google/wiki40b huggingface dataset:
Aleksandras Alšėniškis

Biografija

Kilęs iš XIII a.-XVI a. Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės didikų Alšėniškių giminės. Tėvas Jurijus Alšėniškis, brolis Simonas Alšėniškis, žmona Sofija Sudimantaitė, (Zofia Sudymuntowiczówna), Aleknos Sudimantaičio duktė  vaikai Jonušas Alšėniškis, Jurgis Alšėniškis ir Vilniaus vyskupas Povilas Alšėniškis.
Vienas iš Lietuvos didikų, kurie, atsisakė dalinių kunigaikščių privilegijų, buvo bendradarbiavimo su Jogailaičių dinastija šalininkai. Tuo skyrėsi nuo kitų dalinių kunigaikščių, siekusių pašalinti iš Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės sosto Jogailaičius ir perleisti jį Vladimiro Algirdaičio palikuonims Olelkaičiams.

Valstybės tarnyba

1486 m. minimas kaip Lietuvos didžiojo kunigaikščio Kazimiero dvaro raikytojas ir Gardino seniūnas, 1488 m. pataurininkis. 1492 m. dalyvavo Aleksandrą išrenkant didžiuoju kunigaikščiu. Nuo 1493 m. Vilniaus kaštelionas. Dalyvavo Lenkijos kare su Vokiečių ordinu, pasižymėjo mūšyje ties Choinica.1494 m. gruodžio mėn. – 1495 m. sausio mėn. buvo vienas didžiojo kunigaikščio Aleksandro pasiuntinybės, iš Maskvos atvežusios jam būsimąją žmoną Eleną, narių. 1505 m. prarado Gardino seniūno postą, bet 1506 m. pabaigoje gavo valdyti Lietuvos Brastos seniūniją. Po Mikalojaus Radvilos Juodojo buvo įtakingiausias Ponų Tarybos narys. Buvo vienas tų, kurie naujai renkamam valdovui sumanė priesaiką „valdyti tautą lietuviškais papročiais arba Vytauto pavyzdžiu“.
Provincijolas

Provincijolas (lot. provincialis; superior provincialis) – katalikų religinės institucijos (ordino, kongregacijos) provincijos vyriausias viršininkas, pavaldus institucijos (ordino) generolui ir prižiūrintis institucijos (ordino, kongregacijos) veiklą toje provincijoje. Tokių institucijų provincijos panašios į bažnytines provincijas, bet neretai su jomis nesutampa.
Religinių institucijų provincijų ribos paprastai atitinka geografines ribas, tad provincijas gali sudaryti viena šalis, kelios gretimos šalys ar didelės šalies dalis.
Augustiniečių, karmelitų ir dominikonų ordinų vienuoliai ir vienuolės bei tretininkai paprastai vartoja titulą prioras provincijolas (angl. prior provincial). Tuo tarpu pranciškonai vartoja titulą ministras provincijolas (angl. minister provincial 'provincijos ministras').
Bylinėjimosi išlaidos

Bylinėjimosi išlaidos – teisminės išlaidos, kurias sudaro žyminis mokestis ir išlaidos, susijusios su bylos nagrinėjimu (LR CPK 79 straipsnis „Bylinėjimosi išlaidos“).  
Teismas motyvuota nutartimi vieną iš šalių gali įpareigoti teismui įnešti tam tikro dydžio piniginį užstatą, siekiant užtikrinti būsimų bylinėjimosi išlaidų atlyginimą. 
Lietuvoje yra galimas atleidimas nuo žyminio mokesčio ir kitų bylinėjimosi išlaidų mokėjimo.
Adukiškis

Istorija

XIX a. Adukiškio užusienis priklausė Pienionių seniūnijai, vėliau – Šimonių valstybiniam dvarui. Pirmą kartą paminėtas 1844 m. liustracijos metu, priklausė Jonui Gildučiui. 1861–1919 m. priklausė Puponių valsčiui, 1919–1950 m. – Šimonių valsčiui.

