google/wiki40b huggingface dataset:
Kapitonas leitenantas

Kapitonas leitenantas – TSRS, Rusijos, Ukrainos, Lietuvos, Latvijos ir Vokietijos karinio laivyno jaunesniojo karininko laipsnis, atitinkąs kapitono laipsnį armijoje ir aviacijoje. Taip pat – buvęs D. Britanijos armijos karinis laipsnis.
Šis laipsnis yra ir Suomijos (Kapteeniluutnantti), Danijos (Kaptajnløjtnant), Norvegijos (Kapteinløytnant) laivynuose.

Istorija

Kapitono leitenanto laipsnis atsirado skandinavų laivynuose ir iš pradžių reiškė kapitono padėjėją.
Kapitono leitenanto laipsnis atitinka leitenanto laipsnį JAV, Didžiosios Britanijos, Italijos, Prancūzijos kariniame jūrų laivyne. Daugelio šalių laivyne leitenanto laipsnis yra aukštesnis už leitenantą armijoje. Lenkijoje kapitono leitenanto laipsnį atitinka armijos kapitono laipsnis.

TSRS ir Rusija

TSRS ir Rusijos laivyno kapitonas leitenantas (rus. капитан-лейтенант, sutrumpintai neoficialiai каплей) yra laipsnis, žemesnis už trečio rango kapitoną ir aukštesnis už vyresnįjį leitenantą. TSRS karininkas galėdavo pasiekti šį laipsnį ne anksčiau kaip 5-ais tarnybos metais.
Šio laipsnio karininkai būna didelių karo laivų kovos dalių (rus. боевая часть) vadai, taip pat gali vadovauti 3-ios ir 4-os klasės karo laivams (priešpovandeniniams laivams, kateriams, minų traleriams ir kt.).

Vokietija

Vokietijos kapitonas leitenantas (vok. Kapitänleutnant, sutrumpintai KptLt/KL, neoficialiai Kaleun, Kaleu or Kaleut) pagal padėtį hierarchinėje lentelėje atitinka Rusijos laivyno kapitoną leitenantą ir leitenantą JAV laivyne. Tačiau jis gali vadovauti mažiems karo laivams (pvz., 206A klasės povandeniniams laivams), todėl jų atsakomybė aukštesnė ir atitinka JAV ar D. Britanijos komandoro leitenanto laipsnį.

Lietuva ir Latvija

Lietuvoje kapitono leitenanto laipsnis įsteigtas 1936 m. Lietuvoje ir Latvijoje kapitonas leitenantas atitinka armijos kapitoną. Latviškai šis laipsnis vadinamas kapteiņleitnants
Kantrimiškis (Šiauliai)

Istorija

1950–1991 m. kaimas priklausė kolūkiui „Taika“.

Aplinkinės gyvenvietės

Oliesinas – 0,5 km
Šilėnai – 2,2 km
Ringuvėnai – 0,8 km
Pakumulšiai – 1,5 km
KURŠĖNAI – 1,8 km
Beržtvos – 1,9 km
Micaičiai – 3,5 km
Braznava – 0,8 km 
 ŠIAULIAI – 27 km
Tomas Staskevičius

Biografija

1968–1973 m. mokėsi Kalvarijos vidurinėje mokykloje, 1973–1976 m. Druskininkų vidurinėje mokykloje, 1980 m. su pagyrimu baigė Vilniaus statybos technikumą, pramoninės ir civilinės statybos specialybę. Besimokydamas technikume, aktyviai dalyvavo meno saviveikloje. 1984 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą. Besimokydamas institute buvo šokių ansamblio „Vingis" narys.
1984–1986 m. Vilkaviškio statybos organizacijos darbų vykdytojas. 1986–1988 m. tarnaudamas Sovietų armijoje karininku, Vakarų statybos treste (Ignalinos AE) dirbo darbų vykdytoju. 1988–1991 m. Druskininkų statybos valdybos inžinierius, 1991–1993 m. UAB „Galia“ paslaugų filialo direktorius. 1993 m. įkūrė individualią įmonę „Todra“ (subjektas veiklos nevykdo), nuo 1999 m. UAB „Česlovas ir kompanija“ (daugiau žinoma, kaip "Statykime taip") Druskininkų filialo direktorius. Privačių svečių namų “Brolių vila" savininkas. Nuo 2012 m. kartu dirba ir UAB „Druskininkų butų ūkis" atnaujinamų (modernizuojamų) daugiabučių namų projektų administravimo (įgyvendinimo) vadovu.  Alytaus dainų ir šokių ansamblio „Dainava“ narys.
Darbo partijos narys.  2004–2017 m. Darbo partijos Druskininkų skyriaus pirmininkas. 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Druskininkų savivaldybės tarybos narys, buvęs Kontrolės komiteto pirmininkas.  
Sutuoktinė Daiva, vaikai Edvinas ir Šarūnas.
Bisau Gvinėja

