google/wiki40b huggingface dataset:
Lietuvos vystymo bankas

Lietuvos vystymo bankas – Lietuvos specialusis komercinis bankas, veikęs 1994–2000 m. Vilniuje.

Istorija

Lietuvos vystymo banką įsteigė Lietuvos Respublikos Vyriausybė ir Europos rekonstrukcijos ir plėtros bankas (ERPB). Akcinis kapitalas 1994 m. buvo 5 mln. ekiu, 1999 m. – 10,8 mln. eurų, 64 % akcijų valdė Lietuvos vyriausybė, 36 % – ERPB. 2000 m. bankas privatizuotas, jį įsigijo Suomijos bankų ir draudimo bendrovių grupė Sampo Group, 2001 m. pervadintas „Sampo bankas“, pradėjo teikti paslaugas įvairių dydžio įmonėms ir priv. asmenims.

Veikla

Teikė ilgalaikes ir vidutinės trukmės paskolas nacionaline ir užsienio valiuta privačioms įmonėms jų kapitalinėms investicijoms ir su jomis susijusioms apyvartinio kapitalo reikmėms finansuoti, teikė finansines garantijas, skolinosi lėšų šalyje ir užsienyje, palaikė korespondentinius ryšius su užsienio bankais ir turėjo juose sąskaitų užsienio valiuta, komerciniais pagrindais valdė Lietuvos ir užsienio fondus, investavo likvidžius aktyvus šalyje ir užsienyje, konsultavo projektų finansavimo klausimais. Daugiausia skatino mažų ir vidutinio dydžio įmonių bei kapitalo rinkos Lietuvoje kūrimą ir plėtojimą. Išimtiniais atvejais teikė trumpalaikes paskolas, t. p. kaip trečiosios šalies agentas ar patikėtinis, neprisiimdamas finansinės rizikos, skyrė lėšų ir projektams, kuriuos įgyvendino valstybės įmonės. Nepriėmė indėlių ir neatidarydavo klientams atsiskaitomųjų sąskaitų.
Rojus (Ignalina)

Istorija

1890 m. Adomas Hrebnickis iš uošvio gavo 14 ha žemės, vadinamos Velnyne – ji buvo akmenuota, kalvota ir netinkama žemdirbystei. A. Hrebnickis nusprendė čia padaryti gražią tarsi rojus vietą – užveisė didelį sodą, per 1000 vaismedžių veislių. Nuo 1922 m. jis čia nuolatos gyveno, platino mažai žinomas Lietuvoje obuolių veisles.
1957 m. įkurtas Vytėnų sodininkystės ir daržininkystės bandymų stoties punktas.
Dominykas Magnuševskis

Dominykas Magnuševskis (lenk. Dominik Magnuszewski; 1809 m. Varšuvoje – 1847 m.) – Lenkijos rašytojas.

Biografija

Po 1831 m. sukilimo emigravo į užsienį ir apsigyveno Galicijoje.

Kūryba

Kaip dramaturgas debiutavo 1830 m. Išgarsėjo lenk. „Zemsta panny Urszuli“ (1838) istorijos dėka. Parašė taip pat komedijas lenk. „Stary kawaler“ ir lenk. „Zdisław czyli skutki plochoski“, poemas lenk. „Woloszcyzna“ ir lenk. „Młodzieniec“, lenk. „Niewiasta polska w 3 wiekach“ (1843), lenk. „Dramat w naturze“ (1844) ir kitas.
Miriam Markel-Mosessohn

Biografija

Gimė 1839 m. Vilkaviškyje. 1851 m. kartu su tėvais persikraustė gyventi į Suvalkus, kur mergina studijavo hebrajų kalbą bei tuo pačiu tobulinosi vokiečių ir prancūzų kalbose. 1863 m. ištekėjo už Anshel Markel-Mosessohn (1844–1903). Baigusi mokslus vertė vokiškus kūrinius į hebrajų kalbą. 1869 m. gyvendama Varšuvoje į hebrajų kalbą išvertė Eugen Rispart knygos I tomą Die Juden und die Kreuzfahrer unter Richard Lowenherz, tačiau II tomą išvertė tik 1895 m. dėl nuolatinių sveikatos ir vyro finansinių problemų. 1881 m. kartu su vyru apsigyveno Vienoje. Gyvendama Vienoje rašė straipsnius į žurnalą Ha-Meliz. Mirė 1920 m. gruodžio 18 d. Grajeve.
Jungtinių Valstijų sausumos pajėgos

