google/wiki40b huggingface dataset:
Algirdas Gaigalas

Biografija

Seserys Aldona Gaigalaitė ir Nijolė Gaigalaitė, sūnus Gediminas Gaigalas.
1940–1944 m. mokėsi Rimkūnų pradžios mokykloje, 1944–1949 m. Linkuvos gimnazijoje, 1949–1950 m. ir 1951–1952 m. Vilniaus 1-ojoje berniukų gimnazijoje, 1950–1951 m. Šiaulių 1-ojoje berniukų gimnazijoje. 1952–1957 m. studijavo Vilniaus universiteto Gamtos mokslų fakultete, įgijo inžinieriaus geologo specialybę. 
1957–1963 m. dirbo LSSR MA Geologijos ir geografijos institute, 1963–1965 m. SSRS geologijos ministerijos Geologijos institute, 1965–1971 m. LSSR MA Geografijos skyriuje. 1967–1969 m. ir nuo 1978 m. Vilniaus universiteto dėstytojas. 1971–1979 m. Lietuvos geologijos instituto Kvartero geologijos ir geomorfologijos sektoriaus, nuo 1976 m. dar ir Regioninės geologijos skyriaus vadovas. 1978 m. geologijos ir mineralogijos mokslų daktaras. Nuo 1981 m. profesorius, nuo 2006 m. profesorius emeritas.

Mokslinė veikla

Sukūrė glaciosedimentacinių tyrimų metodiką, išryškino kvartero sistemos paleoglaciosedimentacijos ritmišką pobūdį ir pagrindinius glaciociklus, nustatė stambianuotrupinės medžiagos petrografinės mineralinės sudėties dėsningumus ir litostratigrafinio suskirstymo bei koreliavimo kriterijus. Jo sukurtas petrografinis metodas įdiegtas skirstant Lietuvos pleistoceno morenų geologijos pjūvius. Detalizavo Lietuvos viršutinio pleistoceno geochronologiją ir stratigrafiją. Vykdė kvartero geochronologinius tyrimus.
Vienas Mosėdžio akmenų muziejaus įkūrimo iniciatorių, mokslinis vadovas ir geologijos ekspozicijos autorius. Lietuvos riedulynų draustinių paskelbimo iniciatorius. Dalyvavo 1984 m., 1989 m., 1996 m., 2000 m. pasaulio geologų ir 1982 m., 1987 m., 1995 m., 1999 m. Tarptautinės sąjungos kvarterui tirti (INQUA) kongresuose. Nuo 1995 m. Lietuvos gamtos draugijos prezidentas. Nuo 1998 m. Rusijos gamtos mokslų akademijos užsienio narys-akademikas, 1998 m. Tarptautinio biografijų centro (Kembridžas, Didžioji Britanija) direktoriaus pavaduotojas ir garbės narys, 1998 m. Lenkijos geologijos draugijos garbės narys, 1999 m. INQUA garbės narys. Nuo 2004 m. Lietuvos geologų sąjungos garbės narys, nuo 2008 m. Lenkijos geomorfologų draugijos garbės narys. 
625 spaudoje paskelbtų mokslinių darbų, daugiau nei 230 populiarių straipsnių, 27 knygų autorius. Bendradarbiavo žurnale „Mokslas ir gyvenimas“. 2006 m. parengė ir redagavo „Lietuvos valsčių“ serijos mokslo darbų rinkinį „Gamta“.
Gediminas Valiuškis

Biografija

Gimė 1927 m. sausio 24 d. Kaune. Studijas baigė 1951 m., dirbo Miestų statybos ir projektavimo institute, 1962–1987 m. buvo Vilniaus miesto vyriausiasis architektas, 1987–1995 m. – dėstė Vilniaus inžinieriniame statybos institute (dabar – Vilniaus Gedimino technikos universitetas). Architektas dalyvavo daugelyje prestižinių sovietinės architektūros projektų, už Lazdynų gyvenamąjį rajoną apdovanotas Lenino premija (1974 m., kartu su V. Čekanausku, V. Brėdikiu ir kitais), 1977 m. – jam suteiktas LTSR nusipelniusio architekto vardas. Mirė 1999 m. balandžio 28 d. Vilniuje.
Stanislovas Šiukšta

