google/wiki40b huggingface dataset:
San Chuano provincija

Geografija

Provincija išsidėsčiusi kalnuotame ir sausame Cuyo regione. Teritorijos rytus užima sausos plokščios lygumos (sausųjų pampų dalis), centrinę dalį – neaukšti kalnagūbriai (Sierra de Tontal, Sierra de la Punilla ir kt.; Pampų Kalnagūbrių zona), o vakarus – aukštos Andų kalnų grandinės (aukštis iki 6770 m, Mersedarijo k.). Klimatas sausas ir karštas. Vyraujantis vėjas – Zonda. Dauguma kritulių iškrenta vasarą, dažnai sukeldami audras. Didelė dienos ir nakties temperatūrų kaita. Kalnuose neretos šalnos. Būdingas dirvožemis – raudonžemis. Provincijos šiaurės rytuose yra išlikusios 200 mln. metų senumo geologinės formos (Ischigualasto provinciniame parke).
Dauguma upių priklauso Desaguadero vandens sistemos baseinui: (Bermechas – Desaguadero dalis, San Chuano upė, Chačalis). Sausuoju metu dauguma upių išdžiūsta, susiskaido į atskirus telkinius. Didesnių upių slėniai – svarbios žemės ūkio sritys. Yra nemažai druskingų pelkių ir druskos lygumų (Lagunas de Huanacache, Salina Pampa de los Latas, Pampa de las Salinas, Salinas de Mascasin ir kt.).
San Chuano provincija yra seismiškai aktyvioje zonoje, todėl neretai įvyksta žemės drebėjimai. Paskutinis galingas žemės drebėjimas įvyko 1944 m.

Ekonomika

Vynininkystė – tradicinė ir pagrindinė provincijos ūkio šaka. 56 % dirbamos žemės naudojama vynuogių plantacijoms. Pagal vyno gamybą San Chuano provincija nusileidžia tik Mendosos provincijai. Taip pat dar auginami pomidorai, kukurūzai, bulvės, figos, persikai ir kt.
Didelę svarbą užima ir gavybos pramonė. Išgaunamas auksas, švinas, grafitas ir molis. Yra maisto, tekstilės pramonės įmonių. Elektros energija gaunama hidroelektrinėse (Quebrada de Ullum, La Roza, El Pinar ir kt.) bei šiluminėse elektrinėse.
Kadangi provincija atoki ir neturi ypatingų lankytinų objektų, turizmas išvystytas menkai. Svarbiausi turistiniai objektai yra San Chuano miestas, Ischigualasto parkas, Pismantos karštosios versmės, pagoniška Difunta Correa šventovė.
Linkaičių ąžuolas

Linkaičių ąžuolas – valstybės saugomas botaninis gamtos paveldo objektas, išskirtinio amžiaus ir matmenų ąžuolas, augantis Radviliškio rajone, Linkaičių miške (23 kvart., 3 skl.), į pietus nuo Linkaičių kaimo.
Ąžuolas stūkso miško proskynos, apaugusios aukštomis eglaitėmis ir tankiais krūmokšniais, pakraštyje. Jo kyšanti viršūnė niekuo neišsiskiria iš kitų proskynos pakraščiuose augančių ąžuolų. Sunkiai surandamas ir lankymui nepritaikytas: miško keliuose nėra nuorodų, pro jį neveda bent kiek pastebimas miško takas. Apsauginė tvorelė neišlikusi. Per visą kamieną nutįsusi drevė. Priešingoje jo pusėje ant seno stiebo pritvirtinta informacinė lentelė.
Ąžuolas paskelbtas saugomu Gamtos apsaugos komiteto prie Lietuvos TSR Ministrų Tarybos 1960 m. rugsėjo 1 d. įsakymu Nr. 165.
Acesulfamas K

Savybės

Tai balti kristaliniai milteliai, kurių molekulinė formulė yra C₄H₄KNO₄S, o molekulinė masė – 201,24.