Jungtinių Valstijų sausumos pajėgos, arba Jungtinių Valstijų armija, (angl. United States Army) yra Jungtinių Amerikos Valstijų ginkuotųjų pajėgų dalis, atsakinga už karines operacijas, vykdomas sausumoje. 2005 metais JAV sausumos pajėgų sąraše buvo 488 579 karių. Nacionalinės gvardijos sudėtyje buvo 333 177 žmonės. Rezervo sąraše buvo įrašyti 189 005 žmonės. Šiuolaikinė JAV armija yra kontinentinės armijos, sudarytos 1775 metų birželio 14 dieną, prieš prasidedant JAV nepriklausomybės karui, įpėdinė. JAV armija buvo oficialiai įkurta JAV kongreso po karo - 1789 metų birželio 3 dieną, kaip pakaitalas jau išformuotai kontinentinei armijai. Sausumos pajėgoms vadovauja specialus departamentas. Aukščiausia JAV armijos pareigybė - JAV sausumos pajėgų vadas. Šis pareigūnas yra Jungtinis karinių štabų vadų komiteto sudėtyje.
Serbija ir Juodkalnija Eurovizijoje

Balsavimų istorija 2004–2006

Serbija ir Juodkalnija pasitraukė iš 2006 m. konkurso, bet jai vis tiek buvo leista balsuoti.
2004–2006 m. Serbijos ir Juodkalnijos balsavimo istorija:
Fazinis portretas

Fazinis portretas – geometrinis dinaminių sistemų trajektorijų atvaizdavimas fazinėje plokštumoje. Kiekviena pradinė sąlyga atspindi skirtingą kreivę arba tašką.
Faziniai portretai yra neįkainojami studijuojant dinamines sistemas. Jie sudaryti iš tipinių trajektorijų diagramų padėties erdvėje. Tai rodo informaciją apie tai, kaip vaizduojamas parametras, pvz., atraktorius.
Fazinių portretų grafikas dinaminei sistemai brėžia sistemos trajektorijas (su rodyklėmis), stabilumo būsenas (su taškais) ir nestabilumo būsenas (su apskritimais). Ašys yra būsenų kintamieji.
Kauno teriologiniai draustiniai

Tyrimai

2002 m. buvo ištirta keturių draustinių – Julijanavos, Fredos, Rokų ir Žagariškių būklė, atlikti šikšnosparnių rūšinės įvairovės tyrimai, parengtos rekomendacijas šikšnosparnių gyvenimo sąlygoms pagerinti. Tyrimų metu nustatytos šios draustiniuose žiemojančių šikšnosparnių rūšys: vandeninis pelėausis; Natererio pelėausis; Brandto pelėausis; europinis plačiaausis; kūdrinis pelėausis, rudasis ausylis, šiaurinis šikšnys.

