google/wiki40b huggingface dataset:
1948 m. Saltsjobadeno Tarpzoninis turnyras

1948 m. Saltsjobadeno tarpzoninis šachmatų turnyras – tai pasaulio čempionato ciklo (1949–1951) atrankinės šachmatų varžybos. Vyko 1948 m. liepos 15 – rugpjūčio 15 d. Saltsjobadene. Tai pirmas turnyras vykdomas pagal naująją, 1947 m. FIDE 18-ojo kongreso patvirtintą, pasaulio čempionato sistemą.

Turnyras

Turnyras atrinko 5-is šachmatininkus žaisiančius 1950 m. Kandidatų turnyre.

Dalyvių atranka

Numatyta atranka į tarpzoninį turnyrą buvo atlikta tik dalinai: teisę pirmajame tarpzoniniame turnyre iškovojo tik 4 šachmatininkai iš 1-ojo zoninių turnyrų ciklo  – E. Bekas ir O‘Keli (1-os ir 2-os FIDE zonų nugalėtojai), I Keždenas ir D. Janovskis – AV ir Kanados čempionatų, kurie tuo pačiu buvo ir 5-os, bei 6-os zonų turnyrai, nugalėtojai.
Likusius 16 žaidėjų pakvietė FIDE kvalifikacinis komitetas. Dėl įvairių priežasčių turnyre atsisakė dalyvauti: A. Denkeris, I. Keždenas, O‘Kelli ir E. Eliskazesas. Vietoj jų pagal atsarginių sąrašą į varžybas buvo įtraukti: A. Lilientalis, G. Štolcas, E. Lundinas ir V. Pircas. .

Rezultatai

Teisę dalyvauti 1950 m. Kandidatų turnyre iškovojo: 1. D. Bronšteinas – 13½ taško; 2. L. Sabo – 12½; 3. I. Boleslavskis – 12; 4. A. Kotovas – 11½; 5. A. Lilientalis – 11.
Vasarinis krantas

Vasarinis krantas (rus. Летний берег) – kranto ruožas vakariniame Dvinos įlankos krante (pietinė Baltosios jūros dalis). Driekiasi nuo Šiaurės Dvinos žiočių iki Uchtnavoloko kyšulio.
Centrinėje Vasarinio kranto dalyje yra Unos užutėkis, o pietinėje dalyje pakrantėje yra grupė salų, kurių didžiausia – Jagrai. Krantas akmenuotas tik šiaurės vakarų dalyje. Tarp Žižgino salos ir Unos užutėkio krantas sudaro iki 45 m aukščio smėlio ir molio skardį, virš kurio išsidėstę miškingi Vasariniai kalnai (Летние горы), sudaryti iš molio klodų. Į pietryčius nuo jų pakrantė smėlėta, lėkšta.
Krante teka upės Solza, Verchovka, Siuzma, Jarenga, Lopšenga ir kitos. Krante yra kyšuliai Krasnogorskij Rogas (Красногорский Рог), Jarengskij Rogas (Яренгский Рог) ir Lopšengos kyšulys.
Priekrantės vandenys yra verslinės žūklės vietos. Svarbiausias uostas – Severodvinskas. Kitos kranto gyvenvietės – Sojaza, Nionoksa, Siuzma, Krasnaja Gora, Petrominskas, Unskis, Jarenga, Lopšenga ir Letnij Navolokas (Летний Наволок).
Bravo 2006

Bravo 2006 – 13-ieji Lietuvos pop ir roko muzikos apdovanojimai, vykę 2007 m. kovo 15 d. Vilniuje „Forum Palace“ rūmuose, bei buvo rodomi per LNK kanalą (įrašą LNK parodė praėjus porai dienų po ceremonijos). Ceremonijos vedėjos – „Tarp mūsų, mergaičių“ duetas – Livija Gradauskienė ir Asta Stašaitytė. Specialius pasirodymus scenoje atliko Algis Ramanauskas, Violeta Riaubiškytė, Indrė Dirgėlaitė, Mantas, Žas, „Gravel“, „Lemon Joy“, „Pieno lazeriai“, Merūnas, „Saulės kliošas“, „Electric ladies“ ir „69 Danguje“. Taip pat buvo išleistas renginio muzikinių pasirodymų DVD diskas, kurį išleido leidėjas Promostar.

