Šnipas, kuris mane mylėjo

Priešistorė

„Šnipas, kuris mane mylėjo“ kūrimo procesas užtruko dėl teisinių Bondo serijos frančizės problemų. 1975 metais vienas iš serijos sumanytojų, prodiuseris Harry Saltzmanas, buvo priverstas parduoti savo dalį (50 procentų) Bondo frančizės kino studijai „United Artists“ už 20 milijonų svarų dėl asmeninių problemų: žmonos mirties ir asmeninės depresijos.
Antrąja problema tapo režisierius. Prodiuseriai kreipėsi į Steveną Spielbergą, ką tik baigusį filmuoti „Nasrus“, bet po to nutarė palaukti, kaip seksis šiam darbui.
Kitu kandidatu buvo Guy Hamiltonas, jau sukūręs tris ankstesnius filmus apie agentą 007, tačiau jis atsisakė, sulaukęs pasiūlymo ekranizuoti Supermeną. Galiausiai buvo sutarta su Lewisu Gilbertu, režisavusiu „Gyveni tik du kartus“.
Išsprendus režisieriaus problemą, atsirado keblumų dėl scenarijaus, prie kurio atsiradimo prisidėjo keletas rašytojų, mat Flemingas nenorėjo naudoti savo paties sukurtos istorijos ekranizavimui. Nepaisant to, jo sukurtas personažas Sol Horror‘as filme tapo Jaws‘o prototipu.
Scenarijaus kūrimui prodiuseris Albertas R. Broccoli mėgino nusamdyti įvairius rašytojus: Stirling Silliphant, John Landis, Ronald Hardy, Anthony Burgess ir Derek Marlowe. Galiausiai Richardas Maibaumas ėmėsi kurti scenarijų, stengdamasis jame apjungti minėtų rašytojų vizijas. Tuo metu įvyko režisierių kaita ir Guy Hamiltoną pakeitė Lewis Gilbertas. Jis įtikino pakviesti Maibaumui į pagalbą Chrisopherį Woodą ir leisti šiam ne tik padailinti scenarijų, bet ir padaryti ženklesnius pakeitimus.
Prodiuseris sutarė su rašytoju, tačiau atsirado naujų teisinių ginčų. Kuriant filmą „Kamuolinis žaibas“, atsirado autorinių nesutarimų tarp istorijos kūrėjų Iano Flemingo, Kevino McClory ir Jacko Whittinghamo. Galiausiai buvo įtvirtintos McClory autorinės teisės į jo sugalvotą nusikaltėlių organizaciją SPECTRE ir jos vadovą Blofeldą – pagrindinius Bondo oponentus ankstesniuose filmuose. Po Kamuolinio žaibo pasirodymo, Kevinas McClory įsteigė dvi kompanijas ir, padedamas rašytojo Leno Deightono, mėgino sukurti naują Bondo filmą su aktoriumi Seanu Connery. Sužinojęs apie Broccoli planus panaudoti vėl šiuos veikėjus, McClory pagrasino teismu, esą jam priklauso išimtinės teisės. Nenorėdamas veltis į ginčus, Broccolis pavedė Christopheriui Woodui perrašyti scenarijų, nepaliekant jokių užuominų į SPECTRE ir Blofeldą. Tokiu būdu buvo sukurta istorija, kurioje, Strombergas ketina sukelti Pasaulinį karą manipuliuodamas Sovietų Sąjungos ir Britanijos atominiais povandeniniais laivais.
Tais pačiais metais pasirodė Christopherio Woodo knyga „James Bond, The Spy Who Loved Me“, tapusi pirmuoju serijos romanu, sukurtu pagal filmą.

Filmavimas

Filmavimo darbai vyko Sardinijoje, Egipte, Maltoje, Škotijoje, Šveicarijoje, Kanadoje bei „Pinewood Studios“ studijoje Londone. Didžiojo tanklaivio išoriniai vaidai buvo nufilmuoti Biskajos įlankoje. Kaskadininkams už darbą buvo sumokėta tuo metu rekordinė suma – 500 000 dolerių.

Muzika

Filmo garso takelis, sukurtas Marvino Hamlicho, buvo disko stiliaus, kaip ir pagrindinė Bondo filmų melodijos versija „Bond 77“. Filme taip pat skamba Bacho bei Mocarto kūrinių fragmentai.
Pagrindinę filmo dainą „Nobody Does it Better“ sukūrė kompozitorius Marvinas Hamlischas ir teksto autorė Carole Bayer Sager, o ją atliko Carly Simons. Tai pirmoji Bondo filmų serijos daina, kurios pavadinimas nesutampa su filmo pavadinimu, nors jis ir minimas tekste. 2004 metais Amerikos filmų institutas dainą paskelbė 67-a en:AFI's 100 Years…100 Songs sąraše. Ji taip pat skamba filmuose „Ponas ir ponia Smitai“, „Pasiklydę vertime“ ir „Bridžita Džouns: ties proto riba“.