Draustinių priežiūra

2010 m. buvo paruoštas Rokų draustinio (IV forte) teritorijos gamtotvarkos planas. Forto ribos sutampa su teriologinio draustinio ribomis. Draustinis priskiriamas Kauno marių regioniniam parkui. Fortas yra svarbi šikšnosparnių žiemojimo vieta. Kauno teriologinis draustinis taip pat yra įtrauktas į Europinės svarbos Buveinių apsaugai svarbią teritoriją – Natura 2000. Tai viena gausiausių žinomų žiemaviečių visoje Lietuvoje.
Kad šikšnosparniai lengviau pasiektų žiemojimo vietas apleistų gynybinių statinių požemiuose, 2012 m. čia buvo iškirsti krūmai, kita sumedėjusi augalija, kuri šaknimis ardė pastatų fizinę struktūrą. Pašalinus augmeniją nuo angų, šikšnosparniams atsivėrė galimybės netrukdomai nardyti po forto ertmes, ieškant tinkamiausio kampelio hibernacijai. Šiame forte aptinkamos retos 7 šikšnosparnių rūšys, įtrauktos į Lietuvos Respublikos saugomų gyvūnų sąrašą, tarp jų – europinis plačiaausis ir kūdrinis pelėausis. Didelę grėsmę šikšnosparniams kėlė tai, kad per pastatus apaugusius krūmus bei medžius jiems ne vienerius metus buvo sunku patekti į žiemavietes. Čia siekiama palaikyti ne mažesnes kaip 20–40 europinių plačiaausių, 7–15 kūdrinių pelėausių ir ne mažiau kaip 300–350 kitų šikšnosparnių rūšių individų žiemojančias populiacijas. Bus stengiamasi teritorijoje užtikrinti žiemojančių gyvūnų ramybės būklę. Bet koks triukšmas, šviesa ar kitoks trikdymas, pažadinęs šikšnosparnį iš žiemos miego, tampa jo žūties priežastimi: padarėlis nubudęs išeikvoja energiją, o maisto žiemą rasti neįmanoma, todėl, net ir vėl užmigęs, pavasario nebesulaukia.
Diksonas

Istorija

Diksonas įkurtas 1915 m., pradžioje – saloje, o tik vėliau žemyne. Gyvenvietė pavadinta pagal salą, kurios pavadinimas kilęs nuo švedų verslininko Oskaro Diksono (Oskar von Dickson). Pradžioje tai buvo svarbus uostas ir žaliavų bazė prie šiaurės jūrų kelio. 1956 m. gavo miesto tipo gyvenvietės statusą. 1988 m. Rusijos Diksono gyvenvietė užmezgė draugystės ryšius su nedideliu Diksono miesteliu JAV (Ilinojuje), žymiu tuo, jog jame augo Ronaldas Reiganas. Nuo XX a. pab. Diksono reikšmė sumenko, gyventojų sparčiai mažėja (1985 m. – 5000, 2004 m. – 1113, 2009 m. – 632).
Adžmanas

Miestas

Adžmanas – ramus provincijos miestelis. Istoriškai susiformavęs kaip žvejų ir perlų ieškotojų miestas, iki šių dienų išsaugojo autentiškus šių amatų bruožus. Ir dabar čia esančiose laivų statybos dirbtuvėse tradicinės arabų valtys Dou daromos pagal senovines valčių gamybos technologijas.
Refleksinė epilepsija

Refleksinė epilepsija (dar vadinama aplinkos epilepsija) – traukuliai, kuriuos sukelia natūrali aplinka dirgindama žmogaus jutimo organus. Iš visų refleksinės epilepsijos rūšių visuomenėje labiausia žinoma yra fotosensityvinė epilepsija. Refleksinė epilepsija yra pati rečiausia epilepsijos forma, ir būna tiktais generalizuota (ne parcialinė). Refleksinė epilepsija gali būti diagnozuota tiktais naudojant EEG ir fotojautrumo testus.

Gydymas

Prieš paskiriant antiepilepsinius vaistus pirmiausia reikia nustatyti koks stimulas sukelia epilepsinius priepuolius. Refleksinei epilepsijai gydyti dažniausia yra skiriami vaistai: Valproate, carbamazepine ir clonazepam, tačiau perspektyvoje daug žada lamotrigine, levetiracetam ir kiti nauji antiepilepsiniai vaistai.
Burning Man