Metų debiutas

Apdovanojimą įteikė maestro Vytautas Kernagis.

Metų daina

Nugalėtoją paskelbė maestro Eduardas Kaniava.

Už nuopelnus muzikai

Mikas Vaitkevičius.
Apdovanojimą atsiėmė kompozitoriaus dukra ir sūnus,
o jį įteikė kultūros ministras Jonas Jučas.
Kibildžiai (Molėtai)

Istorija

1657 m. kaimas minimas Alantos metrikų knygoje.
Mozyrius

Istorija

Pirmą kartą paminėtas 1153 m., priklausė Kijevo, Černigovo ir Turovo kunigaikštystėms. 1174 m. Mozyrių užpuolė lietuviai, 1227 m. ir 1244 m. nusiaubė totoriai. XIV a. viduryje atiteko Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Nuo XV a. pabaigos priklausė M. Glinskiui, kuris 1508 m. pasidavė Maskvai, pagal Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės ir Maskvos 1508 m. taiką grąžintas Lietuvai. Nuo 1565 m. Mozyriaus pavieto centras. 1577 m. gavo miesto teises. 1497 m. ir 1521 m. miestą sudegino Krymo totoriai, 1648 m. nusiaubė kazokai, 1654 m. užėmė Rusijos kariuomenė, 1667 m. grąžintas Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Po Antrojo Abiejų Tautų Respublikos padalijimo 1793 m. atiteko Rusijos imperijai, 1795–1924 m. apskrities centras. 1919 m. atiteko Baltarusijos TSR. Per Lenkijos–Tarybų Rusijos karą prie Mozyriaus lenkai 1920 m. kovo mėn. sumušė bolševikus. 1938–1954 m. Mozyrius buvo Polesės srities centras. Smarkiai nukentėjo per Antrąjį pasaulinį karą.

Ekonomika

Yra oro uostas, upių uostas, geležinkelio stotis. Per miestą eina geležinkelis ir plentas Babruiskas–Žitomyras (Ukraina), naftotiekis Draugystė. Vyrauja naftos perdirbimo, metalo apdirbimo, įrengimų gamybos, medienos apdirbimo, chemijos (trąšų), elektrotechnikos, baldų, tekstilės (trikotažo), siuvimo, maisto (pieno, alaus) pramonė. Prie Mozyriaus nuo 1982 m. kasama akmens druska.

Kultūra

Yra Padagoginis institutas, kraštotyros muziejus, Dramos teatras. Yra Šv. Mykolo bernardinų bažnyčia, pastatyta 1760–1775 m., perstatyta XIX a., Šv. Arkangelo Mykolo (1743–1745 m.) vienuolynas ir bažnyčia, XVIII a. Cistersų vienuolynas.
Ironi Nir Ramat HaSharon FC

Istorija

Klubas įkurtas 1957 m. Tuo metu vadinosi Hapoel Ramat HaSharon.
Tomas Ladiga

Biografija

Mokėsi Anykščių J. Biliūno vidurinėje mokykloje. Baigė fortepijono klasę Anykščių vaikų muzikos mokykloje. Dainavo mokyklos vaikų, vėliau mišriame chore, grojo skudutininkų ansamblyje, pučiamųjų orkestre. 1980 m. jaunųjų dainininkų konkurso „Dainų dainelė“ laureatas. 1991 m. baigė Lietuvos konservatoriją ir tobulinosi vasaros akademijoje „Mozarteum“ (Zalcburgas).
Studijuodamas Lietuvos konservatorijoje 1988 m. dainavo Lietuvos valstybiniame chore „Vilnius“, 1988–1990 m. – Lietuvos folkloro teatro artistas.  Nuo 1991 m. Kauno muzikinio teatro solistas, teatro vadovo padėjėjas trupės reikalams. Nuo 1995 m. Lietuvos muzikos akademijos (nuo 2004 m. Lietuvos muzikos ir teatro akademija) Kauno fakulteto dėstytojas. Nuo 2011 m. Vytauto Didžiojo universiteto Muzikos akademijos docentas, Dainavimo katedros vedėjas, šiek tiek vėliau - profesorius.
Koncertavo Europos šalyse. Su Kauno muzikinio teatro orkestru ir choru, Kauno Valstybiniu choru, Lietuvos valstybiniu simfoniniu orkestru, Lietuvos kameriniu orkestru atliko religinės muzikos kūrinių.
Juozas Banionis (1956)

