google/wiki40b huggingface dataset:
Ėrika Striškienė

Ėrika Striškienė (g. 1970 m. vasario 21 d. Kalvarija, Marijampolės rajonas) – Lietuvos archeologė, istorikė.

Biografija

1988 m. baigė Švenčionių raj. Pabradės „Ryto“ vidurinę mokyklą. 1994 m. baigė Vilniaus universiteto Istorijos fakulteto istorijos specialybės bendrąsias studijas, bakalauras, 2000 m. apsigynė archeologijos magistro laipsnį. Magistrinio darbo tema „Žiemgalių ryšiai su kaimynais viduriniajame ir vėlyvajame geležies amžiuje“ iš dalies buvo susijusi su savarankiškai tyrinėtais žiemgalių kultūros paminklais – Diržių ir Degėsių kapinynais.
Nuo 1992 m. Žemutinės pilies archeologinių tyrimų grupės archeologė – fondų saugotoja.
Anorektikas

Anorektikas – vaistiniai preparatai arba maisto papildai, kurie slopina apetitą ir padeda mesti svorį.
Pagrindinė anorektikų paskirtis yra slopinti alkio jausmą ir padėti ištverti reikiamą dietą, tačiau jie negali pašalinti susikaupusių riebalų be fizinių pratimų.
Dalius Pumputis

Biografija

1986–1998 m. mokėsi Zarasų r. Salako vidurinėje (dabar - pagrindinė) mokykloje, 1998–2002 m. studijavo matematikos ir informatikos specialybę Vilniaus pedagoginiame universitete (dabar – LEU). 2002–2004 m. – studijavo matematikos specialybės magistrantūroje Vilniaus pedagoginiame universitete. 2004-2009 studijavo Vilniaus Gedimino technikos universiteto ir Vilniaus universiteto Matematikos ir informatikos instituto jungtinėje matematikos krypties doktorantūroje ir 2009 m. vasario 9 d. apgynė daktaro disertaciją „Baigtinės populiacijos parametrų statistiniai įvertiniai, gauti naudojant papildomą informaciją“. Doktorantūros darbo vadovai: prof. habil. dr. R. Januškevičius, doc. dr. A. Plikusas.

Apdovanojimai

Lietuvos mokslų akademija paskyrė 2012 m. Lietuvos mokslų akademijos jaunųjų mokslininkų mokslinių darbų premiją už mokslinį darbą „L-statistikos parametrų vertinimas baigtinėje populiacijoje“.
Stšyžuvas

Istorija

Viduramžiais priklausė Lenkijos karalystei.
Po pirmojo Žečpospolitos padalinimo (1772 m.) atsidūrė Austrijos sudėtyje. Po pirmo pasaulinio karo atiteko Lenkijai.
Pusryčiai ant žolės