Maisto priedas

Dirbtinis saldiklis – Europos Sąjungos E numerių sąraše esantis E950.
Kalio acesulfamas yra 180–200 kartų saldesnis už sacharozę, tiek pat saldus kaip ir aspartamas, dukart mažiau saldus už sachariną, keturis kartus mažiau saldus už sukralozę.
Kaip ir sacharinas acesulfamas turi kartoką poskonį, ypač būdamas didelės koncentracijos. Kraft Foods užpatentavo natrio ferulato naudojimą acesulfamo poskoniui nuslėpti.
Acesulfamas K dažnai maišomas su kitais saldikliais (paprastai aspartamu ar sukraloze). Teigiama, kad šių mišinių skonis labiau primena sacharozės skonį ir kad abu ingredientai veikia sinergiškai, o mišinys saldesni negu atskirų komponentų saldumų suma.
Skirtingai negu aspartamas kalio acesulfamas yra stabilus karštyje net saikingoje rūgštinėje ar bazinėje aplinkoje, todėl gali būti naudojamas kepamuose gaminiuose ar ilgo laikymo produktuose. Gazuotuose gėrimuose kalio acesulfamas beveik visada naudojamas su kokiu kitu saldikliu (aspartamu ar sukraloze). Naudojamas jogurtuose, nealkoholiniuose gėrimuose, saldainiuose bei kituose konditeriniuose gaminiuose.
Kalio acesulfamą naudoja ir farmacijoje kaip nemetabolizuojamą saldiklį, kuris gerina kramtomų ir geriamų preparatų skonį.

Saugos klausimai

Dėl kalio acesulfamo, kaip ir aspartamo, sacharino, sukralozės ir kitų saldiklių, saldesnių už sacharozę, saugumo kartais kyla abejonių. Šių saldiklių tyrimai iki šiol patikimai neparodė jų nesaugumo, todėl JAV Maisto ir vaistų administracija (angl. Food and Drug Administration; FDA) leidžia naudoti šias medžiagas kaip bendros paskirties maistinius saldiklius.
Kalio acesulfamo naudojimo kritikai teigia, kad ši cheminė medžiaga nėra pakankamai ištirta ir gali būti kancerogeniška, nors kaltinimus kancerogeniškumu atmeta tiek JAV FDA, tiek atitinkamos ES institucijos.
Skelbiamos kelios potencialios problemos, susijusios su acesulfamo vartojimu ir pagrįstos eksperimentais su gyvūnais. Viena šių problemų yra eksperimentai, parodę kad kalio acesulfamas žiurkėse skatina insulino išskyrimą proporcingai acesulfamo dozei, kas galbūt gali pasunkinti reakcinę hipoglikemiją (gali ištikti hipoglikemijos priepuoliai)
Tyrimai su laboratoriniais graužikais neparodė, kad į organizmą patenkantis kalio acesulfamas didintų auglių susidarymo tikimybę.
Juozas Jurkūnas (1895)

Biografija

Gimė 1895 m. rugsėjo 17 d. Sedūnuose. 1914 m. susipažino su rusų rašytoju Michailu Kuzminu, kuris padėjo jam išleisti pirmąjį poezijos rinkinį Švedijos pirštinės. 1923 m. pradėjo kurti dailės kūrinius, priklausė menininkų grupei Trylika. Kūrė siurrealistinius kūrinius, laikomas vienu iš pirmųjų TSRS siurrealistų. 1938 m. vasario 3 d. suimtas ir nuteistas mirties bausme už tariamą šnipinėjimą. Sušaudytas 1938 m. rugsėjo 21 dieną. Reabilituotas 1958 m. kovo 22 dieną. 2010 m. kovą Sankt Peterburgo Anos Achmatovos muziejuje vyko dailininko kūrinių paroda.
2017 m. pasaulio vandens sporto čempionatas

Miestai kandidatai

Čempionato miestas buvo išrinktas 2011 m. liepos 15 d. FINA kongrese Šanchajuje. Gvadalachara nugalėjo Honkongo, Guangdžou ir Monrealio miestus.
2015 m. vasario mėnesį, Meksika nusprendė neberengti čempionato, nes neturi pakankamai finansinių lėšų surengti tokį daugiašakį vandens čempionatą.
2015 m. kovo 11 d. čempionato miestu organizatoriai pasirinko Budapeštą.
Graeme Sharp

