (1898 m. rugsėjo 14 d. Martyniškiai, prie Giedraičių – 1962 m. birželio 5 d. Montevidėjas) – Lietuvos diplomatas, teisės daktaras. Brolis – Klemensas Graužinis (1890–1939), Ketvirtojo Seimo narys, sesuo – knygnešė Domicelė Graužinytė–Palevičienė.

Biografija

1919 Lietuvos kariuomenės savanoris, 1919 m. baigė Karo aviacijos mokyklą. Tarnavo Vilniaus komendantūroje ir Generaliniame štabe. XX a. trečiame dešimtmetyje baigė Paryžiaus universitetą, Politinių mokslų mokyklos Paryžiuje diplomatinį skyrių. 1927 m. teisės daktaras.
Nuo 1922 m. dirbo Lietuvos užsienio reikalų ministerijoje, pasiuntinybių Danijoje, Vokietijoje, Prancūzijoje, Latvijoje sekretorius. 1929–1932 m. prezidento A. Smetonos sekretorius. 1932–1939 m. laikinasis reikalų patikėtinis prie Šv. Sosto. Nuo 1939 m. – Lietuvos nepaprastasis pasiuntinys ir įgaliotasis ministras Pietų Amerikai. Iš pradžių rezidavo Buenos Airėse. 1940 m. liepos mėn. dėl Lietuvos sovietinės okupacijos įteikė protesto notas Argentinos vyriausybei, Urugvajaus, Brazilijos užsienio reikalų ministrams, kitiems Lotynų Amerikos šalių diplomatams. 1946 m. pabaigoje Argentinai suspendavus diplomatinius santykius su Baltijos šalimis 1947 m. perkėlė pasiuntinybę į Montevidėją (Urugvajus). 1950 m. inicijavo Urugvajaus lietuvių bendruomenės įkūrimą.
Vanda Paškevičienė

Biografija

1996 m. UAB „Microfood“ vyr. buhalterė.
1995 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Trakų rajono skyriaus narė.
1997–2000 m. Trakų rajono savivaldybės tarybos narė.
Elena Bykova

Biografija

Druskininkų Pirminės sveikatos priežiūros centro gydytoja psichiatrė. Pagalbos kenčiantiems nuo narkomanijos, AIDS ir ŽIV draugijos pirmininkė. Nuo 2003 m. Dzūkijos reabilitacijos centro direktorė, VšĮ „Išlaisvinimas“ direktorė.
Nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Druskininkų skyriaus narė.
1986–1988 m. Druskininkų tarybos deputatė, 2003–2007 m. Druskininkų savivaldybės tarybos narė.
Feliksas Barasevičius

Biografija

Gimė 1894 m. rugsėjo 12 d. Kėdainiuose, staliaus šeimoje. Anksti mirus tėvui metė mokyklą ir pradėjo dirbti. 1915 m. paimtas į Rusijos imperijos kariuomenę. 1917 m. kovojo raudonųjų pusėje Rusijos pilietiniame kare. Vėliau paskirtas į Varšuvos revoliucinį pulką. Žuvo 1918 m. balandžio 12 d. Maskvoje, kai Varšuvos revoliuciniui pulkui buvo skirta užduotis sunaikinti Maskvos Donsko gatvėje įsikūrusius anarchistus. Palaidotas Nekropolyje prie Kremliaus sienos.
Povilas Alšėniškis