Pavadinimo kilmė

Kaimo pavadinimas kilo iš vietovės pavadinimo Adukas, Aidukas.
Pasaka iš rūsio

„Pasaka iš rūsio“ – Lietuvoje vykstantis festivalis, įgyvendinantis menininkų iniciatyvas ir apjungiantis įvairius meno žanrus.

Vieta

Dažniausiai festivalis vyksta prie architektūrinių paminklų (Paberžės dvaras, Alumnato kiemelis, Raudondvario dvaras).

Turinys

Festivalyje daug dėmesio skiriama lietuvių bei užsienio muzikos grupėms ir atlikėjams, kaskart stengiamasi parodyti kažką naujo ir netikėto, jungiant gyvos ir elektroninės muzikos skambesį.
Festivalio erdvės svečius kviečia kūrybingai ir išradingai pramogauti: įsitraukti į kino ir animacijos kūrybinį procesą, pasigaminti sagę ar kitą originalų papuošalą, sudalyvauti perkusininkų pasirodymuose, išbandyti tapybos, pinhole fotografijos technikas ar pasisvečiuoti ritualinėje arbatos gėrimo ceremonijoje, kuri sujungiama su „performing art“ elementais – tai tik dalis visų pramogų.
Vytautas Sekonas

Biografija

1980 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą, inžinierius statybininkas.
1992 m. verslininkas, 1999 m. Zarasų pensionato direktoriaus pavaduotojas, nuo 2007 m. Zarasų rajono savivaldybės mero pavaduotojas, 2009–2011 m. ir nuo 2011 m. Zarasų rajono savivaldybės administracijos direktorius.
1993 m. Lietuvos krikščionių demokratų partijos, Darbo partijos Zarasų rajono skyriaus narys.
2007–2009 m. ir 2011 m. (mandato neteko) Zarasų rajono savivaldybės tarybos narys. 
Sutuoktinė Petronė, vaikai Agnė, Donata.
Zamburakas

Zamburakas (angl. zamburak, zumbooruk) - mažo kalibro patranka, įtaisyta ant kupranugario.

Zamburakčis (angl. zamburakchi) - zamburako kareivis, šaudantis iš zamburako.
Pavadinimas gali būti kilęs iš arab. zambūr 'vapsva, širšė', kas galbūt susijęs su garsu, kuris pasigirsdavo iššaunant ant kupranugario įtaisytą arbaletą.
Manoma, kad zamburakus sugalvojo Egipte, kur ant kupranugarių įtaisydavo didelius arbaletus. Po to zamburakus perėmė arabų, afganų, indų ir ypač persų safavidų kariuomenės.
XIX a. zamburakais buvo ginkluotas vienas iš Persijos kariuomenės karališkosios (šacho) gvardijos dalinių. Persų zamburakų pulką lydėdavo muzikantai su didžiuliais ant kupranugarių įtaisytais būgnais, kurie turėdavo sukelti dar didesnį triukšmą ir gąsdinti priešą.

Anglijos-Afganistano ir Anglijos-Sikchų karuose zamburakus naudojo prieš įsiveržusią britų kariuomenę.
Zamburako kovinis vienetas buvo kupranugaris, ant kurio nugaros buvo nešulys su maža sukiojama patranka (falkonetas). Patranka būdavo įtvirtinta metaliniame dvišakyje, pritaisytame prie balno. Prieš iššaunant patranką kupranugaris turėdavo atsiklaupti.
Kupranugarių dalinių judrumas, gana didelė zambarakų ugnies galia darė šiuos dalinius vertais dėmesio, nors zambarakų falkonetų taiklumas, šaudymo nuotolis, sviedinių galia buvo prasti. Lengvos patrankėlės buvo bevertės prieš stacionarius įtvirtinimus.
Paskutinis zambarako variantas buvo po 1850 m. ant kupranugarių įtaisyti gatlingai.
Neringos miesto savivaldybės taryba 1995–1997 m.

Teisinis pagrindas

Rinkimai įvyko vadovaujantis 1992 m. spalio 25 d. Konstitucijos nuostatomis, 1994 m. liepos 7 d. naujuoju Vietos savivaldos įstatymu ir nauju 1994 m. liepos 7 d. savivaldybių tarybų rinkimų įstatymu. Buvo panaikintos savivaldybių pakopos, iki 21 sumažintas savivaldybės tarybos narių skaičius, meras tapo ir atstovaujamosios, ir vykdomosios valdžios galva.

