google/wiki40b huggingface dataset:
Elke Sommer

Biografija

Elkė gimė pastoriaus barono Peterio von Schletz šeimoje Berlyne. Vykstant karui, jie buvo evakuoti į kaimą neroli Erlangeno. Baigusi mokyklą, ji išvyko gyventi į Angliją, kur tikėjosi pagerinti savo anglų kalbos žinias.
1958 m. ją, atostogaujančią Italijoje, pastebėjo režisierius Vittorio De Sica, pasiūlęs pirmąjį vaidmenį kine. Elkė su motina tuo metu atostogavo Viaredže ir nusprendė dalyvauti vietiniame grožio konkurse „Mis Viareggio Turistica“, kurį laimėjo.
Elkė pakeitė savo pavardę į lengviau ištariamą „Zomer“ ir po kurio laiko persikraustė gyventi į JAV.
7 dešimtmetyje ji tapo žinoma Holivudo aktore ir vadinta to laikotarpio sekso simboliu. 1964 m. kaip geriausia debiutantė ji laimėjo Auksinį gaublį ( filmas „Premija“) ir vaidino su tokiais aktoriais kaip Peter Sellers, Bob Hope, Paul Newman ir Dean Martin. 
8 dešimtmečio viduryje ji daugiausia vaidino Europos režisierių filmuose. Vėliau susidomėjo tapyba. 1981 m. kartu su Bob Barker vedė grožio konkursą „Mis Universe“.

Šeima

1964-1981 m. buvo ištekėjusi už 17 metų vyresnio Holivudo naujienų rašytojo Joe Hyamso. Elkė patyrė keletą persileidimų ir šeima pradėjo griūti, tačiau vyras ilgus metus nesutiko skirtis.
1993 m. ji ištekėjo už 8 metais jaunesnio menedžerio Wolfo Waltherio.
Voveraičių senosios kapinės

Kapinės

Kapinėms priskirta teritorija stačiakampio plano, pailga šiaurės vakarų - pietryčių kryptimi, nuo 76 m (pietų pusėje) iki 89 m (šiaurės pusėje) ilgio ir nuo 50 m (rytų pusėje) iki 62 m (vakarų pusėje) pločio. Šiaurinė, centrinė ir pietvakarinė jos dalys dirvonuoja, o likusi apaugusi spygliuočių (eglių) mišku.
Šiaurės rytinėje dalyje yra kalvelė, vadinama Kapeliais, Maro kapeliais (Markapiais). Ji ovalo plano, pailga rytų – vakarų kryptimi, 25 x 20 m dydžio, apaugusi medžiais. Kalvelės pietiniame šlaite arčiau papėdės stovi koplytėlė, o į vakarus nuo jos – monumentalus kryžius.
Teritorijos plotas – 0,59 ha.

Koplytėlė

Medinė, stačiakampė stačiasienė, vienkamarė, atvira iš priekio, su triišlaičiu stogeliu, virš kurio kyla kaltinis ornamentuotas kryželis.
Viduje stovi medinė, polichromuota Švč. Mergelės Marijos Širdies skulptūra.