Gamta

Būdingos savanos, pakrantėse veši mangrovės ir drėgnieji atogrąžų miškai. Įsteigti 5 nacionaliniai parkai. Yra apie 110 žinduolių, 380 paukščių rūšių. Veisiasi buivolai, gazelės, leopardai, hienos, karpočiai, beždžionės, krokodilai, gyvatės, iš paukščių – pelikanai, flamingai.
Miškai šalyje užima apie 70 % visos teritorijos ploto.
Rytas (bendrovė)

Istorija

Bendrovėje dirbo Adomas Brakas, Viktoras Gailius, Jokūbas Stikliorius. Bendrovei priklausė: poligrafijos įmonė „Rytas“ ir filialas Tilžėje – Spaudos draugijos E. Pavlovskio spaustuvė, veikusi 1921–1925 m., leidykla, periodinių leidinių ekspedicija, knygynai. Poligrafijos įmonę sudarė spaustuvė su stereotipais, litografijos, cinkografijos, kartonažo skyriai ir knygrišykla. 1939 m. Klaipėdos kraštą užgrobus naciams ir uždraudus leisti knygas ir laikraščius, bendrovė likviduota.
Bendrovė išleido 180 knygų Mažajai Lietuvai ir apie 200 knygų Didžiajai Lietuvai. Taip pat leido laikraščius „Lietuvos keleivis“ (1924–1939 m.) „Klaipėdos žinios“ (1924–1926 m.) „Darbininkų balsas“ (1931–1933 m., 1935–1939 m.) „Vakarai“, (1936–1938 m.) „Baltischer Beobachter“, (1936–1939 m.) žurnalą „Pagalba“ (1923–1932 m.) ir kt. leidinius.
Trelleborgs FF

Istorija

Klubas įkurtas 1926 m. Yra žaidę elito divizione. 1992 ir 1993 m. užėmė ketvirtą vietą.
Pastaraisiais metais buvo iškritę į trečiosios pakopos pirmenybes, bet vėl sugrįžo į elito divizioną.
Rizikos vertinimas