Biografija

1952 m. baigė Utenos vidurinę mokyklą, 1952–1955 m. tarnavo tarybinėje armijoje, 1963 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją, veterinarijos gydytojas.
1963–1970 m. Klaipėdos rajono veterinarijos gydytojas. 1970 – 1982 m. Klaipėdos rajono žemės ūkio valdybos viršininko pavaduotojas. 1982–1992 m. žemės ūkio darbuotojų profesinės sąjungos rajono komiteto pirmininkas, 1992–1993 m. Klaipėdos pasienio eksporto importo punkto darbuotojas, 1993 m. UAB „Kalnuvėnai“ direktorius.
Nuo 1993 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Klaipėdos rajono skyriaus narys.
1995–1997 m. Klaipėdos rajono savivaldybės tarybos narys.
Josip Tadić

Karjera

Profesionalo karjerą pradėjo gimtojoje Kroatijoje. Vėliau žaidė Vokietijoje, Prancūzijoje, Kipre, Lenkijoje, Turkijoje.
2017 m. pasirašė sutartį su FK Sūduva. 2017 pasižymėjo šešiais įvarčiais per devynerias rungtynes.
2018 m. už marijampoliečius sužaidė 14 rungtynių ir pasižymėjo šešiais įvarčiais. 
Tačiau birželio mėnesį buvo pavogtas kroato automobilis ir jis paliko klubą, neva, pasijuto nesaugus. 
Po to persikėlė į Honkongą ir atstovavo Kitchee SC.
2019 m. birželį pranešta, kad žaidėjas sugrįžta į FK Sūduva.
Majak (gamykla)

Majak, Kirovo gamykla „Majak“ (rus. Кировский завод Маяк) – Rusijos gamykla, gaminanti įvairią produkciją, pradedant sudėtinga karine technika ir šaunamaisiais ginklais ir baigiant plataus vartojimo prekėmis. Dabar – akcinė bendrovė.
Gamykla įkurta 1941 m.
Triasas

Triaso pavadinimas

Periodui pavadinimą sugalvojo Fridrichas fon Albertis 1834 metais. Triasas iš lotynų kalbos išvertus reiškia triadą. Tuo norėta parodyti, kad Europoje sutinkama trinarė uolienų storymė – raudonos nuogulos, vėliau kreida ir juodas molio skalūnas yra vienaamžė.

Triaso paleogeografija

Triaso laikotarpiu visa sausuma buvo susijungusi į vieną superkontinentą Pangėją. Tarp Pangėjos dalių plytėjo Tetijos vandenynas. Visa kita Žemės dalis buvo okeanas Pantalasas.
Dėl subdukcijos visos giliavandenės nuosėdos pranyko, todėl apie šio vandenyno gyvybės formas išliko labai mažai žinių. Triaso metu klimatas buvo šiltas, jokių ledynmečio nuogulų nerandama, o smiltainio ir evaporitų apstu.
Tūba

Istorija

Sukonstruota XIX a. pirmoje pusėje Vokietijoje. Buvo populiari kariniuose ir parkų orkestruose. Į simfoninio orkestro sudėtį įtrauktas vėliau, pakeitė serpentą (pučiamąjį instrumentą, neturėjusį stabilaus „boso“).

Konstrukcija

Metalinis kūginis 4-4,5 m ilgio vamzdis sulenktas ovalu. Viename gale taurės formos pūstukas į kurį pučiamą, kad išgautum garsą. Kitas galas smarkiai išplatėjantis. Turi 3 ar 6 ventilius išgauti garsų įvairovei.
Būna bosinė ir kontrabosinė. Derinama įvairiai (populiariausia kontrabosinė B).

