google/wiki40b huggingface dataset:
Cork City FC

Istorija

1938–1939 m. Korke gyvavo klubas Cork City, vėliau pasivadinęs Cork Athletic FC.
Dabartinis Cork City klubas klubas įkurtas 1984 m. liepos 1 d., kadangi tuo metu buvo iširę du stipriausi pastarųjų dešimtmečių miesto klubai – Cork Hibernians ir Cork Celtic. „City“ iškart pateko į aukščiausiąją lygą. Pirmais sezonais klubo komanda žaidė nesėkmingai, 1984-1985 bei 1985-1986 metų sezonais komandai grėsė iškritimas į žemesnę lygą. 1987-1988 metų sezone komanda laimėjo Munster Cup taurę, kovojo Lygos taurės finale, lygoje užėmė 7 vietą. 1989 metais lygoje komanda vėl kovojo dėl išlikimo, tačiau pateko į FAI taurės finalą ir iškovojo vietą UEFA Taurių laimėtojų taurės varžybose. 1991 metais po sėkmingo sezono lygoje iškovota teisė atstovauti Airiją UEFA taurės varžybose.
1993 metais klubo komanda pirmą kartą laimėjo Airijos čempionatą ir dalyvavo UEFA Čempionų lygos atrankoje. 1994 metais iškovota antra vieta ir teisė dalyvauti UEFA taurės varžybose. 1995 metais iškovota Lygos taurė. 1997 metais iškovota Munster taurė bei FAI taurė.
Daina Kazimira Galvydytė

Daina Kazimira Galvydytė (g. 1929 m. rugpjūčio 8 d. Joniškyje) – Lietuvos geografė, fizinių mokslų daktarė.

Biografija

1953 m. baigė Vilniaus universitetą. 1965 m. geografijos mokslų kandidatė.
1953–2004 m. Vilniaus universiteto dėstytoja, nuo 1971 m. docentė. Nuo 1956 m. vadovavo studentų mokomajai praktikai, kuriai sukūrė tyrimų metodiką; šios praktikos metu ištirta 16 Lietuvos kraštovaizdžio draustinių. 1993–1997 m. dėstė ir Vilniaus pedagoginiame universitete. Paskelbė daugiau kaip 50 mokslinių straipsnių dirvotyros, geomorfologijos, kraštovaizdžio geografijos klausimais.
Alonso Sánchez Coello

Alonsas Sančesas Koeljas (isp. Alonso Sánchez Coello, apie 1531-32 m. – 1588 m. rugpjūčio 8 d., Madridas) – XVI a. ispanų renesanso tapytojas-portretistas.

Biografija

Alonsas Sančesas Koeljas gimė apie 1531-32 m. Benifairo de les Vals miestelyje netoli Valensijos. Jo tėvai persikėlė į Lisaboną ir Koeljas buvo apmokytas tapytojo amato Portugalijoje. Jo mokslus rėmė Portugalijos karalius Jonas III. Su karaliaus siuntimu Koeljas lankėsi Flandrijoje ir mokėsi pas Antonį Morą. 1550 m. jis grįžo į Portugaliją ir tapo karališkuoju tapytoju. 1555 m. jis persikėlė į Madridą, kur stojo tarnauti Ispanijos karaliui Pilypui II tikriausiai rekomenduotas Jono III sūnaus našlės, princesės Chuanos, kuri buvo Pilypo II sesuo. Koeljas daugiausiai tapė portretus, yra nutapęs religinių scenų. Taip pat jis kūrė poeziją (poema La Belgiada), parašė traktatus tapybos ir teisės klausimais. Alonsas Sančesas Koeljas mirė 1588 m. rugpjūčio 8 d. Madride. Jo duktė Izabelė Sančes tapo žinoma portretų tapytoja. Alonso Sančeso Koeljo portretams būdinga jo mokytojo Antonio Moro ir Ticiano portretūros įtaka, bet dailininkas išreiškė ir nuosavą stilių. Geriausiu jo portretu minimas infantos Izabelės Klaros Eugenijos portretas.
Ukrainos futbolo varžybos 1992–1993 m.