Apie paveikslą

Paveikslą „Pusryčiai ant žolės“ Eduaras Manė nutapė 1862−63 m. ir pasiūlė Paryžiaus Salono parodai. Žiuri kūrinį atmetė. Kadangi tais metais Salono žiuri atmetė labai daug kūrinių, kilus dailininkų nepasitenkinimui imperatorius Napoleonas III leido surengti atskirą parodą, pavadintą Atmestųjų salonu (ar Atstumtųjų salonu, pranc. Salon des Refusés). Šioje parodoje „Pusryčiai ant žolės“ sukėlė skandalą. Paveiksle vaizduojami du apsirengę vyrai ir dvi moterys – viena nuoga sėdinti, kita besimaudanti kūdroje, iškylos gamtoje metu. Kūrinio kompozicija paimta iš Rafaelio dizaino „Pario teismo“, žinomo iš Markantonijo Raimondžio graviūros. Tema nėra neįprasta dailėje − du apsirengę vyrai ir dvi nuogos moterys pavaizduotos Luvre esančiame paveiksle „Pastoralinis koncertas“ (priskiriamas Ticianui ar Džordžonei).
„Pusryčių ant žolės“ naujoviškumas pasireiškė tuo, kad E. Manė panaudojo klasikinę temą ir ją pavaizdavo šiuolaikiška, vykstančia tų laikų Prancūzijoje, su veikėjais, apsirengusiais to laikmečio drabužiais. Paveikslui pozavo E. Manė pažįstami: sėdinti moteris − Viktorina Meran, vyras su lazda − E. Manė brolis Eženas, kitas vyras − tikriausiai skulptorius Ferdinandas Lenhofas. Moteris tarsi flirtuodama žiūri tiesiai į paveikslo žiūrovą. Paveikslas susilaukė daug kritikos ir pasityčiojimo. Sėdinti moteris pavaizduota ne kaip antikinė gražuolė, šalia jos vyras bjauriu, o besimaudanti moteris yra neproporcingai didelė. „Pusryčiai ant žolės“ laikomas pirmuoju paveikslu, kuriame jaučiamas aiškus atitrūkimas nuo klasikinės Vakarų dailės tradicijos ir jis laikomas moderniosios dailės pradžia.
Paveikslą 1878 m. už 2600 frankų iš tapytojo įsigijo dainininkas Žanas Forė. Jį vienaip ar kitaip replikavo Klodas Monė, Polis Sezanas ir Polis Gogenas. 1906 m. paveikslą valstybei padovanojo Etjenas Moro-Nelatonas ir jis buvo eksponuojamas Paryžiaus dekoratyviosios dailės muziejuje. 1934 m. perkeltas į Luvrą. Nuo 1986 m. eksponuojamas Orsė muziejuje Paryžiuje. 1950-aisiais ir 1960-aisiais Pablas Pikasas sukūrė 150 piešinių, 27 tapybos darbus, 18 studijų ir 5 skulptūras „Pusryčių ant žolės“ tema.
Ieškomas (1967 filmas)

Turinys

Haris Rajenas paskiriamas nedidelio miestelio šerifu, tačiau jo kandidatūra netinka įtakingam vietiniam galvijų augintojui. Šio žmonės inscenizuoja susišaudymą ir Rajenas apkaltinamas nušovęs beginklį žmogų. Naktį prieš teismą jam pavyksta pasprukti ir dabar buvęs šerifas leidžiasi į medžioklę tų, kurie jį „pakišo“...
CONMEBOL

Pasaulio taurės kvalifikacija

Nors CONMEBOL šalys reprezentuoja labai mažą pasaulio dalį, konfederacijos rinktinės yra laimėjusios pusę pasaulio futbolo čempionato vykdytų varžybų. Brazilija yra laimėjusi visuose keturiuose žemynuose, kuriuose FIFA vykdė pasaulio čempionatus: Europoje (1958 m.), Pietų Amerikoje (1962 m.), Šiaurės Amerikoje (1970 m., 1994 m.) ir Azijoje (2002 m.).
Stasys Žvinys

Biografija

1976 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, inžinierius hidrotechnikas. 
1976–1979 m. dirbo Lietuvos hidrotechnikos ir melioracijos mokslinio tyrimo institute jaunesniuoju moksliniu bendradarbiu. 1992–2010 m. UAB „Molesta“ generalinis direktorius. 
1990–1995 m. Molėtų rajono tarybos deputatas, nuo 1995 m. Molėtų rajono savivaldybės tarybos narys. 2010–2019 m. Molėtų rajono savivaldybės meras.
Lietuvos krikščionių demokratų partijos, 2008–2018 m. ir nuo 2018 m. Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai Molėtų rajono skyriaus narys, 2010–2015 m. – skyriaus pirmininkas.
Sutuoktinė Romualda, vaikai Donata, Vilmantė.
CBGB

Turinys

1973 m. Hilis Kristalas, jau 2 kartus bankrutavęs, pasiskolina pinigų, kad įgyvendintų savo svajonę – atidarytų muzikos klubą. Jis tikisi, kad netrukus išpopuliarės kantri muzikos stilius, todėl klubą pavadina CBGB (Country, BlueGrass and Blues), tačiau prastos reputacijos vieta ima traukti įvairius keistuolius. Jo klubas tampa vieta, kurioje gauna šansą pasirodyti pradedančios pankroko ir „new wave“ grupės. Kristalas netrunka užsitarnauti pagarbą ir tarp prodiuserių, kai jpo klube nuolat koncertuojanti grupė „The Ramones“ pasirašo leidybinę sutartį. Pražiopsojęs galimybę užsidirbti ir išgelbėti klubą nuo amžinų finansinių nepriteklių, Kristalas nusprendžia tapti kitos grupės, „The Dead Boys“ vadybininku...
Baltarusijos–Lietuvos valstybinė siena