Istorija

Įrengtos XVII a. antroje pusėje, veikė iki XVIII a. pabaigos. Jose laidoti Voverių, vėliau - Voveraičių, kaimo gyventojai. Po 1795 m. pradėjus mirusiuosius vežti į Kretingos parapijos kapines, senosiose kapinaitėse nuo XIX a. iki XX a. 2 dešimtmečio be kunigo buvo pakasami nekrikštyti mirę kūdikiai, savižudžiai, šiltinės ir kitų ligų epidemijų aukos.
Seniau kapinėse stovėjo keli monumentalūs mediniai kryžiai, o priešais juos - koplytėlė su Švč. Mergelės Marijos Širdies skulptūra, daryta XIX a. pab. (autorius nenustatytas). Jiems sunykus, žemės savininkas Steponas Pormalis 1936 m. pastatė naują koplytėlę, į kurią perkėlė skulptūrą, o abipus koplytėlės – porą ąžuolinių kryžių. Koplytėlė su skulptūra 1971 m. paskelbta vietinės reikšmės dailės paminklu (unikalus kodas 9568).
Švč. Mergelės Marijos Širdies skulptūrai priskiriama stebuklinga galia. Prie jos žmonės rinkdavosi pasimelsti, susirgę darė įžadus, nelaimei atsitikus prašė užtarimo. Per gegužines pamaldas visas kaimas rinkdavosi prie koplytėlės ir giedojo Visų šventųjų litaniją.
Tarpukariu į vakarus nuo Maro kapelių naujakurių statyboms buvo kasamas žvyras. Žvyrduobėse buvo randama žmonių kaulų ir įvairių įkapių.
Prie kapinių seniau vaidendavosi. Iš jų išeidavusios ir laukuose klaidžiodavusios ugnelės (mirusiųjų vėlės).
Kapines kaip kultūros paveldo objektą 1935 m. išaiškino Kretingos kraštotyros draugija. 1956 m. jas žvalgė kraštotyrininkas, fotografas Vladas Šaulys, 1959 m. – muziejininkas Juozas Mickevičius, 1992 m. – Julius Kanarskas (Kretingos muziejus), 1995 m. – Kultūros paveldo centras (istorikės Loreta Kazlavickienė, Jadvyga Verksnienė). 1974 m. kartografavo Respublikinis žemėtvarkos projektavimo institutas, 1982 m. – Visasąjunginio žemės ūkio aerofotografinių tyrinėjimų instituto Vakarų filialas.
Saugotinas kultūros paveldo objektas, turintis archeologinį ir memorialinį vertingųjų savybių pobūdį.
Ščeberka

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Pavadinimo kilmė

Tikėtina, kad kaimo pavadinimas kilo nuo šalia tekančios upės – Ščeberka. Švedų mokslininkas, Suvalkijos vandenvardžių ir vietovardžių tyrinėtojas Knut Olof Falk teigia, jog upelio dugnas yra nepaprastai akmenuotas, neretai primenantis akmenimis grįstą gatvę. Pasinaudodamas senesniu šio pavadinimo variantu Stebra (1547 m.) nustatė ryšį su jotvingišku žodžiu stabis (akmuo). Taigi Szczeberka (Ščeberka) yra lietuviško pavadinimo Akmena atitikmuo.
Turkestano kalnagūbris

Turkestano kalnagūbris – kalnagūbris Gisaro Alajaus kalnų sistemoje, Kirgizijos, Uzbekistano ir Tadžikistano teritorijose. Nusidriekęs iš rytų į vakarus 340 km, plotis – 30 km. Aukščiausia vieta siekia 5621 m (Piramidinė viršukalnė). Rytuose per Matčos kalnų mazgą jungiasi su Alajaus kalnagūbriu, pietuose Zeravšano slėnis skiria nuo Zeravšano kalnagūbrio.
Kalnai sudaryti daugiausia iš skalūnų, klinties ir smiltainio. Būdingas aukštikalnių reljefas. Yra Kani Guto karstinis urvas. Yra ledynų, kurių bendras plotas 540 km² (didžiausi – Zeravšano, Ščiurovo). Šiauriniame Turkestano kalnagūbrio šlaite veši kadagynai ir retmiškiai, kitur – uolynai, pusdykumės.
Centrinėje kalnagūbrio dalyje yra Šachristano perėja (3378 m), kuria eina Dušanbės–Chudžando plentas. Šiaurinėje pašlaitėje yra Zamino draustinis, telkšo Aikiolio ežeras.
Joseph Gurwin