Juozas Banionis (g. 1956 m. vasario 12 d. Puziškėse, Kazlų Rūdos rajonas) – Lietuvos istorikas, enciklopedistas, matematikas, humanitarinių mokslų daktaras.

Biografija

1979 m. Vilniaus universitete baigė taikomąją matematiką, 1989 m. Vilniaus pedagoginiame institute – istoriją. 1995 m. humanitarinių mokslų daktaras.
1979–1987 m. Vilniaus pedagoginio instituto Matematikos ir informatikos didaktikos katedros dėstytojas. 1987–1993 m. Lietuvos istorijos instituto, nuo 1994 m. Lietuvos gyventojų genocido tyrimų centro mokslinis bendradarbis. Nuo 1994 m. dar ir Vilniaus pedagoginio instituto dėstytojas, nuo 2002 m. docentas.

Mokslinė veikla

Tiria matematikos mokslo raidą Lietuvoje, nuo 1994 m. – daugiausia XX a. antrosios pusės kovas dėl nepriklausomos Lietuvos valstybės atkūrimo. Vienas iš Visuotinės lietuvių enciklopedijos autorių.
Chlamida

Chlamida (gr. χλαμύς, gen.: χλαμύδος) – senovės Graikijos apsiaustas. Tokius apsiaustus nuo V a. pr. m. e. iki III a. pr. m. e. dėvėjo daugelis Graikijos kareivių.
Chlamidą dar vadindavo efapčiu (gr. ἐφαπτίς; ephaptis). Chlamida panaši į romėnų paludamentumą ir lacerną.
Pradžioje chlamida būdavo dėvima apie juosmenį kaip šlauniaraištis, vėliau „pakilo“ aukštyn.
Chlamida buvo antklodės dydžio vilnonis audinio stačiakampis, paprastai apkraštuotas. Ją paprastai susegdavo ant dešinio peties. Chlamidas galėdavo dėvėti ant kitų drabužių, bet jauni kariai ir pasiuntiniai dažnai vilkėdavo tik chlamidą. Tai buvo tipiškas to meto kariškas drabužis. Apsuktą apie ranką kirstynėse kartais naudodavo kaip lengvą improvizuotą „skydą“.
Chlamidos pasiekė Bizantijos laikus, bet tada jau buvo dažniausiai didesnės, priekyje ir užpakalyje beveik siekiančios žemę.
Bogdan Stancu

Tarptautinė karjera

Nuo 2006 iki 2009 m. atstovavo Rumunijos U-21 rinktinei. Per tą laiką sužaidė 15 kartų bei pelnė 5 įvarčius.
2010 m. rugsėjo 3 d. debiutavo Rumunijos rinktinėje, rungtynėse prieš Albaniją 64-tą min. pakeitė Daniel Niculae. Tose pačiose rungtynėse pelnė savo pirmąjį įvartį. 2012 m. vasario 29 d. pelnė išlyginamąjį įvartį rungtynėse prieš Urugvajų. UEFA Euro 2016 m. čempionato pirmose rungtynėse prieš Prancūziją pelnė 11 m baudinį. Rungtynės baigėsi 2-1 šeimininkų pergale.
Čiovydžiai

Istorija

Spėjama, jog kaimas susiformavo Valakų reformos metu, pavadinimas minimas nuo XVIII a. 1784 m. nurodytas kaip Čartoriskių valda. Vėliau, panaikinus Pienionių seniūniją, priklausė Pienionių (Šimonių) valstybiniam dvarui. 1870–1919 m. priklausė Puponių valsčiaus Roždestvensko seniūnijai.
Dalis kaimo sudegė slenkant frontui per Pirmą pasaulinį karą. 1921 m. pradėtas skirstyti į vienkiemius. Po išskirstymo keikvienas sklypas turėjo savo pavadinimą.