Apibrėžimas

Pagal sienų sutartį valstybinė siena apibrėžiama taip: prasidedanti nuo trijų sienų sankirtos tarp Lietuvos, Latvijos ir Baltarusijos (55°40′50″ š. pl. 26°37′48″ r. ilg., sankirtos vietoje yra monumentas), siena driekiasi per Drūkšių ežerą dalindama perpus Alksninę salą, seka Apyvardės upe kirsdama Apvardų ir Prūto ežerus, tęsiasi Dysnos upe į rytus iki Adutiškio geležinkelio stoties. Kurį atstumą siena sutampa su Lentupio–Adutiškio–Varapajevos geležinkeliu, iš šiaurės vakarų pusės aplenkia Lentupį. Kerta kelius  103  Vilnius–Polockas ,  101  Vilnius–Šumskas  ir  A3  Vilnius–Minskas , aplenkia Lietuvos Poškonių ir Dieveniškių seniūnijas iš rytų, pietų ir vakarų, iš šiaurės aplenkia Benekainius, kerta kelią  A15  Vilnius–Lyda , eina Šalčios upe, iš pietų aplenkia Eišiškes. Toliau Nočios upe, pro Dubičių tęsiasi iki Katros ištakų ir seka šios upės vaga iki 5 km pasroviui už Zubravo, kerta Grūdos ir Dubo ežerus, tarp ežerų – nebenaudojamą Vilniaus–Gardino geležinkelio atkarpą. Toliau siena eina Nemunu, Juodąja Ančia, Igara, Zvikele, ir Seina iki trijų sienų sankirtos tarp Lietuvos, Lenkijos ir Baltarusijos (53°57′22″ š. pl. 23°30′54″ r. ilg.).
Irano Kurdistano demokratinė partija

Istorija

Įsteigta 1946 m. rugpjūčio 16 d. Mahabade vietoje 1942 m. įkurtos Kurdistano atgimimo tarybos. 1947 m. sausio 22 d. ji paskelbė Kurdistano Respubliką su sostine Mahabade. Tačiau ši respublika gyvavo vos 11 mėnesių. Po Irano ir TSRS pakto Irano armija 1947 m. gruodžio 17 d. Kurdistaną užėmė, o PDKI lyderius – partijos pirmininką ir šalies prezidentą Gazį Mohamedą, gynybos ministrą M. Hoseiną Seifi Gazį, parlamento narį Abulgasemą Sadri Gazį pakorė respublikos sostinėje. Su kitais buvo susidorota Sakeze ir Bukane.
Po dvejų metų partijos veikla buvo atnaujinta, surengti masiniai streikai visame Kurdistane. 1953 m. nuvertus Mosadžio vyriausybę, visame Irane buvo suvaržytos žmonių teisės ir laisvės, buvo imtasi represijų ir prieš kurdus. Nauji policiniai reidai pasikartojo 1959 m. ir 1964 m., kai apie 300 partijos narių buvo įkalinti ilgiems metams. 1989 m. liepos 13 d. Vienoje (Austrija) buvo nužudyti PDKI Generalinis sekretorius dr. Abdul Rahmanas Gasemlu ir du jo bendradarbiai. 1992 m. rugsėjo 17 d. Berlyne nužudytas ir Gasemlu įpėdinis dr. Sadegas Šarafkandis, atvykęs į Socialistų Internacionalo kongresą.

Ideologija

Pagrindinis partijos siekis: „Demokratiją Iranui ir autonomiją Kurdistanui“. PDKI atmeta bet kokį terorizmą ir ginkluotos kovos būdus. Ji siekia sukurti socialinę demokratinę visuomenę ir laukia paramos iš viso pasaulio taikos ir laisvės siekiančių organizacijų.
Socialistų Internacionalo (SI) narė stebėtoja nuo 1996 m. rugsėjo 9 d.

