google/wiki40b huggingface dataset:
Afzelia xylocarpa

Praktinė nauda

Medžio žievė ir sėklos renkamos tradicinės medicinos tikslams.
Indokinijos pusiasalyje auganti rūšis Afzelia xylocarpa išsiskiria aukštai vertinama mediena. Jos skaidulų struktūra sudaro raštą, panašų į krokodilo odą, todėl šios rūšies mediena parduodama prekiniu pavadinimu Afzelia xylay arba „Krokodilmedis“ (angl. crocodile wood). Naudojama medžio drožyboje, aukštos kokybės baldų, rašiklių, peilių rankenų, muzikos instrumentų gamyboje. Kambodžoje šie plačiašakiai medžiai sodinami kaip teikiantys pavėsį. Pakelėse ir prie vandens kanalų jie yra gera uždanga nuo vėjų ir saugo dirvą nuo vandens erozijos.
Dėl didelės medienos paklausos ir tinkamų augaviečių plotų mažėjimo, rūšis klasifikuojama kaip esanti pavojuje.
TRIZ

Išradybos principai

Tyrinėdamas patentus ir taikydamas mokslinį metodą G. S. Altšuleris pastebėjo, kad įvairiose technikos srityse kartojasi probleminės situacijos ir jų sprendimų būdai. Taip buvo suformuluoti 40 „Išradybos principai“ – techninių prieštaravimų šalinimo būdai. Tokiu būdu „pagal taisykles“ gaunami kūrybingi (inovatyvūs, nekompromisiniai) sprendimai.

Kaip TRIZ „veikia“

Priklausomai nuo siekiamų tikslų (kurie gali būti: pagerinti esamą sistemą ar sukurti naują) ir uždavinio sudėtingumo (t. y. norimo pasiekti vieno iš 5 naujumo lygio) algoritmiškai parenkamas tinkamas panaudoti įrankis (metodas).

Problemos identifikacija: prieštaravimai

Problemų neįmanoma išspręsti, kol jos neidentifikuotos, t. y. nepripažintos. Tuomet kitas žingsnis – įvardinti spręstinus uždavinius. TRIZ formuluoja uždavinius prieštaravimo forma. Uždavinys laikomas išspręstu kūrybingai, jei prieštaravimas pašalinamas (o ne sumažinamas) nepanaudojant išorinių išteklių (resursų).
Sprendimo metu gali būti pasirinktas platesnio (maksi – uždavinys) arba siauresnio (mini – uždavinys) sprendimo kryptis.

40 išradybos principų ir prieštaravimų matrica

Pagrindinis straipsnis: 40 Išradybos principai
Millwall FC

Istorija

Klubo ištakos siekia 1885 m.
Sergejus Madalovas

Biografija

Senelis buvo karys, tėvas – karininkas.
1967 m. baigė inžinerijos studijas, įgijo inžinieriaus kvalifikaciją.
1968 m. buvo paskirtas į Magadaną vadovauti kuopai. Pulkininko laipsnį įgijo iki Lietuvos Nepriklausomybės atkūrimo, buvo brigados vadas, jam buvo pavaldūs apie 5 500 karių. Tarnavo TSRS daliniuose Lietuvoje.
1986 m. (nors metų pabaigoje būtų galėjęs gauti generolo laipsnį) nusprendė pasitraukti iš sovietinės kariuomenės, kadangi TSRS prasidėjo Tbilisio, Uzbekistano, Tadžikistano įvykiai, galėjo kilti pilietinis karas, o jis nenorėjo dalyvauti pilietiniame kare. Dėl to jam buvo iškelta baudžiamoji byla. Vėliau 3,5 mėnesio praleido ligoninėse.
Išvyko į Uzbekistaną, ten pradėjo verslą. TSRS kariuomenei traukiantis ir esant išprovokuotų riaušių tikimybei, grįžti į Lietuvą ir joje dirbti įkalbėjo tuometinis LR vidaus reikalų viceministras Arvydas Svetulevičius, 1991 m. pasiūlęs kurti vidaus tarnybos pulką Kaune ir jam vadovauti.
1991–2007 m. Vidaus tarnybos 1-ojo pulko vadas. 2007–2015 m. Viešojo saugumo tarnybos vadas.
Vedęs; turi dukrą. Šeima gyvena Rumšiškėse (Kaišiadorių rajonas).
Naujienų centras

„Naujienų centras“ – lietuviškos žiniasklaidos grupė, valdanti alfa.lt naujienų portalą, leidžianti IQ, „IQ Life“ „TopGear Lietuva“, „Namas ir aš“, „Statyk!“ ir kitus žurnalus.

