google/wiki40b huggingface dataset:
Bolonija

Istorija

Nuo VI a. pr. m. e. miestas buvo etruskų centras ir vadinosi Felsina. Dabartinį pavadinimą lėmė genties vardas, kuri miestą užėmė IV a. pr. m. e. Viduramžiais garsėjo stipria teisės mokykla.

Sportas

Populiariausia sporto šaka mieste – krepšinis. Du stipriausi krepšinio klubai: Bolonijos Virtus ir Bolonijos Fortitudo.
Mieste žaidžia Bologna FC 1909 futbolo klubas. Čia 1934 m. vyko II pasaulio futbolo čempionatas, 1990 m. – XIV pasaulio futbolo čempionatas.
Status quo

Status quo (originaliai – „in status quo res erant ante bellum“, lt. „pozicijoje, kuri buvo prieš karą“) – lotyniškas terminas, reiškiantis išlaikyti poziciją, esančią dabar.
Šis terminas buvo pradėtas naudoti politikoje XIV amžiuje. Dažniausiai būdavo kalbama apie kultūrinę, socialinę ar panašią visuomenės ar valstybės padėtį.
Lomena

Ekologija

Upės ekologinė būklė patenkinama. Pagrindinis taršos šaltinis: lietaus vandens nuotekos ir žemės ūkio teršalai. Lomenos upė priskiriama prie labai pakeistų vandens telkinių. Upės natūralumas buvo sunaikintas – pažeistas hidrologinis režimas, pakeisti hidromorfologiniai upės elementai, įvykdyti inžineriniai sprendimai, dėl kurių upė nuolat dumblėja, o dėl nuolatinio vandens lygio svyravimo upėje yra nepastovi tėkmė. 2011-2013 m. buvo įgyvendintas Kaišiadorių rajono savivaldybės administracijos projektas - atlikti upės valymo ir tvarkymo darbai. Vėliau Kaišiadorių mieste buvo pastatyta naujos technologijos nuotekų valykla. Šiuo metu į upę išleidžiamos tik gerai išvalytos nuotekos, panaikinta pasklidžioji teršalų prietaka, periodiškai tvarkomas krantas. Tyrimai rodo, kad po valymo vandens kokybė upėje pagerėjo ir svyruoja nuo patenkinamos iki, pagal kai kuriuos vandens kokybės parametrus, geros būklės.

Istorija

Upėvardis kilo nuo žodžio loma („įdubęs žemės plotas, klonis, slėnys“). Tiesa, anksčiau užrašyta žodžio lytis Laumena (Łowmiana), tad pavadinimas gali būti kilęs ir nuo mitinės būtybės laumės.
Lomena (Lamen) minima XIV a. Kryžiuočių kelių aprašymuose.
Komunistas (žurnalas)

Istorija

Pradėtas leisti 1918 m. balandžio 6 d. Voroneže kaip Rusijos komunistų partijos (bolševikų) lietuvių sekcijų Centro biuro žurnalas. 1918 m. Voroneže išėjo 32 numeriai. 1918 m. gruodžio 20 d. – 1919 m. balandžio 18 d. leistas Vilniuje kaip Lietuvos ir Baltarusijos KP CK laikraštis; išėjo 49 numeriai. Vilnių okupavus lenkams, 1919 m. gegužės 11 – rugpjūčio 24 d. leistas Daugpilyje; išėjo 20 numerių. Nuo 1919 m. rugsėjo 13 d. ėjo Smolenske, nuo 1919 m. lapkričio 25 d. – žurnalas. Raudonajai armijai užėmus Vilnių, 1920 m. liepos 20 d. – rugpjūčio 27 d. vėl leistas Vilniuje kaip laikraštis; išėjo 25 numeriai. Nuo 1920 m. spalio 28 d. vėl ėjo Smolenske, iš pradžių kaip LKP Užsienio biuro, nuo 1923 m. vasario – kaip LKP CK organas. 1928 m. rugpjūčio mėn. – 1932 m. gruodžio mėn. leistas Tilžėje kaip žurnalas. Iš viso išėjo 258 numeriai. Tiražas 900–6000 egz. Platintas daugiausia nelegaliai.
Redagavo Zigmas Angarietis ir Vincas Kapsukas. Redakcinėje kolegijoje įvairiu metu buvo Juozas Opanskis, Karolis Požela, Karolis Didžiulis, Ignas Gaška.
Žurnalo leidimas buvo atnaujintas 1941 m. Prieš karo pradžią išėjo 2 numeriai, kuriuos suredagavo Kazys Preikšas.
1945–1990 m. Vilniuje lietuvių ir 1946–1990 m. rusų kalba kaip atkurtas 1918–1932 m. bei 1941 m. ėjęs to paties pavadinimo leidinys, leistas LKP CK mėnesinis teorinis ir politinis žurnalas. Tiražas 1981 m. – 65 300 egz. lietuvių kalba ir 7900 egz. rusų kalba, 1985 m. – 78 000 egz., 1986 m. – 72 600 egz. lietuvių k. ir 9500 egz. rusų k., 1990 m. – po 17 900 egz. lietuvių ir rusų k.
Idiotas (romanas)