Struktūra

Aukščiausias organas yra Centro komitetas, kurį sudaro 10 nuolatinių ir 21 nenuolatinis narys. CK iš savo tarpo renka 7 narių Politinį biurą, į kurį įeina ir kongrese išrinktas partijos Generalinis sekretorius. PDKI kongresai vyko 1945, 1964, 1971, 1980, 1982, 1984, 1985, 1988, 1992, 1995, 1997, 2000 ir 2004 m.
Dalstroj

„Dalstroj“ (rus. Дальстрой) – 1931 – 1957 m. Rusijos Tolimuosiuose Rytuose veikusi organizacija, pagarsėjusi masiniu kalinių išnaudojimu įsisavinant mažai išvystytas sritis Kolymos regione.
Vienodasparniai žirgeliai

Ekologija

Kaip ir visi žirgeliai, vystosi nepilnos metamorfozės būdu. Patelės deda kiaušinėlius į vandenį, dažnai ant vandens augalijos. Išsiritusios vandeninės nimfos minta dafnijomis, uodų lervomis ir kitais smulkiais vandens organizmais. Po kelių nėrimųsi išsivysto suaugęs žirgelis. Suaugėliai irgi plėšrūs - minta musėmis, uodais ir kitais nedideliais vabzdžiais.
Arapiraka

Istorija

Miestas pradėjo kurtis XIX a. vid., o savivaldybės statusą gavo 1924 m.
Tomas Šeškauskas

Tomas Šeškauskas (g. 1965 m. vasario 3 d. Kaišiadoryse) – teisininkas, teisėjas, buvęs prokuroras.

Biografija

1988 m. baigė Vilniaus universiteto (VU) Teisės fakultetą.
Nuo 1988 m. liepos Kauno miesto rajono prokuratūros stažuotojas, nuo 1989 m. liepos Kauno miesto rajono prokuratūros prokuroro padėjėjas, Kauno miesto prokuratūros Bendrosios kompetencijos skyriaus prokuroras, vyr. prokuroro padėjėjas įstatymų laikymosi transporte priežiūrai, Ekonominių nusikaltimų tyrimo skyriaus prokuroras, nuo 1994 m. liepos iki 1996 m. Vilniaus miesto prokuratūros Kaltinimo skyriaus prokuroras, Vilniaus apygardos prokuratūros Nusikaltimų asmeniui skyriaus prokuroras.
Nuo 1996 m. Vilniaus apygardos teismo, nuo 1999 m. spalio Lietuvos apeliacinio teismo, nuo 2008 m. birželio mėn. Lietuvos Aukščiausiojo Teismo teisėjas.
Regioninė saugumo sistema

Vadovybė

Ministrų Taryba, kurią sudaro šalių narių ministrai, atsakingi už jų saugumą, yra aukščiausias sistemos politinė organizacija. Tarybos pirmininkas keičiasi kasmet ir yra skiriamas iš Tarybos narių šalių narių abėcėline tvarka.
Ministrų Taryba skiria regioninio saugumo koordinatorių, kurio pareiga yra vadovauti sistemos veiklai ir administravimui. Jis yra generalinis direktorius ir Centrinės ryšių tarnybos, kuri taip pat atlieka sistemos sekretoriato funkciją, vadovas.
Taip pat yra 10 saugumo vadovų: 7 policijos komisarai ir 3 šalių narių krašto apsaugos pajėgų karo vadai. Regioninio saugumo koordinatorius taip pat yra Saugumo vadovų komiteto pirmininkas.
Centrinė ryšių tarnyba yra RSS sekretoriatas. Jį sudaro šalių narių policijos ir krašto apsaugos pajėgų pareigūnai bei civiliai darbuotojai. Tarnyba atlieka sistemos operatyvinio štabo funkcijas. Svarbiausias jos tikslas yra koordinuoti RSS sutartyje išdėstytus nurodymus, siekiant užtikrinti šalių narių saugumą. Kiti tarnybos tikslai yra RSS vyriausybių vardu derėtis su regioninėmis agentūromis, administruoti Centrinį fondą, taip pat šalių narių vardu planuoti ir koordinuoti bendrus mokymus bei pratybas.