Biografija

Gimė 1920 m. birželio 13 d. Kaune. 1934 m. vienas emigravo į JAV, kur apsigyveno Manhatane. Mokėsi Niujorko koledže, tačiau 1941 m. metė mokslus ir pradėjo dirbti pas dėdę karinės ekipuotės gamykloje. 1959 m. įkūrė Kings Point Industries karinės ekipuotės įmonę, kuri gamino neperšaunamas liemenes, dujokaukes ir parašiutininkų įrangą. Tapęs turtingu aukojo pinigus JAV ir Izraelio senelių namams, mokykloms ir moksliniams tyrimams. Rėmė Izraelio kosmoso agentūrą, už tai jo vardu buvo pavadinti du Izraelio paleisti satelitai: Gurwin-1b ir Gurwin-2-TechSAT. Buvo vienas iš JAV Holokausto memorialinio muziejaus įkūrėjų 1993 metais. Stipriai finansiškai nukentėjo investavęs į Bernard Madoff investicinį fondą, kur prarado 36 milijonus dolerių. Mirė 2009 m. rugsėjo 24 d. Niujorke nuo širdies smūgio.
Senoji katalikų bažnyčia

Senkatalikių bažnyčia - katalikiška, nuo Romos katalikų Bažnyčios nepriklausoma Bažnyčia. Katalikai, nepripažinę Pirmojo Vatikano susirinkimo nutarimų, buvo ekskomunikuoti, todėl įkūrė savo bendruomenes ir bažnyčias. Esminiai nesutarimai kilo dėl tokių dalykų, kaip popiežiaus neklystamumo dogma bei jo jurisdikcijos viršenybė.
Rimantas Žylius

Biografija

1991 m. baigė Klaipėdos Ievos Simonaitytės vidurinę mokyklą, Vilniaus universiteto Filosofijos fakultete baigė psichologijos studijas, psichologijos bakalauras bei organizacinės psichologijos magistras.
2000–2001 m. Ministro Pirmininko patarėjas informacinės visuomenės plėtros klausimais, 2001–2002 m. Seimo Informacinės visuomenės plėtros komiteto vyr. patarėjas. Buvo verslo konsultacijų ir IT sprendimų bendrovės „Metasite“, tarptautinės IT bendrovės „Hewlett-Packard“ darbuotojas. Žinių ekonomikos forumo tarybos narys ir steigėjas, Elektroninės valdžios koncepcijos sukūrimo iniciatorius ir vienas autorių. Nuo 2009 m. sausio 8 d. iki sausio 26 d. LR ūkio ministro Dainiaus Kreivio visuomeninis konsultantas verslo plėtros klausimais, nuo 2009 m. sausio 26 d. iki 2011 m. kovo Lietuvos ūkio viceministras, nuo 2011 m. kovo 17 d. ministras.
Aldona Šiaulienė

Biografija

1965–1970 m. Vilniaus universitete studijavo anglų filologiją. Nuo 1970 m. mokytojavo Šiaulių miesto mokyklose. Nuo 1975 m. Šiaulių viešosios bibliotekos (dabar Šiaulių Povilo Višinskio viešoji biblioteka) vyr. bibliotekininkė, nuo 1986 m. – Vaikų literatūros skyriaus vedėja. Stažavosi Kristianstado, Stokholmo ir Miuncheno bibliotekose. Pranešimus apie bibliotekinį darbą su vaikais skaitė tarptautinėse mokslinėse konferencijose.
Nuo 1993 m. Tarptautinės vaikų literatūros asociacijos (IBBY) narė, nuo 1994 m. žurnalo „Rubinaitis“ redkolegijos narė, 2003–2004 m. Šiaulių miesto Kultūros tarybos narė.  Lietuvos bibliotekininkų draugijos narė.
Jennifer Lawrence