Siužetas

Mirus globėjui ir pasibaigus gydymui psichiatrinėje ligoninėje skirtoms išlaidoms, kunigaikštis Myškinas grįžta iš Šveicarijos į Rusiją. Traukinyje jis susipažįsta su Rogožinu, kuris papasakoja apie savo aistringą meilę Nastasjai Filipovnai, buvusiai milionieriaus Tockio išlaikytinei.
Peterburge kunigaikštis patenka į tolimos giminaitės – generolienės Jepančinos namus, kur supažindinamas su jos vyru, dukterimis, taip pat su generolo sekretoriumi Ivolginu. Atsitiktinai ant generolo stalo pastebėtas Nastasjos portretas Myškinui palieka gilų įspūdį.
Į Natasjos vardadienį, kuriame taip pat dalyvauja Myškinas, Rogožinas atvyksta girtas ir pasiūlo didelę pinigų sumą, kad ji tekėtų už jo. Kunigaikštis suvokia beviltišką Nastasjos padėtį ir paprašo jos rankos. Natasja mano, kad kunigaikštis taip pasielgė iš gailesčio ir pabėga su Rogožinu. Du vyrai anksčiau buvę draugais dabar tampa priešais.
Vėliau Rogožinas bando nužudyti kunigaikštį su peiliu, tačiau Myškiną ištinka epilepsijos priepuolis, o Rogožinas pabėga.
2-oje dalyje Nastasja Filipovna siekia suorganizuoti kunigaikščio Myškino ir Aglajos santuoką, nepaisant savo jausmų jam. Vis dėlto, norėdama išlaisvinti kunigaikštį nuo duotų pažadų, ji pabėga su Rogožinu.
Vėliau Myškinas suartėja su generolo dukra Aglaja, bet meta ją tam, kad išgelbėtų Nastasją. Kunigaikštis nusprendžia ją vesti, bijodamas, kad ji griš pas Rogožiną ir niekada negyvens laimingai. Vestuvių dieną Nastasja ir vėl pabėga su Rogožinu, kuris vėliau ją nužudo.
Romano pabaigoje Myškinas išprotėjo, Rogožinas buvo nuteistas katorgai Sibire, o Aglaja nelaimingai išteka už pono, kuris teigia esąs Lenkų grafas, bet ištikro nebuvo nei turtingas, nei kilmingas.

Analizė

Romane per veikėjus atskleidžama Dostojevskio gyvenimas ir idėjos. Romane nuolat kritikuojamas tuomentinės Rusijos biurokratizmas, išreiškiamos nacionalizmo idėjos. Metai, kuriais Dostojevskis gyveno Europoje, prisidėjo prie rašytojo žinių apie įvairių šalis ir jų papročius. Tai leido daryti palyginimus tarp Rusijos ir Vakarų Europos.
Padarydamas Myškiną žmogiškumo įsikūnijimu, Dostojevskis parodo kas gali atsitikti, kai toks žmogus susiduria su visuomene. Myškino "idiotizmas" dažnai susiduria su visuomenės normomis, taip parodomas kunigaikščio naivumas. Deja, "idiotas" negali išgelbėti savęs nuo visuomenės ir galiausiai išprotėja.