Biografija

Kilęs iš XIII a.-XVI a. Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės didikų Alšėniškių giminės. Tėvas Aleksandras Alšėniškis, motina Sofija Sudimantaitė, (Zofia Sudymuntowiczówna)  broliai Jonušas Alšėniškis, Jurgis Alšėniškis.
1504–1507 m. studijavo Krokuvos universitete. Nuo 1507 m. Lucko vyskupas. 1512 m. dalyvavo Katalikų bažnyčios visuotiniame susirinkime Romoje, susipažino su italų renesanso kultūra. Įsiteikdamas Lietuvos didžiajam kunigaikščiui Žygimantui Senajam, 1533 m. jo žmonai Bonai Sforcai užrašė Rokantiškių pilį, savo namus ir sklypus Vilniuje, pačiam valdovui po savo mirties – du dvarus, atsisakė Punios seniūnijos. Tai padėjo jam tapti Vilniaus vyskupu, nuo 1536 m. Vilniaus vyskupas.
Su prasidėjusia Lietuvoje reformacija kovojo plėsdamas bažnytines dignitorijas. Vilniaus vyskupijos kanauninkų skaičių padidino nuo 12 iki 14, intensyvindamas kunigų veiklą vertė dominikonus reguliariai pamokslauti Katedroje. 1555 m. vasario mėn. sušaukė vyskupijos sinodą. Skatino valdovą imtis represijų prieš protestantus. 1542 m. jo iniciatyva buvo uždaryta pirmoji Lietuvos aukštoji mokykla, kurią 1539 m. Vilniuje įsteigė Abraomas Kulvietis ir Stanislovas Rapolionis.
Gyveno ištaigingai. Globojo menus. Savo portretus ir kitus meno kūrinius užsakydavo italų meistrams. Seniausiu Lietuvos ekslibrisu laikomas Vilniaus vyskupo Povilo Alšėniškio knygos nuosavybės ženklas, sukurtas nežinomo dailininko apie 1533 m. Beveik iš naujo atstatydino 1529 m. sudegusią Vilniaus katedrą, savo rūmų sode 1533 m. sudegusios koplyčios vietoje 1543 m. pastatydino renesansinę Šv. Kryžiaus koplyčią su išmūrytų piliastrų orderiu fasade ir fundacine plokšte, išrašyta renesansine antikva. Pastatė Dunilovičių Švč. Trejybės bažnyčią. Pradėjo kurti Vilniaus kankinių pranciškonų kultą, užsakė miniatiūromis iliustruotą lenkų istoriko J. Dlugošo herbyno „Kleinodų“ nuorašą, kuris turėjo keletą lietuviškų „priedų“.
XVI a. italui dailininkui Džovaniui dal Montei (it. Giovanni dal Monte) priskiriamas Vilniaus vyskupo kunigaikščio Povilo Alšėniškio portretas yra Lietuvos dailės muziejuje. Tačiau kai kurie menotyrininkai šio portreto tapatybę neigia.
Bhava

Bhava budizme

Budizme bhava reiškia gyvenimo ir mirties tąsą, sąlygotą „įsikibimo“ į šį pasaulį, „prisirišimo“ prie jo, sukelto troškimo toliau gyventi ir patirti pojūčius. Taigi bhava yra sąlyga, leidžianti rastis įvairiausių pavidalų gyvoms būtybėms per gimimą.
Bhava (tapsmas) yra dešimta grandis Dvylikanarėje sąlygotosios kilmės grandinėje.
Natanas Cvi Finkelis

Biografija

Gimė 1849 m. Raseiniuose. Jaunystėje mokėsi Kelmės ješivoje pas rabiną Simcha Zissel Ziv. 1877-1878 m. Musaro entuziastų daugiausiai Eliezerio Jaakovo Haveso ir rabio Natano Cvi Finkelio pastangomis pradėtas steigti Kauno kolelis. 1882 m. padedamas ir skatinamas rabino Yisroel Salanter įkūrė Vilijampolės ješivą. Natano Cvi Finkelio auklėtiniai XX a. pradžioje ėmė steigti arba tapdavo kitų ješivų vadovais tiek Lietuvoje, tiek ir už jos ribų, baltarusiškose žemėse, Lenkijoje. Po I pasaulinio karo persikėlė dirbti į Palestinos miestą Hebroną, kur įkūrė Vilijampolės ješivos filialą, kuris vėliau tapo savarankišku ir vadinosi Knesses Yisroel. Mirė 1927 m. Jeruzalėje.
Palangos miesto savivaldybė

Seniūnijos

Palangos savivaldybėje yra viena – Šventosios seniūnija.
Neurolingvistinis programavimas

Neurolingvistinis programavimas (NLP) – metodų rinkinys skirtas žmogaus „subjektyvaus pažinimo struktūroms“ suprasti ir paveikti. Kol kas atlikti moksliniai tyrimai nepatvirtino jokio NLP efektyvumo, be to, NLP metodikos prieštarauja turimoms psichologijos bei neurologijos žinioms, todėl neurolingvistinis programavimas yra laikomas pseudomokslu.
NLP 1973 m. sukūrė JAV psichologas Richard Bandler su lingvistikos profesoriumi John Grinder, jiems abiem NLP kurti padėjo mokslininkas Gregory Bateson.
NLP hipnozę labiausiai ištobulino Milton Hyland Erickson, MD (* 5/12/ 1901  Aurum, Nevada- † 25/3/ 1980  Fenikse, Arizona) Amerikos psichiatras, besispecializuojantis  medicininėje hipnozėje. Jis daug metų prezidentavo Amerikos Klinikinės Hipnozės Bendrijai.
Vestfoldas (regionas)