Festivalio vertybės ir principai

Patys renginio organizatoriai apibrėžia jį kaip eksperimentą, siekiant sukurti radikalios saviraiškos ir pasitikėjimo bendruomenę. Per savaitę dykumoje pristatomi šiuolaikinio meno kūriniai, dažnai fantastinių formų. Kai kurie iš jų sudeginami pačių kūrėjų dar neuždarius festivalio. Renginyje važinėja šimtai neįtikėtinos formos, „mutavusių“ mašinų, daugelis dalyvių apsirengęs įvairiausių meno personažų, žvėrių, daiktų ir kt. kostiumais. Atvykę į dykumą artistai rodo spektaklius, kuriamos instaliacijos, čia populiarūs įvairūs šokiai. Didžėjai visą parą suka muziką keliose šokių scenose. 
Festivalio metu sukuriama visa reikalinga Juodosios Uolos miesto infrastruktūra. Dalyviai visiškai atsiduoda bendruomenės dvasiai, meno projektams, saviraiškai. Kiekvienas dalyvis yra atsakingas už savo pragyvenimą, įskaitant maistą, vandenį, apsaugą nuo karščio, vėjo, šalčio, vietą miegoti. Be to, privaloma pasirūpinti, kad dalyviui išvykus, dykumoje neliktų bet kokio jo buvimo pėdsakų. Visa tai atvykėliai turi numatyti iš anksto. Į dykumą atvykstantys svečiai namuose turi palikti visus pinigus, nes renginyje prekyba neegzistuoja. Čia siūloma išmokti dalintis ir dovanoti. Atsiribojama savaitei nuo įprastinės civilizacijos – telefono ryšio, kompiuterio, interneto. Organizatoriai kviečia dalyvius aktyviai dalyvauti festivalyje, vien stebėtojai nėra pageidaujami.
Vienas „Burning Man“ įkūrėjų Larry Harvey 2004 m. parašė „Dešimt Principų“, kurie yra pagrindinės festivalio propaguojamos kultūros gairės. Tai dovanojimo dvasios, radikalios saviraiškos iškėlimas, vartotojiškumo neigimo ir kt. principai. 
Skirtingose šalyse yra susikūrusios „Degančio Žmogaus“ bendruomenės, kurios reprezentuoja ir puoselėja „Burning Man“ propaguojamas vertybes. „Degantis Jonas|Degošais Janis“ pradėtas organizuoti Lietuvoje, vėliau perkrikštytas latviškai ir pradėtas rengti Lietuvos-Latvijos pasienyje. Šis festivalis yra baltiškasis „Burning Man“ atitikmuo, jame galioja 10 tų pačių pagrindinių  principų.

Lietuviai

2009 m. festivalyje apsilankęs fotografas Romualdas Požerskis Lietuvoje surengė parodą ir pristatė fotoalbumą. 
Pirmoji lietuvių teminė stovykla „Blukis” Nevados dykumoje  įsikūrė 2011 m. Senovės lietuvių tradiciją tempti medžio kelmą ir taip atsikratyti visų negandų buvo nuspręsta tarpdisciplininio meno pagalba perkelti į interaktyvų meninį festivalį, kurio tų metų tema buvo „The Rites of Passage“. Pavilijone pristatyta Tomo Dobravolskio perkusija, Džiugo Bražiūno elektroninė muzika. Stovykloje „Fluxus” molio dirbtuvėse galima buvo pasimokyti minkyti molį, išsikalti Blukio monetą. 
2013 m. lietuviai įsikūrė šalia festivalio oficialaus oro uosto su tema „Lituanica birds”, pagerbiant lakūnų Stepono Dariaus ir Stasio Girėno legendinio skrydžio per Atlantą 80-ąsias metines. 2014 m. lietuvių stovykloje įrengtas velodušas – speciali dušinė, kurioje galima buvo nusiprausti, jei kas nors mynė dviratį, taip pumpuodamas vandenį.
Mokslo teisė

Mokslo teisė - kultūros teisės sritis; visuma teisės normų, reguliuojančių mokslą.

Mokslo teisės mokslas

Vokietijoje veikia Vokietijos ir Europos mokslo teisės institutas (vok. Institut für Deutsches und Europäisches Wissenschaftsrecht, Kelno universitetas, Teisės fakultetas). 1990 m. Mokslo teisės tyrimų centrą įkūrė prof. Hartmut Krüger. Vykdantieji direktoriai - Kelno universiteto profesoriai Dr. Bernhard Kempen, prof. Dr. Michael Sachs ir Dr. Christian von Coelln.
Vokietijoje yra leidžiamas dalykinis teisės žurnalas „Mokslo teisė“ (vok. Wissenschaftsrecht, WissR). Sritys - mokslo vadyba, valdymas bei administravimas, mokslo skatinimas bei rėmimas, atitinkamas teisinis reguliavimas. Leidėjai - Volker Epping, Christian Flämig, Reinhard Grunwald, Jürgen Heß, Bernhard Kempen, Dieter Leuze, Wolfgang Löwer (vadovaujantysis leidėjas), Hans Heinrich Rupp, Andreas Schlüter ir Hermann Josef Schuster. Leidžiamas nuo 1968 m.
M-1