Pavadinimo kilmė

Spėjama, kad kaimo pavadinimas kilęs iš pavardės Čiovydis.
Saturno šešiakampis

Saturno šešiakampis yra debesų darinys Saturno šiaurės poliuje, esantis apie 78°. Šešiakampio kraštinių ilgis siekia apie 13 800 km ir tai yra daugiau nei Žemės skersmuo (12 700 km). Šis darinys apsisuka per 10 val. 39 min. ir 24 s., lygiai tokiu pačiu laiku kaip ir planetos radijo bangos.
Saturno šešiakampis buvo atrastas 1981 m. Voyager programos metu ir vėliau patvirtintas 2006 m. Cassini-Huygens zondo. Cassini zondas atskleidė šešiakampio spalvų kaitą nuo melsvos iki auksinės.
Pagal Hablo kosminio teleskopo duomenis planetos pietinis polius neturi šešiakampio, tačiau čia yra sūkurys. Taip pat toks darinys randamas ir pačiam šešiakampyje.
Cassini galėjo stebėti šešiakampį tik infraraudonaisiais spinduliais iki tol, kol 2009 m. planeta pasisuko į Saulės spindulius. Tuo metu Cassini sugebėjo nufilmuoti šešiakampio orų kaitą judėdamas planetos greičiu ir taip stebėdamas tik pačio šešiakampio judėjimą. Po šio atradimo ir po to, kai darinys vėl atsisuko į Saulę, astronomai mėgėjai galėjo stebėti šešiakampį iš Žemės.

Spalva

Tarp 2012 ir 2016 m. šešiakampis pakeitė savo spalvą iš melsvos į auksinę spalvą. Spėjama, kad tai gali būti dėl skirtingo Saulės spindulių stiprumo skirtingais metų laikais.
Zita Bružaitė

Zita Bružaitė (g. 1966 m. rugsėjo 3 d. Kaune) – lietuvių kompozitorė, gyvena ir kuria Kaune ir Vilniuje.
Kęstutis Valionis

Biografija

1979 m. baigė Kėdainių 2-ąją vidurinę mokyklą.
Truskavos kultūros centro administratorius ir meno vadovas. Grupės „Pusbroliai Aliukai ir sesutė“ narys, vaikų popchoro „Džiolė Olė“ vadovas.
1999 m. Naujosios sąjungos, 2004 m. Darbo partijos, 2006 m. Pilietinės demokratijos partijos narys. 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Kėdainių rajono savivaldybės tarybos narys.
Joras

Istorija

Manoma, kad pirmasis vietovės pavadinimas buvo Hacienda del oro, tačiau nuo 1744 m. jau vadintas Santa Cruz de Yoro. 1852 m. gavo miesto statusą.
Dubnas (Lenkija)

Istorija

Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. XVII a. Minsko vaivada Mikalojus Sapiega pasistatė šioje vietovėje rūmus su arklidėmis, kurie buvo sunaikinti Švedų tvano metu. Rūmų ilgis buvo 17 m, o plotis 24,5 m. XVIII a. pabaigoje Potockių šeima kaime įkūrė cukraus gamyklą.
Andalūzitas