Vartojimas

Vartojamas simfoniniame ir pučiamųjų orkestruose.
Stasys Balčytis

Biografija

Mokėsi Žemaičių Naumiesčio pradžios mokykloje, Seinų miesto mokykloje, 1911–1913 m. lankė Kauno keturklasės miesto mokyklos pedagogikos kursus.
Nuo 1913 m. dirbo mokytoju Gargždų valsčiuje. 1914–1917 m. mobilizuotas į carinės Rusijos kariuomenę, 8 mėn. gyveno Peterburge, kur mokytojavo lietuvių pradžios mokykloje ir vakariniuose suaugusiųjų kursuose.
1918 m. grįžęs į Lietuvą įsteigė Tauragės Naumiesčio pradžios mokyklą. 1918–1920 m. Lietuvos Nepriklausomybės kovų savanoris. 1918 m. Tauragės mokytojų atstovas pirmame Lietuvos mokytojų atstovų suvažiavime Vilniuje. 1919 m. sausio mėn. Antrosios Lietuvos Valstybės Konferencijos Kaune dalyvis.
1920 m. gegužės 15 d. – 1921 m. rugsėjo 16 d. Steigiamojo Seimo atstovas, išrinktas III (Raseinių) rinkimų apygardoje pagal Lietuvos krikščionių demokratų partijos sąrašą. Pasitraukęs iš Seimo politinėje veikloje nebedalyvavo. Nuo 1921 m. dirbo mokytoju Šilalės, Jurbarko mokyklose, bendradarbiavo Lietuvos pedagoginėje spaudoje. 1946–1949 m. Jurbarko suaugusių gimnazijos mokytojas. NKVD persekiotas. 1949–1952 m. Medininkų mokyklos mokytojas.
Naujos žinios (Kaunas)

Naujos žinios – iliustruotas informacinis visuomenės dienraštis, leistas 1933–1936 m. Kaune.

Istorija

Nuo 1933 m. Nr. 1 iki 1935 m. Nr. 134 vadinosi „Rytmetinės naujos žinios“. Leido Vincas Vebras. Spausdino Brolių Gurvičių spaustuvė, Šviesos spaustuvė Kaune. Leido priedą „Ekstra vakarinis leidinys“. Išėjo 912 numerių.
Redagavo Petras Kupčiūnas, Vincas Vebras.
Gyvulių ūkis

Siužetas

Siužetas yra alegorija, kurioje vieno Anglijos ūkininko gyvuliai užima bolševikinių revoliucionierių vaidmenis. Jie sukyla prieš šeimininką, jį išveja ir ūkyje pradeda kurti savarankišką bendruomenę, kurioje visi gyvuliai yra lygūs. Tačiau netrukus išryškėja skirtumai tarp rūšių, t. y. klasių. Knygoje apibūdinama, kaip pavieniai asmenys, turintys politinių galių, gali keisti ir manipuliuoti visuomenės ideologijomis. Aprašoma, kaip utopijos vizija tampa diktatūra.
Sojos produktai

Sojos produktai yra iš sojos pupelių gaminami maisto produktai, kurie labai plačiai vartojami Tolimųjų Rytų virtuvėse kaip svarbus baltymų šaltinis. Kadangi sojos pasižymi daugybe savybių, būdingų pienui, labai dažnai jų produktus galima tapatinti su pieno produktais.
Lenkijos transportas

Lenkijos transporto sistemą sudaro šalies sausumos, geležinkelių keliai ir oro transportas. Kadangi Lenkija yra centrinėje Europoje, jos transporto sistema labai svarbi šalies ekonomikai.

Sausumos keliai

Lenkijos sausumos kelių sistemą sudaro 412 264 km, iš kurių 131 863 km yra nepadengti danga (2011 m.). Pagrindiniai šalies keliai priskiriami nacionalinei grupei (lenk. Droga krajowa), sudarantys 18 801 km. Šie keliai žymimi raudonais žymekliais. Antri pagal svarbą Lenkijoje yra regioniniai keliai (lenk. Droga wojewódzka), žymimi geltona spalva. Jų tinklas sudaro 28 476 km.
2012 m. šalyje automagistralės sudaro 1 330 km, o greitkeliai – 1 144 km.