Vertimai į lietuvių kalbą

1971 m. romaną į lietuvių kalbą išvertė Pranas Povilaitis, kurio vertimas buvo panaudotas velėsniuose leidimuose.
Anatolijus Malkinas

Biografija

Gimė 1946 m. balandžio 28 d. Ukmergėje, karininko šeimoje. 1950 m. su tėvais persikėlė į Gusevą, o 1956 m. į Leningradą. Baigė Leningrado teatro institutą muzikos ir kinematografijos studijas. 1969 m. pradėjo dirbti TSRS Valstybinės televizijos ir radijo komitete. Režsieriaus karjerą pradėjo kurdamas literatūrines, dramos ir vaikams skirtas laidas. Sukūrė 132 programas pagrindiniams Rusijos TV kanalams. 1994 m. sausį tapo Naujosios studijos direktoriumi.
LKL žvaigždžių diena (2007)

Visų žvaigždžių rungtynės

Visų žvaigždžių rungtynėse kovojo LKL žaidžiančių lietuvių ir užsieniečių rinktinės. Žaidėjų startinius penketus išrinko krepšinio sirgaliai.
Rungtynės baigėsi lygiosiomis 108-108 (27:27,23:21,25:33,33:27).
Kadangi rungtynės baigėsi lygiosiomis naudingiausiu žaidėju buvo išrinktas ne vienas, kaip įprasta, žaidėjas, tačiau du. Legionierių komandoje naudingiausiu tapo 26 taškus pelnė Karemas Rushas, o lietuvių komandoje geriausiu tapo 24 taškus surinkęs Jonas Mačiulis.

Taiklusis dvejetas

Taikliojo dvejeto varžybose dalyvavo kiekvienos LKL komandos krepšininkas, bei miesto kuriame įsikūrusios komandos, vaikų namų auklėtinis.
Varžybas laimėjo Marijampolės „Sūduvos“ krepšininkas Justas Česnavičius ir Marijampolės globos namų auklėtinis.
Elektrokonvulsinė terapija

Elektrokonvulsinė terapija (EKT, angl. ECT) – visuomenėje prieštaringai vertinamas gydymo būdas, kurio metu, taikant anesteziją, paciento smegenys veikiamos elektros impulsais. 
Šiais laikais EKT dažniausiai taikomas sunkios depresijos kamuojamiems pacientams, kuriems nepadeda kiti naudoti gydymo būdai, taip pat gydant maniją (dažnai žmonėms su bipoliniu sutrikimu), katatoniją, schizofreniją ir kt. Pirmą kartą panaudotas 4-ajame XX a.  dešimtmetyje  šis metodas per vėlesnius dešimtmečius išplito kaip gydymo būdas. Šiuo metu EKT taikoma apie milijonui žmonių kasmet visame pasaulyje
. Paprastai atliekama viso 6-12 seansų, po 2 ar 3 kartus per savaitę. EKT gali skirtis elektrodų išdėstymu, impulsų stiprumu ir trukme. Nuo šių skirtingų charakteristikų priklauso tiek teigiami rezultatai, tiek neigiamo pašalinio poveikio pobūdis.  
Neseni tyrimai parodė, kad klinikiniu požiūriu EKT yra efektyviausias stiprios depresijos gydymo metodas, siejamas su pagerėjusia gyvenimo kokybe tiek trumpo, tiek ilgo laikotarpio atžvilgiu. Po EKT gali būti tęsiamas gydymas vaistais. Kai kuriais atvejais taikomas tęstinis gydymas EKT. 
Amerikos Psichiatrijos Asociacijos bei britų Nacionalinio sveikatos ir klinikinės kokybės instituto (NICE) tvirtinimu, EKT procedūra nedaro žalos suaugusio žmogaus smegenims. Kai kurie EKT metodai siejami su ikiterapinės atminties praradimu. Standartiškai elektrokonvulsinė terapija taikoma esant paciento informuotam sutikimui. Prievartinis gydymas šiuolaikinių standartų besilaikančiose šalyse retas, bet dažniau gali būti taikomas gydant senus žmones tais atvejais, kai laikoma, kad EKT išgelbės paciento gyvybę.
K-152 Nerpa