Rizikos vertinimas - pirmasis rizikos valdymo proceso žingsnis. Rizikos vertinimas yra kiekinių ir kokybinių reikšmių rizikos nustatymas, susijusių su konkrečia situacija ir atpažinta grėsme. Rizikos vertinimas apima rizikos įvertinimą ir rizikos analizę. Rizikos vertinimas vienas iš svarbiausiu rizikos valdymo proceso žingsnių, kuris yra pats sudėtingiausias ir kuriame dažnai klystama. Kai rizika identifikuojama ir įvertinama, vėliau atliekami daug labiau programiški veiksmai.
Dalį rizikos vertinimo sudėtingumo galima pamatuoti dviem dydžiais netekties potencialu ir atsitikimo tikimybe, kuriais rizika vertinama. Vertinant riziką dažnai pasitaiko klaidų. Taip pat rizikos valdymas būtų daug paprastesnis, jei būtų naudojama viena metrika visiems informacijos matavimams. Tačiau kai matuojami du skirtingi dydžiai, tai yra neįmanoma. Rizika su dideliu netekties potencialu ir maža atsitikimo tikimybę, turi būti vertinama skirtingai nuo tos, kurios mažas netekties potencialia, tačiau didelė atsitikimo tikimybė. Teoriškai abu dydžiai yra panašaus prioriteto, kurį reikia spręsti pirmiau, tačiau praktiškai gali būti labai sunku valdyti, kai susiduriama su išteklių trūkumu, ypač laiko, nuo kuriuo priklauso rizikos valdymo procesas. Matematinė išraiška:
R_i=L_i p(L_i)\,\!
R_{total}=\sum_i L_i p(L_i)\,\!
Finansiniai sprendimai, kaip, pvz., draudimas, dažnai išreiškiami piniginiai netekties matais. Kai rizikos vertinimas naudojamas sveikatos apsaugai ar gamtosaugos sprendimams, egzistuoja skirtingos nuomonės ar netektis gali būti gyvenimo kokybe. Dažnai sveikatos ar gamtosauginiai sprendimų netektis terminas yra paprastai išreiškiama verbaliniu rezultato aprašymu, kaip, pvz., navikinių susirgimų atvejų ar apsigimimų padažnėjimas. Šiuo atveju rizika išreiškiama formule:
R_i= p(L_i)\,\!
Jei rizika apima ne tik informacija apie didesnį skaičių individų, kuriems gresia rizika, ji vadinama populiacijos rizika ir jos vienetai atvejų skaičius per laikotarpį. Jei rizika apima individualią riziką, jos vienetai dažnis per tam tikrą laikotarpį. Populiacijos rizika labiau naudojama kainos/naudos analizėje, o individualia rizika yra dažniau įvertinama ar individui rizika yra priimtina.
Rizikos vertinimas yra vienas iš platesnių rizikos valdymo veiklų dalių. Kiti elementai apima centrinio valdymo taško sukūrimą, atitinkamų politikų įdiegimą ir kontrolės efektyvumą. Nors visi rizikos valdymo ciklo elementai yra svarbūs, rizikos vertimas sudaro patį pamatą kitiems elementams. Rizikos vertinimas teikia atitinkama pagrindą kurti politikas ir rinktis efektyvias išlaidų požiūriu technikas, įgyvendinti minėtas politikas. Kadangi rizikos ir grėsmės kinta su laiku, svarbu, kad organizacija periodiškai iš naujo įvertintų rizikas ir apmąstytų esančių politikų ir kontrolės priemonių efektyvumą.
Antanas Jarumbauskas

Biografija

1960–1990 m. Plungės rajono „Socialistinio kelio“ kolūkio pirmininkas. 1965 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1988 m. ekonomikos mokslų daktaras.
1989–2000 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos (nuo 1996 m. Lietuvos žemės ūkio universitetas dėstytojas.
Raigardo miesto herbas

Raigardo miesto herbas (lenk. Herb Rajgrodu) – Raigardo miesto heraldinis simbolis.

Aprašas

Auksiniame herbo skydo lauke keturios rombu išdėstytos vinys iškilomis kūgiškomis galvutėmis.

Istorija

Herbą miestui 1566 m. suteikė Ona Kiščina iš Radvilų giminės. Ant herbo buvo lotyniškas užrašas SIGILLUM CIVITATIS RAJGRODEN.
Ladzkos giria

Ladzkos giria (lenk. Puszcza Ladzka) - tai miškų masyvas esantis šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Hainuvkos apskrityje. Giria yra likutis anksčiau buvusios Bielsko girios. Giria priklauso Belovežo girios miškų masyvui. Daugiausiai girioje auga eglės, ąžuolai ir skroblai.

Istorija

Pirmą kartą toks girios pavadinimas aptinkamas XVII a. rašytiniuose šaltiniuose. Manoma, kad girios pavadinimas kilęs nuo Ladų kaimo, kurio palivarke 1570 m. įsikūrė Bielsko girios miškininkai. Taip pat giria dar buvo užrašoma ir kaip Puszcza Lacka ir Puszcza Ruska.
Ivanas Krylovas