Istorija

2010 m. pasirodė pirmasis žurnalo „IQ. The Economist“ numeris. Žurnalą leidžia žiniasklaidos bendrovė „Naujienų centras“, kuri yra pasirašiusi bendradarbiavimo sutartį su „The Economist“ leidėjais. „Naujienų centras“ įsigijo išskirtines teises lietuvių kalba ir Lietuvos teritorijoje skelbti „The Economist“ straipsnius tiek spaudoje, tiek internete. 
2018 m. birželio mėn. alfa.lt portalo kontrolę O.Lukošius perėmė iš Nerijaus Gasparavičiaus, kuris portalą už neįvardijamą sumą pernai spalio pradžioje įsigijo iš koncerno „MG Baltic“.
Dalia Brenciūtė

Dalia Brenciūtė (g. 1955 m. gegužės 23 d. Plungėje) – lietuvių aktorė.

Biografija

1973 m. baigė Telšių Žemaitės vidurinę mokyklą, 1977 m. – aktoriaus meistriškumo specialybę Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (kurso vadovė – Irena Vaišytė). Baigusi mokslus vienerius metus dirbo Šiaulių dramos teatre. Nuo 1977 m. – Jaunimo teatro aktorė. Šiuo metu dirba ir Oskaro Koršunovo teatre.
Vyras – aktorius Kostas Smoriginas.
Lee Redmond

Istorija

Jos nagai pradėjo stipriai augti 1978 m. pradžioje – 1979 metais. Buvo planuota nagus nukirpti 2006 m. lapkričio 22 d., tačiau ji to atsisakė. 2009 m. vasario 10 d. per avariją pakelėje į Holadėjų susilaužė nagus, bet pavojaus gyvybei nebuvo.
Reformizmas

Reformizmas (lot. reformere: – pakeisti formą) arba revizionizmas (lot. revisio, revisionis – peržiūrėjimas)(viena iš reformizmo krypčių) – tai XIX a. pabaigoje Anglijoje kilusi darbininkų judėjimo teorija ir srovė, atmetanti revoliucinį visuomeninių santykių pakeitimo būdą ir siekianti juos keisti iš lėto, nuolatinėmis laipsniškomis, iš anksto suplanuotomis reformomis. Tai demokratinio socializmo teorijos pagrindinis komponentas, priešingas revoliuciniam socializmui.
Reformizmą savo darbuose pagrindė Eduardas Bernšteinas („Evoliucinis socializmas“) ir Karlas Kautskis, išplėtojo Fabijaus draugijos nariai savo filosofiniuose darbuose. Bolševikai reformistams terminą revizionizmas taikė dėl to, kad šia teorija peržiūrimas marksizmas.
Reformizmą savo ideologijos pagrindu yra priėmusios visos kairiojo centro socialdemokratinės partijos, tokios, kaip Didžiosios Britanijos Leiboristų partija, Vokietijos socialdemokratų partija, Švedijos socialdemokratų darbininkų partija, Lietuvos socialdemokratų partija ir kitos. Kairiojo sparno socialistai reformizmo teoriją taiko su išlygomis.
Kai kuriuos reformizmo elementus patikslino Entonis Kroslandas savo 1956 m. išleistame darbe „Socializmo ateitis“ (The Future of Socialism). Pavyzdžiui, visuomenė gali taikyti privačios nuosavybės paėmimą visuomenės poreikiams arba nacionalizuoti jį, jeigu tai leis užtikrinti visuotinį užimtumą.
Sankeliai