Incidentai

2008 m. lapkričio 8 d. K-152 Nerpa išplaukė iš Bolšoj Kamenio (rus. Большой Камень) miesto gamyklos Zvezda (rus. Звезда) akvatorijos į Japonijos jūrą bandymams. Planuota išbandyti torpedas. Tuo metu laive buvo 208 žmogus vietoje numatytų 73-jų. Suveikus gaisro signalizacijai pirmame ir antrame laivo skyriuje prasidėjo gaisro gesinimo procesas, kurio metu patalpose buvo skleidžiamos freono dujos. Per incidentą žuvo mažiausiai 20 žmonių: 3 iš žuvusiųjų buvo kariai, likusieji – darbininkai. Daugiau kaip 21 žmogus hospitalizuotas.
Po incidento povandeninis laivas savąja eiga grįžo į uostą. Karinė prokuratūra iškėlė baudžiamąją bylą. Vyksta tyrimas.
Simonas Ramunis

Simonas Ramunis (1916 m. kovo 29 d. Paukštelių k., Kuršėnų valsč. – 2002 m. gruodžio 17 d. Vilnius) – architektas.
Sučitotas

Istorija

Sučitotas įkurtas ispanų 1525 m. 1835–1861 m. buvo departamento sostine.
Trolis (internete)

Internete troliu vadinamas asmuo, kuris prisijungia prie susiformavusios bendruomenės, pvz., naujienų grupės ir skelbia kurstančias, grubias arba įžeidžiančias žinutes , siekdamas išprovokuoti kitų bendruomenės narių emocinę reakciją 
bei nutraukti įprastinę diskusiją bendruomenei svarbia tema.

Bendri bruožai

Troliai veikia daugiausia diskusijų forumuose ir naujienų grupėse, tačiau pasitaiko ir vikisvetainėse bei elektroninėse konferencijose.
Trolio žinutės dažnai pasižymi sarkastišku humoru, neįprastu diskutavimo būdu, kuriuo siekiama kitus asmenis įtraukti į ilgas ir beprasmes diskusijas. Kuo didesnė bendruomenės reakcija į trolį, tuo didesnė tikimybė, kad jis vėl pasireikš savo troliška maniera, nes šiam asmeniui susidaro įspūdis, kad kai kurie jo veiksmai gali padėti jam/jai pasiekti savo tikslą – sukelti chaosą. Dėl to interneto kultūroje populiarus posakis „Nemaitinkite trolių“.

Netyčiniai troliai

Sąmoningai kenkiantis trolis neretai turi daug geresnę socialinę kompetenciją nei mano jo kritikai.  Tačiau taip pat ir netyčiniai (neapgalvoti, parašyti įpykus) pasisakymai kai kurių šaltinių irgi laikomi trolinimu. Ne vietoje išsakytas, bendruomenei nepriimtinas požiūris gali sukelti panašią į trolinimo reakciją net jei pateikiamas santūriai ir be tokio tikslo.

Trolių bendradarbiavimas

Patyręs trolis be vargo atpažįsta kito trolio pasisakymus, ir neretai jie gali net iš anksto nesitarę kooperuotis pradėdami tarpusavyje nesibaigiančią, aštrių tarpusavio kaltinimų kupiną diskusiją. Tokia diskusija gali būti suvokiama rimtai ir įtraukti daug kitų bendrijos narių. Iš tiesų abu troliai tiesiog darbuojasi išvien, kartu pritraukdami dar daugiau nepelnyto dėmesio.