Biografija

Karjeros pradžioje Šarpas rungtyniavo kukliame Škotijos klube „Dumbarton FC“. 1980 m. už 20–metį puolėją „Everonas“ sumokėjo 120 tūkstančių svarų sterlingų, tačiau debiutiniame sezone jis sužaidė vos 6 susitikimus. Situacija pasikeitė kitą sezoną, kai klubo treneriu tapo Howard Kendall, o Šarpas tapo pagrindiniu komandos puolėju. Tame sezone jis pelnė 15 švarčių per 29 susitikimus ir įsitvirtino puolimo priešakyje. 1983 m., į komandą atėjus jo tautiečiui Endriu Grėjui, su kuriuo Šarpas keletą sezonų sudarė komandos puolimo duetą, rezultatyvumas dar labiau išaugo. 1984–85 m. sezone Šarpas per 54 rungtynes įmušė 30 įvarčių, o „Evertonas“ laimėjo šalies čempionatą ir UEFA Taurių laimėtojų taurę. Sėkmingas pasirodymas klube jam garantavo kvietimą į nacionalinę rinktinę, su kuria Šarpas 1986 m. dalyvavo pasaulio futbolo čempionate.
1985–86 m. iš „Evertono“ išvykus Grėjui, Šarpas puolimo grandyje rungtyniavo su vienu geriausių Anglijos puolėju Hariu Linekeriu. Šiam persikėlus į „Barcelona FC“, Šarpo porininkai puolime buvo Paul Wilkinson, Adrian Heath bei Tony Cottee. Vis dėlto, nors ir išliko pagrindinės sudėties žaidėju, Šarpo rezultatyvumas ženkliai sumažėjo, o „Evertonas“ iš vienų lygos lyderių pamažu tapo vidutiniokais: 1989–90 m. jis pelnė 6 įvarčius (33 rungtynės), o 1990–91 m. – tik 3 (27 rungtynės).
Viso Šarpas šioje komandoje praleido 11 sezonų, per kuriuos sužaidė 426 rungtynes, pelnė 158 įvarčius ir 2004 m. buvo įtrauktas į simbolinę geriausių visų laikų „Evertono“ komandą.
1991 m. už 500 tūkst. svarų sterlingų jis persikėlė į „Oldham Athletic AFC“, sugrįžusį į stipriausią Anglijos lygą po 68 metų pertraukos. 1991–92 m. komanda užėmė 17 vietą Premier League ir pasiekė FA Taurės pusfinalį, tačiau 1993–94 m. sezone iškrito į žemesnį divizioną. Šarpas tapo žaidžiančiuoju treneriu. Naujose pareigose jam ne itin sekėsi, o komanda 1996–97 m. užėmė vos 23 vietą ir iškrito į Pirmąją futbolo lygą.
Sekantį sezoną Šarpas persikėlė į Velsą, kur vienerius metus buvo žaidžiančiuoju „Bangor City FC“ treneriu.
Punuko kultūra

Punuko kultūra – senovės eskimų kultūra, kuri buvo paplitusi 600–1100 m. Beringo jūros salose, Beringo sąsiaurio pakrantėse, nuo Kolymos žiočių iki Baro kyšulio. Šią kultūrą 1928 m. atrado G. Kolinzas Punuko ir šv. Lauryno salose. Punuko kultūra kilusi iš senovinės Beringo jūros kultūros.
Punuko kultūrai būdingi žeberklai su kauliniais antgaliais, nugludinto skalūno darbo įrankiai. Būstai statyti iš banginių kaulų. Daugiausia buvo verčiamasi jūrų medžiokle. Skulptūra bei raižyba primityvi, schematiška, būdingi geometriniai ornamentai.
Plagiato aptikimas