Biografija

I. Krylovas gimė Maskvoje, vaikystėje gyveno Orenburge ir Tverėje. Tėvas buvo pasižymėjęs karininkas, mirė 1779 m., kai Ivanui buvo 10 metų. Po keleto metų Krylovų šeima persikraustė į Sankt Peterburgą. I. Krylovas Peterburge buvo gavęs valstybės tarnybą, kurią vėliau paliko.
1783 m. pradėjo literatūrinę karjerą kaip rašytojas satyrikas, leidėjui pardavė pirmą komediją. Leido satyrinį žurnalą „Dvasių paštas“ (Почта духов).
1809–1843 m. parašė apie 200 pasakėčių, kurios buvo išleistos 9 leidiniais, buvo ne kartą leisti papildomais dideliais tiražais. Dalies pasakėčių siužetus paėmė iš Ezopo ir Lafonteno kūrybos, vėliau kūrė pasakėčias pagal savo siužetus.
Daug išsireiškimų iš Krylovo pasakėčių tapo sparnuotomis frazėmis.
Sarasvatė (Vedos)

Sarasvatė (skr. सरस्वती = Sarasvatī) – senovės arijų šventoji upė ir jos dievybė.
Pavadinimas Sarasvatė yra būdvardinis vedinys nuo žodžio saras ir reiškia „sraunioji, vandeningoji“ bei laikomas Avestoje sutinkamo vandenvardžio Haraxvatī atitikmeniu. Žodis kildinamas iš indoiranėnų prokalbės *sáras-vat-ī („ežeringoji, turinti daug užutėkių“). Manoma, kad ji atitinka Avestos dievybę Ardvisurą Anahitą.
Sarasvatė tapatinama su upe, tekėjusia šiaurės vakarų Indijoje. Ji minima greta Indo (Sindhu), Sarajos, Gangos, Jamunos, Šutudri, Parušani upių (visos jos minimos gana vėlyvoje Rigvedos X.75 giesmėje). Aprašoma, kad jos pakrantėje gyvenę valdovai, žmonės. Jos motina – Sindhu (Indas). Pati Sarasvatė minima kaip maloninga, veržli, vandeninga, turinti septynias seseris, puikiausia iš upių (Ap), jų motina, tekanti iš kalnų į vandenyną, žaibo dukteris. Sarasvatė užpildo visą erdvę, prašoma jos ateiti į aukojimą iš kalnų, iš debesų. Vadinama dieviškąja, daimoniškąja (asuri). Sakoma, kad ji suteikia nemirtingumą, gydo Indrą, valo, neša dovanas, didvyrius, palikuonis, pieną, žudo priešus. Sarasvatė turinti auksinius ratus, pulką žirgų, ji – dainių gynėja, šventos kalbos globėja. Dėl šios priežasties Brahmanose Sarasvatė prilyginama Vač, o vėliau tampa poetinio įkvėpimo, menų, muzikos deive (žr. Sarasvatė).
Rigvedoje Sarasvatė minima esanti Marutų tarpe, minima greta Indros, Agnio, Ašvinų. Poroje vietų minimas ir jos vyriškas atitikmuo Sarasvatas. Aukojimo himnuose apri Sarasvatė kviečiama drauge su Bharate, Ida (arba Ila), kartais su Mahe arba Hotra.
Tūkstantmečiais Sarasvatė buvo laikoma mitine upe, su ja sieta triveni sangama („trigyslė santaka“): laikoma, kad ties Alahabadu suteka ne tik Ganga ir Jamuna, bet ir akimis neregima Sarasvatė. Spėjama ją buvus dangaus upe, tapačia Paukščių Takui. Tačiau nuo XIX a. pradėta ieškoti geografinių Sarasvatės atitikmenų: dabar ji dažniausiai siejama su Ghagaro-Hakros upe (dab. Pakistanas), kurios didžioji dalis dėl klimato pokyčių išdžiuvusi (ši sausra galimai lėmė Indo slėnio civilizacijos žlugimą), arba Helmando upe (dab. Afganistanas).
Sarasvatės klausimas šiuolaikinėje Indijos politinėje-religinėje terpėje labai opus: indų tautininkai bando įrodyti, kad Rigvedoje minima Sarasvatė iš tiesų yra išdžiuvusi senovinė upė, prie kurios gyvenusi Indo slėnio (arba jų teigimu, Sarasvatės) civilizacija ir ją apdainavusi himnais. Tas prieštarauja priimtam istoriniam pasakojimui, kad vedas sukūrę indoarijai atsikėlė į Indiją jau žlugus negiminingai Indo slėnio civilizacijai ir jau išdžiuvus Hakros (menamos Sarasvatės) vagai.
Benjaminas Zelkevičius