„Vieno šūvio“ trolis

„Vieno šūvio“ trolis skelbia pavienę, tačiau aiškiai bjauraus turinio, dažnai diskusijos temos neatitinkančią žinutę, kuri susilaukia plataus bendrijos narių laiką ir energiją ryjančio atsako.
Darsūniškio herbas

Darsūniškio herbas – buvęs Darsūniškio heraldinis atributas. Šiuo metu jis puošia miestelio šv. Agotos vartus.

Istorija

1791 m. gruodžio 7 d. Darsūniškis gavo herbą, kuriame pavaizduotas šv. Kazimieras su mitra ant galvos, purpuriniu apsiaustu, papuoštu šermuonėlių kailiais. Karalaitis pavaizduotas išskėstomis rankomis – dešinėje rankoje laikė leliją, kairėje – kryžių.
Lietuvių draugija TSRS tautų kultūrai pažinti

Lietuvių draugija TSRS tautų kultūrai pažinti – visuomeninė organizacija 1929–1940 m. veikusi Kaune.

Istorija

Lietuvių draugija TSRS tautų kultūrai pažinti įkurta Lietuvos Užsienio reikalų ministerijos pastangomis, iniciatoriai Kauno universiteto profesoriai Mykolas Biržiška, Vaclovas Biržiška, Paulius Galaunė, Ignas Jonynas, Vincas Krėvė, Balys Sruoga. Draugija rūpinosi iš TSRS grąžinti į Rusiją išvežtas kultūros vertybes (pvz., nesėkmingai Lietuvos Metriką), Kaune surengė parodų apie TSRS kultūros gyvenimą: 1931 m. – Sovietinės Ukrainos grafikos, 1935 m. – knygų, žurnalų ir plakatų, 1930 m. ir 1939 m. – vaikų knygų ir piešinių, 1938 m. – fotografijos, 1940 m. motinos ir vaiko apsaugos TSRS ir kitas parodas. 1940 m. Maskvoje draugija surengė lietuviškų knygų parodą. Be to, ji rengė sovietinių kino filmų peržiūras, TSRS valstybės, įžymių kultūros veikėjų sukakčių minėjimus.
Draugijos nariai patys 1935 m. lankėsi TSRS. Lietuvių draugijos TSRS tautų kultūrai pažinti valdyba, kurią sudarė Pranas Augustaitis, Mykolas Biržiška, Vaclovas Biržiška, Ignas Jonynas, Vincas Krėvė ir Balys Sruoga, 1936 m. surengė dailininkų, 1939 m. – dainininkų A. Kučingio ir A. Staškevičiūtės ekskursijas į TSRS. Joje ne kartą lankėsi Petras Cvirka, Liudas Gira, Povilas Pakarklis, Justas Paleckis. Viešose paskaitose liaupsindami TSRS kultūros laimėjimus draugijos veikėjai prisidėjo prie TSRS vykdomų kultūrinio bolševizmo akcijų.
Draugijos veiklą iš dalies finansavo Lietuvos Užsienio reikalų ministerija, renginius globojo TSRS ambasada. TSRS diplomatai per draugiją galėjo palaikyti glaudžius ryšius su kairiųjų pažiūrų lietuvių kultūros veikėjais. Jų pastangomis nuo ketvirtojo dešimtmečio vidurio draugija iš esmės tapo savotiška opozicija Lietuvos valdžiai, legalia TSRS penktąja kolona. Valstybės saugumo departamento apie tai informuota, kai kurių dešiniųjų veikėjų įspėta, bet, nenorėdama komplikuoti deklaruojamų gerų santykių su TSRS, nes Lietuvai dėl Vilniaus krašto problemos reikėjo paramos prieš Lenkiją, Lietuvos Respublikos valdžia draugijos neuždarė. 1938–1940 m. kai kuriems draugijos nariams, ypač vadovybei, pradėjus viešai reikšti prosovietines nuostatas, atviras simpatijas TSRS, draugijos veikla įgijo politinį pobūdį.
TSRS okupavus Lietuvą 1940 m. draugija užsidarė. Keturi draugijos valdybos nariai buvo paskirti į vadinamąją Liaudies vyriausybę: J. Paleckis tapo ministru pirmininku, V. Krėvė – jo pavaduotoju, P. Pakarklis – teisingumo, Antanas Venclova – švietimo ministru. Draugijos branduolys veikla ir autoritetu prisidėjo prie tarybinės valdžios įteisinimo Lietuvoje.
Draugijoje 1929 m. buvo 26 nariai, 1939 m. – 63, 1940 m. – 100 narių. Draugijos valdybos pirmininkai: Mykolas Biržiška, Ignas Jonynas, Vincas Krėvė.
Eka Abasi