Biografija

Jennifer gimė ir užaugo Luisvilyje, Kentukyje, Gary Lawrence ir Karen Lawrence šeimoje, kartu su dvejais vyresniais broliais Ben ir Blaine. Draugų ir šeimos praminta Jen, savo, kaip aktorės karjerą, pradėjo būdama 14. Prieš pradedama aktorystę mergina savo jėgas išbandė kaip palaikymo komandos šokėja, modelis, žaisdama žolės rutulį, futbolą, bet niekas jai per daug nepatiko. Mergina vidurinę mokyklą baigė dvejais metais anksčiau, tam, kad galėtų savo laiką skirti aktorystei. Augdama, pertraukomis tarp vaidmenų ji padėdavo vaikų vasaros stovykloje, kuriai vadovavo jos motina.
2004 pavasarį po ilgų įkalbinėjimų Jennifer tėvai sutiko nuvykti su dukra į Niujorką, kur vyko atrankos į talentų ir modelių agentūras. Jau tada jaunoji Jennifer buvo pastebėta, agentai bandė įtikinti jos motiną, kad šios praleistų vasarą Manhetene. Išėjus iš agentūrų Lawrence buvo pastebėta agento, kuris tuo metų filmavo „H&M“ reklamai, ji buvo pakviesta dar vienai perklausai. Perklausos metu agentai taip pat liko sužavėti merginos talentu. Jie primygtinai siūlė merginai vasarą praleisti Niujorke.
Taip jau nutiko, jog tą 2004 vasarą mergina praleido Niujorke. Ji nusifilmavo keliose reklamose ir MTV laidoje. Jos karjerai įgavus pagreitį, netrukus ji su visa šeima turėjo persikraustyti į Los Andželą.
Žvaigždė

Energijos šaltinis

Pagrindinis žvaigždžių energijos šaltinis – branduolinės reakcijos. Priklausomai nuo žvaigždės sandaros ir masės, vykstančios branduolių sąlajos reakcijos skirstomos į protonų ciklo (pp) ir CNO ciklo (anglies-azoto-deguonies) reakcijas, kurių metu vandenilis virsta heliu.
Protonų ciklo reakcijos vyksta Saulės tipo ir mažesnėse žvaigždėse.
Simonas Dominykas Druckis-Liubeckis

Biografija

Lenkijos bajorų Druckių-Liubeckių giminės atstovas, herbo „Druck“ savininkas. Liubavičiaus (Oršos pavietas), Lunino ir Pagosto (Pinsko pavietas) valdytojo Mikalojaus Druckio-Liubeckio ir Kristinos Stetkevičiūtės, Naugarduko kašteliono Bogdano Stetkevičiaus dukters, sūnus.

Šeima

Buvo vedęs du kartus: Janą Gadzebską ir Prancišką Kopecaitę. Turėjo sūnų Juozapą. Pranciška kitą kartą ištekėjo už Lietuvos didžiojo prievaizo Karolio Zaluskio ir mirė Liubovičiuose 1756 m. lapkričio 20 d.
Ignas Albavičius

Ignas Albavičius (1890 m. liepos 29 d. Lazdijai – 1970 m. balandžio 19 d. Ciceras, Ilinojaus valstija) – JAV lietuvių kunigas, visuomenės veikėjas.

Biografija

1907–1912 m. studijavo Seinų kunigų seminarijoje, 1912 m. įšventintas kunigu. 1912–1914 m. studijavo popiežiškajame Grigaliaus universitete Romoje, 1914 m. filosofijos licenciatas. Nuo 1954 m. prelatas.
1914 m. atvyko į JAV, nuo 1914 m. Čikagos Šv. Jurgio lietuvių parapijos, nuo 1918 m. Čikagos Dievo Apvaizdos lietuvių parapijos, 1940–1966 m. Cicero Šv. Antano lietuvių parapijos kunigas. Pastatė Dievo Apvaizdos bažnyčią, įrengė parapijos namus ir lituanistinę klase Cicere. Su kitais 1916 m. įkūrė spaudos bendrovę „Draugas“, jos pirmininkas. Vienas Amerikos lietuvių tarybos ir Bendrojo Amerikos lietuvių fondo organizatorių.
175548 Sūdžius