Andalūzitas – aliuminio nesosilikatinis mineralas turintis cheminę formulę Al₂SiO₅.
Andalūzitas susidaro regioninio metamorfizmo metu, veikiant aukštam slėgiui ir temperatūrai.
Andalūzito polimorfinės atmainos susidaro veikiant skirtingai temperatūrai ir slėgiui, todėl retai randami kartu tose pačiose uolienose. Šie trys mineralai naudojami atsekti uolienų, kurias jie sudaro, slėgį ir temperatūrą. Chiastolitas sudarytas iš anglies ir molio inkliuzijų ir turi X formos skilimą. Kianitas ir Silimanitas yra andalūzito polimorfai.
Mineralas pirmą kartą buvo aprašytas 1789 m. Andalūzijoje (Ispanija).
Meilė seilė prancūziškai

Turinys

Pjeras su Eime ir Erikas su Penelope draugauja daugybę metų, tačiau Pjeras ir Penelopė dar yra ir meilužiai. Kai Erikas ir Penelopė nusprendžia susituokti, meilužiai galų gale apsisprendžia nutraukti savo santykius, jie susitinka paskutiniam pasimatymui jachtoje, o ryte pabunda vienas kito kūne. Dabar jie priversti ne tik gyventi vienas kito gyvenimus, bet ir sužino vienas kito paslaptis. Užsimiršęs Pjeras Penelopės kūne pradeda rodyti dėmęsį Erikui ir sulaukia atsako. Kuomet meilužiai grįžta į savo kūnus, Erikas per tuoktuves atsisako vesti Penelopę, nes įsimylėjo Pjerą. Eimė, supratusi, kad vyras ją apgaudinėjo ir su Eriku, ir su Penelope, palieka jį, ir Pjeras lieka kartu su Penelope...
Mykolinės

Mykolinės – Šv. Mykolo vardo diena; Šv. Mykolo šventė (rugsėjo 29 d.). Tai katalikų ir stačiatikių bendruomenėse gerbiamo šventojo vardu pavadinta šventė. Liaudyje per Mykolines minimas Mykolas arkangelas, Dievo pasiuntinys ir visų angelų galingiausias kovoje su Liuciferio piktosiomis dvasiomis.

Lietuvoje

Ši data susijusi su bulviakasio pabaiga (dažniausiai kviečiama talka), derliumi, pabaigtuvių vaišėmis ir „auksiniu rudeniu“ arba „bobų vasara“. Kitados per šias paskutines šiltesnes ir saulėtas dienas buvo pagerbiamos ir apdovanojamos „bobutės“ – kaimo gimdyvių pribuvėjos. Mykolinės – tai ir visų kitų metinių duoklių atidavimo terminas, ir kaimo vaikų mokslo metų pradžia-pabaiga. Senovėje ši diena dar vadinta kaip Dagos šventė, Dagotuvės. Žodis „daga“ reiškia brandą ir derlių, taip pat sudygusius žiemkenčių daigus; „Kokia vaga, tokia ir daga“.
Daugeliui katalikų Mykolinės reikšminga šventė. Lietuvoje Mykolo diena labiau suvokiama kaip vardinės. Pagal katalikų liturginį kalendorių šią dieną minimi trys arkangelai – Mykolas, Rapolas ir Gabrielius. Lietuvos bažnyčiose kasmet vyksta Šv. Mykolo atlaidai, į kuriuos susirenka daugybė tikinčiųjų. Po šventų mišių bažnyčioje, daugelis skuba pasveikinti savo pažįstamus Mykolus su jų vardo diena. Paprastai šis renginys yra lydimas šventinių mugių, koncertų, dalyvaujant vietinės valdžios atstovams, Seimo nariams.
Kunigaikščių Oginskių laikais Mykolinės Rietave būdavo švenčiamos ištisą savaitę. Į dvarą suvažiuodavo daug garbingų svečių, vykdavo įvairūs žaidimai, medžioklės. Tą savaitę kunigaikščiai parko vartus atverdavo net miestelėnams. Dabartinė karta gražiai tęsia šias tradicijas, nors Mykolinės ir nebešvenčiamos savaitę, o pakanka poros dienų.