Eka Abasi (Eka Abassi – „deivė-motina“) pietryčių Nigerijoje (Kroso žemupyje) gyvenančios ibibijų tautos mitologijoje – dievybė, pramotė.
Ezoteriniuose mituose Eka Abasi yra tikroji panteono valdovė. Kartu su griausmavaldžiu Obumo Eka Abasi pagimdė visų pasaulio tautų protėvius (kitoje mito atmainoje jos sutuoktiniu yra Ete Abasi). Su šia deive siejamas vaisingumas. Pasak vieno mito, moterys buvusios nevaisingos, bet tada Eka Abasi joms atsiuntė baltą paukštį, kuris josna įdėjęs švytintį kiaušinį, vaisingumo simbolį, ir išskridęs dangun.
Banditės

Turinys

Marija Alvarez – neturtingo Meksikos fermerio duktė, kurio žemę nusprendė užgrobti iš JAV atvykęs žemvaldys Taileris Džeksonas. Sara Sandoval – vietinio bankininko dukra, įgijusi nepriekaištingą išsilavinimą Europoje. Abi moterys nukenčia nuo Tailerio: jis, pasinaudojęs tuo, kad Marijos tėvas laiku nesumokėjo skolos, užvaldo jo žemę, o Saros tėvą nužudo kaip nebereikalingą partnerį, kuriuo buvo pasinaudota. Taileris nori paversi Sarą savo meiluže, tačiau ši pabėga ir keršydama nusprendžia apiplėšti buvusį tėvo banką, dabar perėjusį Tailerio nuosavybėn.
Banke Sara susiduria su Marija, kuri taip pat atėjo jo apiplėšti. Po įvarių konfliktų jos susivienija ir tampa bankų plėšikėmis, darančioms Džeksono valdomiems bankams didelius nuostolius. Neapsikentęs šis nusamdo kriminalistikos ekspertą Kventiną, tačiau pastarąjį merginos pagrobia, o vėliau pervilioja į savo pusę. Jie ima plėšikauti trise ir nors Marija su Sara vis labiau domisi Kventinu, pastarasis turi sužadėtinę.
Po dar vieno apiplėšimo, kurie darosi vis pavojingesni, jie sužino apie didįjį Džeksono planą: jo bankams patikėtus Meksikos valdžios pinigus apgaule traukiniu pergabenti į JAV. Trijulė patenka į traukinį, kuriuo taip pat keliauja ir Kventino sužadėtinė...
Tryškių dvaras