Istorija

Antrasis Ukrainos futbolo čempionatas buvo žaidžiamas nuo 1992 m. rugpjūčio 15 d. iki 1993 m. birželio 20 d. 
Nugalėtojais tapo Kijevo „Dinamo“, kuris tapo čempionais tik dėka geresnio įvarčių santykio.  
FK „Dnìpro" taip pat surinko 44 taškus, pelnė tiek pat pergalių (18), tiek pat kartų sužaidė lygiosiomis (8), ir tiek pat kartų pralaimėjo (4). todėl lemiamu rodikliu tapo pelnytų įvarčių santykis.
FK „Dnìpro" viso sezono metu pirmavo, tačiau pirmenybių pabaigoje su jais susilygino Kijevo „Dinamo“. Jie ir tapo čempionais. FK „Dnìpro" tenkinosi antra vieta.
Felicija Bortkevičienė

Biografija

Tėvas dvarininkas bajoras Juozas Povickas, motina Antanina Ona Liutkevičiūtė, sesuo Juzefa Povickaitė-Okuličienė. Iki 13 metų mokėsi namuose, 1885–1889 m. Kauno Marinskaja mergaičių gimnazijoje. Už streiko organizavimą iš priešpaskutinės klasės pašalinta. Per protekcijas buvo priimta ir 1890 m. baigė Vilniaus mergaičių gimnaziją. Metus studijavo Varšuvoje, privačiuose slaptuose Moravskos moterų kursuose istoriją bei prancūzų kalbą. Grįžusi kurį laiką dirbo kartu su tėvu Ukmergės banke.
1901 m. ištekėjo už intendantūros inžinieriaus Jono Bortkevičiaus (1871–1909 m.), apsigyveno Vilniuje ir įsitraukė į visuomeninę veiklą. Išmoko kalbėti ir rašyti lietuviškai. Kartu su vyru dalyvavo Vilniaus lietuvių inteligentų būrelio veikloje, rūpinosi lietuvybės atgaivinimu ir stiprinimu.
Vaidino privačiuose lietuviškuose spektakliuose, dalyvaudavo ekskursijose po Vilniaus apylinkes. Susipažino su atsikėlusiu į Vilnių gyventi knygnešiu Motiejumi Baltūsiu. Iš jo pradėjo gauti draudžiamus lietuviškus leidinius – „Varpą”, „Ūkininką”, „Naujienas”, lietuviškas knygas. Po M. Baltūsio arešto pati ėmėsi rūpintis spaudos gabenimu į Vilnių, slėpimu ir platinimu. 1902 m., po Šv. Mykolo bažnyčios remonto, daug spaudinių laikydavo ten įrengtoje slėptuvėje. Jonas Vileišis padėjo užmegzti ryšius su „Varpo” ir „Ūkininko” administratore Morta Zauniūte, su kuria pradėjo nuolat susirašinėti, persiųsdavo jai spaudai paruoštus rankraščius, parūpindavo lėšų šiems laikraščiams leisti.
Buvo „Žiburėlio“ draugijos pirmininkė, šelpė gabius studentus, rašytojus. Globojo Kankinių kasą, šelpė kalinamus 1905–1907 m. revoliucijos dalyvius. Įstojo į 1902 m. įkurtą Lietuvos demokratų partiją. Buvo Lietuvos moterų susivienijimo, įkurto 1905 m., valdyboje. Nuo 1906 m. gegužės 11 d. pasirašinėjo laikraščių „Lietuvos ūkininkas“, „Lietuvos žinios“ leidėja. 1909 m. drauge su K. Griniumi ir kt. sudarė pasitikėjimo bendrovę tiems laikraščiams leisti. Kaip tų laikraščių leidėja dar prieš Pirmąjį pasaulinį karą rusų valdžios keturis kartus buvo kalinama.  1915 m. įstojo į Vilniaus masonų ložę (Lietuva/Litwa) ir tapo pirmąja moterimi masone Lietuvoje .
Pasitraukusi nuo fronto 1915–1917 m. Sibire ieškojo ištremtų Prūsijos lietuvių. 1917 m. viena visos Rusijos lietuvių suvažiavimo organizatorių, tais pačiais metais Stokholme dalyvavo Pasaulio lietuvių konferencijoje. 1919 m. buvusio globotinio V. Kapsuko Smolenske kalinta kaip įkaitė, iškeista į Kauno kalėjime kalintus komunistus.
1918–1939 m. dirbo Moters globos draugijoje. 1920 m. gegužės 15 d. – 1922 m. lapkričio 13 d. Steigiamojo Seimo atstovė nuo Lietuvos valstiečių sąjungos, išrinkta I (Marijampolės) rinkimų apygardoje. Mandato atsisakė, tačiau 1921 m. sausio mėn. vėl pradėjo darbą seime vietoj mirusio J. Lukoševičiaus. 1921–1931 m. AB „Varpas“ direktorė, 1931–1932 m. žurnalo „Varpas“ redaktorė. 1922–1936 m. – „Lietuvos žinių“ atsakingoji redaktorė.
Palaidota Troškūnų kapinėse greta sesers.
Kačerginės pradinė mokykla