Istorija

1989 m. gruodžio 31 dieną, 19.00 val. M-1 pradėjo savo transliaciją grupės „Queen“ daina „Radio Ga Ga“. M-1 reiškia „Muzika-1“. Šios radijo stoties sumanytojas ir įkūrėjas buvo Hubertas Grušnys (1961–2006). Kiekvienais metais, jau tradiciškai, gruodžio paskutinę dieną, 19 valandą M-1 eteryje skamba senas šaukinys bei „Queen“ daina „Radio Ga Ga“.
1992 m. rugsėjo 1 d. M-1 pradėjo 24 valandų transliaciją Vilniuje ir Kaune.
Pirmoji lietuviška daina, nuskambėjusi M-1 eteryje − „Hiperbolė“ – „Vasara“.
Vėliau pasirodė kitos M-1 grupės radijo stotys: „M-1 Plius“ ir „Lietus“.
M-1 programa transliuojama internete visame pasaulyje. 2011 m. M-1 pirmasis iš komercinių radijo stočių pasiūlė tiesioginę vaizdo transliaciją.
2014 m. gruodžio 31 d. M-1 šventė savo 25-ąjį gimtadienį. Ta proga buvo išleista televizijos reklama, speciali daina bei gimtadienio vaizdo klipas.
Stoties direktorė – Rūta Grušnienė. Programų direktorius – Mindaugas Stasiulis ir Gintas Vaičikauskas. Muzikos redaktorius – Rimas Mauricas.
Vidiškiai

Pavadinimo kilmė

Vietovardis tikriausiai asmenvardinis, kadangi 1562 m. minimas Jurgis Vidiškis, dovanojęs Vidiškių filijai 300 grašių.
Konkordo sutartis

Konkordo sutartis (angl. Concorde Agreement) yra susitarimas tarp FIA, FOTA ir Formulės 1 administracijos, pagal kurią nustatomas komandų dalyvavimas lenktynėse, TV teisių ir piniginių lėšų paskirstymo sąlygos.
Iš viso yra pasirašytos 7 Konkordo sutartys, kurių sąlygos ypatingai slaptos. Pirmoji tokia sutartis buvo pasirašyta 1981 m. sausio 19 d. Paryžiaus Konkordo rūmuose. Kitos sutartys buvo pasirašytos 1987, 1992, 1997, 1998 ir 2009 m. Tiesa, sutarties slaptumas buvo pažeistas, kai žymus sporto žurnalistas Forrest Bond paviešino daugiau nei 120 puslapių 1997 m. sutarties kopijas RaceFax agentūrai.
Pagrindiniai Konkordo sutarties tikslai yra didinti profesionalumą sporte ir siekti maksimalaus komercinio pasisekimo Formulėje 1.
Naujausia Konkordo sutartis buvo pasirašyta 2013 m. Pagal susitarimą, ji turi galioti iki 2020 m.
Šansi

Geografija

Šansi rytiniame ir vakariniame pakraščiuose išsidėstę Taihangšano ir Lüliang kalnynai, centre – slėniai, per kuriuos teka Fen upė. Aukščiausia viršukalnė – Utai (Wutai) kalnas šiaurės rytuose (3058 m).
Šiaurinė siena su Vidine Mongolija daugiausia eina palei Didžiąją kinų sieną. Vakarinė siena su Šensi eina palei Geltonąją upę.
Didžiausias natūralus ežeras – Sieči (Xiechi). Ežeras druskingas.
Šansi būdingas kontinentinis musoninis klimatas, gana sausa. Vidutinė temperatūra sausį žemiau nulio, vidutinė liepos temperatūra apie 21–26 °C. Per metus iškrinta apie 350–700 mm kritulių (60 % jų – tarp birželio ir rugpjūčio).
Didžiausi miestai: Taijuanas, Datongas, Čangdži (Changzhi) ir Jangčiuanas (Yangquan).