Istorija

Tryškių dvaras ir miestelis minimi jau 1537 m. Per ilgus amžius dvarą valdė ir labai žinomi didikai, istoriniai Lietuvos veikėjai. 1611 m. Tryškius valdė Andrius Valavičius. Žemaičių teisėjas, LDK vėliavininkas, savo lėšomis pradėjęs statyti Tytuvėnų (dab. Kelmės r.) bažnyčios ir vienuolyno ansamblį. 1674 m. Tryškiai – LDK kanclerio Kristupo Paco (1621–1684) valda. Jo pastangomis pastatyta Pažaislio bažnyčia ir vienuolynas (Kaune), jis perstatė Jiezno bažnyčią ir pastatė sau rūmus Jiezno dvare. 1799 m. Tryškių seniūnijai priklausančias valdas (Degučių, Dubėnų, Lelėnų, Juodžių, Dirmeikių kaimus) nuomojo Mykolas Oginskis, iš garsiųjų Ogisnkių, kurių giminėje daug žymių Žemaitijos ir visos Lietuvos veikėjų.
Tačiau, kaip matyti iš aprašymų, išvardintiems Tryškių dvaro savininkams šis dvaras nebuvo pagrindinė valda. Iki mūsų dienų išlikę dvaro sodybos pastatai iškilę čia XIX a. pirmojoje pusėje - XX a. pr., statyti jau kitų savininkų. XIX amžiaus viduryje Tryškių dvarą valdė Petkevičius. 1863 m. gegužės 21 d. sukilėliai čia buvo netikėtai rusų kariuomenės apsupti; susirėmimo metu daug jų žuvo, taip pat ir Tryškių dvaro savininko Petkevičiaus sūnus.
1892 m. dvaras jau priklausė Viktorui Pliateriui. Tai, kas yra dabar, veikiausiai šių dviejų dvarininkų palikimas.
Dvaro kompozicinė ašis – kelias, vedantis nuo Švc. Trejybės bažnyčios link dvaro ponų namo. Dar yra pavienių medžių, kuriais kažkada buvo apsodintas šis kelias. Dvaro ūkiniai pastatai buvo išdėstyti į rytus ir į pietus nuo ponų namo. Senieji želdiniai išlikę šiaurinėje dvaro sodybos dalyje ir apibus įvažiavimo – klevai, kaštonai, guobos.
Ponų namas – tradicinės (liaudiškos) architektūros. Tai medinis, vienaukštis pastatas, suręstas iš rąstų ir apkaltas lentomis. Nekartu remontuotas, tad gerokai pakeitęs pirminę išvaizdą. Tarybiniais metais namas pritaikytas ūkio kontorai, vėliau – butams. Svirnas ir arklidės (liekanos) – istorizmo laikotarpio „plytų“ stiliaus. Neblogai išsilaikęs svirnas – vieno aukšto pastatas, kurio langus puošia platūs plytų mūro apvadai. Pastogėje – dekoratyvinis karnizas. Kumetynas – tradicinės mūrinės architektūros statinys be ryškesnių stiliaus bruožų.
Dabar buvusi Tryškių dvaro sodyba – Tryškių miestelio Klaipėdos gatvės 15, 17 ir 19 numeriais pažymėti statiniai, įrašyti į kultūros vertybių registrą. Nykstanti dvaro sodyba reikšminga savo architektūrine, urbanistine ir kraštovaizdine verte. Buvęs dvaro kumetynas priklauso rajono savivaldybei. Kiti buvę dvaro pastatai – privati nuosavybė.
Delo lyga

Raida

Prielaidos lygai atsirasti susidarė Graikų-persų karų metu, kuomet 479 m. pr. m. e. Atėnų vadovaujami graikai sumušė persus Platėjos mūšyje ir pradėjo kontrpuolimą, išvaduodami persų okupuotus graikų polius Egėjo jūros pakrantėse: Mažojoje Azijoje, Trakijoje, Makedonijoje, Tesalijoje ir t. t.
Tuo metu išsiskyrė nuomonės tarp iki tol kartu kovojusių Spartos ir Atėnų. Sparta siūlė baigti karą ir perkelti Mažosios Azijos graikus į Balkanus, o Atėnai siūlė juos ginti. Spartai pasitraukus iš Persų karų, Atėnai liko vienintelis lyderis Egėjo jūros polių tarpe. Tais pačiais metais išvaduotųjų polių atstovai susirinko Delo saloje, kur sudarė sutartį kartu kovoti prieš persus ir dalintis karo išlaidas.
Jau pirmaisiais egzistavimo metais (vadovaujant strategui Kimonui) lyga susidūrė su vidaus problemomis. Kuomet iš lygos bandė išeiti keletas narių (Naksas ir Tasas), Atėnai jėga privertė juos likti sąjungoje, greitai tapdami lygos hegemonu. 461 m. pr. m. e. Kimoną ostrakavus, valdžią perėmė strategas Periklis, kuris dar labiau sustiprino Atėnų įtaką lygoje, o 454 m. pr. m. e. perkėlė Lygos iždą iš Delo į Atėnus. Tai pradėjo vadinamosios Atėnų imperijos laikotarpį.
Šio laikotarpio pradžioje kilo didelis nepasitenkinimas Atėnais ir daugybė sukilimų Lesbe, Chijyje, Jonijoje, kuriuos Atėnams pavyko numalšinti. Tačiau intensyvūs karai 404 m. pr. m. e. nulėmė sąjungos panaikinimą. Ši sąjunga atsikūrė 377 m. pr. m. e. kaip Antroji Atėnų imperija.