Istorija

Detalesnių gyvenvietės istorinės raidos bruožų neužfiksuota, tačiau žmonių pasakojimai ir Sankelių prieigose žiojėjančios rūsių duobės liudija čia buvus kelių namų kaimą. Antrojo pasaulinio karo metu čia buvo fronto linija, manoma, kad karo metu kaime stovėję pastatai buvo sunaikinti. Netoli miške yra akmuo su iškaltomis žymėmis.
Gelsvasis kiškis

Fizinės savybės

Gelsvojo kiškio nugaros, ausų ir kaklo kailis pilkai rudas, apačioje – baltas. Paprastai ant nugaros turi dvi juodas juostas, kurios ties pasturgaliu sueina į vieną tašką. Kailio spalva, priklausomai nuo metų laiko, šiek tiek kinta. Užauga 56 – 61 cm ilgio, sveria apie 2,5 kg. Patelės paprastai šiek tiek didesnės už patinus.

Buveinė

Gelsvasis kiškis gyvena tropinėse teritorijose, todėl kartais dar vadinamas tropiniu kiškiu. Laikosi miškingose ganyklose, savanose bei Tehuantepeko įlankos kopose. Nevengia krūmų, nes juose lengviau pasislėpti bei ieškoti maisto.
Rūšis sparčiai nyksta dėl destruktyvaus žmonių elgesio bei mažo geografinio arealo.

Dauginimasis

Gelsvųjų kiškių dauginimosi sezonas tęsiasi vasario–gruodžio mėn., o patį įkarštį pasiekia gegužės–spalio mėn. Šiuo laikotarpiu jų gyvenamajame areale daug lyja, todėl padaugėja maisto. Vienoje vadoje paprastai būna 1–4 kiškiukai.

Mityba

Apie gelsvųjų kiškių mitybą žinoma nedaug. Minta žolėmis, daugiausia – migliniais augalais. Manoma, jog sausuoju sezonu gelsvasis kiškis minta net 18 skirtingų rūšių žolėmis.
Pompėja Plotina

Pompėja Plotina (Pompeia Plotina, mirė 51 arba 52 m. e. m.) – Romos imperatorė, Trajano žmona. Yra žinoma dėl savo aktyvaus domėjimosi filosofija, ypač Epikūro, taip pat – dideliu indėliu vystant švietimą Romoje, vykdant mažesnių mokesčių politiką, pagalba plebėjams ir skurdiesiems.
Plotina gimė Galijoje, Nemausus vietovėje (dab. Prancūzijos miestas Nimas). Tiksli gimimo data nežinoma, tačiau tai buvo kažkada valdant Neronui. Trajanas ją vedė prieš paveldėdamas valdžią iš Nervos, vaikų neturėjo.
100 m. e. m. Pompėja Plotina gavo Augustos titulą, tačiau sutiko jį priimti tik 105 m., o jos atvaizdas ant monetų pasirodė tik nuo 112 metų.
117 m. Pompėjos skatinamas, imperatorius įsivaikino Adrianą, kuris būdamas 10 ar 11 metų prarado tėvą. Po Trajano mirties Plotina paskelbė jo tariamai prieš mirtį išreikštą paskutinę valią, kad valdžią perduoda Adrianui. Formaliai paveldėtojo Trajanas nepaliko, o šiuo Plotinos pareiškimu buvo abejojama, tačiau senato ir armijos remiamas Adrianas sugebėjo užsitikrinti valdžią.
Po mirties Pompėja buvo oficialiai sudievinta, ir Nimo mieste Adrianas jos garbei pastatė šventyklą.
Smegma