Daliniai

Pagrindiniai RSS elementai yra pakrančių apsaugos tarnybos ir specialiųjų pajėgų daliniai. Pakrančių apsaugos tarnybas sudaro policijos pajėgos, išskyrus Barbadosą, Antigvą ir Barbudą ir Sent Kitsą ir Nevį, kur jos yra pavaldžios krašto apsaugos pajėgoms.
Visos policijos pajėgos turi specialiųjų pajėgų dalinius. Barbadose jis vadinamas Specialiosios paskirties būriu, o Antigvoje ir Barbudoje – Specialiąja patruliavimo grupe. Šių dalinių sukarintus mokymus koordinuoja Centrinė ryšių tarnyba. Jų užduotis yra spręsti krizes, kurių negali suvaldyti policija.
Žeimių dvaras

Istorija

1387 m. Jogaila Žeimių dvarą užrašė Skirgailai. Vėliau dvaras atiteko Zavišoms. XVII a. dvaras atiteko Medekšoms. 1676–1690 m. D. Medekša pastatė centrinius dvaro rūmus. 1780 m. dvaras atiteko Kosakovskiams.
1890 m. surašytas Žeimių dvaro inventorius, atliktas remontas. 1940 m. dvaras nacionalizuotas. Po Antrojo pasaulinio karo čia įrengti butai, biblioteka. 1959–1965 m. Žeimių dvare veikė žemės ūkio technikumas, vėliau įrengtas moksleivių bendrabutis.

Dabartis

Dvaras privatizuotas. Atkuriamas privačiomis, taip pat viešomis lėšomis (ES ir kt. projektų pagalba). Dvare ir jo prieigose vyksta edukaciniai, kultūriniai renginiai. Dvaro rūmai restauruojami.
Muhamedas Anasyras

Muhamedas Anasyras (arab.: الناصر لدين الله محمد بن المنصور, g. nežinoma – 1213 m. gruodžio 25 d.) – nuo 1199 m. Almochadų dinastijos Maroko kalifas.
Muhamedas Anasyras buvo Almansuro sūnus.
Naskos piešiniai

Atradimas

Pirmasis apie kelias figūras, kurias galima stebėti ir nepakilus į orą, 1547 m. užsiminė konkistadorų metraštininkas Pedro de Cieza de León.
Vėliau linijos buvo pastebėtos tik XX amžiaus III deš., kai virš dykumos pradėjo skraidyti lėktuvai. Pirmasis mokslininkas, aprašęs Naskos piešinius 1927 m., buvo Toribio Mejia Xespe, Peru gydytojas ir antropologas.
Sistemingas mokslinis figūrų tyrinėjimas buvo pradėtas vadovaujant Paul Kosok ir Maria Reiche. Reiche piešinių tyrinėjimus pradėjo 1946 ir iki pat savo mirties 1998 metais kovojo už piešinių apsaugojimą. Jos dėka 1995 metais Naskos piešiniai buvo įtraukti į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą.

Aprašymas

Naskos piešinius sudaro šimtai detalių: nuo paprasčiausių linijų iki sudėtingų geometrinių formų bei piešinių: beždžionių, kolibrių, driežų, vorų, lamų, žuvų, ryklių arba orkų. Didžiausių figūrų skersmuo siekia 200 m. Figūros sudarytos pašalinus nuo žemės paviršiaus rausvus akmenis ir taip atidengiant šviesų paviršių. Naskos dykumai būdingas labai sausringas, pastovus klimatas, o regionas yra retai apgyvendintas, todėl piešiniai išliko iki šių dienų.