Vandens keliai

Šalyje vandens keliai sudaro jūros ir upių kelius. Baltijos jūros pakrantėje yra daug didelių uostų.
Vienas didžiausių šalies uostų yra Gdansko uostas. 2015 m. jis aptarnavo 35,9 milijonus tonų krovinių. Antras pagal šį rodiklį yra Gdynės uostas – jis aptarnavo 15,5 milijonų tonų krovinių.
Keleivių kruizais Baltijos jūroje užsiima tokios Lenkijos kompanijos kaip Unity Line, Polferries ir Stena Line.
Akademija Oš

Istorija

Įkurtas 2018 m. Žaidžia aukščiausioje šalies futbolo lygoje.
Tomas Srėbalius

Biografija

1989 m. baigė Vilniaus universitetą, įgijo žurnalisto specialybę.
1989–1990 m. žurnalo „Šeima“, korespondentas, 1990–1993 m. dienraščio „Lietuvos aidas“ korespondentas, informacijos skyriaus redaktorius, 1996–2003 m. verslo dienraščio UAB „Verslo žinios“, korespondentas, 2003–2008 m. UAB „Knauf“ statybinių medžiagų gamintojo atstovybės viešųjų ryšių ir sertifikavimo vadybininkas, 2008–2009 m. UAB „Lemora“ statybinių medžiagų didmeninės prekybos įmonės projektų vadovas. 2009–2011 m. žurnalo „Statyba ir architektūra“ vyriausiasis redaktorius. Nuo 2011 – komunikacijos agentūros „Bosanova“ projektų vadovas.
Vikaras (Roma)

Vikaras (lot. vicarius 'pavaduotojas, pakeičiantis') – Senovės Romoje pareigūno titulas, reiškęs tam tikro aukštesnio pareigūno pavaduotoją ar įgaliotinį. Vėliau vikarais buvo vadinami Romos imperijos diocezijų valdytojai.

Vikarai pavaduotojai

Visas vikaro pavaduotojo pareigų pavadinimas būdavo sudarytas iš žodžio vikaras ir jo viršininko pareigų pavadinimo. Pvz., pretoriaus vikaras (lot. vicarius praetoris).
Apsinuodijimas

Apsinuodijimas arba intoksikacija – nuodingųjų medžiagų patekimas arba nuodingųjų dujų įkvėpimas, sukeliantis liguistą būseną. Sąvoka intoksikacija kildinama iš lotynų k. in – į vidų ir graikų k. toxikon – nuodai. Apsinuodijama dujomis, cheminėmis medžiagomis, maisto produktais, narkotikais, vaistiniais preparatais ir kt.

Apsinuodijimas dujomis

Automobilių išmetamosiose dujose yra anglies monoksido, kuriuo apsinuodijama uždaruose garažuose arba anglimis apšildant patalpas kai per anksti uždaroma krosnis. Įkvėptos dujos greitai prasiskverbia į eritrocitus ir trukdo į juos patekti deguoniui. Apsinuodijus anglies monoksidu, skauda ir svaigsta galva, silpna, ūžia ausyse, atsiranda šleikštulys, vemiama, netenkama sąmonės ir galiausia ištinka mirtis. Nukentėjusįjį nedelsiant reikia išnešti į gryną orą, atsagstyti drabužius ir pradėti daryti dirbtinį kvėpavimą.
Apsinuodyti galima ir anglies dioksidu. Tai atsitinka šuliniuose, ten kur vyksta rūgimas, oksidacija. Nukentėjusiajam smarkiai plaka širdis, ūžia ausyse, jaučiamas krūtinės ląstos spaudimas

Apsinuodijimas cheminėmis medžiagomis

Rūgštys ir šarmai patekę į vidų, smarkiai pažeidžia burnos ertmės, stemplės ir skrandžio audinius, išėsdina gleivinę, net gali ją prakiurdyti. Apsinuodijus šiomis medžiagomis, labai skauda ryjant, balsas pasidaro kimus, apima kosulys, vėliau gali ištikti ir šokas.
Nukentėjusiam apsinuodijus rūgštimi reikia duoti geriamosios sodos tirpalo, pieno arba tiesiog vandens. Tačiau taikant šias pagalbos priemones reikia atsižvelgti ar nėra stemplės arba skrandžio prakiurimo (perforacijos) simptomų. Apsinuodijus šarmu reikia duoti gerti vandens, citrinos sulčių, pieno. Visais atvejais nukentėjusysis kuo skubiau turi būti nuvežtas į gydymo įstaigą.