Biografija

Karjerą pradėjo Inkaras Kaunas klube. Žaidė puolėjo pozicijoje Vilniaus „Žalgirio“ komandoje, kur per 331 rungtynes įmušė 50 įvarčių. Du kartus išrinktas geriausiu Lietuvos futbolininku (1972, 1973 m.).
1990–1991 m., 1995–1997 ir 2000–2003 m. treniravo Lietuvos rinktinę.
Minatas (Tokijas)

Istorija

Seniūnija įkurta 1947 m. kovo 15 d., sujungus senesniąsias Akasakos, Adzabu ir Šibos seniūnijas. Seniūnijos pavadinimas Minato reiškia „uostą“.

Geografija

Minatas yra įsikūręs į pietvakarius nuo Tokijo imperatoriškųjų rūmų bei ribojasi su Čijoda, Čiūo, Kotu, Šinagava, Šibuja ir Šindžiuku seniūnijomis.

Politika ir vyriausybė

Miesto tarybą (asamblėją) sudaro 51 narys. Dabartinis meras – Masaakis Takėjus, remiamas visų didžiųjų Japonijos partijų, išskyrus Japonijos komunistų partiją.

Simboliai

Oficiali gėlė – Hydrangea ir erškėtis, medis – Benthamidia florida.
Marija Kartanaitė

Biografija

Pedagogė. Lietuvos moksleivių ir jaunimo centre, prieš tai - Vilniaus pionierių rūmuose - parengė kelias šachmatininkų kartas.
M. Kartanaitė Lietuvos moterų šachmatų čempionatuose iškovojo 20 medalių: 10 kartų buvo Lietuvos čempionė  (1956, 1957, 1958, 1963, 1964, 1966, 1967, 1969, 1970, 1980 m.); 9 kartus iškovojo Lietuvos moterų čempionato sidabro medalius  (1953, 1954, 1955, 1959, 1961, 1968, 1976, 1978, 1979 m.) ir vieną kartą - bronzos medalį (1977 m.).
1971–1972 metais laimėjo SSRS kaimo draugijos moterų čempionatus, o 1973 m. socialistinių šalių kaimo draugijų čempionate Brno laimėjo auksą. Lietuvoje vykusiose Pasaulio lietuvių sporto žaidynėse laimėjo varžybas 1995 ir 1998 metais.
2012 m. rugpjūčio mėnesį dalyvavo Europos senjorų čempionate Kaune.
Duktė Rasa Bandzienė (g. 1961 m.) sekė mamos pėdomis; 3 kartus tapo Lietuvos šachmatų čempione. Žentas Algirdas Bandza - tarptautinis šachmatų meistras.

Pasiekimai

2012 m. Europos senjorų moterų šachmatų čempionatas (Kaunas)
2014 m. Lietuvos senjorų šachmatų čempionatas (Panevėžys)
2015 m. Lietuvos moterų šachmatų čempionatas (Vilnius)
2015 m. Lithuanian open (Vilnius), 3 tšk.
2015 m. Europos mėgėjų moterų šachmatų čempionatas (Kaunas), 4,5 tšk.
Patagonija

Patagonija (isp. Patagonia) – regionas Pietų Amerikos pietuose, piečiau 42° lygiagretės. Išsidėsčiusi Argentinos ir Čilės teritorijose, į pietus nuo Kolorado ir Negro upių ir šiauriau Magelano sąsiaurio.
Čilėje sudaro Los Lagos (Ežerų), Aiseno ir Magaljaneso (Magelano) regionai; Argentinoje – Neukeno, Rio Negro, Čiubuto, Santa Kruso ir Ugnies Žemės provincijos. Užima apie 787 000 km². 1,74 mln. gyventojų (2001).