Paskirtis

Nėra sutariama dėl Naskos linijų paskirties. Viena iš teorijų skelbia, kad Naskos kultūros žmonės piešinius darė dievams, žvelgiantiems iš dangaus. Vėliau pastebėta, kad dalis linijų žymi astronominius reiškinius (pvz., lygiadienius) ir galėjo būti naudojamos kaip observatorija. Johan Reinhard paskelbė teoriją, kad Naskos linijos tai šventi keliai, o piešiniai - tai skirtingų apeigų dievams vietos.
Apie Naskos linijų paskirtį taip pat sukurta ne viena egzotiška teorija: pavyzdžiui, kad tai aerodromai ir maginiai ženklai skirti ateiviams, kuriuos Naskos žmonės laikė dievais. Taip pat teigiama, kad Naskos žmonės negalėję sukurti tokių piešinių, nematydami rezultatų, todėl jie turėję išvystę skaidymo technologijas (Jim Woodmann šią teoriją bandė įrodyti iš vietinių medžiagų pasigaminęs oro balioną ir juo pakilęs virš dykumos).
Sicilijos grafystė

Raida

Iki grafystės sukūrimo sala buvo valdoma arabų kaip atskiras Sicilijos emyratas, tačiau krikščioniškasis pasaulis skatino salos rekonkistą. Tinkamiausi šiam tikslui buvo normanai, tuo metu jau turėję stiprią valdžią pietinėje Italijoje. 1059 m. popiežius paskatino Apulijos ir Kalabrijos hercogą Robertą Guiskardą atkariauti Siciliją krikščionims.
Robertas 1061 m. surengė pirmąjį krikščionišką žygį į Sicilijos salą. Tuo metu iš Bizantijos perimtas Redžas, o Sicilijoje iš maurų perimta Mesina. Per 1071 m. žygį paėmęs Palermą, Robertas įkūrė Sicilijos grafystę, kurią atidavė valdyti savo broliui Rodžeriui. Ši grafystė vasaliteto ryšiais buvo surišta su Apulija ir Kalabrija. Kadangi Sicilijoje kurtis buvo nesaugu, grafo pagrindinė rezidencija buvo Miletas žemyninėje Italijoje, iš kur grafystė ir buvo valdoma. Tik 1112 m. sostinė perkelta į Palermą.
Per pirmuosius 20 valdymo meų Rodžeris sėkmingai nukariavo visą Sicilijos salą išvydamas iš ten saracėnus. 1091 m. jis užėmė paskutinę musulmonų tvirtovę Noto ir pradėjo jūrinius žygius į Maltą, kuri irgi buvo valdoma saracėnų. Maltos nukariavimas baigtas 1127 m., kuomet ten panaikinta arabų administracija.
Kuomet 1085 m. Robertas mirė, o jo sostą paveldėjo Rodžeris Borsa, kuris nesugebėjo tinkamai valdyti šalies, Sicilijos grafystė tapo vis stipresne ir galingesne. Nors grafystė buvo laikoma pavaldžia Apulijos ir Kalabrijos hercogystei, Sicilijos grafas paveržė iš jos nemažas teritorijas Kalabrijoje. Įtampa tarp abiejų normanų valstybių sustiprėjo Siciliją valdant Rodžeriui II, kuris pykosi su savo pusbroliu Viljamu II. Tačiau galiausiai bevaikis Viljamas II paliko savo hercogystę Rodžeriui. Taip šis 1127 m. apjungė abiejų normanų valstybių valdžią.
1130 m. Rodžeris II su popiežiaus Anakleto II palaiminimu titulavosi Sicilijos karaliumi, ir jo valstybė tapo Sicilijos karalyste.
Ašmintos herbas

Aprašas

Herbo skydo sidabriniame lauke virš juodo trikalnio žalias vertikaliai kylantis paukštis pražiotu snapu.

Istorija

Herbo idėjai panaudota šioje apylinkėse gimusio poeto Justino Marcinkevičiaus žodžiai: „Panemunių paukšteli žalias, čiulbėk senąja išmintim, giedok visais vargų kryželiais, visais karais, visom mirtim.“
Herbo etalono autorius – dailininkas Rolandas Rimkūnas. Lietuvos Respublikos Prezidentas herbą 2006 m. birželio 22 d. patvirtino dekretu Nr. 662.
Išeitinė išmoka

Išeitinė išmoka - nutraukus darbo santykius darbuotojui išmokama kompensacija. Dydį nustato darbo sutartis, darbo įstatymai.
Botsvanos himnas

Tsvana kalba

Fatshe leno la rona, 

Ke mpho ya Modimo, 

Ke boswa jwa borraetsho; 

A le nne ka kagiso.
Choras: 

Tsogang, tsogang! banna, tsogang! 