Istorija

1940 m. įsteigta pradinė mokykla, joje mokėsi 45 vaikai. Didėjant mokinių skaičiui, 1945 m. įsteigta progimnazija, kuri 1949 m. perorganizuota į septynmetę mokyklą.
Nuo 1959 m. – vidurinė mokykla. 1965 m. spalio 23 d. atidarytas naujas mūrinis trijų aukštų mokyklos pastatas. 1972 m. pastačius antrąjį naują mokyklos pastatą buvo įrengtas bendrabutis ir apgyvendinta iki 200 aplinkinių kaimų ir vienkiemių mokinių. 1975–1985 m. mokykloje mokėsi iki 600 mokinių.
Atgimimo metais sumažėjo mokinių skaičius, todėl nuo 2000-2001 m. Kačerginės vidurinė mokykla reorganizuota į pagrindinę mokyklą. 2007-2008 m. mokykloje įsteigta priešmokyklinio ugdymo grupė. Keitėsi bendrabučio funkcijos, jis tapo prieinamas viso Kauno rajono remtinų šeimų kategorijai priklausantiems vaikams.
2001-2013 m. laikotarpyje mokykloje buvo 10 klasių komplektų. 2013 m. mokyklos bendrabutį reorganizavus į daugiafunkcį centrą, mokykla neteko pastato ir dalies bendrabutyje apgyvendintų mokinių, patalpų sportinei veiklai ir maitinimui. 2013–2015 m. buvo sudaromos jungtinės klasės, apjungiant 5 - 6 ir 7 - 8 klases. 2015-2016 mokslo metus mokykla pradėjo su 82 mokiniais ir 19 pedagogų, 2016-2017 – su 34 mokiniais ir 6 pedagogais. Mokykloje mokėsi tik 1-4 klasių mokiniai.
Nuo 2017 m. rugsėjo 1 d. mokykla pervadinta į Kačerginės pradinę mokyklą.
Joruboidų kalbos

Literatūra

Kluge, Angela (2011). A sociolinguistic survey of the Ede language communities of Benin and Togo.
Žabariškės valsčius

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. valsčius priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Lenkijos Kongreso karalystės laikais valsčiaus teritorija priklausė Suvalkų apskričiai, Suvalkų gubernijai. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Tarpukario laikotarpiu valsčius priklausė Suvalkų apskričiai, Balstogės vaivadijai. Valsčius panaikintas 1952 birželio 25 dieną. Prie Žabariškės valsčiaus buvo prijungta dalis Andrejavo valsčiaus kaimų, bet pats valsčius panaikintas ir pervadintas į Šipliškės valsčių.
Reimundas Varapickas

Biografija

1969 m. baigė Šiaulių 5-ąją vidurinę mokyklą. Tarnavo tarybinėje armijoje. 1977 m. baigė Šiaulių pedagoginį institutą, lietuvių kalbos ir literatūros mokytojas.
1973–1977 m. Šiaulių televizorių gamyklos radiotechninės aparatūros surinkėjas. 1977–1997 m. Šiaulių 2-osios vidurinės internatinės mokyklos mokytojas. 1997–2018 m. Bubių mokyklos direktorius.
1997–2003 m. Šiaulių rajono savivaldybės tarybos narys, Švietimo, kultūros ir sporto komiteto pirmininkas.
Nuo 1994 m. Lietuvių tautininkų sąjungos narys, nuo 1995 m. partijos Šiaulių miesto ir rajono skyriaus pirmininkas, Lietuvių tautininkų sąjungos tarybos narys.
Pagrindinių mokyklų asociacijos tarybos narys, Medelyno seniūnijos bendruomenės tarybos narys, Lietuvos kaimo rašytojų sąjungos narys.
Sutuoktinė Virginija, vaikai Daiva, Dalia, Mindaugas.
Francesco Squarcione