Veikla

Miesto meru išrinktas Stasys Mikelis, jo pavaduotoju Arūnas Burkšas. Administratore paskirta Asta Baškevičienė.
Kofi Annan

Biografija

Kofis Ananas gimė Kumasyje, Ganoje, genties vado šeimoje. Mokėsi Ganos mokslo ir technologijos universitete, gavęs Fordo fondo stipendiją studijavo Minesotos valstijos Sent Polo Macalesterio koledže (JAV). Įgijo ekonomikos mokslų bakalauro laipsnį. Vėliau studijavo Ženevos (Šveicarija) tarptautinių santykių institute. Nuo 1962 m. pradėjo dirbti Pasaulio sveikatos organizacijoje Nuo 1965 m. iki 1971 m. dirbo Etiopijos sostinėje Adis Abeboje įkurtoje Afrikos ekonomikos komisijoje. Būdamas 33 metų įstojo į Masačusetso technologijos institutą, kurį 1972 m. baigęs gavo magistro laipsnį. Nuo 1974 m. iki 1976 m. dirbo Ganos Turizmo direktoriumi. Nuo 1980 m. dirbo Jungtinių Tautų Pabėgėlių agentūroje (UNHCR) Ženevoje. 1983 m. pradėjo dirbti Jungtinių Tautų Sekretoriate Niujorke, vėliau – Jungtinių Tautų organizacijos generelinio sekretoriaus padėjėju keliose skirtingose pareigose.
Ilgos karjeros metu K. A. Ananui buvo skiriamos atsakingos užduotys. Po 1990 m. rugpjūtį įvykusios Irako intervencijos į Kuveitą buvo pasiųstas evakuoti 900 Jungtinių Tautų darbuotojų, derėtis, kad būtų paleisti Vakarų šalių įkaitai, ir padėti išspręsti pusės milijono Kuveite ir Irake klajojančių azijiečių problemos. 1996 m. gruodžio 17 d. Jungtinių Tautų Generalinė Asamblėja K. Ananą paskyrė naujuoju organizacijos Generaliniu sekretoriumi. K. A. Ananas – pirmasis JT Generalinis Sekretorius iš Afrikos ir vienintelis Jungtinių Tautų vadovas, karjeros laiptais į šį postą pakilęs iš Jungtinių Tautų darbuotojų aparato. 2005 m. kovo 21 d. Jungtinių Tautų Saugumo Tarybai pristatė raportą In Larger Freedom, kuriame pasisakė už Saugumo Tarybos plėtrą ir Jungtinių Tautų reformą. 2001 m. birželio 29 d. Jungtinių Tautų Generalinė Asamblėja patvirtino Saugumo Tarybos rekomendaciją skirti K. Ananą antrajai Generalinio sekretoriaus kadencijai. 2003 m. pasisakė prieš JAV intervenciją į Iraką. 2007 m. įkūrė nevyriausybinę organizaciją – K. Anano Fondą, kuris pasauliniu mastu siekia gerinti valdymą skirtingose šalyse, taip pat įtvirtinti taiką, plėtrą ir žmogaus teises. 2012 m. vasario 23 d. Jungtinės Tautos ir Arabų Lyga, siekdamos sustabdyti pilietinį karą šalyje, K. Ananą paskyrė specialiuoju pasiuntiniu Sirijai. Šiose pareigose K. Ananas pasiūlė šešių punktų taikos planą Sirijai. 2012 m. rugpjūčio 2 d. pareiškė atsistatydinąs iš šių pareigų dėl augančios militarizacijos šalyje ir tarptautinės bendruomenės vienybės, sprendžiant konfliktą, trūkumo.