175548 Sūdžius (175548 Sudzius) – Asteroidų žiedo asteroidas, žymimas numeriu 175548. 2006 m. rugsėjo 27 d. Molėtų observatorijoje jį atrado lietuvių astronomai Kazimieras Černis ir Justas Zdanavičius.
Absoliutinis ryškis – 16,5. Vidutinis atstumas nuo Saulės – 2,64585 astronominio vieneto. Asteroido ekscentricitetas lygus 0,0711, žvaigždinis periodas per kurį jis apskrieja kitą kūną – 1571,95 dienoms (4,3 metų), polinkis siekia 1,28577° laipsnio. Asteroidas Sūdžius yra apie 2 km skersmens, jo masė apie 8400 mln. tonų.
Asteroidas pavadintas žymaus lietuvių astronomo Jokūbo Sūdžiaus garbei.
Vaineikių girininkija

Vaineikių girininkija yra Kretingos miškų urėdijos ir Kretingos rajono savivaldybės teritorijos centrinėje dalyje.

Apibūdinimas

Girininkija apima Kretingos rajono savivaldybės Darbėnų seniūnijos rytinę, Imbarės seniūnijos pietvakarinę, Kūlupėnų seniūnijos vakarinę ir Kretingos seniūnijos šiaurės rytinę dalį. Šiaurėje ribojasi su Grūšlaukės girininkija, vakaruose – su Darbėnų girininkija, pietryčiuose – su Kartenos girininkija, rytuose – su Telšių miškų urėdija.
Valstybinės reikšmės miškų plotas – 3616 ha, iš kurių 57% užima eglynai, 25% – beržynai ir 9% – drebulynai.
Girininkijoje išskirtos 3 tipų 8 kertinės buveinės, saugomos juodo gandro, sketsakalio ir 2 suopio lizdavietės.
Girininkijos miškuose yra 10 kultūros paveldo objektų: Kašučių senovės žemdirbystės vieta, Vaineikių akmuo su dubeniu, Genčų Medsėdžių, Pipirų, Ruginių, Vaineikių, Vaineikių Medsėdžių senosios kapinės, Didžiųjų Žalimų ir Kūlupėnų paminklai partizanams, paminklas paskutiniajam Lietuvos partizanui P. Končiui.
Orlando City SC

Istorija

Įkurtas 2013 m., nuo tada kasmet rungtyniauja Major League Soccer.
Halaibo trikampis

Halaibo trikampis (arab. مثلث حلائب = Muthāllath Ḥalāʾib) – ginčytina teritorija Šiaurės Afrikoje, Raudonosios jūros pakrantėje, ties Egipto ir Sudano siena. Užima 20 580 km² teritoriją, kurioje įsikūręs Halaibo miestas (prie jūros). Į šią teritoriją pretenduoja Egiptas ir Sudanas, bet faktiškai ji valdoma Egipto (Raudonosios Jūros muchafazos dalis).
Nors šis regionas vadinamas trikampiu, jo šiaurinė ir rytinė ribos nėra taisyklingos. Be to, šiam regionui kartais dar priskiriamas į pietus nuo 22° lygiagretės esantis Bir Tavilio kraštas. Dauguma regiono gyventojų yra klajokliai beduinai.

Istorija

Halaibo trikampis susidarė dėl dviejų skirtingų sutarčių neatitikimo: pagal 1899 m. Anglų-Egipto kondominiumą valstybių siena nustatyta ties 22° lygiagrete, tačiau 1902 m. britai išplėtė administracines Sudano ribas į šiaurę. 1958 m. Sudanui paskelbus nepriklausomybę į šį kraštą pareikštos pretenzijos, tačiau netrukus čia įžengė Egipto armija (tiesa, po mėnesio patraukta). Iki 1992 m. abi šalys drauge administravo Halaibo trikampį, kol Egiptas pareiškė pretenzijas Sudanui, kad šis leido Kanados naftos bendrovei regione ieškoti vandens. Egiptiečiai išsiuntė iš Halaibo regiono Sudano policiją ir kitus tarnautojus, iškėlė problemą į JTO ir Arabų Lygos lygmenį. 1998–1999 m. Sudano ir Egipto santykiai pagerėjo, o 2000 m. Sudanas atitraukė visas savo pajėgas iš regiono, bet neatsisakė pretenzijų į jį. Egiptas tuo tarpu vis labiau įsisavina regioną, perkėlė Sudano-Egipto muitinę iš Alšalatino prie 22° lygiagretės (Hadarboje).
Ketų kalba