Frančeskas Skvarčionė (it. Francesco Squarcione, apie 1395 – po 1468 m.) – italų kvatročento dailininkas, mokytojas, ženkliai prisidėjęs prie renesanso estetikos platinimo šiaurės Italijoje. Viso tik 2 jo pasirašyti kūriniai žinomi.

Biografija

Frančeskas Skvarčionė gimė apie 1395 m. Padujoje. Jis buvo notaro sūnus. Skvarčionė meno istorijoje žinomas ne tiek savo kūryba, kiek asmenybe. 1560 m. išleistoje Padujos miesto istorijoje istoriko Bernardino Scardeone jis apibūdinamas žymiu ir didelę įtaką padariusiu meistru. Minima, kad jis turėjo daugybę mokinių bei surinkęs didelę antikinių skulptūrų ir jų liekanų kolekciją kelionių po Italiją ir Graikiją metu. Viso tik 2 Skvarčionės paveikslai išliko: „Madona ir Kūdikis“ Berlyno paveikslų galerijoje ir Šv Jeronimo su šventaisiais poliptikas valstybiniame Padujos muziejuje. Meno istorijoje Skvarčionė labiau reikšmingas kaip šiaurės Italijos dailininkų mokytojas.
Skvarčionė savo mokyklą atidarė 1431 m. Padujoje. Minima, kad jis turėjo 137 mokinius, tarp kurių garsiausias buvo Andrea Mantenja, su kuriuo Skvarčionė bylinėjosi dėl autorinių teisių, kūrinių apmokėjimo. Kitais reikšmingais Skvarčionės mokiniais buvo Marco Zoppo, Giorgio Schiavone ir Cosimo Tura. Apie 1434 m. Skvarčionė buvo susijęs su Fra Filippo Lippi, kai šis viešėjo Padujoje. Skvarčionė 1440 m. įsigijo namą Padujoje, kur eksponavo savo antikinių skulptūrų kolekciją. Jo įtaką savo mokiniams ir reikšmę yra labai sunku nustatyti. Daugelį inovacijų, kurie istorijoje buvo priskiriami Skvarčionei, dabar linkstama laikyti individualiais jo mokinių pasiekimais. Pasak „Oxford Dictionary of Art and Artists“ (2009), jis buvo labiau Padujos eruditas, kuris leido naudotis jauniems dailininkams savo kolekcija ir dirbtuvėmis, o pats ėmė užmokestį už dailininkų savarankiškus darbus, ką rodo daugelis bylų, jo mokinių iškeltų prieš Skvarčionę. Iš jo antikinių skulptūrų kolekcijos nieko neišliko. Laikoma, kad Skvarčionės mokykla ženkliai prisidėjo prie renesanso estetikos išplatinimo po šiaurės Italiją iš Florencijos. Skvarčionės brandųjį stilių galima pamatyti iš freskų Šv. Pranciškaus bažnyčios fasade Padujoje, atliktų apie 1452-66 m. ir rodančių Donatelo įtaką. Frančeskas Skvarčionė mirė po 1468 m. Padujoje.
Hohencolernai Zigmaringenai

Hohencolernai Zigmaringenai (vok. Hohenzollern-Sigmaringen) – Hohencolernų dinastijos katalikiškoji švabiškoji atšaka, Rumunijos valdovų, nuo 1881 m. karalių dinastija, valdžiusi 1866–1947 m.