Emang, basadi, emang, tlhagafalang! 

Re kopaneleng go direla 

Lefatshe la rona.
Ina lentle la tumo 

La chaba ya Botswana, 

Ka kutlwano le kagisano, 

E bopagantswe mmogo.
Choras
Bugienis

Auginimas

Nemėgsta tiesioginės saulės, gerai jaučiasi pusiau pavėsyje, pakenčia paunksmę. Sodinami į lengvą, drėgną ir puveningą lapinę žemę, labai tinkamas daržinio komposto ir lapuočių medžių paklotės mišinys. 
Auga lėtokai, juos galima karpyti, formuoti. Besniegę, sausą žiemą ir ypač ankstyvą gali nukentėti nuo tiesioginių saulės spindulių, nes lapai garina šiek tiek vandens, o šaknys jos nepasiima iš dirvos, ir augalas perdžiūsta.
Ilgalapė saulašarė

Morfologija

Tai 10 –25 cm aukščio, skrotelę formuojantis augalas. Lapai linijiški, su koteliais, buki; lakštai pailgi, atvirkščiai lancetiški arba pleištiški, pagrinde palaipsniui siaurėjantys, viršutinėje pusėje apaugę liaukiniais plaukeliais; pakraštiniai liaukiniai plaukeliai siekia 4 –7 mm ilgio; lapkočiai 2 –9 cm ilgio. Koteliai ir liaukiniai plaukeliai yra bordinio atspalvio, lapų plokštelės – žalsvos. Skrotelėje lapai išsidėsto gana stačiai, nėra prigludę prie substrato. Žiedstiebiai 2–3, dukart ilgesni už lapus. Taurelė iki 5 mm ilgio, jos skiltys apie 1,5 mm pločio. Balti, taisyklingi, penkianariai saulašarės žiedai paprastuose vienašaliuose žiedynuose. Žiedynas gausiažiedis. Vainiklapiai pailgi, kiaušiniški, 5–6 mm ilgio ir 3,5–4 mm pločio. Dėžutė pailgai ovali, lygi, 6–7 mm ilgio, ilgesnė už taurelę. Žiedai plačiai prasiskleidžia tik saulei šviečiant, kitu metu būna susivėrę. Vaisius – pailga, lygi dėžutė; sėklos apie 1 mm ilgio, verpstiškos, juodos, su tankiu gyslų tinklu paviršiuje.
Žydi liepos–rugpjūčio mėnesį. Vaisiai nunoksta rugpjūčio mėnesį.

Mityba

Vabzdžiaėdis augalas. Augdamas rūgščiame substrate jis per šaknis negauna azoto junginių. Lipniais plaukeliais, kuriais apaugę lapai, gaudo smulkius vabzdžius ir fermentais, išskiriamais liaukučių, ištirpina ir paima iš jų reikalingas maisto medžiagas.

Augimvietės

Auga aukštapelkėse, retai pereinamo tipo pelkėse, pelkių įdubimuose, žemumose, labai šlapiose vietose, liūnuose, durpynuose, klampynėse, kartu su kiminais. Bendras paplitimas. Šiaurės ir Vidurio Europa, Sibiras, Japonija, Šiaurės Amerika. Ilgalapė saulašarė įprastai auga vidutinio klimato juostoje, nors pasireiškia į pietus, pvz., Japonijoje, Pietų Europoje, Havajuose, kur auga kaip paatogrąžių saulašarė.