Apdovanojimai

2001 m. gruodžio 10 d. Nobelio komitetas nusprendė Jungtinių Tautų organizaciją ir K. Ananą apdovanoti Nobelio taikos premija už indėlį stiprinant taiką pasaulyje. Daugelis šalių jam skyrė valstybinius apdovanojimus, K. Ananas yra kelių dešimčių pasaulio universitetų garbės daktaras.
Pipiliai

Kultūra

Dabartiniai pipiliai smarkiai akultūruoti, metisizavęsi ir susilieję su salvadoriečiais. Tradicinę kultūrą išlaikę nedaugelis (labiausiai išlaikę gyvenantys Isalko ir Pančimalko apylinkėse).
Verčiasi kapline-lydimine žemdirbyste (auginami kukurūzai, ankštiniai, ryžiai, soros, daržovės, vaisiai), gyvulininkyste (ožkos, avys, mulai, karvės), paukštininkyste, medžiokle, amatais (audimas rankinėmis staklėmis, pynimas, puodų lipdymas). Paplitęs samdomas darbas.
Pipilių šeima išplėstinė ir mažoji. Giminė vedama pagal tėvo liniją. Kaimuose renkama seniūnų taryba.
Kultūriškai artimi actekams. Išlaikę daug ikikrikščioniškos tikybos bruožų, tautosaką, apeigas (aukojimą vietų, derliaus dvasioms-globėjoms ir pan.), magiją, pranašavimus, senuosius šokius bei iš ispanų perimtas kostiumines dramas.
Čorčiai

Čorčiai (isp. Ch'orti) – Mezoamerikos indėnų tauta istoriniame Centroamerikos regione, dabartiniame San Salvadore ir Hondūre. Jos kalba (čorčių kalba) priskiriama prie majų kalbų. Tai toliausiai į pietryčius nutolusi majų tauta.
Dabar čorčių priskaičiuojama apie 51,000.
Bagdatis

Istorija

1940–1990 m. vadintas Majakovskiu (poeto Vladimiro Majakovskio garbei). 1981 m. suteiktos miesto teisės.
Infliacijos spiralė

Infliacijos spiralė – automatinis kainų koregavimo mechanizmas.
Ūkyje dėl kokių nors priežasčių atsiradus daugiau pinigų pakyla kainos ir taip padidėja infliacija. Didesnio pinigų kiekio atsiradimo priežastis dažniausiai yra valstybės įvykdyta pinigų emisija. Atsiradus daugiau pinigų, kainos gali pakilti dar daugiau ir dėl to pinigų suminė perkamoji galia bus dar mažesnė negu buvo. Toliau nedidėjant pinigų kiekiui ar augant mažesniais tempais, infliacija būna žemesnė negu naujai išleistų pinigų kiekis ir taip atsistato tikra pinigų perkamoji galia.
Jūros priekrantės srovės

Difuzinis grįžtamasis srautas

Difuzinis grįžtamasis srautas susidaro dėl vėjo ir bangų sukeltų vandens judesių, slėgio gradiento, banginės patvankos bei tankio skirtumų, susidarančių dėl temperatūros ir nešmenų kiekio netolygumo. Šios srovės yra nukreiptos jūros link. Difuzinis grįžtamasis srautas yra kompensacinis ir nuneša atgal į jūrą bangų atnešamus vandenis. Srovės yra plačios, todėl skiriasi nuo labiau koncentruotų atotrūkio srovių. Šios srovės aeronuotraukose matomos kaip drumsto vandens frontai, nukreipti jūros link. Greitis siekia apie 0,5 m/s.

Protrūkio srovė

Protrūkio srovė susidaro, kai išilginė srovė sutinka fizinę kliūtį, pavyzdžiui, pusiasalį, iškyšulį, bangolaužį, priekrantės rifą, seklumą, ir nukrypsta jūros link. Tai koncentruotos, siauros jūros link nukreiptos srovės, besitęsiančios per visą gožos zoną. Labiausiai šios srovės išryškėja, kai ilgos ir aukštos bangos paplūdimyje suformuoja banginę patvanką. Šios srovės gali suformuoti „kanalą“ bei išlikti stabilios, kol nepasikeis bangavimo sąlygos. Vidutiniškai ši srovė plūsta 1,5 m/s greičiu.