Kalbiniai ryšiai

Ketų kalba yra vienintelė gyva kalba Jenisiejaus kalbų šeimoje (artima jugų kalba išnyko XX a. pab., dauguma kitų šios šeimos kalbų raštiškai neužfiksuota). Iškelta nemažai hipotezių, bandančių sieti ketų kalbą su kitomis pasaulio kalbomis ar kalbų grupėmis (burušaski, kinų-tibetiečių, na-dene, dene-kaukaziečių), tačiau jokių įtikinamų sąsajų nerasta.

Istorija

1788 m. ketų kalbą paminėjo biologas, keliavęs po Sibirą, Peter Simon Pallas. 1858 m. suomių mokslininkas Matthias Alexander Castrén pirmasis išleido ketų gramatiką ir žodyną. XIX a. ši kalba dažnai klaidingai priskirinėta finougrų kalboms. Vėliau ketų kalbą tyrė žymūs rusų kalbininkai (Vladimiras Toporovas, Borisas Uspenskis, Sergėjus Starostinas ir kt.). XXI a. pr. kalbos tyrimu užsiėmė JAV kalbininkas Edward Vajda.

Gramatika

Ketų kalboje išskiriami kietieji ir minkštieji priebalsiai, kalba toninė (dalis šnektų turi 5 tonus). Žodžių daryboje labai paplitusi inkorporacija, veiksmažodžių reikšmė keičiama priešdėliais, infiksais. Leksikoje yra skolinių iš samojedų, tiurkų, rusų kalbų.
Ardžešo apskritis

Geografija

Šiaurinę apskrities dalį užima aukščiausi šalyje Fegerašo kalnai su Moldovianu ir Negoju viršūnėmis. Šiaurės rytuose iškilę Liaotos kalnai. Centrinėje dalyje būdingos aukštumos, o pietuose paviršius nusileidžia į Valakijos žemumą. Svarbiausios upės – Ardžešas, Vedeja, Teleormanas. Kalnuose yra didelis tvenkinys – Vidraru ežeras.
Kantrimas

Istorija

XX a. pr. Kantrimas (Kontrimai) buvo dvaras Vilkijos valsčiuje.
Chromelis

Chromelis A

Chromelis A yra lydinys, sudarytas iš 80% nikelio ir 20% chromo (pagal masę). Vertinamas dėl didelio atsparumo korozijai ir oksidacijai aukštoje temperatūroje. Kitas dažnas pavadinimas yra nichromas 80-20 (angl. Nichrome 80-20), jis naudojamas elektrinio šildymo elementams.

Chromelis C

Chromelis C yra lydinys, sudarytas iš 60% nikelio, 16% chromo ir 24% geležies. Kitas dažnas pavadinimas yra nichromas 60 (angl. Nichrome 60), jis naudojamas elektrinio šildymo elementams, varžų apvijoms ir pan.
Sanukio žemė

Sanukis (讃岐国; Sanuki no kuni) – senoji Japonijos žemė, kurios vietoje dabar yra Kagavos prefektūra. Ribojosi su Avos bei Ijo žemėmis ir ties Naruto sąsiauriu – su Avadžio žeme. Pagal administracinį suskirstymą, tai buvo Nankaido srities dalis. Sanukis buvo apgyvendintas VII-ame amžiuje.
Manoma, kad senoji Sanukio sostinė turėjo būti netoli Sakaidės, tačiau tikslių duomenų nėra. Viduramžiais svarbiausiu tapo Takamacu miestas, kuris ir dabar yra Kagavos prefektūros sostinė.
Sengoku laikotarpiu Sanukį valdė Mijošio klanas. Į Sanukio valdymą įsikišo ir Čiosokabės klanas, tačiau jiems pralaimėjus mūšį prieš Tojotomį Hidejošį, Sanukis atiteko pastarajam ir jo žmonėms.
Adolf Bastian