Smegma (gr. σμήγμα 'muilas') – varpos apyvarpės maišelyje susikaupianti organinių medžiagų masė. Ją sudaro apyvarpės riebalų liaukučių išskyros, nusilupusio epidermio ląstelės, spermos, šlapimo ir lytinių liaukų sekreto liekanos, taip pat yra specifinė nepatogeninė mikroflora. Sparčiausiai smegma gaminasi apie 18-25 m. amžiaus vaikinams, senatvėje beveik nustoja.
Laiku nenuplovus šios medžiagos ima irti, sukeldamos nemalonų kvapą ir niežulį. Nesilaikant higienos gali prasidėti balanopostitas – varpos galvutės ir apyvarpės uždegimas (šią ligą gali skatinti ne tik higiena, bet ir fimozė). Todėl varpą kasdien privalu nuplauti šiltu vandeniu su muilu.
Mečislovas Kviklys

Biografija

Brolis Vladas Kviklys, sūnūs Algimantas Kviklys ir Rimantas Kviklys, dukra Danguolė Kviklytė-Karkalienė.
1918 m. baigęs Voronežo gimnaziją mokytojavo Dulių (Degučių valsčius, Zarasų apskritis) pradžios, vėliau – Salų (Kamajų valsčius) žemės ūkio mokykloje, kartu 1924–1927 m. mokėsi Kauno S. Daukanto mokytojų seminarijoje. 1927–1931 m. studijavo pedagogiką Lietuvos universitete (nuo 1930 m. Vytauto Didžiojo universitetas).
1926 m. vienas Lietuvos aklųjų sąjungos steigėjų; 1927–1929 m. jos vadovas. 1929–1931 m. Švietimo ministerijos pradžios mokyklų inspektorius. 1931–1934 m. Jurbarko, 1934–1936 m. Rokiškio gimnazijos direktorius. 1937–1940 m. Švietimo ministerijos Pradinio mokslo departamento direktorius.
1936 m. išrinktas Ketvirtojo Seimo atstovu, 1936–1938 m. Seimo prezidiumo sekretorius. Rūpinosi mokyklų reformomis, 1939–1940 m. lietuvių mokyklų steigimu Vilniaus krašte. 1941 m. su šeima ištremtas į Sibirą, 1942 m. sušaudytas.
Dalyvavo Lietuvių tautininkų, Jaunosios Lietuvos sąjungų, Šaulių, skautų ir kitų organizacijų veikloje. Bendradarbiavo laikraščiuose ir žurnaluose „Lietuvos aidas“, „Vairas“, „Jaunoji karta“, „Tautos mokykla“ ir kt. Parašė psichologijos vadovėlį gimnazijoms (rankraštis).
Stasys Birutis

Stasys Birutis (iki 1936 m. Birutavičius, 1893 m. rugpjūčio 6 d. Šiauliai – 1972 m. sausio 26 d. Niujorkas) – Lietuvos karinis veikėjas, pulkininkas.

Biografija

Nuo 1911 m. studijavo chemiją Sankt Peterburgo technologijos institute. 1914 m. mobilizuotas, tarnavo Rusijos imperijos kariuomenėje, baigė Peterhofo praporščikų elektrotechnikos mokyklą, dirbo mokslinėje karo laboratorijoje.
1920 m. grįžo į Lietuvą. Nuo 1920 m. balandžio mėn. Lietuvos kariuomenės karininkas inžinierius. 1927 m. baigė Šarlotenburgo aukštąją technikos mokyklą Berlyne. Nuo 1930 m. Ginklavimo valdybos Artilerijos komiteto pirmininkas, nuo 1932 m. valdybos viršininko padėjėjas, nuo 1935 m. Gamybos skyriaus viršininkas. 1932 m. pulkininkas.
TSRS okupavus Lietuvą 1940 m. rugsėjo mėn. paskirtas Raudonosios armijos 29-ojo šaulių teritorinio korpuso 184-osios šaulių divizijos cheminės tarnybos viršininku. Kilus TSRS-Vokietijos karui, pasitraukė iš Raudonosios armijos, vadovavo lietuvių kariams Varėnos stovykloje. Kurį laiką vokiečių kalintas. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, Šeinfeldo (Bavarija) lietuvių karo pabėgėlių stovyklos viršininkas. 1949 m. emigravo į JAV, gyveno Niujorke.
Tau (radijas)