Išilginė srovė

Išilginė srovė susidaro bangai pasiekiant krantą smailiu kampu. Sugožusi ir atsimušusi nuo dugno banga veikiant inercijos jėgai kyla tuo pačiu kampu šlaitu aukštyn, tačiau priešinga kryptimi veikianti sunkio jėga priverčia ją grįžti atgal. Vandens tekėjimas vyksta didžiausio nuolydžio kryptimi. Vanduo teka asimetrinėmis kreivėmis, primenančiomis paraboles. Didelis skaičius tokių bangų lemia priekrantinės srovės susidarymą, kurios kryptis sutampa su bangų kryptimi. Susidarius priekrantinei srovei priedugnėje bei vandens storymėje vyksta ir nešmenų pernaša. Srovės greitis priklauso nuo bangavimo sąlygų bei povandeninio šlaito mofometrijos. Stiprių audrų metu srovės greitis gali pasiekti 2,5 m/s.
Servomechanizmai

Servomechanizmas – elektros pavara, valdoma neigiamo grįžtamojo ryšio pagalba, leidžiančio kontroliuoti pavaros judėjimo parametrus, kaip greitis, pozicija ir navigacija. Pagrindinis servomechanizmo bruožas: jį sudaro jutikliai, reaguojantys į greičio, pozicijos, fizikinio poveikio pokyčius, ir valdymo blokas, priimantis signalus iš jutiklių bei operatoriaus, iš esmės servomechanizmą galima laikyti automatizuota valdymo sistema, gebančia autonomiškai palaikyti reikiamus parametrus, esant kintantiems išoriniams poveikiams ir trikdžiams.

Taikymas

Servovarikliai plačiai taikomi pramonėje, pavyzdžiui, metalurgijoje, CNC staklėse, detalių presavime, lokomotyvų gamyboje, taip pat servomechanizmai naudojami įvairių vožtuvų, jungiklių valdyme. Naujausios kartos servomechanizmai efektyvūs energijos tausojimo atžvilgiu, jie galingi ir suvaldomi, keičiant jų greitį, pagreitį ir sukimosi momentą. Servovarikliai naudojami, kaip alternatyva žingsniniems varikliams, tačiau dėka grįžtamojo ryšio sistemos, servomechanizmai gali atlikti užduotis, reikalaujančias didelio tikslumo, efektyviau negu žingsniniai varikliai.
Sergejus Sazonovas

Biografija

Gimė Riazanės gubernijos dvarininko dviejų vaikų šeimoje. Baigęs Carskoje Selo Aleksandrovo licėjų, 1883 m. pradėjo dirbti Rusijos imperijos užsienio reikalų ministerijoje. Nuo 1890 m. dirbo Rusijos ambasadoje Londone. 1894 m. paskirtas Rusijos misijos Vatikane sekretoriumi. 1904 m. antrą kartą paskirtas į patarėjo pareigas ambasadoje Londone. 1906 m. kovo mėnesį pradėjo dirbti misijos Vatikane vadovu. 1907 m. paskirtas pasiuntiniu Jungtinėse Valstijose.
1909 m. gegužės 26 d. paskirtas Rusijos užsienio reikalų ministro pavaduotoju. Nuo 1910 m. rugsėjo 4 d. laikinai vadovavo užsienio reikalų ministerijai, o 1911 m. lapkričio 8 d. paskirtas ministru. Šiose pareigose siekė palaikyti gerus santykius su Jungtine Karalyste, Japonija bei Vokietijos imperija. 1913 m. sausio 1 d. paskirtas Rusijos imperijos Valstybės tarybos nariu. Balkanų karų metu siekė stiprinti santykius su Antantės valstybėmis. Pirmojo pasaulinio karo metu su Jungtine Karalyste ir Prancūzija svarstė pokarinio pasaulio pertvarkymo planus. 1916 m. liepos 7 d. atleistas iš pareigų. Tarp jo atleidimo priežasčių buvo įvardijama esą per daug palanki Antantės atžvilgiu vykdyta Rusijos politika. 1912 m. sausio 12 d. paskirtas Rusijos ambasadoriumi Jungtinėje Karalystėje, tačiau dėl Vasario revoliucijos dirbti į Londoną neišvyko. Po Spalio perversmo palaikė Baltųjų judėjimą. 1919 m. A. Kolčiako ir A. Denikino sudarytose vyriausybėse užėmė užsienio reikalų ministro pareigas. Jas atstovavo Paryžiaus taikos konferencijoje.
Nuo 1920 m. gyveno emigracijoje. 1927 m. parašė atsiminimų knygą. Mirė Nicoje. Palaidotas miesto rusų (pravoslavų) kapinėse.
Kvapioji dirvuolė