Gamta

Andų kalnai Patagoniją dalina į dvi dideles dalis – Vakarų ir Rytų Patagoniją. Didžiąją regiono dalį sudaro Patagonijos plokščiakalnis. Pakrantėse yra lygumų, o Valdeso pusiasalyje – žemiausia žemyno vieta (-40 m). Būdingos skurdžios sausos stepės ir pusdykumės, tačiau drėgnesniuose rajonuose, kalnų pašlaitėse auga mišrieji, spygliuočių miškai, gausu ežerų. Pačiuose pietuose pereina į tundrą. Kalnuose yra įspūdingų ledynų. Ramiojo vandenyno pakrantė išraižyta tūkstančiais fjordų, susidaręs Čilės salynas.

Klimatas keičiasi nuo subtropinio šiaurėje, iki subantarktinio pietuose. Būdingas žemyninis klimato tipas. Vyrauja šalti Antarkties vėjai. Metinis kritulių kiekis svyruoja nuo 150–300 mm centriniuose ir šiauriniuose rajonuose, iki 2460 mm Čilės salyne. Sausio mėn. temperatūros šiaurės rytuose viršija 25 °C, pietuose vietomis vos siekia 10 °C. Liepos mėn. didžiojoje dalyje temperatūros vyrauja apie 0 °C, tačiau nereti speigai (centriniuose rajonuose).
Lekemės piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis yra krantinio tipo, įrengtas aukštumos kyšulyje. Jį iš vakarų ir šiaurės pusių supa šaltiniuota dauba, iš rytų puslankiu juosia griovys, pietinėje pusėje – Minija. Piliakalnio šlaitai statūs, 20–25 m aukščio, pietvakarinėje ir šiaurės rytų pusėje šlaitai paplauti vandens. Aikštelė trikampė, 24 m ilgio ir 20 m pločio, jos pietrytiniame gale supiltas 3,5 m aukščio ir 19 m pločio pylimas, už kurio yra 35 m ilgio, 9 m pločio ir 1 m gylio griovys. Vakariniame šlaite, 16 m žemiau aikštelės, yra 38x30 m dydžio terasa 5 m žemesniu vakariniu galu.
Piliakalnio pietryčių – šiaurės vakarų šlaitai nuplauti, aikštelė buvusi ilgesnė. Pylime palaidotas 1942 m. miręs Juozas Lapinskas. Piliakalnis apaugęs lapuočiais. Į rytus nuo piliakalnio yra papėdės gyvenvietė, užimanti apie 0,2 ha.

Tyrimai

Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1963 m. atliko Lietuvos istorijos institutas. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – XIII a.

Aplinkiniai piliakalniai

Varkalių piliakalnis 7 km
Gandingos piliakalnis 6,5 kmSurblių piliakalnis 13 km
Plungės piliakalnis 6 kmDžiuginėnų piliakalnis 18 km
Stanelių piliakalnis 12 kmKačaičių piliakalnis 27 km
Mišučių piliakalnis 28 kmPaplienijos piliakalnis 21 kmPauškių piliakalnis 10 km
Žvaginių piliakalnis 17 kmStalgėnų piliakalnis 3 km
Skroblio piliakalnis 8 kmLopaičių piliakalnis 24 km
Violator

Apie albumą

„Violator“ buvo pirmasis „Depeche Mode“ albumas, kuris pasiekė JAV Billboard 200 pagrindinį dešimtuką. JAV, Kanadoje, Prancūzijoje, Šveicarijoje bei Vokietijoje tapo platininiu ir šiuo metu turi 8 platininio albumo sertifikatus.
„Enjoy the Silence“ grupei atnešė pirmą ir kol kas vienintelį Brit Awards apdovanojimą – daina buvo pripažinta geriausiu 1991 m. singlu.
Pirmasis albumo singlas – „Personal Jesus“, stipriai prisidėjo prie albumo išpopuliarėjimo. Netgi buvo reklamuojamas telefono numeris, kuriuo paskambinus skambinantysis išgirsdavo dainos ištrauką. Singlas iki šiol yra visų laikų perkamiausias Warner Bros įrašų kompanijos vinilas.
Žurnalas „Rolling Stone“ albumą išrinko į 500 visų laikų geriausių albumų sąrašą – čia jis užima 342-ą vietą.
Nuo 1990 m. gegužės 28 d. iki 1990 m. lapkričio 27 d., buvo rengiamas „World Violation Tour“ albumo pristatymo turas. Iš viso visame pasaulyje buvo surengti 88 pasirodymai – 43 Šiaurės Amerikoje, 38 Europoje, 6 Azijoje ir 1 Australijoje.