Panaudojimas

Vaistinis augalas. Turi obuolinės rūgšties, fermentų (panašių į pepsiną), beazotinės medžiagos drozerino (C11H8O3). Augalo ekstraktas naudojamas sergant kokliušu, bronchitu, astma, ateroskleroze. Iš saulašarės žolės gaminamas preparatas drozerinas. Žydėjimo metu surinkta saulašarinių žolė naudojama homeopatijoje. Be to, Norvegijoje saulašarės lapai naudojami pieno konservavimui ir pieno indų plovimui.
Mosėdžio I akmuo su dubeniu

Apibūdinimas

Akmuo pilkas, apysmulkio grūdėtumo granito, apskritas, 1,33–1,42 cm skersmens ir 74–80 cm aukščio. Virš žemės kyšo 43–52 cm aukščio dalis. Šonų viršutinė, iki 30–35 cm pločio dalis šiurkščiai aptašyta, o apatinė šonų dalis ir akmens apačia nelygi, vietomis grubiai apskaldyta.
Viršutinė plokštuma 1,25–1,33 cm skersmens, lygiu, nutašytu paviršiumi, ties kurio viduriu iškaltas apskritas 4–6 cm gylio dubuo plokščiu dugnu ir nuožulniomis sienelėmis. Dubens skersmuo viršuje 48–49 cm, o ties dugnu – 45 cm.
20 m į pietryčius stovi paminklas Kardo rinktinės partizanams, o 35 m į pietvakarius stūkso Mosėdžio II akmuo su dubeniu.

Istorija

1969 m. akmenį rado Vaclovas Intas. Jis buvo Šerkšniuose, Bartuvos kairiajame krante, 65 m į pietus nuo upės, atšlaitėje priešais J. Rumbučio sodybą. Aptiktas gulintis ant šono, dubeniu atsuktas į pietvakarius. 1971 m. perkeltas į Mosėdžio akmenų muziejų.

Tyrinėjimai

1971 m. aplinką tyrinėjo Lietuvos istorijos instituto archeologas Vytautas Urbanavičius. 50 m į rytus nuo akmens buvo aptikta apie 1 m skersmens ir 80 cm gylio ugniavietės duobė su 5 cm storio degėsių ir anglių sluoksnį. Virš laužavietės rasta daug pilko granito nuoskalų.
Manoma, kad šioje vietoje buvusi pagoniška šventykla, kurioje šalia židinio stovėjęs aukuras (akmuo su dubeniu). Šventyklą naikinant, apeiginis akmuo buvęs nuridentas į nuošalesnę vietą ir įverstas šonu į duobę.
Į pietus-pietryčius nuo akmens buvo išlikę akmenų krūsnių, ženklinančių ankstyvosios žemdirbystės laukus.
Senovės kulto vieta, kurioje yra akmuo, datuojama I tūkstantmečio antrąja puse – XV-XVI a.
Trikertė žvaginė

Panaudojimas

Žolė tinkamas ir mėgstamas ankstyvas paukščių ir triušių pašaras.

Sudėtis

Lapuose yra daug vitamino C. Prinokusiose sėklose yra iki 35 % riebalinio aliejaus.

Mityba

Nuo pat ankstyvo pavasario galima naudoti maistui. Tinka salotoms, sriuboms.
Sėklas galima naudoti kaip prieskonį.

Vaistinės savybės

Vartojamas žvaginės užpilas, sultys. Turi kraujagysles sutraukiančių, lygiųjų raumenų tonusą didinančių savybių, todėl gerai stabdo kraujavimą, ypač gimdos.
Vartojama esant viduriavimui, skrandžio ir dvylikapirštės žarnos opaligei gydyti.

Vaistinės žaliavos rinkimas

Vaistinė žaliava – žydinti žolė, pjaunama balandžio-rugsėjo mėnesiais, žydėjimo metu. Augalai išraunami, pašalinamos šaknys ir pageltę bei sugedę lapai. Žolė paskleidžiama plonu sluoksniu gerai vėdinamoje, nuo saulės spindulių apsaugotoje patalpoje. Džiovinant apšildomoje džiovykloje, temperatūra turi būti ne aukštesnė kaip 40 °C.
Gerai paruošta žaliava, jei stiebai, lapai ir tik užsimezgę vaisiai lieka žali, žiedai – balti, silpno kvapo, karstelėjusio skonio.