Paplitimas ir augavietės

Natūraliai paplitusi Vakarų, Centrinėje ir Pietų Europoje. Šiaurėje pasiekia Skandinaviją ir Pietų Suomiją, pietuose – Pirėnų ir Balkanų pusiasalius, vakaruose – Angliją ir Airiją, rytuose – Dniepro vidurupį . Lietuvoje aptinkama tik pietinėje dalyje, dauguma radaviečių telkiasi pietvakarinėje dalyje. Rasta Lazdėnuose, Nemuno saloje Druskininkuose, po kelias radavietes žinoma Lazdijų, Marijampolės, Šalčininkų, Varėnos, Vilkaviškio rajonuose.
Auga šviesiuose lapuočių miškuose, pamiškėse, miškų aikštelėse, upių ir ežerų pakrančių šlaituose. Dažniausiai aptinkamas Carpinion sąjungos lapuočių miškuose ir Trifolio-Geranietea bei Rhamno-Prunetea klasių bendrijose. Žinomose radavietėse auga pavieniui arba negausiomis grupėmis.

Biologija

Tai daugiametis, žolinis, 50-180 cm aukščio augalas. Turi šakniastiebį. Nuo kitų Lietuvoje paplitusių šios genties rūšių skiriasi viršūnėje gana giliai iškirptais vainiklapiais. Stiebas su ilgais liaukiniais plaukelais. Lapai sudėtiniai, sudaryti iš 3-7 dantytų lapelių, žalios ar pilkai žalios spalvos, neturi daug liaukinių plaukelių. Sutrinti lapai skleidžia stiprų, panašų į citrinos aromatą.
Žydi nuo birželio iki rugpjūčio mėnesio. Žiedynas – kekė. Žiedai didesni už vaistinės dirvuolės, kvepiantys. Vainiklapiai penki, 4-5 mm ilgio, geltonos spalvos. Taurėlapiai penki, žalios spalvos. Įprastai turi dvylika kuokelių. Vaisius – obuolys. Obuolys 11 mm ilgio, šeriuotas, viršutinė dalis vagota. Subrendusių vaisių išoriniai dygliai nulinkę žemyn. Apdulkina vabzdžiai arba pats savidulkos būdu. Dauginasi sėklomis, kurias platina gyvūnai, ir vegetatyviai šakniastiebiais. Augalas diploidinis, 2n = 56.

Apsauga

Kvapioji dirvuolė įrašyta į saugomų augalų rūšių sąrašą 1962 m. Auga Čepkelių rezervate, Druskininkų botaniniame, Ūlos kraštovaizdžio draustiniuose. Dėl menko gausumo gresia išnykimas atliekant miško ruošos darbus, iškertant krūmynus, ariant, pievoms užželiant medžiais, nustojus jose ganyti ir šienauti.
Karagandos sritis

Istorija

Karagandos sritis įkurta 1932 m., 1997 m. prie jos prijungta Žezkazgano sritis.

Gyventojai

Gyvena daugiausia rusai (apie 47 %), kazachai (33 %), ukrainiečiai (7 %), vokiečiai (3 %). Miesto gyventojų 83 % (2003 m.).

Geografija

Srities rytus užima Kazachijos kalvynas (didžiausias aukštis 1565 m), vakaruose yra Ulutau kalnai (iki 1133 m), pietuose – Betpak Dalos dykuma, pietvakariuose – Karakumų dalys. Vyrauja stepės, pusdykumės ir dykumos.
Žemyninis vidutinių platumų klimatas. Sausio mėn. vidutinė temperatūra nuo -15 °C iki -17 °C, liepos 19-21 °C. Per metus iškrinta 250–400 mm kritulių.
Didžiausia upės – Nura, Sarysu. Didžiausi ežerai – Balkašas, Karasoras. Irtyšiaus-Karagandos kanalas. Srityje yra Karakalinsko nacionalinis parkas.