Dainų sąrašas

Visų dainų žodžių autorius - Martin Lee Gore.
Tarp „Enjoy the Silence“ ir „Policy of Truth“ bei „Blue Dress“ ir „Clean“ dainų, yra po trumpą instrumentinį kūrinį. Pirmasis vadinasi „Interlude #2 – Crucified“, antrasis – „Interlude #3“.

Personalas

Prodiusavimas – Mark „Flood“ Ellis, „Depeche Mode“.
Inžinieriai – Daryl Bamonte, David Browne, Mark Flannery, Alan Gregorie, Goh Hotoda, Peter Iversen, Phil Legg, Steve Lyon, Dick Meaney, Dennis Mitchell, Pino Pischetola.
Miksavimas – Mark „Flood“ Ellis („Enjoy the Silence“), Daniel Miller („Enjoy the Silence“), François Kevorkian (visos dainos, išskyrus „Enjoy the Silence“).
Viršeliai – Anton Corbijn, „Area“.
Mokslų akademijos kalnagūbris

Mokslų akademijos kalnagūbris (rus. Хребет Академии Наук) – kalnagūbris Tadžikistane, vakarinėje Pamyro kalnų dalyje. Nusidriekęs per 110 km. Jame yra aukščiausia Pamyro viršukalnė – Ismailo Samani viršukalnė (7495 m, seniau Komunizmo viršukalnė).
Sudarytas iš nuosėdinių ir metamorfinių uolienų, granito. Būdingas alpinis reljefas. Ledynai dengia ~660 km² (Jazgulemo, Garmo ir kt.).
Kalnagūbris atrastas Nikolajaus Korženevskio 1927 m., pavadintas TSRS Mokslų akademijos garbei.
Daniel Gilbert

Daniel Todd Gilbert (gimęs 1957 m. lapkričio 5 d.) – psichologijos profesorius Harvardo universitete, Jis yra labiausiai žinomas dėl savo tyrimų emocinio prognozavimo srityje. Gilbert parašė knygą Stumbling on Happiness, kuri buvo išversta į 25 kalbas ir už kurią Gilbert 2007 m. gavo apdovanojimą Royal Society Prizes for Science Books.
1985 m. Gilbert gavo mokslų daktaro laipsnį Princeton’o universitete.
Gilbert laimėjo daug apdovanojimų už savo paskaitas ir tyrimus, tarp jų Phi Betta Kappa mokymo prizą, Guggenheim draugijos prizą, Amerikos psichologų asociacijos išskirtinį mokslinį prizą ir ankstyvos karjeros indėlio į psichologiją prizą. Jo trumpi darbai publikuoti „The New York times“, „The Los Angeles times“, „Forbes“, TIME ir kituose leidiniuose.

Emocinis prognozavimas

Harvado profesoriaus Daniel Gilbert ir kitų mokslininkų atlikti tyrimai rodo, kad žmonės dažniausiai prastai prognozuoja, kaip vienas ar kitas įvykis juos paveiks emociškai. Paprastai žmonės prognozuoja, kad numatomi konkretūs teigiami įvykiai (pvz., norimų pareigų gavimas) jiems suteiks daugiau teigiamų emocijų negu iš tikrųjų suteikia. Taip pat žmonės dažniausiai tikisi, kad neigiami įvykiai juos neigiamai emociškai paveiks labiau negu iš tikrųjų paveikia. Tai rodo, kad žmonės paprastai patys be mokymosi iš kitų žmonių patirties prastai sugeba pasirinkit kelius, kurie juos padarys laimingiausius.
Académico de Viseu FC

Istorija

Vizėjaus „Clube Académico de Futebol“, klubas įkurtas 1914 m. ir dalyvavęs elito diviziono kovose, 2005 m. susidūrė su finansinėmis problemomis.
2005 m. spalio mėn. „Clube Académico de Futebol“ ir G.D. Farminhão suformavo naują komandą, kuri tapo nauju dariniu „Académico de Viseu Futebol Clube“, bet išlaikė tradicines spalvas ir senąjį „Clube Académico de Futebol“ logotipą. 
Dalyvauja žemesniųjų divizionų kovose.
Ipolitas Liutostanskis