Istorija

Radijas pradėjo transliuoti viduriniųjų bangų ruože 1993 m. ir vadinosi Radijo studija „Tau“; jai vadovavo Arvydas Linartas. Po pusmečio transliacijų stoties darbas nutrūko. Netrukus buvo įrengtas nuosavas FM siųstuvas, ir 1994 m. gruodžio 22 d. „Tau“ vėl pradėjo transliuoti − 102.9 MHz dažniu FM bangų ruože. Šiuo metu radijas priklauso UAB „Artvydas“.
Radijo „Tau“ studija iš pradžių buvo įsikūrusi nedidelėje 20 m² patalpoje istoriniame Lietuvos radijo ir televizijos centro pastate (Vaižganto g. 13), iš kurio 1926 m. pradėjo transliuoti Kauno radiofonas. Vėliau ji persikėlė į „Bangos“ pastatą Draugystės g. 19. Dabar radijui vadovauja Audrius Kepežinskas.
Ceikiniai

Aplinkinės gyvenvietės

IGNALINA – 13 km
Mielagėnai – 12 km
Šventa – 9 km 
 ŠVENČIONYS – 16 km

Žymūs žmonės

Ceikiniuose gimė dainininkas Kipras Petrauskas (1885–1968). Namas, kuriame jis gyveno, pažymėtas paminkline lenta.
Juozas Montvila

Biografija

Kun. J. Montvila gimė 1885 m. sausio 3 d. Nendriniškių kaime. Augo Kazio Montvilos ir Magdės Karalevičiūtės-Montvilienės šeimoje kartu su dar 7 vaikais (gimė 10, iš jų 2 anksti mirė). Mokėsi Marijampolės gimnazijoje, Seinų kunigų seminarijoje. 1908 m. įšventintas kunigu ir paskirtas į Augustavo dekanato Lipsko parapiją. Už slaptą dvasinį patarnavimą unitams caro valdžios nubaustas: jam atimta teisė užimti kokias nors pareigas pastoracijoje. Redagavo Seinuose leidžiamą žurnalą „Šaltinis“, rašė pamokslus į kunigams skirtą leidinį „Vadovas“, piešė iliustracijas kai kuriems Vilniaus laikraščiams ir knygoms.
Negalėdamas Lietuvoje eiti kunigo pareigų išvyko į Angliją. Manoma, kad vyko į JAV darbuotis Atolo parapijoje. Per Atlantą išplaukė laivu „Titanikas“, kuris, susidūręs su ledkalniu, nuskendo. Užleido vietą kitiems, klausė išpažinčių, guodė ir ramino keleivius iki pat žūties.
Badeno didžioji kunigaikštystė

Badeno augimas

1803-6 m. po Šventosios Romos imperijos panaikinimo iki tol buvusi labai maža Badeno markgrafystė teritoriškai labai išsiplėtė ir tapo didžiąja kunigaikštyste. 1803 m. hercogas Karolis Fridrychas (1738–1811 m.) prarado žemes Reino kairiajame krante, tačiau už tai Napoleonas I jam kompensavo kitomis vokiečių žemėmis ir valstybės teritorija 1803–1810 m. padidėjo nuo 700 km² iki 15 000 km², o gyventojų nuo 190 000 iki 1 000 000. Prisidėjęs prie Reino sąjungos, hercogas gavo ir didžiojo kunigaikščio titulą.
Jo vaikaitis ir įpėdinis Karolis Liudvikas (m. 1818) vedė Napoleono įdukrą Stefaniją Beauharnais ir 1815 m. prisidėjo prie Vokietijos konfederacijos, 1818 m. išleido konstituciją. Tuo metu Badeno didžiosios kunigaikštystės teritorija sutampa su viso Badeno regiono teritorija. Tuo metu visa Švabija buvo padalinta tarp trijų didelių valstybių, iš kurių viena buvo Badenas.

Klestėjimas

1848 m. revoliucijos Vokietijoje metu Badenas buvo vienas iš revoliucionierių veiksmų centrų. 1849 m. tai buvo vienintelė Vokietijos valstybė trumpam tapusi respublika. Badenas dalyvavo 1870–1871 m. Prancūzijos-Prūsijos kare ir įėjo į Vokietijos imperijos sudėtį.