Kultūra

Dauguma Šansi gyventojų kalba Dzin (Jin; šnekamosios kinų kalbos atmaina) dialektais. Tačiau pietvakarinių regionų dialektai priskiriami džongjuan (zhongyuan) mandarinų atšakai.
Šansi virtuvėje naudojama daug acto. Įžymus Šansi makaronai. Iš Taijuano kilęs patiekalas Taiyuan Tounao (太原头脑; „Taijuano galva“): avienos sriuba su lotoso šaknimis ir kitais ingredientais. Manoma, kad ši sriuba turi gydomųjų savybių.
Šansi opera – kinų operos atmaina, Čing dinastijos pabaigoje išpopuliarinta Šansi pirklių. Taip pat vadinama Džonglu Bangdzi – Zhonglu Bangzi (中路梆子).
Nuo Song iki Čing laikų garsėjo Šansi pirkliai.
Rolandas Navikas

Rolandas Navikas (g. 1966 m. kovo 17 d.) – buvęs Lietuvos futbolininkas.

Biografija

Žaidė Sirijus Klaipėda (1990–1995; Lietuvos čempionas), Tauras Tauragė (1997) komandose.
Andrušivka

Istorija

Gyvenvietė rašytiniuose šaltiniuose minima nuo 1683 m. (kaip Andrusovka). Nuo XVII a. Andrušivka priklausė lenkų bajorams Beržinskiams, jie pastatė dvaro rūmus, įveisė parką. Nuo XIX a. iškilo kaip cukraus pramonės centras. Andrušivkai miesto statusas suteiktas 1975 m.
Aldona Masėnienė

Biografija

1961-1969 m. Pakruojo kultūros namų šokių ansamblio vadovė, vėliau Šiaulių 11-osios (Aukštabalio) vidurinės mokyklos mokytoja.
1969 m. įkūrė vaikų baleto studiją, kuriai 1976 m. suteiktas Šiaulių vaikų šokių kolektyvo „Želmenėliai“ vardas. Šiaulių miesto kultūros centro šokių ansamblis „Želmenėliai“ šokio meną pristatė daugelyje Lietuvos miestų ir miestelių, aplankyta Lenkija, Čekija, Prancūzija, Portugalija, Olandija, Švedija, Rusija, Gruzija, Šveicarija, Italija, Latvija, kur dalyvauta įvairiuose konkursuose ir festivaliuose. Nuo 1996 m. kartu su vaikais ansamblyje „Vijūnas“ šoka ir jų tėveliai. Savo jėgomis ansamblis organizavo tarptautinius šokių festivalius „Te visad šviečia saulė“, „Atiduokim žemės rutulį vaikams“, „Sveiks, svieteli margs!“.
2007 m. viena Vaikų filharmonijos steigėjų ir jos reginio – šokio spektaklio „Nuo žingsnelio iki baleto“ baletmeisterė.
Sutuoktinis Julius Masėnas.
Kazimieras Putramentas

Biografija

1979 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, mokslinis agronomas.
1975–1986 m. Šiaulių raj. „Energijos“ kolūkio pirmininkas, 1986–1989 m. Varėnos raj. Liškiavos kolūkio pirmininkas, 1989–1992 m. Druskininkų sanatorijos „Eglė“ direktoriaus pavaduotojas ūkio reikalams, 1995–2005 m. Šiaulių raj. Eimučių Žemės ūkio bendrovės pirmininkas nuo 2006 m. Šiaulių rajono savivaldybės priešgaisrinės tarnybos viršininkas.
1997 m. Lietuvos valstiečių partijos, Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos, Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos Šiaulių rajono skyriaus narys.
2005–2006 m. Šiaulių rajono savivaldybės tarybos narys.
Sutuoktinė Lolita, vaikai Žilvinas, Kazimieras.
Dainius Gaižauskas