Biografija

Gimė 1835 m. gruodžio 28 d. Šiauliuose. 1855 m. įstojo į Kauno augustijonų vienuolyną. 1857 m. išsiųstas dirbti į Varnius. 1864 m. buvo apkaltintas 1863 m. sukilimo metu pasisakęs prieš carinę valdžią ir už tai buvo nuteistas kalėti, nors iš tikrųjų priešinosi sukilimui, paleistas 1866 metais. 1867 m. apkaltintas gyvenimu su moterimi, 1868 m. panaikintas dvasininko titulas ir tais pačiais metais perėjo į stačiatikybę. Buvo išsiųstas mokytis į Maskvos dvasinę akademiją, 1876 m. parašė disertaciją apie kruvinų ritualų mitus, kad žydai naudoja krikščionių kraują religiniams ritualams. Baigęs akademiją dvejus metus keliavo po Rusiją siekdamas susipažinti su stačiatikių gyvenimu, tačiau grįžęs atsisakė dvasininko titulo. Jam buvo uždrausta 7 metus gyventi Maskvoje ir Sankt Peterburge ir jis apsigyveno Suvalkuose, vėliau Pultuske kur dėstė lotynų kalbą, be to Suvalkų berniukų gimnazijoje dėstė lietuvių kalbą. Dėl nuolatinio antisemitizmo skleidimo buvo atleistas iš mokyklos ir pradėtas persekioti, išvyko į Sankt Peterburgą, kur toliau rašė antisemitines knygas. Liberalesnės Rusijos spaudos buvo peikiamas įvairiuose straipsniuose. Mirė 1915 m. gegužės 30 d. Sankt Peterburge.
LSMU Veterinarijos akademijos biblioteka

Istorija

Įkurta 1936 m. Kaune, 1943–1945 m. buvo uždaryta. Pradinį fondą sudarė Valstybinio veterinarinės bakteriologijos instituto, įkurto 1922 m. Kaune, 628 knygų rinkinys, 1939 m. generolo S. Raštikio dovanota knygų rusų ir vokiečių kalbomis kolekcija. Priklauso Lietuvos mokslinių bibliotekų asociacijai. 2O10 metais sujungus LVA ir KMU, tapo Universiteto bibliotekos padaliniu.

Fondai

Fondus sudaro 231 490 egz. 42 870 pavadinimų vienetų, iš jų 231 450 knygų ir serialinių leidinių, 20 garso ir vaizdo, 15 elektronikos leidinių (2007 m.). Biblioteka kaupia ir saugo daugiausia veterinarijos, gyvulininkystės, chemijos ir kitų mokslų literatūrą. Veikia 2 skaityklos.
Slovakijos futbolo taurė

Slovakijos futbolo taurė – pagrindinis Slovakijos futbolo taurės turnyras. Vyksta nuo 1960 metų. Iki 1993 m. taurės laimėtojai žaisdavo prieš Čekijos taurės laimėtojus dėl Čekoslovakijos taurės.
Leonas XI

Biografija

Toskanos didysis kunigaikštis Kozimas de Medičis Aleksandrą skyrė ambasadoriumi prie Šventojo sosto. 1573 m. Aleksandras paskirtas Pistojos vyskupu, 1574 m. – Florencijos arkivyskupu. 1583 m. gruodžio 12 d. iš popiežiaus Grigaliaus XIII gavo kardinolo įšventinimus. Tą pačią dieną kardinolais tapo ir Giovanni Battista Castagna, Niccolo Sfrondrati bei Giovanni Antonio Facchinetti de Nuce, vėliau XVI a. atitinkamai tapę popiežiais Urbonu VII, Grigaliumi XIV ir Inocentu IX. Nei vienas iš popiežių, tapusių kardinolais tą dieną, vėliau neišbuvo bažnyčios vadovais ilgiau nei metus. 1596 m. paskirtas popiežiaus legatu Prancūzijoje.