Geografija

Regionas išsidėstęs Skagerako pakrantėje, į vakarus nuo Oslo fjordo. Tai davė jam pavadinimą, mat Vestfoldas reiškia „į rytus nuo Foldo“ (taip senovėje buvo vadinamas Oslo fjordas). Į pietvakarius nuo jo yra Grenlandas, o šiaurės rytuose – Eikeris, rytuose (už fjordo) – Folo ir Estfoldas, šiaurės vakaruose – Numedalis. Vakaruose regionas pereina į aukštumas – Vidurio Telemarką.
Regionui būdingos pajūrio lygumos. Teka viena didžiausių Norvegijoje upių – Niumdalslogenas.

Istorija

Vestfoldas yra vienas svarbiausių Norvegijos valstybingumo židinių. Čia pastatytas seniausias Norvegijoje miestas Kaupangas, o dabartinė apskrities sostinė Tionsbergas yra seniausias iki mūsų dienų egzistuojantis Norvegijos miestas. Šie miestai buvo labai svarbūs viduramžių vikingų prekyboje.
VII a. čia susiformavo atskira Vestfoldo karalystė. Netrukus joje įsitvirtino Inglingų dinastija, kuri buvo kilusi iš Švedijos (Svealando). Dinastija atėjo, kuomet Solioro karalystės šiaurės kalnuose karalius Halfdanas Baltieji Kaulai nukariavo dideles sritis, įskaitant Toteną, Hadelandą, Hedmarkeną, Romerikę, o galiausiai prisijungė ir dalį Vestfoldo. Tačiau Vestfolde galutinai įsitvirtino tik jo sūnus Eisteinas, kuris vedė senojo Vesfoldo karaliaus Eriko Agnarsono dukterį Hildą, ir paveldėjo sostą. Nuo tada Inglingai valdė Vestfoldą kartu su Romerike.
Kaip ir kitų Vikeno karalysčių, Vestfoldo atstovai rinkdavosi Borgartingo liaudies susirinkime Sarpsborge. Inglingams išplėtus savo giminystės ryšius didžiumoje Rytų Norvegijos karalysčių, formavosi prielaidos jų suvienijimui. Tai buvo padaryta IX a. iš Vestfoldo, valdant Haraldui Gražiaplaukiui.
Tačiau netrukus Norvegija vėl padalinta į smulkias karalystes tarp Haraldo sūnų, o Norvegijos politinis centras perkeltas į Vakarų Norvegiją. Vestfoldą gavo jo sūnus Bjornas Pirklys. Šį nužudžius jo broliui Norvegijos karaliui Erikui Kruvinajam Kirviui, Vestfoldą perėmė jo brolis Olavas Haraldsonas (valdęs Vigulmarką).
Vėliau Vestfoldas, kaip ir visas Vikenas, atiteko Danijai, kuri čia viešpatavo tiesiogiai. Norvegijoje X a. į valdžią grįžus Gražiaplaukio dinastijai, Vestfoldas kaip karalystė buvo panaikintas. XI a. čia sukurta Vestfoldo apskritis. Nuo XII a. perėjus į syssel sistemą, Vestfoldas priklausė Tionsbergo apygardai (Tønsbergsysle).
1308 m. sukūrus lėnus, regionas priskirtas Akešhiuso lėnui (nuo 1662 m. – amtui). Jį sudarė dvi grafystės (grevskap): Laurvigenas ir Jarlsbergas.
Dokas (sala)

Dokas (gr. Δοκός) – maža Graikijos sala Argo–Sarono įlankoje, netoli Idros. Nuo Peloponeso pusiasalio skiria siauras sąsiauris, kartais vadinamos Idros įlanka.
Administraciškai Dokas priklauso Idros demui (Pirėjo nomas). Plotas – 12 km². 2001 m. saloje gyveno 13 žmonių. Saloje gyvena keletas stačiatikių vienuolių ir avių piemenys.
Sala yra uolėta, uolų aukštis iki 308 m. Tai menkai apaugusi sala su menkais vandens ištekliais.
Nuo archajinės Graikijos laikotarpio sala buvo vadinama Aperopia.