Paieškos sistemų veikimo principas

Norint aptikti bet kokį galimą akademinio plagiato atvejį, reikia lyginti tikrinamą tekstą su tikėtinu jo šaltiniu. Tai – pagrindinis principas, kurį naudoja visos egzistuojančios plagijavimo aptikimo sistemos.
Kita vertus, pažodinis dviejų ar daugiau tekstų lyginimas gali neduoti laukiamų rezultatų jei kopijuotame tekste pasitaiko įterpti, pakeisti ar ištrinti žodžiai. Šioje vietoje plagijavimo atpažinimo sistemos skiriasi viena nuo kitos, nes pažodžiui nukopijuotą tekstą, naudojant bazinius algoritmus, gali aptikti iš esmės visos plagijavimo atpažinimo sistemos, tačiau pakeistą, perfrazuotą tekstą – tik naujesnės kartos sistemos, naudojančios ne bazinius, o savo kurtus ar modifikuotus tekstų atpažinimo algoritmus.
Spraudžio Šv. apaštalo Pauliaus bažnyčia

Istorija

1935 m. suprojektuota medinė bažnyčia. 1936 m., skirstantis kaimui į vienkiemius, kapinėse parinkta vieta bažnyčiai. Inžinierius Steponas Stulginskis 1937 m. suprojektavo mūrinę bažnyčią. 1938 m. rugsėjo 12 d. pašventinti jos pamatai. Rietavo klebono Juozapo Valaičio rūpesčiu bažnyčia 1939 m. lapkričio 12 d. pastatyta – joje buvo aukojamos pirmosios Mišios. Spraudžio bažnyčioje prieškario, karo ir pokario metais meldėsi visų aplinkinių kaimų gyventojai.
Popiežius Benediktas XVI 2009-uosius buvo paskelbęs Šv. Pauliaus metais. Visoje Telšių vyskupijoje Spraudžio bažnyčia – vienintelė pavadinta šio šventojo vardu. Ir būtent tais metais buvo minimas šios bažnyčios 70-metis. Prieš šį jubiliejų bažnytėlė buvo suremontuota. Tąkart pakeistas stogas, sutvarkytas beveik nugriuvęs bokštellis, nuo sienų nugramdyti pelėsiai ir jos perdažytos. Tuoj po remonto, atlaidų sekmadienį, pašventintas ir ką tik atnaujintas Šv. Mergelės Marijos horeljefas. Dauguma darbų atlikta už žemiečio verslininko Jono Šarkausko lėšas.
Šalia bažnyčios išlikusi nenaudojama buvusios klebonijos sodyba.
Bažnyčios išlaikymu rūpinasi kaimo gyventojai, Rietavo bažnyčia, aukotojai.

Architektūra

Bažnyčia tinkuoto mūro, stačiakampio plano, su bokšteliu, prieangiu ir zakristijomis. Šventoriaus tvora medinių statinių.
Nicolas Hulot

Nicolas Hulot (g. 1955 m. balandžio 30 d. Lilyje, Prancūzijoje) – populiarių Prancūzijos TV laidų "Ušuaja – ekstremalių pojūčių žurnalas", "Okavango operacija" ir "Ušuajos gamta" – vedėjas. Dėl savo vedamos laidos "Ušuajos gamta" tapęs plačiai žinomu asmeniu ir aktyviai dalyvaudamas gamtosaugos veikloje, savo populiarumą jis siekia panaudoti ekologijos srityje. 1990 m. jis įkūrė Ušuajos fondą, kuris 1995 m. buvo pervadintas į Nicolas Hulot fondą gamtai ir žmonijai. Šiuo metu jis yra šio fondo pirmininkas.
N. Hulot televizijos laida "Ušuaja – Ekstremalių pojūčių žurnalas" pradėta rodyti 1987 metų rugsėjį per Prancūzijos TV kanalą TF1. Anglų kalba ši laida vadinama "Ušuaja: didžiausias nuotykis", kuri pradėta rodyti per NBC, CNBC kanalus ir tarptautiniuose Discovery kanalo padaliniuose.