Apsinuodijimas maisto produktais

Dažniausiai apsinuodijama grybais (nuodingieji grybai), pasenusiais mėsos konservais, majonezu, sugedusiais rūkytais produktais. Apsinuodijęs žmogus vemia, viduriuoja, jam labai skauda galvą, dvejinasi akyse, sutrinka rijimas, paralyžiuojamos galūnės. Mirštama nuo širdies veiklos susilpnėjimo ir kvėpavimo centro paralyžiaus.
Teikiant pagalbą būtina apsinuodijusįjį nedelsiant pravimdyti, duoti jam gerti aktyviosios anglies.
Šakių apskritis

Šakių apskritis buvo Lietuvos pietvakariuose. Centras – Šakiai.
Wind (grupė)

„Wind“ – vokiečių popmuzikos grupė, susikūrusi 1985 metais.

Istorija

Grupę 1985 m. subūrė vokiečių kompozitorė Hanne Haller. Tuo metu grupę sudarė Alexander „Ala“ Heiler, Christiane von Kutschenbach, Rainer Höglmeier, Willie Jakob, Sami Kalifa ir Petra Scheeser.
Grupė tris kartus dalyvavo „Eurovizijos“ dainų konkurse. Pirmą kartą dalyvavo netrukus po grupės formavimo 1985 metais. Konkurse su daina „Für alle“ (liet. Visiems) jie užėmė antrą vietą pralaimėdami tik duetui „Bobbysocks“ iš Norvegijos. 1987 m. „Wind“ grįžo į konkursą, šį kartą atlikdami „Laß die Sonne in dein Herz“ (liet. Įleisk saulę į savo širdį). Šalies atstovai vėl liko antri. Tais metais konkursą antrą kartą laimėjo airis Johny Logan. Trečiąjį kartą „Eurovizijoje“ dalyvavo 1992 m. su daina „Träume sind für alle da“. Šis dalyvavimas nebuvo toks sėkmingas, grupė užėmė 16 vietą.
Nuo 1990 m. pabaigos grupę „Wind“ sudarė Andreas Lebbing, Nastasja Marinkovic, Albert Oberloher, ir Iris Remmertz. N. Marinkovic 2005 m. trumpam paliko grupę ir buvo pakeista Angela Kötzsch; ji grįžo į grupę 2006 m.
Popiežiaus bulė

Popiežiaus bulė (lot. bulla – burbulas, antspaudas) – popiežiaus kanceliarijoje paruoštas ir antspauduotas, iškilmingos formos dokumentas, kuriuo fiksuojami svarbūs popiežiaus leidžiami teisės aktai.
Oficialus dokumento pavadinimas buvo „apaštališkasis laiškas“ (litterae apostolicae). Bulėmis šie dokumentai pavadinti pagal reljefinį švininį atspaudą (bulę), pritvirtinamą autentiškumui užtikrinti. Tokie antspaudai Viduramžiais ir Naujųjų laikų pradžioje nuolat naudoti popiežiaus dokumentams tvirtinti.

Istorija

Iš pradžių bulės rašytos ant papiruso, XI a. jį pakeičia pergamentas. Bulės naudotos Senovės Romoje, Bizantijoje. Papirusas nepatvarus, todėl senųjų bulių išliko nedaug. Seniausia visiškai išlikusi bulė parašyta 819 m. Seniausi išlikę švininiai atspaudai – iš VI a. XV a. popiežiui Eugenijui IV įvedus paprastesnę laiško formą, bulė pradėta vartoti vis rečiau, dabar naudojama tik iškilmingomis progomis. Bules pakeitė kiti dokumentai, pvz., enciklika (aplinkraštis vyskupams).

Forma

Bulė prasideda eilute, kurioje minimi trys dalykai – popiežiaus vardas, titulas episcopus servus servorum Dei (Vyskupas, dievo tarnų tarnas), ir frazė, pagal kurią ji pavadinama (incipitas). Baigiamojoje dalyje rašoma išleidimo vieta, diena, mėnuo, popiežiaus pontifikavimo metai ir parašai.
Bulę pasirašo Romos kurijos narys, paprastai Vatikano valstybės sekretorius, bet pačias iškilmingiausias bules popiežius pasirašo pats. Tokiu atveju naudojama formulė Ego (vardas) Catholicae Ecclesiae Episcopus (Aš, (vardas), katalikų bažnyčios vyskupas), po jos seka popiežiaus monograma ir liudininkų parašai (jei tokių yra).