Sala dar senovėje buvo laikoma strategiškai svarbia. Rytinėje salos pusėje tebėra Bizantijos ir Venecijos laikų pilies griuvėsiai. Graikijos nepriklausomybės karo metu Idros salos pajėgos naudojo Doką kaip uostą.

Kasinėjimų duomenys

Archeologiniai Doko kasinėjimai rodo, kad sala buvo gyvenama nuo 6000 m. pr. m. e.
1975 m. Peter Throckmorton Doke aptiko nuskendusio laivo liekanas (2500–200 m. pr. m. e.), kurios dabar laikomos seniausio pasaulyje laivo liekanomis pasaulyje.
Heraklionas

Istorija

Apgyvendintas nuo neolito laikų. Heraklionas yra netoli Knoso rūmų, kurie Mino civilizacijos laikotarpiu buvo didžiausia gyvenvietė Kretoje. Nors nėra archeologinių įrodymų, manoma, jog Herakliono vietoje nuo 2000 m. pr. m. e. galėjo būti Knoso uostas.

Įkūrimas

Dabartinį Heraklioną 824 m. įkūrė saracėnai, išvaryti iš Andalusijos emyro Al Hakamo I, kai atėmė Kretą iš Bizantijos imperijos. Jie iškasė griovį aplink miestą, kurį pavadino arab. ربض الخندق = rabḍ al-ḫandaq („Griovio pilis“). Saracėnai leido savo uostu naudotis piratams, kurie puldinėjo Bizantijos teritorijas Egėjo jūroje.

Bizantijos laikotarpis

961 m. Nikiforas Fokas, vėliau tapęs Bizantijos imperatoriumi, išsilaipino Kretoje ir apgulė miestą. Po ilgos apgulties miestas krito, saracėnai buvo išžudyti, miestas nusiaubtas ir sudegintas. Atstatytas miestas Chandax buvo valdomas Bizantijos 243 metus.

Venecijos laikotarpis

1204 m. miestą nusipirko Venecijos respublika. Tai buvo sudėtingo politinio sandėrio, į kurį taip pat įėjo Izaoko II Angelo Bizantijos sosto susigrąžinimas, dalis. Venecijiečiai pagerino saugumą, pastatydami milžiniškas tvirtoves, kurios stovi iki šiol, bei didelę sieną (40 m storumo, 7 bastionai) ir tvirtovę uoste. Chandax buvo pervadintas Kandija (Candia) ir buvo Kandijos kunigaikščio sostine, o venecijiečių Kreta tapo „Regno di Candia“ (Kandijos karalyste). Miestas išlaikė naują pavadinimą daugybę šimtmečių, taip buvo vadinama net visa sala. Įtvirtinti valdžią iš Venecijos į Kretą buvo perkeliamos šeimos 1212 m. Dviejų kultūrų bendras egzistavimas ir Italų renesansas paskatino menų suklestėjimą, vadinamą Kretos renesansu.

Osmanų laikotarpis

Per Kretos karą (1645–1669 m.) osmanai buvo apgulę miestą 22 metus 1648–1669 m. Manoma, kad tai ilgiausia apgultis istorijoje. Paskutinėje fazėje, kuri truko 22 mėnesius, žuvo 70 tūkst. turkų, 28 tūkst. kretiečių ir vergų bei 29 088 miestą gynusių krikščionių. Osmanai miestą vadino Kandiye (salą irgi), o graikai neoficialiai Megalo Kastro (Didžioji pilis). Osmanams valdant uostas nuseko ir laivininkystė persikėlė į Chaniją salos vakaruose.