Pabaiga

Paskutinis didysis kunigaikštis Fridrychas II (1857–1918 m.) atsisakė sosto 1918 m. vokiečių revoliucijos metu. Badenas tapo respublika, Vokietijos Veimaro respublikos sudėtine dalimi.
Frederick Herzberg

Frederick Irving Herzberg (1923 m. balandžio 17 d. – 2000 m. sausio 19 d.) – JAV psichologas, vienas svarbiausių XX a. verslo vadybos teoretikų.
Jo 1968 m. publikacija „Dar sykį, kaip jūs motyvuojate savo darbuotojus?“ (angl. One More Time, How Do You Motivate Workers?) išlieka vienu labiausiai pageidaujamų Harvard Business Review publikacijų.
F. Herzbergas sukūrė dviejų veiksnių teoriją (angl. Two Factor Theory).
Suvesti sąskaitas

Turinys

Vienas garsiausių Teksaso nusikaltėlių medžiotojų Džonatanas Korbetas nusprendžia pasitraukti nuo savo ankstesnės veiklos ir galbūt balotiruotis į Senatą, kam jį kalbina įtakingi vietos žmonės, tikėdamiesi mainais pagalbos tiesiant geležinkelį. Tačiau prieš tai Korbetui patikima paskutinė užduotis: sugauti meksikietį Kučiliją, apkaltintą išprievartavimu ir žmogžudyste. Korbetas leidžiasi į medžioklę, tačiau paaiškėja, kad meksikietis kur kas rimtesnis varžovas negu jis tikėjosi. Dvikova netrukus virsta asmeninių sąskaitų suvedimu, kol Korbetas suabejoja ar iš tiesų Kučilijo yra apkaltintas teisingai…
Policijos generalinis komisaras

Policijos generalinis komisaras - aukščiausiasis policijos pareigūnų (pareiginis) laipsnis; policijos organizacijų vadovaujamos pareigos.
Aliumininė bronza

Aliumininė bronza (angl. aluminium bronze) – bronza, kurioje pagrindinis legiravimo metalas yra aliuminis. Tuo skiriasi nuo paprastos bronzos (legiravimo priedas alavas) ir žalvario (priedas – cinkas).
Skirtingos sudėties (aliuminio dalis kinta nuo 5% iki 11%) aliumininė bronza naudojama pramonėje. Kartais dedami papildomi legiravimo priedai – geležis, nikelis, manganas, silicis.

Savybės

Aliumininės bronzos vertinamos dėl didesnio stiprio ir atsparumo korozijai, lyginant su kitomis bronzomis. Aliumininės bronzos atsparios dulsvėjimui, menkai koroduoja Žemės atmosferoje ir oksiduojasi aukštoje temperatūroje, taip pat menkai reaguoja su sieros junginiais bei degimo išmetamųjų dujų komponentais. Šios bronzos atsparios ir korozijai jūros vandenyje.

Aliumininės bronzos atsparios korozijai, nes į jų sudėtį įeinantis aliuminis reaguoja su oro deguonimi ir paviršiuje sudaro ploną patvarų aliuminio oksido sluoksnį, kuris apsaugo nuo korozijos gilesnius metalo sluoksnius. Pridėjus alavo korozinis atsparumas gali padidėti.
Kita svarbi aliumininių bronzų savybė yra biostatiškumas. Bronzoje esantis varis neleidžia ant lydinio paviršiaus augti tokiems jūriniams organizmams kaip dumbliai, sėslūs vėžiagyviai ir dvigeldžiai moliuskai. Dėl šios priežasties įrengimuose, kuriuos norima apsaugoti nuo apaugimo, dažnai naudoja aliuminines bronzas, o ne nerūdijantyjį plieną ar kitus vario neturinčius lydinius.
Aliumininės bronzos paprastai būna auksinio atspalvio.
Aliumininė bronza suvirinama naudojant MIG virinimo technologiją (naudojami aliumininės bronzos strypeliai ir gryno argono atmosfera).
Driežas moters odoje