Antspaudas

Bulė – apvalus, pakabinamas metalinis dvipusis antspaudas, paprastai gaminamas iš švino, labai iškilmingom progom – iš aukso. Jame buvo pavaizduota monograma SPSP žyminti apaštalus Petrą ir Povilą (Sanctus PAulus, Sanctus PEtrus). Reverse – popiežiaus vardas. Atspaudas pritvirtinamas prie laiško kanapine arba raudono ir geltono šilko virvute.
XVIII a. metalinis atspaudas buvo pakeistas raudono rašalo atspaudu, dedamu tiesiai ant laiško, nors, pavyzdžiui, Jono XXIII bulė, sušaukianti II Vatikano susirinkimą, buvo su švinine bule. 1931 m. popiežius Pijus XI standartizavo bulės dydį (skersmuo – 4 cm, storis – 0,5 cm).
Gintarė Paulauskaitė

Biografija

Studijavo Vilniaus Gedimino technikos universitete.
Lietuvos šachmatų lygos dalyvė, „Vilniaus fortas“ pirmosios komandos (Dominyka Batkovskytė, mfm Vesta Kasputė ir Gintarė Paulauskaitė) narė, „MRU-Vilniaus Fortas“ komandos (Deimantė Daulytė, Salomėja Zaksaitė, Dominyka Batkovskytė ir Gintarė Paulauskaitė) narė, Mažeikių šachmatininkų klubo „Matas“ narė ir vieno iš trenerių G. Paulausko auklėtinė [Petuchovskis; Sakalauskas]. Mažeikiuose vykdomų Žemaitijos šachmatų turnyrų daugkartinė prizininkė, Mažeikių šachmatų klubo „Matas“ daugkartinė komandos dalyvė ir prizininkė. 3 metus iš eilės dalyvavo Europos čempionate ir pelnė aukštas vietas ne tik savo amžiaus grupėse. Šiaulių sporto mokyklos „Dubysa“ auklėtinė
Milfordas (Konektikutas)

Istorija

Vieta, kur šiuo metu yra įsikūręs Milfordo miestelis, 1639 m. vasario 1 d. buvo nupirkta atvykėlių anglų iš vietinės Šiaurės Amerikos indėnų genties. Iš pradžių gyvenvietė buvo vadinama „Wepawaug“ (pagal mažą upę, tekančią per miestą), šiuo metu pastaruoju vardu yra pavadintos kelios gatvės regione.
JAV nepriklausomybės karo metu miestas buvo blokuojamas Kontinentinės armijos dėl svarbios geografinės padėties. Milfordas buvo viena iš pirmųjų gyvenviečių pietinėje valstijos dalyje, bėgant laikui kelios miesto dalys atsiskyrė ir pradėjo funkcionuoti kaip atskiros gyvenvietės.
Sergej Novikov

Biografija

1980 m. baigė Vilniaus 37-ąją vidurinę mokyklą, 1989 m. baigė Vilniaus universitetą, teisininkas.
Advokatų kontoros „Novikov, Baranskis ir partneriai“ advokatas. 2011 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys Darbo partijos sąraše.  Lietuvos kikbokso federacijos prezidentas.
2011 m. birželio 1 d. Novikov buvo nužudytas Vilniuje.
Žmona Marija, vaikai Pavel, Nikita, Konstantin.
Palaidotas Kairėnų kapinėse.
Nusikaltimų zona

Turinys

Rojus Yganas, karjerą baigęs vagis, susigundo jaunesniojo brolio Ly pasiūlymu dalyvauti juvelyrinės parduotuvės apiplėšime. Gauja, kurią sudaro broliai Yganai, karštakošis vairuotojas Skipas ir lygtinai nuteistas Žoržė Montana, sėkmingai įgyvendina planą, tačiau, pradėjus dalintis grobį, Skipas pakelia ginklą prieš kitus. Ly ir Žoržė žūna, o Rojui pavyksta pasprukti.
Norėdamas atkeršyti už brolio mirtį, Rojus ir Žoržė našlė Reičel imasi medžioti Skipą, kuris kreipiasi pagalbos ir apsaugos į nusikaltėlių sindikatą...
Martial Mbandjock