Dabartiniai laikai

1898 m. buvo sukurta autonominė Kretos valstybė, vis dar valdoma osmanų. Princas Jurgis tapo vyriausiu įgaliotiniu, o viską prižiūrėjo tarptautinė taryba. Didžiosioms valstybėms (1898–1908 m.), tiesiogiai okupavus Kretą, miestas atsidūrė britų zonoje. Tuo metu miestas buvo pavadintas Heraklionu pagal romėnų uostą Heracleum (Heraklio miestas), kurio tiksli vieta nežinoma.
1913 m. po Balkanų karų Kreta ir Heraklionas tapo Graikijos karalystės dalimi. 1941 m. per II pasaulinį karą smarkiai nuniokotas britams ir graikams kaunantis su vokiečiais ir italais dėl Kretos. Iki 1944 m. gruodžio mėn. buvo okupuotas vokiečių. Po karo atiteko Graikijai.
BSV Bad Bleiberg

Istorija

2003 m. prisijungė prie BSV Juniors Villach klubo, tačiau 2006 m. atkurtas.
Rokio tunelis

Rokio tunelis (rus. Рокский туннель, gruz. როკის გვირაბი) – kalnų tunelis Transkaukazo magistralėje, kertančioje Didžiojo Kaukazo kalnagūbrį. Vieninteliame kelyje jungiančiame Šiaurės ir Pietų Osetijas. Eismas tuneliu pradėtas 1984 m. lapkričio 27 d. Tunelis įrengtas daugiau nei 2 km aukštyje virš jūros lygio. Ilgis – 3 730 m.
HŠK Građanski Zagreb

Istorija

1911 m. Zagrebe įkurtas „Građanski“ klubas. Po antrojo pasaulinio karo, kai Jugoslavijoje įsigalėjo komunistų partija, visų Zagrebo futbolo klubų veikla buvo sustabdyta. Dėl to 1945 m. birželį ir „Građanski“ veikla sustabdyta. Po keleto dienų įkurtas naujas Dinamo Zagreb klubas, į kurį buvo sukviesti geriausi „Građanski“ žaidėjai.
Purimas

Purimas (hebr. פּוּרִים) – pavasario šventė, kurios metu švenčiamas žydų išgelbėjimas nuo mirties Babilone. Vyksta pagal Hebrajų kalendoriaus adaro mėnesio (vasario-kovo mėn. pagal Grigalių) 14 d., po žydų pergalės prieš savo priešus.

Istorija

Karaliaus Ahasvero patarėjas Amanas nekentė žydų, todėl jis pasiūlė karaliui juos sunaikinti mainais už didelius turtus. Pasiūlymas buvo priimtas ir laikomas didžiulėje paslaptyje, tačiau žydai apie didelį pavojų sužinojo. Karalienė Estera buvo žydų kilmės, sinedriono pirmininko Mordekajaus dukterėčia. Ji liepė žydams tris dienas pasninkauti. Be to, ji ketvirtą dieną nuėjo pas karalių prašyti pasigailėti žydų tautos. Karalius neatsispyrė gražuolei žmonai ir sutiko, vėliau dar ir pakardamas Amaną.

Papročiai

Žodis purim reiškia burtą, kurį karalius metė norėdamas išrinkti dieną, kada bus sunaikinti visi žydai. Tam atminti per purimą vaikai žaidžia vilkeliais (suktukais). Judėjai per Purimo šventę skaito Esteros knygą, kurioje pasakojama apie žydaitę Esterą, tapusią Persijos karaliaus Ahasvero žmona. Svarbiausia šių laikų purimo šventės tradicija – tai Esteros ritinio, pasakojančio purimo istoriją, skaitymas sinagogoje. Skaitymo metu pasigirdus Amano vardui, visi ima belsti, kelti triukšmą specialiomis tarškynėmis ir t. t. Taip daroma todėl, kad nebūtų girdimas Amano vardas, kad jis būtų ištrintas iš žmonių atminties.
Purimas yra linksmiausia žydų šventė, jos metu priimta ir netgi būtina persirengti, rengti karnavalus, paradus, daug vaišintis, dovanoti maistą kitiems.
Employment

Įdomybės

Motociklas, kurio variklio garsas panaudotas dainos „Saturday Night“ pradžioje, priklauso Graham Coxon. Ant kompaktinės plokštelės idėklo yra padėka jam: „Graham Coxon's motorbike, (1935 Kaiser 'Chief' 750cc Manx TT Works Racer) appears courtesy of Transcopic Records“.
Nusratas Fate Ali Chanas