TV laida Ushuaia

Pirmasis šios laidos pavadinimas "Ušuaja – Ekstremalių pojūčių žurnalas" (pranc. Ushuaïa, le magazine de l'extrême) ir pagrindinis laidos akcentas buvo ekstremalių sporto šakų pristatymas. Kiekviena laida buvo skirta vis kitai ekstremalaus sporto šakai: šuoliui su parašiutu, sklandymui, nardymu, oro balionų ar snieglenčių sportams. Šios sporto šakos visuomet buvo pristatomos tolimiausiuose egzotiškuose pasaulio kampeliuose. Laikui bėgant, laida kito vis labiau akcentuojant keliones po nežinomus pasaulio kampelius, originalius ir ekologiškus keliavimo būdus, nematytų kultūrų pažinimą.
Dabar N. Hulot kelionės forma pristato tam tikra pasaulio regioną, dažniausiai lydimas specialisto (kokio nors mokslininko). Kiekviena laida turi vieną temą ir gali būti sudaryta iš kelių skirtingų reportažų.
Kiekviena laida siekiama kalbėti apie ekologijos klausimus, kviečiama keliaujant nesutrikdyti ekosistemos pusiausvyros. Taigi anksčiau ekstremalus sportas buvęs laidos objektas šiandien tėra priemonė, kuria keliaujama po pasaulį. Šis televizijos žurnalas siekia stebinti, atskleisti kitokius keliavimo būdus.

Ekologinis paktas

N. Hulot parašė Ekologinį paktą (Jame žurnalistas pateikia aiškų mūsų planetos paveikslą – aštuonios ekosistemos (miškai, vandenynai, dykumos, ašigaliai, kalnai, pelkynai, lygumos, miestai), apibūdinamos pabrėžiant jų ypatumus, juose gyvenančias gyvūnų rūšis ir žmogaus įtaką kiekvienai ekosistemai. N. Hulot politines pažiūras kritikavo daugybė komentatorių ir aktorių. Neekonominio augimo ir politinės ekologijos šalininkai viešai pasmerkė jo naudojimąsi žiniasklaida bei didelių firmų, kaip EDF, L’Oréal ar Rhone-Poulenc, lėšomis, nekreipdami dėmesio į tai, jog už "Ušuaja" pavadintos kosmetikos priemones (dušo želė, šampūnus ir t. t.) gautos lėšos skiriamos neturtingiems Afrikos kaimams padėti, o už tuo pačiu pavadinimu sukurtos kelionių agentūros siūlomas išvykas surinkti pinigai aukojami įvairių rezervuarų statymui ar kitai pagalbai neturtingoms šalims.
Nepaisant politinių partijų kritikos, žurnalistas išliko populiarus žiūrovų tarpe. Jis sugebėjo papirkti daugomos prancūzų ir kitų prancūzakalbių šalių gyventojus laidų paprastumu.
Neutrinų teleskopas

Neutrinų teleskopas – įrenginys skirtas registruoti neutrinus. Neutrinai beveik nesąveikauja su medžiaga (jų negalima registruoti tiesioginiais metodais), todėl detektoriai turi būti palyginti dideli, kad galėtų įvykti pakankamai sąveikų tarp medžiagos ir jas būtų įmanoma užfiksuoti. Visos neutrinų observatorijos statomos giliai po žeme, taip išvengiama kosminių spindulių, kurie trukdo tyrimams.
Lietuvos gimnastikos federacija

Lietuvos gimnastikos federacija – nevyriausybinė organizacija plėtojanti gimnastikos sporto šaką Lietuvoje.

Istorija

1922 m. įkurta Lietuvos gimnastikos ir sporto federacija (dabar Lietuvos gimnastikos federacija). 1938 m. šaulių sąjungos šventėje Kaune įvyko pirmosios varžybos ant gimnastikos prietaisų. 1947 m. įvyko pirmasis Lietuvos sportinės gimnastikos čempionatas. 1950 m. surengtas pirmasis Lietuvos ritminės gimnastikos čempionatas.
1992 m. Lietuvos gimnastikos federacija įstojo į tarptautinę gimnastikos federaciją (FIG). Šalies gimnastai įgavo teisę varžytis tarptautinėse varžybose po Lietuvos vėliava ir atstovauti šaliai olimpinėse žaidynėse. 2008 m. veikė 3 sportinės gimnastikos centrai Vilniuje (Vilniaus miesto sporto centras), Kaune, Klaipėdoje, dirbo 30 trenerių, treniravosi 532 gimnastai. Taip pat veikė akrobatinės gimnastikos centras Visagine (Visagino akrobatikos sporto mokykla).
2002 m. Klaipėdoje vyko Pasaulio sportinės aerobikos čempionatas.
2015 m. Lietuvos gimnastikos federacija surengė pirmąsias meninės gimnastikos „Dalia Kutkaitė Cup“ varžybas, kurios buvo įtrauktos į tarptautinės gimnastikos federacijos kalendorių. Tai pirmosios tokio pripažinimo sulaukusios gimnastikos varžybos Lietuvoje.
Ašikaga