Turinys

Kerol Hemond – pasiturinčio politiko ir verslininko Edmundo Braitono duktė, pas kurį dirba ir jos vyras, teisininkas Frenkas. Kerol lankosi pas psichiatrą, nes ją nuolat kankina erotinio ir smurtinio pobūdžio sapnai, kuriuose taip pat dalyvauja jos draugė, foto modelis Džulija. Viename iš sapnų Kerol nužudo Džuliją ir gydytojas tai įvardina kaip jos pačios išsilaisvinimą.
Netrukus paaiškėja, kad Džulija iš tiesų nužudyta ir Kerol tampa pagrindine įtariamąja. Tėvui pavyksta susitarti dėl užstato, kad duktė būtų paleista iš kalėjimo, nes vieninteliai nusikaltimo liudininkai yra nuo narkotikų apsvaigusi hipių pora. Kerol vyras Frenkas taip pat bando išsiaiškinti nusikaltimą ir aplinkybės nukrypsta į jo uošvį. Negalėdamas pakelti tokio įtarimo, Edmundas Braitonas nusižudo, tačiau galiausiai paaiškėja, kad tikroji žudikė yra Kerol...
Prisisekite diržus

Turinys

Elena ir Antonio – visiškai skirtingi ir, regis, neturintys nieko bendra jauni žmonės. Pirmasis jų susidūrimas autobuso stotelėje vos nesibaigė muštynėmis ir akimirksniu atsiradusia antipatija. Vėliau jie vėl susitiko bendrame vakarėlyje, kur daugiau sužinojo vienas apie kitą: ji – kilusi iš inteligentiškos šeimos ir susitikinėjanti su architektu Džordžio, jis – netašytas automechanikas, geriausios Elenos draugės Silvijos vaikinas. Nepaisant nepalankių aplinkybių, tarp jų įsižiebia aistra, kurios nebegali kontroliuoti, nors tarp jų nėra jokių bendrų interesų.
Praeina keleri metai. Elena ir Antonio sukūrė šeimą, susilaukė vaikų, tačiau vyro aistra išblėso ir jis daugiau laiko praleidžia su draugais negu su šeima. Kai atrodo, kad jų šeimos niekas neišgelbės, Elena sužino serganti vėžiu. Sunkus gydymas ją visiškai išsekina, o Antonijas, priverstas daugiau laiko praleisti su vaikais ir, susidūręs su realia baime netekti žmonos, vėl iš naujo atranda šiai jausmus, kuriuos jautė pažinties pradžioje...
Estijos prezidentas

Estijos prezidentas (est. Eesti Vabariigi President) – aukščiausias politinis postas Estijoje (iki 1938 m. – Estijos valstybės vadovo institucija). 
Estija yra parlamentinė respublika, kurioje prezidentui suteikiamos simbolinės galios be sprendžiamų galių. Šalies prezidentas privalo sustabdyti savo narystę politinėse partijose ir judėjimuose. Jam pradėjus eiti prezidento pareigas, visos kitos jo vadovaujamos pareigos automatiškai sustabdomos. Šie saugikliai teoriškai turėtų padėti prezidentui būti nepriklausomam.
Estijos prezidentą 5 metų kadencijai renka šalies parlamentas Riigikogu arba paskirtas rinkimų komitetas. Rinkimuose balsuojama už du kandidatus ir išrenkamas gavęs daugiau nei pusę balsų.
Šalies prezidentu tas pats asmuo gali būti neribotą kadencijų skaičių, tik ne daugiau nei dvi iš eilės.
Dabartinė šalies prezidentė yra Kersti Kaljulaid, išrinkta 2016 m. spalio 3 d. Ji tapo pirmąja moterimi Estijos vadove ir jauniausia užėmusia šias pareigas. Parlamentas VI rinkimų ture ją išrinko 80 % balsų.