Biografija

Nusratas Fate Ali Chanas gimė Faisalabade, buvo penktasis vaikas ir pirmasis sūnus kavali atlikėjo, muzikologo Fate Ali Chano šeimoje. Chanų giminė kavali muziką atlikinėjo jau 600 metų. Nusratas Fate taip pat nuo pat jaunystės pradėjo lavintis muzikoje – grojo tabla, lankė klasikinio dainavimo (chajal) pamokas. 1964 m. Nusrato tėvas mirė, todėl jo mokymu apsiėmė jo dėdės – Salamatas ir Mubarakas Ali Chanai.
1971 m. Nusratas Fate Ali Chanas tapo giminės kavali grupės lyderiu. Grupė pavadinta Nusrat Fateh Ali Khan, Mujahid Mubarak Ali Khan & Party. Debiutavo Pakistano radijo festivalyje, vėliau sukūrė hitu tapusią dainą Haq Ali Ali. Pasirašė kontraktą su britų įrašų kompanija „Oriental Star Agencies“, dalyvavo koncertuose Jungtinėje Karalystėje.
Dainininkas susipažino su žymiu britų muzikantu Pyteriu Gabrieliu ir 1985 m. prisidėjo kuriant jo albumą Passion: Music for The Last Temptation of Christ. Su kanadiečių prodiuseriu Maiklu Bruku įrašė albumus Mustt Mustt (1990 m.) ir Night Song (1996 m.), prisidėjo įrašant muziką filmams Dead Man Walking, Natural Born Killers, Bandit Queen, įvairiems indų, pakistaniečių filmams. Pyterio Gabrielio įrašų kompanija „Real World Records“ padėjo Nusratui Fate Ali Chanui išleisti solinius albumus.
1992–1993 m. Nusratas Fate Ali Chanas grojo Vašingtono universiteto etnomuzikologijos departamente, dalyvavo WOMAD pasaulio muzikos festivalyje ir daugelyje kitų renginių. 1997 m. jo albumas Intoxicated Spirit nominuotas Grammy apdovanojimui geriausio tradicinės muzikos albumo kategorijoje.
1997 m. Nusratas Fate Ali Chanas dėl inkstų veiklos sutrikimo paguldytas į Londono ligoninę, kur po kelių dienų mirė nuo širdies smūgio. Jo kūnas palaidotas Faisalabade.
Nusratas Fate Ali Chanas per savo karjerą išleido 125 albumus, jis laikomas žymiausiu visų laikų kavali atlikėjų. 1987 m. apdovanotas Pakistano prezidento „atlikėjo apdovanojimu“, 1995 m. gavo UNESCO muzikos apdovanojimą, 1996 m. apdovanotas Monrealio filmų festivalyje. Po mirties įtrauktas į geriausių Azijos atlikėjų sąrašą, „National Public Radio“ Chaną įtraukė į geriausio pasaulyje balso savininkų sąrašą, CNN įtraukė į geriausių paskutinio penkiasdešimtmečio muzikos ikonų dvyliktuką.
Apie dainininką sukurti 5 dokumentiniai filmai, įrašyta keliasdešimt koncertinių filmų.
Algirdas Jusas

Biografija

1979 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, mokslinis agronomas. Butrimonių seniūnijos seniūnas.
Naujosios sąjungos narys. 2007 m. ir 2011 m. (atsisakė mandato) Alytaus rajono savivaldybės tarybos narys. 
Žmona Dalia, vaikai Vaida, Marius.
Seklyčia (ansamblis)

Istorija

„Seklyčia“ susikūrė 1986 m. Lietuvos žemdirbystės institute. Iš pradžių neketinta rodytis scenoje, norėta tik susirinkus padainuoti, pašokti, suorganizuoti švenčių sau ir bendraminčiams. Ilgainiui toks požiūris keitėsi, ir ansamblis ėmė aktyviai koncertuoti.