Istorija

Giminė kilusi iš Zolorino ar Zolrės pilies Švabijoje, apie 24 km į pietus nuo Tiubingeno. Pradininku laikomas Zolerno grafas Frydrichas (m. 1125 m.) Kai Šventosios Romos imperijos imperatorius Frydrichas I Barbarosa 1191 m. grafui Frydrichui I iš Zolerno (m. 1201 m.) suteikė Niurnbergo burggrafo titulą, Hohencolernai skilo į frankoniškają ir švabiškają linijas. Nuo švabiškosios Hohencolernų šakos 1576 m. atsiskyrė Hohencolernai-Hechingenai, kurių paskutinis palikuonis mirė 1869 m.
Valdant dinastijos pradininkui Karoliui I Rumunija 1877 m. paskelbta nepriklausoma, 1881 m. karalyste.
Arūnas Brazauskas

Biografija

1974–1979 m. Vilniaus universitete studijavo ekonominę kibernetiką.
1979–1987 m. Filosofijos, sociologijos ir teisės instituto inžinierius programuotojas, 1987–1988 m. – kooperatyvo „Viltis“ skyriaus vedėjas, 1988–1989 m. – kooperatyvo „Gairė“ direktorius. 1989–1990 m. Vilniaus miesto plano komisijos vyr. ekonomistas, 1990–1991 m. laikraščio „Lietuvos aidas“ spec. korespondentas, 1991 m. – Krašto apsaugos departamento Sistemų vystymo skyriaus viršininkas, 1992–1993 m. – žurnalo „Veidas“ Ekonomikos skyriaus vedėjas. 1994–1996 m. – telegramų agentūros ELTA Ekonomikos skyriaus vedėjas, 1994–2009 m. savaitraščio „Verslo žinios“ vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas,  apžvalgininkas, žurnalo „Iliustruotasis mokslas“ redaktorius, 2009–2010 m. – Internetinio naujienų portalo „Balsas.lt“ vyriausiasis redaktorius, 2010–2012 m. savaitraščio „Balsas.lt savaitė“ vyriausiasis redaktorius. Nuo 2013 m. vasario mėn. – radijo „Laisvoji banga“ programų vadovas. 2014 – 2017 m. savaitraščio „Veidas“ laikinas vyr. redaktorius, vyr. redaktoriaus pavaduotojas. Nuo 2017-jų gruodžio dirba Lietuvos nacionalinės Martyno Mažvydo bibliotekos Informacijos analitikos skyriuje.
Daugiausia rašo ekonomikos ir politikos temomis. Yra sukūręs dokumentinių filmų scenarijų, paskelbęs knygų recenzijų „7 meno dienose“, „Šiaurės Atėnuose“.
1989–1991 m. Lietuvos Nikolajaus Rericho draugijos pirmininko pavaduotojas, 1988–1990 m. Lietuvos žaliųjų judėjimo Koordinacinės tarybos narys.
Vladas Kurkauskas

Biografija

Brolis Aleksandras Kurkauskas. 1913 m. baigė Polocko kadetų mokyklą, 1916 m. baigė Petrogrado politechnikos instituto Elektrotechnikos skyrių, 1917 m. baigė Karo inžinerijos mokyklą, 1917 m. birželio – spalio mėn. mokėsi Petrogrado aukštojoje karininkų elektrotechnikos mokykloje. 1917–1918 m. tarnavo Rusijos imperijos kariuomenės inžinerijos daliniuose.
Grįžęs į Lietuvą 1919 m. kovo mėn. mobilizuotas į Lietuvos kariuomenę, dalyvavo Nepriklausomybės kare. 1919 m. gegužės – 1920 m. liepos mėn. Lietuvos kariuomenės Generalinio štabo Susisiekimo skyriaus viršininkas, su kitais organizavo karinius inžinerinius elektrotechnikos, geležinkelio, automobilių, pionierių dalinius. 1920 m. kapitonas. 1920 m. Vilniaus miesto ir apskrities karo komendantas, 1921–1922 m. Generalinio štabo Karo technikos valdybos Ryšių skyriaus viršininkas. 1922 m. gegužės mėn. išėjo į atsargą kapitono laipsniu ir pasinėrė į Lietuvos ekonomikos kūrimą.
1922 m. žemės ūkio kooperatyvų sąjungos „Gamintojas“ skyriaus vedėjas, 1927 m. Lietuvos naminių paukščių ir gyvulių draugijos pirmininkas. 1923–1930 m. studijavo Lietuvos žemės ūkio akademijoje. 1932–1935 m. Kauno prekybos rūmų vicedirektorius. 1935 m. kurį laiką buvo kainų tvarkytojas. 1935–1936 m. Klaipėdos krašto gubernatorius. 1936–1940 m. Prekybos, pramonės ir amatų rūmų pirmininkas, Lietuvos Ketvirtojo Seimo atstovas. 1938 m. Lietuvių – britų draugijos pirmininkas.
TSRS okupavus Lietuvą iš pareigų atleistas, nelegaliai pasitraukė į Vokietiją. Per Vokietijos-TSRS karą grįžo į Lietuvą. 1941–1944 m. ūkininkavo savo ūkyje Medemrodėje. TSRS kariuomenei vėl okupavus Lietuvą trejus metus slapstėsi. Jo žmoną, Bubių grafo Dimitrijaus Zubovo dukterį Kotryną Zubovaitę išniekino ir nušovė sovietų kariai. Tačiau rusų karininkas Radčenko, kurį V. Kurkauskas buvo išgelbėjęs, padėjo jam legalizuotis. Nuo 1954 m. dirbo agronomu, mechaniku, statybos techniku kolūkiuose. Nuo 1969 m. sunkiai sirgdamas gyveno pas dukrą Eleną Kaune.
Kruvinasis sportas