Biografija

Heidelbergo universitete baigė teisę, studijavo biologiją Berlyno, Jėnos, Viurcburgo universitetuose. Pastarajame Adolfas Bastianas mokėsi pas Rudolfą Virhovą, su kuriuo 1869 m. kūrė Berlyno antropologijos draugiją. Tirdamas įvairių pasaulio tautų kultūrų bruožus, folklorą, mitus ir tikėjimus išplėtojo teoriją apie žmonijos psichinį bendrumą, kurio vystymasis priklauso nuo gamtinių sąlygų ir socialinės struktūros. Adolfo Bastiano rinkinių pagrindu 1873 m. įsteigtas Berlyno etnografijos muziejus, nuo 1886 m. pats Bastianas buvo jo direktorius. Daug keliavo po Afriką, Pietryčių Aziją, Ameriką.

Idėjos

Adolfas Bastianas laikomas vienu iš difuzionizmo krypties antropologijoje pradininkų. Savo darbuose atkartodamas evoliucionistus jis tvirtino, kad žmonijoje egzistuoja psichinė vienovė, t. y. žmonijos psichė yra iš esmės vienoda, todėl tiek tolygūs išsivystymai, tiek atskiri pasiekimai yra atskirų ir nepriklausomų konvergencijų rezultatai. Adolfas Bastianas išgarsėjo savo elementarių idėjų (vok. Elementargedanken) sąvoka. Jis įrodinėjo, kad žmonijoje esama tam tikro elementarių idėjų skaičiaus (panašiai kaip žmogaus kūnas susideda iš ląstelių). Šios elementariosios idėjos visur ir visada pasireiškia vienodai.
Adolfo Bastiano darbai turėjo įtakos struktūralizmui, ypač K. Levi-Stroso žmogiškojo mąstymo teorijos atsiradimui. Taip pat padarė didelę įtaką B. Malinovskiui, K. G. Jungui, F. Boasui, Dž. Kembelui.
Šiaulių pirmoji muzikos mokykla

Šiaulių pirmoji muzikos mokykla – neformaliojo švietimo ankstyvojo, pradinio ir pagrindinio muzikinio ugdymo įstaiga Šiauliuose, Trakų g. 43.

Istorija

Šiaulių muzikos mokykla įsteigta 1948 m. Tuomet vyriausybės nutarimu prie Šiaulių vidurinės muzikos mokyklos (dab. Šiaulių Sauliaus Sondeckio konservatorija) įkurta septynmetė muzikos mokykla, o vasario 28 d. pirmojo direktoriaus Jono Byros įsakymu paskirti pirmieji dėstytojai. Mokykloje fortepijono ir styginių instrumentų specialybės mokėsi apie 100 vaikų: 29 buvo perkelti iš vidurinės muzikos mokyklos (iki 14 metų) ir naujai priimtas 71 mokinys. Mokyklos patalpos buvo Vilniaus ir Vasario 16-osios gatvių kampe esančiame pastate, kartu su vidurine muzikos mokykla. 1958 m. septynmetė muzikos mokykla tapo savarankiška. 1961 m. mokykla pavadinta „Vaikų muzikos mokykla“, o 1967 m. jai suteiktos patalpos Kražių g. 15.
Iki 1990 m. vaikų muzikos mokykla buvo vienintelė tokio pobūdžio įstaiga Šiauliuose. Įsikūrus vaikų muzikos mokyklai prie Šiaulių konservatorijos, bei įsteigus 2-ąją muzikos mokyklą, kurios pagrindas pietiniame miesto rajone buvęs mokyklos filialas, 1992 m. pavadinimas vėl pakeistas į „Šiaulių 1-oji muzikos mokykla“. 1997 m. patalpas Kražių g. 15 grąžinus buvusiems savininkams, mokykla perkelta į Trakų g. 43 – tai buvusio fabriko „Verpstas“ administracijos pastato III–IV aukštai.
Mokykloje veikia Fortepijono, Styginių instrumentų,, Lietuvių liaudies instrumentų ir akordeono, Pučiamųjų ir mušamųjų instrumentų, Chorinio dainavimo skyriai.
Muzikos mokyklos choras „Gama“ – tarptautinių konkursų nugalėtojas.