Istorija

Miestas susikūrė Heian laikotarpiu, vėliau čia susikūrė žymus Ašikagos samurajų klanas.
Sociologija. Mintis ir veiksmas

Sociologija. Mintis ir veiksmas – akademinis žurnalas, kritiškai analizuojantis šių dienų visuomenės ir kultūros pokyčius, socialinės teorijos raidą bei besikeičiančios sociologijos savivoką.

Turinys

Dominuoja socialinė teorija ir metodologinės socialinio pažinimo prielaidos, taip pat būdinga politinės sociologijos, lyčių studijos, nacionalizmo, meno sociologijos, socialinės stratifikacijos, kriminologijos ir socialinio identiteto problematika. Siekiant akademinio dialogo ir tarpdalykinių ryšių, žurnale publikuojami ne tik sociologiniai tyrinėjimai, bet ir socialinės psichologijos, filosofijos, istorijos, politikos mokslų bei antropologijos studijos, o neseniai pasirodžiusios originalios sociologinės knygos bei jų vertimai susilaukia išsamių ir kritinių apžvalgų.
Šiaudelis

Šiaudelis (angl. drinking straw) – plono vamzdelio formos įtaisas gėrimams gerti. Šiaudelis paprastai plastikinis (dažniausiai – iš polistireno), tiesus arba su armonikos formos gofruote, kur gali būti sulenktas. Geriama vieną galą paėmus lūpomis, kitą galą įmerkus į gėrimą. Sutraukiant skruostų raumenis burnoje sudaromas neigiamas atmosferos atžvilgiu slėgis, ir vanduo ima kilti šiaudeliu į burną.

Istorija

Šiaudelius gėrimui pirmieji naudojo šumerai – jie šiaudeliais gerdavo alų, kad į burną nepatektų aluje plaukiojančios kietos dalelės.
Argentiniečiai šiaudelio pavidalo bombiljomis (bombilla), kurios veikia kaip šiaudelis ir sietas, geria arbatą matę.
Šiuolaikinį kokteilinį šiaudelį 1888 m. užpatentavo Marvin C. Stone. Pirmieji šiaudeliai būdavo iš vaškuoto popieriaus, stipriau siurbiant supliukšdavo.
Ribinė nauda

Ribinė nauda (angl. Marginal utility) – papildoma nauda, kurią vartotojas gauna padidindamas prekės ar paslaugos vartojimą vienu vienetu.
Esant vienam vartojimo lygiui produktų suteikta nauda duoda vienodą naudą. Jeigu vartojimas padidės nors vienu vienetu, pasikeis visa produktų duodama nauda. Skirtumas tarp buvusios naudos ir dabartinės sudaro ribinę naudą.
Šio termino kūrėjas yra austriškos mokyklos atstovas Fridrichas von Vieseras.
Ribinės naudos terminas atsirado pradėjus analizuoti ūkinio vieneto elgesį keičiant vartojimą. Net iki XIX a. analizuojant ekonominius reiškinius nebuvo kreipiama dėmesio į tai, kad vartotojas gauna skirtingą naudą iš vieno produkto vieneto sunaudojus skirtingus jų kiekius. Tokie tyrimai padėjo suformuluoti vartotojo perteklinės naudos teoriją. Kiekvieno sekančio produkto vertė yra mažesnė, negu prieš tai suvartoto. Tuo pačiu vartotojas suvartodamas sekantį produktą gauna papildomai naudos, bet nauda būna vis mažesnė. Galiausiai sekančio produkto naudojimas gali atnešti net žalos.
Ribinės naudos sąvokos atsiradimas leido išspręsti deimantų ir vandens paradoksą, kurį pastebėjo dar Aristotelis.
Degeniai (Vilnius)