Kruvinasis sportas yra bet kuri sporto šaka arba laisvalaikio praleidimo forma, kurioje žalojami arba žudomi gyvūnai. Tai gali būti kovinės gyvūnų tarpusavio varžybos arba jų kova su žmogumi, gyvūnų pjudymas šunimis, medžioklė ar žvejyba kaip laisvalaikio praleidimas, bei kita.

Istorija

Sporto šakos, kuriose gyvūnai žalojami arba žudomi, žinomos nuo senų laikų. Pavyzdžiui, manoma, jog gaidžių kautynės atsirado Indijoje apie 2000 m. pr. m. e, o įvairių paukščių peštynių stebėjimas buvo mėgstama laisvalaikio praleidimo forma antikinėje Graikijoje. Senovės romėnai taip pat yra pagarsėję tiek gladiatorių kautynėmis su įvairiais laukiniais žvėrimis, tiek gyvūnų tarpusavio kovų rengimu.
Viduramžiais Anglijoje buvo populiarios gyvūnų kautynės, jų pjudymas šunimis, o kitose Europos valstybėse buvo praktikuojama pramoginė medžioklė.
Pradedant XIX a. kai kurios kruvinojo sporto šakos pradėjo sulaukti stipresnės kritikos Europoje ir Šiaurės Amerikoje. Dalis jų buvo uždraustos atsiradus pirmiesiems gyvūnų apsaugos įstatymams, tačiau kitos (pavyzdžiui, korida) tebėra praktikuojamos lig šiol. Kitose pasaulio valstybėse kruvinasis sportas yra mažiau arba visai nereguliuojamas.

Kritika

Daugelis gyvūnų gerovės organizacijų kritikuoja kruvinojo sporto šakas dėl jų žiaurumo arba nepakankamo gyvūnų gerovės užtikrinimo. Pavyzdžiui, Amerikos žiauraus elgesio su gyvūnais prevencijos asociacija rekomenduoja nepalaikyti tokio sporto, o gyvūnų teisių šalininkai, kaip kad profesorius Gary Francione, teigia, kad bet koks gyvūnų naudojimas sporte negali būti pateisinamas moraliai, todėl žmonės turėtų rinktis kitokias, gyvūnų neįtraukiančias pasilinksminimo ar laisvalaikio praleidimo formas.
Teisėjų knyga