Pedagogai

Mokykloje dirbo ar dirba: Domas Andrulis, Florijonas Anusauskas, Anicetas Arminas, Eduardas Balčytis, Stasys Bekeris, Stasė Dievaitytė-Skačkauskienė, Danutė Einikienė-Dovydėnaitė, Daina Kavaliauskienė, Laimutė Mameniškytė, Daiva Petravičienė, Nijolė Prascevičienė, Stefa Rimkevičiūtė, Valerija Ruzgaitienė, Bronius Sližys, Sigitas Vaičiulionis, Veronika Vitaitė, Vytautas Žvirblis.

Auklėtiniai

Šiaulių muzikos mokyklą baigė: Pranciškus Beinaris, Giedrė Grubinskaitė, Augustė Emilija Janonytė, Vytautas Juozapaitis, Stasys Juškus, Jonas Kievišas, Martynas Levickis, Romas Makarevičius, Irena Porvaneckienė-Adomaitytė, Zenonas Ragulskis, Sigitas Renčys, Dainius Trinkūnas, Gytis Trinkūnas, Evaldas Vaineikis, Algirdas Viesulas, Tadas Žukauskas.
Electricite du Cambodge FC

Istorija

Klubo ištakos siekia 2015 m.
Vida Žemeckienė

Biografija

Gyvulių produktyvumo kontolės asistentė.
Partijos Tvarka ir teisingumas Šilalės rajono skyriaus narė. Nuo 2011 m. Šilalės rajono savivaldybės tarybos narė. 
Sutuoktinis Vytautas.
Ceichgauzas

Ceichgauzas (rus. цейхгауз, iš vok. Zeughaus 'namas įrangai') – karinis ginklų, šaudmenų, mundiruotės ir kitų reikmenų sandėlis Rusijos kariuomenėje.
Paprastai ceichgauzams vadovaudavo kaptenarmusai.

Kita

Dabar Rusijoje yra leidykla „Ceichgauz“ (rus. Цейхгауз), kuri leidžia literatūrą karo istorijos klausimais.
Lietuvos TSR darbo liaudies komisariato žinios

Lietuvos TSR darbo liaudies komisariato žinios – mėnesinis informacinis biuletenis, ėjęs 1940 m. gruodžio 15 d. – 1941 m. gegužės 25 d. Kaune lietuvių ir rusų kalbomis.

Istorija

Išėjo šeši numeriai. Tiražas 5000-7500 egz.
KK181

Maršrutas

Kelias prasideda Seirijuose, kryžkelėje su  132  Alytus–Seirijai–Lazdijai  ir miestelio gatve. Eina per Lazdijų, Alytaus ir Marijampolės rajonus. Prie kelio yra šie miestai ir gyvenvietės: Meteliai, Spernia, Kalesninkai, Simnas, Ostampas, Verebiejai, Gudeliai, Šventragis. Baigiasi Igliaukoje, sankryžoje su  A16  Vilnius–Prienai–Marijampolė  ( E28  Berlynas-Gdanskas-Kaliningradas-Marijampolė-Prienai-Vilnius-Minskas ). Kelias eina tarp Dusios ir Metelio ežerų, kelią kerta Alytaus – Šeštokų geležinkelis, kelias driekiasi Žuvinto biosferos rezervato pakraščiu, prie Šventragio kerta Šlavantą. Simne kelias turi trumpą bendrą atkarpą su  131  Alytus–Simnas–Kalvarija .