Pasaulyje

Pasaulyje Mykolinės yra švenčiamos įvairiai. Iki šiol Didžiojoje Britanijoje gyvuoja legenda apie tai, kaip arkangelas Mykolas išvarė šėtoną iš Dangaus ir šis įkrito į gervuogių krūmą. Todėl per šią šventę yra kepamas gervuogių pyragas. Žymus austrų filosofas Rudolfas Štaineris Mykolines įvardijo kaip vidinės iniciatyvos, valios, išsivadavimo iš baimės šventę. Pagrindinis Mykolo šventės vaizdinys – arkangelas Mykolas su svarstyklėmis, kardu, šarvais ir kariauna, kovojantis su blogiu.
Daugelyje Vakarų Europos šalių Mykolinės būdavo švenčiamos kaip mokyklinių mokslo metų pradžia. Mat nuo šios dienos augesnius vaikus, padėjusius žemės ūkio darbuose, tėvai išleisdavo į mokyklą.
Lapkričio 7

Vardadieniai

Ernestas – Evelina – Gotautė – Karina – Sirtautas
Vidutinis tankas

Vidutinis tankas (angl. medium tank; angl. средний танк) – tankas, dydžiu ir galia tarpinis tarp lengvųjų ir sunkiųjų tankų. Vėliau vidutinius tankus pakeitė pagrindiniai koviniai tankai. Pagal Tarybų Sąjungoje tarpukaryje priimtą tankų klasifikaciją vidutiniais tankais laikyti tankai, kurių masė neviršijo 30 t, vėliau – 40 t.

Istorija

Pirmasis tankas, kuris buvo pavadintas vidutiniu tanku buvo Pirmojo pasaulinio karo laikų britų tankas Mark A Whippet.
Vidutinių tankų doktrina susiformavo tarpukario metais. Vidutiniai tankai egzistavo ilgiau nei supersunkieji ir sunkieji tankai, bet juos irgi išstūmė pagrindiniai koviniai tankai.

Pasauliniai karai

Tarpukario vidutiniai tankai buvo britų Vickers Medium Mark II ir tarybinis daugiabokštis T-28. Artėjant Antrajam pasauliniam karui britai nustojo naudoti terminą vidutinis tankas, nes perėjo prie naujos kreiserinių ir pėstininkų tankų doktrinos, kur pavadinimai nusakė jų funkcijas..
Dalis vidutinių tankų buvo labiau skirti kovai su pėstininkais, pvz., Antrojo pasaulinio karo trumpavamzdžiai Panzer IV ir amerikiečių tankai M4 Sherman. Kiti buvo labiau pritaikyti kovai su tankais, jie buvo ginkluoti ilgavamzdėmis patrankomis su dideliu sviedinio greičiu. Prancūzų kavalerijos tankai (pranc. Chars de Cavalerie) SOMUA S-35 pasižymėjo ir dideliu greičiu. Jie atitiko kitų šalių vidutinius tankus.
Tarybiniai tankų konstruktoriai, konstruodami tankus, kurie turėjo pakeisti BT serijos tankus, suderino puikų judrumą ir pravažumą su storais nuolaidžiais šarvais bei tuo metu išskirtinio kalibro (76 mm) ilgavamzde patranka. Taip atsirado vidutinis tankas T-34, kuris sukrėtė į TSRS įsiveržusį vermachtą. Blickrygo, pirmą kartą realizuoto vokiečių, patirtis pasireiškė tuo, kad imta formuoti vieni kitus palaikančių vidutinių tankų ir motorizuotųjų pėstininkų junginius. Britų požiūris, kad reikalingi pėstininkų ir kreiseriniai tankai paseno.
TSRS ir JAV išnaudojo savo galimybes gaminti gerai subalansuotus vidutinius tankus dideliais kiekiais – per karą buvo pagaminta apie 57 tūkst. T-34 ir 49 tūkst. M4 Sherman.