Teisėjų knyga – septintoji Senojo Testamento knyga.
Šioje knygoje pasakojama apie Izraelio tautos didvyrius sumaišties laikotarpiu nuo izraelitų įsiveržimo į Kanaaną iki pirmųjų karalių. Aprašyta kova dėl Kanaano iki Jozuės mirties, rašoma apie teisėjus, arba vaduotojus. Izraelitai neįvykdę Dievo įsakymo išvaryti visas Kanaane gyvenusias gentis. Kai kurios jų pasiliko. Todėl izraelitai pradėję garbinti vietinius dievus. Jie tapo nevieningi ir silpni – lengvas grobis įvairiems užpuolikams. Tikėjimas nebesiejo pavienių genčių. Tačiau Teisėjų knygoje sakoma, kad nepaisant sulaužytos ištikimybės Dievui, izraelitams pakakdavo neviltyje į jį atsigręžti, ir jis juos gelbėdavęs, pasiųsdamas teisėjus, kurie išvaduodavo žydus.
Pagrindiniai knygos veikėjai – Debora ir Barakas, Gideonas ir madianiečiai, Iftachas ir jo duktė, Samsonas ir Dalila.
Jozuės knygoje aprašyti įvykiai apima mažiau nei 150 metų laikotarpį, maždaug nuo 1200 iki 1070 m. pr. m. e.
Veiksmo vieta – Kanaanas.
Šunskų pagrindinė mokykla

Istorija

1867 m. Šunskų kaime įsteigta rusiška mokykla, kurioje buvo dėstoma rusų kalba. 1919 m. pradėjo veikti 4 skyrių lietuviška mokykla. 1945 m. mokykla pertvarkyta į progimnaziją, joje veikė keturi pradinių klasių komplektai. 1956 m. jau veikia septynmetė mokykla, o nuo 1959–1960 m. m. m. įgyvendinamas ir aštuonmetis išsilavinimas. 1967 m. pastatomas naujas mokyklos pastatas su sporto (laisvalaikio) sale. Nuo 1999 m. mokykla teikia dešimtmetį išsilavinimą.
Lygis B

Istorija

2016-aisiais buvo suburta „Lygis B“ ekipa, kuri žaidė LFF II lygos pirmenybėse. šešių komandų pirmenybėse jie užėmė pirmąją vietą.

Klubo logotipas

Baltos spalvos skydas, o jame didelis futbolo kamuolys. Skydas įrėmintas mėlynais ir juodais apvadais.
Kleopas Grincevičius

Kleopas Grincevičius (1917 m. birželio 28 d. Mosteikiai, Nemakščių valsčius – 1972 m. rugpjūčio 23 d. Vilnius) – Lietuvos matematikas, fizikos ir matematikos mokslų daktaras.

Biografija

1946 baigė Vilniaus universitetą. 1965 m. fizikos ir matematikos mokslų daktaras.
Nuo 1946 m. Vilniaus universiteto, 1952–1971 m. dar ir Vilniaus pedagoginio instituto dėstytojas, 1958–1960 m. Matematinės analizės katedros vedėjas. Nuo 1966 m. profesorius.

Mokslinė veikla

Paskelbė mokslinių darbų apie tiesių kompleksą ir hiperkompleksą trimatėje ir daugiamatėje projekcinėje erdvėje, tiesių kompleksų dvejetą. Sukūrė neholonominių ir pusiau holonominių kompleksų geometrijos pagrindus.
Liudvikas Grubliauskas

Liudvikas Grubliauskas (1922 m. rugpjūčio 17 d. Paliepiuose, Luokės valsčius) – Lietuvos veterinarijos gydytojas mikrobiologas. biomedicinos mokslų daktaras ;

Biografija

1946 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją. 1954 m. Lietuvos žemės ūkio akademijoje apgynė disertaciją „Chroniškos kiaulių raudonligės diagnozavimo agliutinacijos reakcijos reikšmė kovojant su šia epizootija LTSR“, veterinarijos mokslų kandidatas.
1946–1998 m. Lietuvos veterinarijos akademijos dėstytojas, 1954–1976 m. dar ir Kauno politechnikos instituto dėstytojas; nuo 1958 m. docentas.
Besparnis skėriukas

Išvaizda

Suaugėliai patinėliai užauga iki 17-25 mm ilgio, o patelės dar daugiau - iki 24-30 mm. Kūno spalva varijuoja nuo tamsiai rudos iki geltonos, bet ant pilvelio beveik visada yra aiškiai matomi geltonai juodi dryžiai. Patinėliai yra šviesesnių ir intensyvesnių spalvų, ir labiau išsiskiriančiais dryžiais nei patelės. Abiejų lyčių žiogai turi tamsų išilginį dryžį nuo akies iki pronotumo. Užpakalinių kojų šlaunies apatinė pusė raudona, o blauzda melsva su baltais spygliais. Šių žiogų sparnai dažniausiai labai trumpi, ovalūs, nesiekiantys daugiau 3 mm, naudojami tik kaip čirpimo organas. Tačiau labai retai pasitaiko ilgasparnė forma, kuri gali net skraidyti.