Biografija

1996 m. baigė Lietuvos policijos akademiją (vidaus reikalų įstaigų valdininkas), 1999 m. – Lietuvos teisės akademiją (teisininkas).
1996–2001 m. dirbo Marijampolės policijos komisariate jaunesniuoju inspektoriumi, poskyrio inspektoriumi, skyriaus vyresniuoju inspektoriumi. 2001–2011 m. buvo Kalvarijos policijos komisariato viršininko pavaduotojas, komisaras.  2012–2016 m. – Marijampolės apskrities vyriausiojo policijos komisariato Imuniteto skyriaus viršininkas, vyresnysis komisaras.
2004–2005 m. buvo Lietuvos policijos taikos palaikymo misijos vadas Kosove. Čia dirbo Prištinos regiono ypač sunkių nusikaltimų tyrimo padalinyje THOR, vėliau vadovavo šiam padaliniui. 2007 m. įgijo tarptautinių misijų policijos pareigūnų instruktoriaus sertifikatą.
Kėlė kvalifikaciją JAV, Vokietijos, Lenkijos, Suomijos policijos mokymo įstaigose ir centruose.
2011–2012 m. – Nacionalinio pareigūnų profesinių sąjungų susivienijimo tarybos narys, Lietuvos policijos profesinės sąjungos pirmininko pavaduotojas, Lietuvos policijos profesinės sąjungos atstovas Marijampolės apskrityje.
2016 m. birželio 1 d. išėjo į atsargą.
Už tarnybą policijoje skatintas Vidaus reikalų ministerijos atminimo ženklais, Jungtinių Tautų Organizacijos medaliu „Už dalyvavimą Taikos įvedimo misijoje“.
Vedęs, žmona Džuljeta, dukros Glorija ir Goda. Moka anglų, rusų, lenkų kalbas. Pomėgiai: sportas (graikų-romėnų imtynės, atletinė gimnastika), informacinės technologijos.
Christinos įvėrinys

Christinos įvėrinys (angl. Christina piercing), kitaip dar Veneros įvėrinys (angl. Venus piercing) – moters genitalijų įvėrinys, vietoje, kur jungiasi didžiosios lytinės lūpos, žemiau gaktos.
Christinos įvėrinys yra vienas iš paviršinių įvėrinių, pasižymi didele slankos tikimybe. Dėl anatominių ypatumų šį įvėrinį galima padaryti ne kiekvienai moteriai. Įvėrinys nestiprina lytinio sužadinimo, gali būti nepatogus spaudžiant (pvz., ankštoms kelnaitėms).

Istorija ir kultūra

Christinos įvėrinys kaip ir daugelis paviršinių įvėrinių yra šiuolaikinės kilmės. Pirmasis žinomas šio įvėrinio atvejis atliktas XX a. 10-tą dešimtmetį. Ši įvėrinių rūšis pavadinta, kaip kad įprasta vėrybos srityje, pagal pirmos moters, kuriai šis vėrinys padarytas, vardą. Pavadinimą suteikė pirmasis įvėrinio atlikėjas Tom Brazda. Įvėrinys turi dar vieną retesnį pavadinimą Veneros įvėrinys (angl. Venus piercing), šis pavadinimas sukurtas pagal gaktos pavadinimą (lot. mons Venus, mons veneris 'Veneros kalvelė').

Gijimas

Įvėrinio kanalas paprastai gyja 3–4 mėnesius. Kadangi tai paviršinis įvėrinys, gijimo metu galimos komplikacijos. Vienos iš komplikacijų priežasčių yra santykinai ilgas įvėrinio kanalas, nuolatinis judėjimas ir trintis. Baigus gyti papuošalą iš kanalo reikia išimti, kai skutama gaktos sritis.

Papuošalai

Christinos įvėriniuose naudojami pagal užsakymą daryti tiesūs ar lenktiniai hanteliukai. Kartais, jei anatomija leidžia, gali būti naudojamas ir karolinis žiedas (kaip pradinis papuošalas arba po to, kai kanalas sugyja).
Minesota

Geografija

Minesota yra šiauriausia JAV valstija po Aliaskos. Jos dalis, vadinama "Northwest Angle" yra vienintelė pagrindinės JAV dalies vieta, esanti šiauriau 49 laipsnių platumos. Valstijos šiaurės rytų dalis siekia Aukštutinio ežero krantus.
Madjarai

Protėvynė

Spėjama, kad madjarai susiformavo 1000–500 m. pr. m. e. Jie atsiskyrė nuo kitų Uralo tautų tuomet, kai šios 4-3 tūkst. pr. m. e. iš Uralo kalnų regiono migravo į vakarus.