Šaltasis karas

Karo metu ir išsyk po jo lengvųjų tankų vaidmenį vis labiau perėmė pigesni šarvuočiai (ginkluoti patrankomis, specializuoti žvalgybiniai ir pan.). Sunkieji tankai Antrajame pasauliniame kare varžėsi savo šarvuotumu ir patrankų galia, bet jų funkcijas pokaryje perėmė vis galingesni vidutiniai tankai bei pigios savaeigės. Sėkmingu jų priešu tapo PTVR, kurios iš dalies perėmė ir kovos su priešo tankais funkcijas.
Pūčkorių I piliakalnis

Piliakalnis

Įrengtas Melnyčėlės upelio (dešiniojo Degemės intako) kairiajame krante, slėnyje stūksančioje atskiroje kalvoje, juosiamoje slėnio daubų. Kalva apie 120 m skersmens, jos šiaurės rytiniame pakraštyje išliko plūkto molio pylimo liekanos, kurios yra apie 3 m aukščio nuo likusios kalvos dalies ir 11 m aukščio nuo slėnio. Manoma, kad piliakalnio aikštelė nuslinko paplovus ją čia buvusio malūno tvenkiniui.
Piliakalnis apaugęs mišku.
Teritorijos plotas – 12000 m².

Aplinkiniai piliakalniai

Erslos piliakalnis 16 km 
 Mikytų piliakalnis 5 km
Girdenių piliakalnis 19 km
Šarnelės piliakalnis 6 km 
 Renavo piliakalnis 16 km
Laivių piliakalnis 17 km
Žemaičių Kalvarijos piliakalnis 7 km
Užpelkių piliakalnis 5 km 
 Gintališkės piliakalnis 12 km
Stanelių piliakalnis 14 km
Pūčkorių II piliakalnis 1,5 km 
 Pūčkorių III piliakalnis 3 km
Gegrėnų I piliakalnis 5 km 
 Žernių piliakalnis 9 km
Paul Krugman

Biografija

Paul Krugman augo Long Island amerikiečių viduriniojo sluoksnio šeimoje. Jo tėvas buvo draudimo vadybininkas, senelis – žydų kilmės emigrantas iš Baltarusijos. Baigė Niujorko valstijos Belmoro vidurinę mokyklą. 1974 m. baigė ekonomikos bakalauro studijas Jeilio universitete. 1977 m. apgynė daktaro disertaciją Massachusetts Institute of Technology apie lanksčiuosius valiutų kursus. Dėstė Jeilio, Prinstono universitetuose, Londono ekonomikos ir politikos mokslų mokykloje. Nuo 1982 m. iki 1983 m. buvo Ronald Reagano vyriausybės ekonomikos patarėjas. 2000 m. tapo Prinstono universiteto profesoriumi. Ekonomikoje laikosi keinsizmo pažiūrų.
Masaru Emoto

Masaru Emoto (jap. 江本勝, 1943 m. liepos 22 d. - 2014 m. spalio 17 d.) – Japonijos pseudomokslininkas, 
Pasak Emoto, minčių ir emocijų veikiamas stingstantis vanduo suformuoja atitinkamai „gražius“ ir „tvarkingus“ arba „negražius“ bei „chaotiškus“ kristalus. Emoto teigė, kad toks poveikis vandeniui gali būti pasiektas ir muzika, maldomis ar net prie vandens indo pridėjus užrašytą „gražų“ arba „bjaurų“ tekstą.
Nuo 1999 m. Masaru Emoto išleido kelis savo knygos „Žinutės nuo vandens“ tomus. Joje yra ir ledo fotografijos, demonstruojančios skirtumus tarp tariamai įvairių emocijų paveikto vandens ledo.

Biografija

Masaru Emoto pabaigė tarptautinių santykių specialybę Jokohamos universitete. Vėliau Indijoje iš Tarptautinio Alternatyviosios Medicinos universiteto (neakredituota mokslo įstaiga su minimaliais akademiniais reikalavimais) gavo alternatyviosios medicinos daktaro laipsnį. Buvo International Water for Life Foundation (Tarptautinis vandens gyvybei fondas) prezidentas.