Biologija ir ekologija

Šie skėriukai randami nuo birželio iki spalio sausose pievose, kalnų šlaituose, tarp uolų, ganyklose, taip pat miškų kirtimuose, proskynose. Augalėdis, maitinasi žole, samanomis, t. t. Patelės deda kiaušinėlius ant žemės. Kiaušiniai žiemoja, o nimfos išsirita gegužės pab. - birželį. Dėl trumpų sparnų nimfos gali būti sumaišytos su suaugėliais, atskiriami tik pagal dydį.
Kavja

Kavja (skr. काव्य = kāvya) – sanskrito literatūrinis stilius, naudotas Indijos dvaro poetų kūryboje. Kavjai būdinga kalbos figūrų, metaforų, palyginimų, hiperbolių, kalbos puošmenų (alankarų) gausa.
Kavjos užuomazga galima laikyti Valmikio „Ramajaną“, kuri žymi žodinės sanskrito tradicijos pabaigą bei posūkį link labiau žemiškų temų bei valdovo svarbos išaukštinimo. Pirmieji teoriniai kūriniai, kuriuose aptariami kavjos bruožai yra Bhamahos Kāvyālaṅkāra („Kāvyos puošmena“) ir Dandino Kāvyadārśa („Kāvyos veidrodis“), datuojami VII a. antra puse. Kavja kurta ne tik sanskritu, bet ir šnekamosiomis kalbomis – prakritais bei apabhramšomis. Šios kalbos plačiai naudotos dramoje, siekiant perteikti skirtingų visuomeninių grupių kalbėseną. Spėjama, kad pirmieji kavjos kūriniai galėjo būti užrašomi magadhi prakritu, V–II a. pr. m. e. vartotu šiaurės Indijoje (Magadhoje). Vėliau įsigalėjo sanskrito, kaip visuotinės kalbos naudojimas. Sanskrito kavja nunyko ~X–XI a., kuomet dėl musulmonų įtakos sanskrito reikšmė sumenko ir vėl iškilo literatūra šnekamosiomis kalbomis.
Lavija Šurnaitė-Kairienė

Biografija

Baigė Vilniaus Universitetą, žurnalistikos specialybę. Moka lietuvių, anglų, rusų, lenkų ir ispanų kalbas .
2006 m. ir 2007 m. skelbė Lietuvos balsus Eurovizijos dainų konkurse ir Eurovizijos šokių konkurse.
2007 m. kartu su Egidijum Sipavičium dalyvavo muzikiniame šou „Lietuvos dainų dešimtukas“ 
2007 m. fotografavosi nuoga žurnalo „MM“ viršeliui. Dėl fotosesijos Lavija buvo apsvarstyta LRT komisijos.
Ties riba

„Ties riba“ – 1973 m. Lietuvos kino studijoje sukurtas meninis filmas. Detektyvas. Filmo trukmė – 100 min.

Siužetas

Jaunas tardytojas mažame Klaipėdos krašto miestelyje tiria vagystės bylą ir supranta, kad vietiniai gyventojai susieti sena paslaptimi.
Petras Dargis (1907)

Biografija

Mokėsi Šiaulių gimnazijoje, Klaipėdos muzikos mokykloje. Nuo 1930 m. Kauno Valstybės teatro choro artistas, 1944-1948 m. teatro solistas. 1948-1959 m. Kauno muzikinio teatro solistas.
Youth (Troye Sivan daina)

Muzikos vaizdo įrašas

2015 m. lapkričio 23 d. buvo išleistas „Youth“ muzikos vaizdo įrašas, kuriame atlikėjas dainą atlieka gyvai. Įrašas buvo filmuojamas Los Andžele ir Sidnėjuje. Vėliau, 2016 m. vasarį, buvo nufilmuotas kitas vaizdo įrašas skirtas „Youth“, jo premjera įvyko 2016 m. vasario 24 d.