Gyvenantys buvę šalies prezidentai

Šiuo metu gyvi yra du buvę Estijos prezidentai:
Sigitas Olberkis

Karjera

Atstovavo įvairiems klubams Lietuvoje (FK Kruoja, FC Šiauliai, FK Panevėžys). 
2017 m. žaidė Gudijos aukščiausioje lygoje. 2018 m. žaidė Latvijoje už FK Jelgava.
2019 m. persikėlė į FK Žalgiris. O birželio pabaigoje pranešta, kad abipusiu susitarimu sutartis nutraukta. A lygoje sužaidė aštuonerias rungtynes. Šešis kartus buvo startinėje sudėtyje, dar du kartus pasirodė po keitimo.

Rinktinės

Buvo kviečiamas į įvairaus amžiaus jaunimo rinktines.
Seredžius

Aplinkinės gyvenvietės

KLAUSUČIAI – 6 km
Padubysys – 6 km
ČEKIŠKĖ – 13 km
VELIUONA - 10 km 
 RAUDONĖ - 20 km JURBARKAS - 43 km
VILKIJA – 13 km 
 KAUNAS - 44 km

Pavadinimo kilmė

J. Otrembskio nuomone, Seredžiaus vardas galėjo kilti nuo slavybės sereda („trečiadienis“) – dienos, kuomet vykdavo savaitiniai turgūs.
Mokėjimo sistema

Mokėjimo sistema – sistema sudaryta iš aibės mokėjimo instrumentų, bankinių procedūrų ir, paprastai, tarpbankinių lėšų pervedimo sistemų, kurios užtikrina pinigų cirkuliaciją.
Fiodoras Šaliapinas

Biografija

F. Šaliapinas solinę karjerą pradėjo 1890 m. kovo mėn. Kazanėje, Zareckio vaidmeniu operoje Eugenijus Oneginas. Vėliau dirbo Ufoje, Tiflise. Geriausius vaidmenis atliko Maskvos Didžiajame bei Sankt-Peterburgo Marijos teatruose. Daug gastroliavo užsienyje.
1918 m. buvo paskirtas Marijos teatro meno vadovu, gavo Respublikos liaudies artisto vardą.
1921 m. išvykęs gastrolių į JAV, iš jų į Tarybų Rusiją negrįžo. 1927 m. rugpjūčio mėn. Rusijos liaudies komisarų tarybos nutarimu „už tai, kad nenori tarnauti tai liaudžiai, kurios artisto vardas jam suteiktas“, F. Šaliapinui buvo atimtas Liaudies artisto vardas ir uždrausta grįžti į TSRS.
1937 m. pavasarį jam diagnozuota leukozė. Miręs buvo palaidotas Paryžiuje, o 1984 m. perlaidotas Maskvoje, Novodevičės kapinėse. 1927 m. nutarimas dėl Liaudies artisto vardo atėmimo buvo atšauktas tik 1991 m. birželio mėn.

Kūrybos vertinimas

Išlikę dainininko gramofoniniai įrašai gana prastos kokybės, todėl spręsti apie F. Šaliapino kūrybą galima tik jo amžininkų prisiminimų. Balsas – aukštas bosas, bosas-baritonas, šviesaus tembro. Amžininkai mini puikią dikciją, gerai sklindantį balsą, girdimą net pačiose tolimiausiose salės vietose. F. Šaliapinas tapo populiarus ne tik dėl balso, bet ir dėl aktorinių gabumų, puikios sceninės išvaizdos – buvo aukštas, gražaus stoto, ryškių demoniškų veido bruožų, skvarbaus žvilgsnio. Balsas nebuvo ypatingai stiprus, tačiau išdainuodavo kiekvieną natą ir rasdavo tikslias ir nuoširdžias kiekvieno dainos žodžio intonacijas.

Papildoma informacija

Garsusis Lietuvos tenoras Kipras Petrauskas bičiuliavosi su F. Šaliapinu. 1934 m. jų draugystės ryšių dėka F. Šaliapinas gastroliavo Kaune, dainavo Mefistofelį Š. Guno operoje „Faustas", bei dalyvavo Klaipėdos operos atidaryme.