Biografija

Martial Mbandjock tarptautinę karjerą pradėjo 2004 m. pasaulio jaunimo lengvosios atletikos čempionate. Grosete vykusiose varžybose 200 m bėgime sportininkas įveikė atrankinį etapą ir pateko į pusfinalius. Įveikęs distanciją per 21.28 s jis liko 5 vietoje savo grupėje ir į finalą nepateko. 2007 m. žiemos sezono metu sportininkas dalyvavo Europos uždarų patalpų čempionate. 60 m bėgimo distancijoje jis pasiekė pusfinalį, kur savi grupėje liko paskutinis ir į kitą etapą nepateko. Tų pačių metų vasaros sezono metu bėgikas įvykdė pasaulinį normatyvą ir pateko į 2007 m. pasaulio čempionatą. 100 m bėgime sportininkas nepasižymėjo ir net nepasiekė pusfinalio. Po metų sportininkas pasirodė pasaulio uždarų patalpų čempionate. tąsyk sportininkui ir vėl nepavyko iškopti į finalinį bėgimą. Sportininko pirmasis pasirodymas 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse baigėsi pusfinalyje. 2009 m. sportininkas vėl įveikė pasaulinį normatyvą ir pateko į 2009 m. pasaulio čempionatą, vykusi Berlyne, Vokietijoje. Mbandjock dalyvavo dvejose rungtyse (100 m ir 200 m), bet vėl liko už finalo ribų. 2010 m. Europos lengvosios atletikos čempionatas lengvaatlečiui atnešė pirmuosius stambaus masto medalius. 100 m ir 200 m distancijose bėgikas iškovojo po bronzos medalį. Varžybose kartu su komanda sportininkas laimėjo aukso medalį 4x100 m estafetės rungtyje.
Naravai

Aplinkinės gyvenvietės

PRIENAI – 5 km
Peteno departamentas

Geografija

Vyrauja lygumos, tačiau rytuose paviršius kyla į Majų kalnus, o pietuose būdingos aukštumos. Paviršių dengia savanos ir drėgnieji atogrąžų miškai. Lygumoje gausu ežerų, didžiausi – Peten Ica, Jašha, Petešbatunas, Okevišas ir kt. Dauguma departamento upių priklauso Usumasintos baseinui – Pasjonas, San Pedras, Salinasas. Rytuose tekanti Mopano upė priklauso Belizo upės baseinui.

Ekonomika

Petene daugiausia verčiamasi žemės ūkiu: auginami kukurūzai, pupelės, ryžiai, cukranendrės, tabakas, agavos, kava, kaučiukas, vaisiai. Gyvulininkystė. Miškų kirtimas. Taip pat labai svarbi ūkio šaka yra turizmas.

Turizmas

Peteno departamentas yra vienas svarbiausių ne tik Gvatemalos, bet ir visos Centrinės Amerikos turistinių centrų. Peteno baseine Mezoamerikos klasikiniu laikotarpiu klestėjo majų civilizacija, todėl čia išlikę nemažai jų miestų. Tarp jų visų pirma paminėtinas didingas Tikalio miestas, buvęs regiono centru. Kiti miestai: El Miradoras, Nakbė, Dos Pilasas, Rio Asulis, Seibalis, Sivalis, San Bartolas, Uašaktunas, Piedras Negras, Aguateka, Naranchas, Jašha ir daug kitų. Taip pat yra urvų su archeologiniais radiniais sienų piešiniais.
FC Moldova Boroseni

Istorija

Klubas įkurtas 1991 m. Išformuota komanda 1994 m.
Zejtun Corinthians FC

Istorija

Klubas įkurtas 1943 m. 1980 m. po Maltos futbolo lygų pertvarkos pateko į antros pakopos pirmenybes (Žaidė Maltos Pirmame divizione.) Galiausiai sekė kritimas į žemesnius lygmenis.
2017/2018 m. sezone dalyvavo Pirmojo diviziono kovose. Liko trečioje vietoje. Tai leido jiems kovoti pereinamosiose rungtynėse dėl patekimo į elito divizioną, bet buvo nusileista varžovams minimaliu rezultatu 0:1.
MediResta

UAB Mediresta – Šakiuose veikianti medienos apdirbimo, nestandartinių metalo gaminių gamybos ir statybos bei remonto paslaugas teikianti įmonė.