Migracijos

V a. vykstant Didžiajam tautų kraustymuisi madjarai patraukė toliau į vakarus. Galutinis šios migracijos taškas buvo tarp Volgos ir Uralo kalnų. Šiame regione dar 1236 m. dominikonų vienuolis Julianas rado Rytuose pasilikusių madjarų; jis pavadino šį regioną Magna Hungarica („Didžioji Vengrija“). Didžioji dalis madjarų 700–750 m. patraukė į pietus palei Volgą.
Tolimesnis madjarų sustojimo taškas vadinamas Lavédia, pagal vieną iš madjarų kunigaikščių Levedi. Kur ši vietovė buvo tiksliai nėra žinoma. Žinome tik, kad 850 m. madjarai paliko Dono baseiną ir toliau keliavo į vakarus. Tuometinė jų gyvenama teritorija buvo maždaug tarp Dniepro iki Dunojaus žemupio ir rytinių Karpatų.
Po to, kai 850 m. madjarus nugalėjo pečenegai, sudarę sąjungą su chazarais, didelė dalis jų atsiskyrė nuo pagrindinės grupės ir apsigyveno į pietus nuo Kaukazo, Persijos pasienyje. Ši grupė imperatoriaus Konstantino vadinta „savardais“ dar visą šimtmetį palaikė kontaktus su pagrindine vengrų dalimi. Šie tuo metu turėjo didžiulę, iki 20 000 raitelių stiprumo kariuomenę.

Įsitvirtinimas Panonijoje

Apie 894 m. pečenegai sudarę sąjungą su bulgarais išvijo madjarus iš teritorijos tarp Dniepro ir Dunojaus. Madjarų gentinis junginys 895–896 m. per rytų Karpatų perėjas pasitraukė į Panonijos lygumą bei, kai kurių istorikų manymu, jau tuomet persikėlė ir į Transilvaniją. Madjarai agresyviai puldinėjo vakarų Europos valstybes ir garsėjo savo žiaurumu.
1000 m. jie priėmė krikščionybę ir įkūrė savo valstybę – Vengrijos karalystę. Taip prasidėjo vengrų istorija.
Barselosas

Istorija

Minimas nuo 1140 m.
Teräsbetoni

Istorija

2002 metais Jarkko Ahola, Arto Jarvinen ir Viljo Rantanen susipažino ir nutarė suburti grupę. Jari Kuokkanen prie trijulės prisijungė vėliau, kaip laikinas būgnininkas, bet vėliau tapo grupės nariu. Pirmos Teräsbetoni dainos pasirodė 2003 m. vasarą jų internetiniame tinklapyje.
Vaikinų grupė po truputį įgijo populiarumą pogrindyje, o vėliau tapo plačiau žinomi. 2004 m. pabaigoje grupė pasirašė kontraktą su „Warner Music Finland“ ir 2005 metais išleido pirmąjį singlą „Taivas lyö tulta“, kuris užlipo į populiariausių Suomijos singlų viršūnę.
2005 metais Teräsbetoni išleido debiutinį albumą „Metallitotuus“, kuris Suomijoje tapo platininiu – buvo parduota virš 30 tūkstančių kopijų. 2006 m. birželio mėn. grupė išleido antrąjį albumą „Vaadimme metallia“.
2008 metais Teräsbetoni laimėjo Suomijos nacionalinį finalą, kur už jų dainą „Missä miehet ratsastaa“ balsavo 38,9 proc. žiūrovų. Su šia daina grupė atstovavo Suomijai 2008 m. Eurovizijos konkurse, kur finale užėmė 22 vietą. Tais pačiais metais pasirodė trečiasis Teräsbetoni albumas „Myrskyntuoja“.