Pramonė

Kasamos geležies, švino, cinko, vario, molibdeno, mangano rūdos. Karagandos anglių baseinas – vienas svarbiausių akmens anglies gavybos ir sodrinimo centrų. Svarbiausios apdirbamosios pramonės šakos – juodoji ir spalvotoji metalurgija, mašinų, daugiausia kasybos įrenginių ir jų dalių gamyba, metalo apdirbimo, chemijos (gaminamas sintetinis kaučiukas, techniniai gumos gaminiai, plastikai), statybinių medžiagų, maisto pramonė.
Auginami javai, pašariniai augalai, bulvės ir daržovės. Veisiama galvijai, avys, ožkos, kiaulės, arkliai.
Jeremijo knyga

Jeremijo knyga – viena iš Senojo Testamento knygų, priskiriama pranašų knygų grupei.
Jeremijas pranašavo penkių paskutinių Judėjos karalių valdymo dienomis. Jis tvirtino, kad Dievas teis tautą, todėl žmonės jo nemėgo. Kaip teigiama Jeremijo knygoje, daugelį Jeremijo pranašysčių užrašė raštininkas Baruchas.
Kai kurios pranašystės išreikštos eilėmis, kai kurios proza, kitos alegorijomis ar simboliniais vaizdais.
Svarbiausia knygos tema – artėjančio teismo grėsmė. Nusidedant ir garbinant stabus esą nėra prasmės prašyti Dievą vykdyti savo pažadą ginti tautą. Pranašas Jeremijas nuolatos skelbė, jog Jeruzalė žlugsianti. Visgi pranašystėse yra ir ateities vilčių: sugrįžti iš tremties ir sudaryti naują sandorą, kurią Dievas įrašysiąs tautos širdyse ir protuose. Jeremijas daugiau nei kuris nors kitas pranašas kalba apie savo paties tikėjimą ir atgailą.
Azul Claro Numazu

Istorija

Klubo ištakos siekia 1977 m., kai buvo įkurtas Numazu Arsenal SC.
Nuo 2006 m. žinomas kaip Azul Claro Numazu.
Klubas negali pasigirti aukštais pasiekimais. Nuo 2017 m. žaidžia J3 lygoje.
Arklių gatvė

Arklių gatvė (anksčiau lenk. ulica Końska, rus. Полицейский переулок) – Lietuvos gatvė, esanti Vilniuje, Senamiestyje. Gatvės ilgis apie 430 metrų. Namų numeracija prasideda nuo susikirtimo su Didžiąja gatve ties Vilniaus rotuše. Gatvėje yra 26 namai. Oginskių rūmuose yra įsikūręs Valstybinis jaunimo teatras, Vilniaus teatras „Lėlė“ (Arklių g. 5). Taip pat gatvėje (Arklių g. 20) iki 2013 m. veikė Muzikos ir meno biblioteka (nuo 2015 m. - Žirmūnų g. 6). Netoli yra Lazdynų Pelėdos skveras.
Bhūmi

Bhūmi yra hinduizmo dievybė - Varahos ir avataro Višnaus dieviškoji žmona. Ji yra deivė - Žemės Motina. Remiantis indų mitologija, dieviškas šventasis andalas yra jos įsikūnijimas, o demonas Narakasura yra jos sūnus  Ji taip pat yra ir Sitos motina. remiantis uttara-kanda šaltiniu, tuomet kai Sita galų gale palieka savo vyrą Rama, ji susigrąžina Bhumi devi pavidalą. tikima, jog bhumi devi yra vienas iš lakšmės pasireiškimų. Kita Lakšmės apraiška yra Sridevi, kuri pasireiškia kaip Narayana. Bhumi devi yra Žemės Deivė ir tuo pačiu Lakšmės vaisingumo išraiška.
Štaufenai