Tyrimai

Emoto vandens tyrimai kritikuojami kaip pseudomoksliniai. Jie nebuvo vykdyti remiantis moksliniais metodais ir iki šiol dar nėra pakartoti jokioje pripažintoje mokslinėje įstaigoje. Pats yra pripažinęs, kad specialiai atrinko tas nuotraukas, kurios jam pasirodė geriausiai tinkančios koncepcijos patvirtinimui.
James Randi Educational Foundation įkūrėjas James Randi yra pasiūlęs Emoto milijono dolerių prizą, jei tik jo eksperimentai būtų sėkmingai pakartoti nepriklausomoje laboratorijoje.
Salamenka

Istorija

Kaimas išnyko iki 1960 m. dėl Kauno HE statybos.

Pavadinimo kilmė

Kaimo vardas yra slaviškos kilmės, tikriausiai susijęs su žodžiu rus. солома – „šiaudai“.
Želė

Želė, drebučiai (pranc. gelée) – maistinė drebučių pavidalo medžiaga, savo prigimtimi esanti gelis. Dažniausiai želė gaminama iš karštame vandenyje ištirpintos želatinos, taip gaunamas zolio tipo tirpalas, į kurį įmaišo sirupo ar kitokių maistinių medžiagų, suteikiančių skonį ir spalvą. Aušdamas zolis sustingsta į drebučius (gelį).
Vaisiai ir uogos patys turi daug pektino, todėl drebučių konsistencijos produktus iš jų galima gauti be papildomai įdėtos želatinos. Dažniausiai tai rūgštūs vaisiai: obuoliai, raudonieji ir juodieji serbentai, agrastai. Norint turėti gražios spalvos drebučius, juos galima dažyti: špinatais – žaliai, karminu – raudonai.
Kęstutis Kepežinskas

Kęstutis Kepežinskas (1945 m. sausio 1 d. Kaune) – choro dirigentas ir muzikos mokytojas.

Biografija

1959–1964 m. choro dirigavimo mokėsi Kauno Juozo Gruodžio muzikos technikume (dėst. Jonas Januškevičius). Atlikęs karinę tarnybą, 1967–1972 m. choro dirigavimo studijas neakivaizdiniu būdu tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (doc. Povilo Bekerio klasė).
1962–1964 m. – Kauno 1-osios vidurinės ir Linkuvos aštuonmetės mokyklos muzikos mokytojas ir vaikų chorų vadovas. Linkuvos mokyklos jaunučių chorą (80 dalyvių) parengė 1964 m. I respublikinei moksleivių dainų šventei.
Nuo 1967 m. – Kauno pagalbinės mokyklos – internato (vaikų pensionato) muzikos ir dainavimo mokytojas, nuo 1996 m. – vyresnysis mokytojas. Vaikų choras dalyvauja tarptautiniuose specialiųjų mokyklų meno saviraiškos konkursuose ir pelno prizines vietas, gerai pasirodo Baltijos šalių specialiųjų mokyklų sporto ir meno šventėse.
1967–1970 m. – Kauno politechnikos instituto dėstytojų mišriojo choro vadovas, 1974–1975 m. – Lietuvos žemės ūkio akademijos mišriojo choro „Daina“ meno vadovas ir dirigentas. Kolektyvą parengė 1975 m. respublikinei dainų šventei, koncertavo Kaune, Vilniuje, Estijoje, Baltarusijoje ir Lenkijoje.
1973–1987 m. – Kauno prekybos darbuotojų mišriojo choro (60 dalyvių) meno vadovas ir dirigentas. Šis choras Kauno miesto ir respublikinėse apžiūrose laimėjo prizinių vietų, nemažai koncertavo Lietuvoje ir svetur, dalyvavo 1975, 1980 ir 1985 m. respublikinėse dainų šventėse.
Nuo 1989 m. – Kauno kultūros rūmų pagyvenusių žmonių mišriojo choro „Ainiai“ vadovas. Koncertų surengė Lietuvoje, Latvijoje, Estijoje ir Baltarusijoje, dalyvavo 1994 m. – I ir 1998 m. – II Pasaulio lietuvių dainų šventėse Kaune ir Vilniuje. Dirigavo Kauno miesto ir rajono dainų šventėse.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.