Veikla

Aktyviai koncertuojantis kolektyvas yra nuolatinis Pasaulio lietuvių dainų švenčių (1994, 1998, 2003 m.), tarptautinių folkloro festivalių „Baltica“ (1996, 2002 m.), „Skamba skamba kankliai“ (2001–2005), „Atataria lamzdžiai“, „Vai žiba žiburužiai“ (1998 m.), „Trys ratilėliu“, Kernavės Joninių ir kitų švenčių dalyvis. Per dvidešimt penkerius savo veiklos metus kolektyvas tapo vienu brandžiausių folkloro ansamblių Kėdainių rajone. Ansamblio programas pristatė LTV laidos „Mūsų miesteliai“, „Gero ūpo“, Lietuvos radijas, kompaktinės plokštelės (rinkinys „Margi dvarai“ (2005 m.), atskira plokštelė „Galiam sodi rymojau“ (2008 m.)).
Ansambliečiai dainuoja, šoka, groja tradiciniais liaudies instrumentais. Veiklos pradžioje kolektyvo repertuare buvo įvairių Lietuvos regionų dainų, vėliau imta labiau gilintis į savo krašto liaudies kūrybą. Repertuare vyrauja Kėdainių krašto įvairios proginės liaudies dainos, kuriose paliečiamos karo, darbo, vestuvių, jaunimo, įvairių apeigų temos. Be dainų, liaudies kūryba pristatoma ir šokiais, rateliais, žaidimais, smulkiosios tautosakos pavyzdžiais.
Haverfordwest County AFC

Istorija

1899 m. įkurtas klubas. Yra dalyvavęs elito diviziono kovose.
Lentvario kilimai

UAB Lentvario kilimai (Lentvario kilimų fabrikas) – kilimų fabrikas Lietuvoje. Sovietiniais laikais dirbo apie 1300 darbuotojų. Gamybos cechai dirbo 3 pamainomis. Kasmet būdavo išaudžiama tūkstančiai kvadaratinių metrų kilimų ir kiliminių gaminių, kurių paklausa būdavo didžiulė. Turėjo 41 dvigubo audimo žakardines stakles, 2 siūtinių kilimų siuvimo agregatus, siūtinių kilimų lateksavimo mašiną (1978 m.). Produkcija sudarė 32,8 mln. rublių; pagaminta 1,26 mln. m² žakardinių kilimų, 1,51 mln. m² siūtinių kilimų ir 16 tūkst. m² rykštinių takų (1978 m.). Produkcija buvo siunčiama į 13 sąjunginių SSRS respublikų ir Lenkiją. Lentvario kilimai buvo eksponuojami tarptautinėse parodose bei mugėse Leipcige, Paryžiuje, Niujorke, Londone, Maskvoje, Varšuvoje, Irane, Alžyre, JAR ir kitose šalyse. 
Parduotuvės veikia    Vilniuje,    Kaune,    Klaipėdoje ir     Lentvaryje.
Adresas: Klevų al.46, LT-25101 Lentvaris.  Administracija  įsikūrusi buvusiuose Lentvario dvaro grafų rūmuose.

Istorija

Buvusiame Lentvario dvare įkurti kilimų fabriką sumanė čia apsilankęs tuometis Lengvosios pramonės ministro pavaduotojas I. Teriošinas. 1957 metais iš pradžių tai buvo Kauno vilnonių audinių fabriko „Drobė“ bandomasis kilimų audimo cechas. Pirmieji kilimai buvo išausti dvaro rūmų patalpose. Čia buvo atvežtos 6 pasenusios „Hartmon“ audimo staklės. Šaltkalviai-remontininkai stakles pritaikė austi juostelinį audinį. Vėliau sumontavo juostelinio audinio pjaustymo stakles, šeivavimo automatą „UMPA-1“, metmenų metimo mašiną ir kitus kilimų gamybai reikalingus įrengimus.
1957 m. rugpjūčio 20 d. buvo išaustas pirmasis juostelinis kilimas. Pirmuosius pramoninės gamybos lietuviškus kilimus audė: J. Adomavičiūtė, O. Dimšienė, S. Kudrevičiūtė, T. Barabanova, P. Visockaitė, J. Ogilbaitė ir kt. audėjos.
1958 metais Lentvario kilimų fabrike dirbo 289 darbuotojai. Pagaminta 37869 m² kiliminių gaminių, iš jų 52,6 proc. pirmos rūšies.
Fabriko klube veikė dešimt meno saviveiklos ratelių, čia repetuodavo ir koncertuodavo šokių ir dainų kolektyvai, mišrus choras, merginų pučiamųjų ansamblis, vaikinų estradinis ansamblis. Dalyvauta respublikinėse dainų šventėse,  pažymėtos įvairios šventės.
Saviveiklinė kino studija „Vyturys“ sukūrė 30 techninių, dokumentinių ir vaidybinių filmų.
Fabrike buvo skatinama sportinė veikla, veikė turizmo ir alpinizmo sekcijos.