Istorija

Giminė kilusi iš Hohenštaufeno pilies Švabijoje, dab. Gepingeno miesto dalis, (Badenas-Viurtembergas). Giminės pradininkas Rysgau grafas Frydrichas (960 ar 965 m. – 1027 m.) 1079 m. giminei suteiktas hercogų titulas. Giminiavosi su Austrijos, Prancūzijos, Rusios valdovų dinastijomis. Tačiau kai kilo konfliktas su Velfais, 1139 m. abiejų giminių valdyta Bavarijos kunigaikštystė buvo atiduota Babenbergams.
Pirmasis žymus Štaufenas – Vokiečių tautos Šventosios Romos imperijos karalius Konradas III. 1155–1250 m. su pertraukomis Štaufenai buvo renkami Šventosios Romos imperijos imperatoriais, nesėkmingai bandė panaikinti imperatoriaus rinkimų tvarką ir įvesti sosto paveldimąją valdžią. 
Štaufenai minimi ir vokiečių poezijos epe „Nibelungų giesmė“.
Valerijus Kirpotinas

Biografija

Gimė 1898 m. lapkričio 10 d. Kaune. Nuo 1918 m. komunistų partijos narys, dirbo Maksimo Gorkio sekretoriumi. Dirbo Leningrado literatūros ir kalbų instituto direktoriumi, žurnalo Marksizmo problemos redaktoriaus pavaduotoju. 1932-1936 m. komunistų partijos literatūros skyriaus vedėjas, TSRS rašytojų sąjungos organizacinio komiteto sekretorius. Parašė knygas apie tokius rašytojus kaip Michailas Šolochovas, Leonidas Leonovas, Fiodoras Dostojevskis, Michailas Saltykovas-Ščedrinas ir Dmitrijus Pisarevas. Po karo dirbo M. Gorkio pasaulio literatūros institute. 1949 m. buvo atleistas iš visų užimamų pareigų, nes buvo apkaltintas dėl savo ideologijos, pašalintas iš komunistų partijos. Po Stalino mirties grįžo į rašytojų sąjungą ir dirbo rusų literatūros istorijos institute, daugiausiai tyrinėjo F. Dostojevskio kūrybą. Mirė 1997 m. gegužės 29 d. Maskvoje.
Malikas

Malikas – karalius arabų ir susijusiose semitų ir musulmonų tautose. Tai arabiškas monarcho titulas, kuris, skirtingai, negu emyras ar sultonas, verčiamas į užsienio kalbas kaip karalius. Saudo Arabijos, Jordanijos, Maroko malikai vadinami karaliais, o pačios šalys malikijos (arab. مملكة‎‎; mamlakah) – karalystėmis.

Etimologija

Arab.ملك, malik reiškia 'karalius'. Šis žodis pateko į daug kalbų su panašiomis prasmėmis. Malik 'karalius' yra vienas iš Alacho vardų. Afganistane ir dalyje Pakistano malik reiškia 'genties vadas'. Malekeh reiškia 'karalienė'. Hebrajų žodis melech (מלך)irgi reiškia 'karalius', kaip ir finikiečių žodis moloch, kuriuo vadintas dievas Molochas.
Moteriškas variantas Malika arba pers. Malekeh. Žodis malik vartojamas ir kaip musulmoniškas vardas. Pvz., į islamą atsivertęs Maikas Taisonas pasivadino Malik Abdul Aziz.
Nissan GT-R

Nissan GT-R – vienas greičiausių serijinių automobilių pasaulyje gaminamas „Nissan“ bendrovės. Jis buvo pristatytas 2007 metais Japonijoje, Tokijo automobilių parodoje, 2008 metais JAV ir visose kitose pasaulio rinkose 2009 m.

Savybės

Nissan GT-R turi 3,8 L V6 variklį. Du lygiagretūs turbokompresoriai aprūpina 480 AG (360 kW)/6400 rpm galią ir 588 Nm/3200–5200 rpm sukimo momentą. Automobilio svoris yra 1730 kg, kurį laiko suvirinta plieninė važiuoklė. Variklio gaubtas, bagažinės dangtis ir durys – aliumininės. Galinėje automobilio dalyje sumontuota pusiau automatinė pavarų dėžė ir ATTESA E-TS sistema, paskirstanti galią visiems keturiems ratams atskirai. Nissan GT-R gali pasiekti didžiausią 314 km/h greitį, o 100 km/h pasiekia per įspūdingas 3,2 sekundės.