Istorija

UAB „MediResta“ įkurta 1993 metais, įmonėje vystomos trys veiklos: medienos apdirbimas, nestandartinių metalo gaminių gamyba ir statybos paslaugos.

Veikla

Klijuotų pušies medienos tašų naudojamų langų ir durų profiliams gamyba. Tašai gaminami Europinėms, Skandinaviškoms bei Angliškoms langų ir durų sistemoms. Taip pat įmonė gamina klijuotą pušinį skydą, klijuotą statybinę medieną, klijuotas grindinės lentas, kitus klijuotos pušies medienos gaminius, pjuvenų briketus. Gamybiniai pajėgumai leidžia gaminti iki 1000 m³ klijuotos medienos produkcijos per mėnesį.
Kitos veiklos: Būgninių pjuvenų/durpių džiovyklų gamyba, montavimas bei derinimas. Metalo konstrukcijų gamyba. Nestandartinių metalo gaminių projektavimas, gamyba ir montavimas. Skardos lankstymo, kirpimo darbai Suvirinimo darbai. Statybos, remonto bei rekonstrukcijos darbus ypatingos svarbos objektuose. Sandėlių, pramonės objektų statyba. Pamatų klojimo, montavimo, liejimo darbai. Mūrijimo darbai. Statybinių konstrukcijų statybą bei montavimas. Stogų dengimas ir remontas.
Sufriero kalvų ugnikalnis

Istorija

Ugnikalnis ilgą laiką buvo snaudžiantis (nuo XVII a.), tačiau 1995 m. išsiveržė ir nuo to jo išsiveržimai nesiliauja. Piroklastų srautai ir pelenai sugriovė Montserato sostinę Plimutą ir didžiąją salos dalį pavertė dykyne. 1997 m. išsiveržimo metu žuvo 19 žmonių. Dėl Sufriero kalvų ugnikalnio veiklos dauguma salos gyventojų buvo evakuoti į aplinkines salas.
Omano transportas

Geležinkelio sistema

Omanas tik planuoja tiesti geležinkelių sistemą.

Keliai

Iš viso: 32 800 km
Asfaltuoti: 9840 km (taip pat ir greitkeliai, kurie sudaro 550 km)
Neasfaltuoti: 22 960 km (1996 m.)

Oro uostai

142 (1999 m.)

Neasfaltuoti oro uostai

iš viso: 136
daugiau nei 3047 m: 2
nuo 2438 iki 3047 m: 6
1524 iki 2437 m: 56
914 m to 1523 m: 37
mažiau nei 914 m: 35 (1999 m.)
Meze

Meze (pers. maze (مزه), turk. meze, arab. مَزة,  gr. μεζέ) - labai įvairių patiekalų grupė, paplitusi kai kuriose Artimųjų Rytų virtuvėse (esančiose prie Viduržemio jūros, t. y. Levanto virtuvėse, Turkijos virtuvėje, iš dalies Egipto virtuvėje), taip pat pietrytinėje Europoje (Balkanų virtuvėse). Šiuos patiekalus vienija ne panašūs produktai ar gamybos būdas, bet funkcija: tai dažniausiai šalti užkandžiai, valgomi prieš pagrindinį maistą, arba kartu su alkoholiniais gėrimais (rakija, raki, araku, ouzo ar vynu).
Jo atitikmenys kitose šalyse būtų ispaniškos virtuvės tapas, skandinaviškas smorgasbordas, korėjietiškas bančan, Kantono virtuvės dim sun, ar lietuviški užkandžiai prie alaus.

Etimologija

Pavadinimas kilęs iš persiško žodžio mazīdan, kas reiškia "ragauti". Pavadinimas per turkų kalbą paplito daugybėje kalbų. Tuo atveju, kai meze naudojamas kaip užkandis prieš valgį, arabų šalyse jis žinomas kaip muqabbilat.