Užsienio politika

Pagrindiniai Delo sąjungos priešai buvo Achemenidų imperija ir Spartos vadovaujama Peloponeso lyga. Su pirmąja Delo sąjunga aktyviai kovojo, rengdama ekspedicijas į Egiptą, Kiprą. 450 m. su Persija buvo sudaryta Kalijo taika, kuri užbaigė ilgalaikius karus ir normalizavo santykius.
Tuo pat metu Delo lyga kovojo su buvusia sąjungininke Sparta, kuri įgijo hegemoniją Peloponeso pusiasalyje. Tos kovos, prasidėjusios 460 m. pr. m. e. žinomos kaip Peloponeso karai. Jų metu į Atėnų pusę perėjo Megara, o Atėnai intensyviai kovojo su kaimynine Bojotija ir Korintija. Peloponeso karas baigėsi 404 m. pr. m. e. visiška Peloponeso lygos pergale ir Delo sąjungos panaikinimu.
Progesteronas

Progesteronas – steroidinis hormonas, kurį gamina geltonkūnis, placenta ir antinksčių žievė. Sulaukus lytinės brandos, progesterono sekrecija suintensyvėja antrojoje moters ciklo fazėje, kai po ovuliacijos ima formuotis geltonkūnis, kuris gamina didelius progesterono kiekius (šitaip paruošiant gimdos gleivinę galimai gemalo implantacijai), ir tik ciklo pabaigoje hormono gamyba sumažėja. Šis hormono koncentracijos sumažėjimas lemia gimdos gleivinės atsiplėšimą ir mėnesinių kraujavimą. Tačiau pastojus, kai geltonkūnio veikla nenutrūksta, progesterono gamyba suintensyvėja. Nuo 4-ojo nėštumo mėnesio progesteroną gaminti ima placenta, ir jo gamyba sumažėja tik nėštumo pabaigoje. Progesteronas skatina mažų liuteinizuojančio hormono dozių sekreciją ir slopina didelių dozių sekreciją.
Pagrindinis fiziologinis progesterono poveikis moters organizme pasireiškia tik pradedant lytine branda. Jis užtikrina nėštumo palaikymą (slopina gimdos susitraukimus), tinkamas sąlygas apvaisintam kiaušinėliui, skatina pieno liaukų vystymąsi, slopina naujų folikulų brendimą kiaušidėje. Progesteronas taip pat naudojamas moters ciklo sutrikimams gydyti, jis įeina į kontraceptinių piliulių sudėtį.
Panašiu į progesterono biologiniu poveikiu pasižymi hormonai gestagenai.
Paveisiejų pušis

Paveisiejų pušis – botaninis gamtos paveldo objektas, išskirtinio amžiaus ir matmenų pušis, auganti Lazdijų rajone, Veisiejų seniūnijoje, Paveisiejų kaime. Lietuvos Respublikos aplinkos ministro 2012 m. birželio 13 d. įsakymu Nr. D1-495, medis paskelbtas valstybės saugomu.
Pušis pažymėta informacine lentele, stūkso šalikelėje  2510  Lazdijai–Kučiūnai–Veisiejai , apie 1,4 km į pietvakarius nuo Petroškų kaimo. Šalia yra posūkis į Paveisiejus (į pietus), stovi rodyklė į kaimo turizmo sodybą. Už 1 km 200 m driekiasi Ringeliškės botaninis-zoologinis draustinis.
Toje pačioje pakelėje, kaimynystėje, auga dar kelios pavienės senos pušys. Paveisiejų pušiai išskirtinumą suteikia kiek pakrypęs ir suktas kamienas. Medis atrodo sveikas, geros būklės.