Istorija

Seniau tai buvo viensėdis Trakų Vokės apylinkėje.
NK Bratstvo Gračanica

Istorija

Klubas įkurtas 1945 m. Žaisdavo žemesniuose divizionuose.
Skuodo rajono savivaldybės taryba

Skuodo rajono savivaldybės taryba – Skuodo rajono savivaldybės bendruomenės atstovaujamoji savivaldos institucija, atsakinga už savivaldos teisės, savo funkcijų ir bendruomenės iškeltų uždavinių įgyvendinimą bendruomenės interesais savivaldybės teritorijoje. Taryba renkama ketveriems metams visuotiniuose, slaptuose, laisvuose ir lygiuose rinkimuose pagal Lietuvos Respublikoje registruotų politinių partijų pateiktus kandidatų sąrašus. Rinkėjai – savivaldybės teritorijos gyventojai, gali keisti kandidatų eilę sąraše, penkiems kandidatams suteikdami pirmumo balsus.
Tarybą sudaro 25 tarybos nariai. Naujai išrinktos tarybos nario įgaliojimai prasideda, o ankstesnės kadencijos tarybos nario įgaliojimai baigiasi nuo tos dienos, kurią naujai išrinkta taryba susirenka į pirmąjį posėdį.
Per du mėnesius nuo pirmojo naujai išrinktos savivaldybės tarybos posėdžio sušaukimo dienos turi būti išrinktas savivaldybės meras, paskirti mero pavaduotojas ir savivaldybės administracijos direktorius, sudaryti tarybos komitetai ir tarybos kolegija. Savivaldybės tarybos veiklos tvarką ir formas nustato Vietos savivaldos įstatymas ir savivaldybės tarybos veiklos reglamentas.
Savivaldybės taryba savo įgaliojimus įgyvendina kolegialiai savivaldybės tarybos posėdžiuose. Tarybos posėdžiams klausimus rengia komitetai bei komisijos savo posėdžiuose, tarybos narių frakcijos bei savivaldybės administracija. Taryba svarstomais klausimais priima sprendimus ir kontroliuoja jų įgyvendinimą.
Savivaldybė yra Lietuvos savivaldybių asociacijos narė.
Polifonija

Polifonija – daugiabalsė muzika pagrįsta savarankiškais balsais, kurie turėdami savo melodines linijas jungiasi į bendrą melodijų ansamblį.
Polifonijos alternatyva būtų Homofonija.

Polifoniniai žanrai

Polifoniniai žanrai yra kanonas, kvodlibetas, kazkas, ričerkaras, kancona, fuga, invencija.
Borojus

Borojus (dan. Bordø) yra Farerų sala. Plotas – 96 km². 2007 m. Borojuje gyveno 5002 gyventojai. Saloje yra aštuoni kaimai: Klaksvikas (antra pagal dydį Farerų gyvenvietė), Nordoiris, Aniras, Arnafjorduras, Strondas, Nordtoftiras, Depilas ir Nordepilas.
Salos šiaurinėje dalyje yra trys apleistos gyvenvietės: Skalatoftiras, Mulis ir Fosa. Mulis buvo viena labiausiai izoliuotų Farerų gyvenviečių, tik 1989 m. buvo nutiestas kelias, anksčiau viskas į ją atvykdavo valtimi ar sraigtasparniu. Paskutiniai žmonės paliko gyvenvietę 1994 m. Klaksviko muziejus nupirko Fosą 1969 m. tikėdamasis perdaryti jį į viduramžių fareriečių kaimą, bet planas nebuvo įvykdytas.
Bielsko apskritis

Istorija

Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. XIII a.-XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Palenkės vaivadijai. Apskrities pietryčiuose esančio Bočkų valsčiaus pietrytinėje dalyje esantys keli kaimai ir toliau priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei iki 1795 metų. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijos valdose. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. 1807–1842 m. priklausė Rusijos imperijos, Balstogės sričiai, 1842–1914 m. Gardino gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Oberosto sričiai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1939–1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR, Balstogės sričiai. 1941–1944 m. priklausė Trečiojo reicho, Balstogės sričiai. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945–1999 m. priklausė Balstogės vaivadijai. 2010 m. sausio 27 d. pradėtas naudoti Bielsko apskrities herbas.