google/wiki40b huggingface dataset:
Alminas

Biografija

Kai Lietuvos valdovas Mindaugas 1253 m. ir 1257 m. Livonijos ordinui perleido didumą Žemaitijos, Alminas ėmėsi organizuoti tam pasipriešinimą. Žemaičių kunigaikščių taryba 1255 m. jį išrinko savo vadovu, vadovavo Žemaičių žemių konfederacijai. Pagal jo planą žemaičiai ėmė puldinėti Kuršą, kuriame Mindaugas turėjo interesų, siekė priversti kuršius sukilti prieš Livonijos ordiną ir taip įtraukti į karą Mindaugą. Alminas nepritarė Mindaugo krikštui. Planas iš esmės buvo įgyvendintas 1261 m., kai Mindaugas patenkino žemaičių prašymą tapti jo valdiniais ir pradėjo karą su Livonijos ordinu. Istorikės I. Baranauskienės nuomone, Alminas vadovavo žemaičiams Durbės mūšyje.
Trakų rajono savivaldybės taryba

Trakų rajono savivaldybės taryba – Trakų rajono savivaldybės bendruomenės atstovaujamoji savivaldos institucija, atsakinga už savivaldos teisės, savo funkcijų ir bendruomenės iškeltų uždavinių įgyvendinimą bendruomenės interesais savivaldybės teritorijoje. Taryba renkama ketveriems metams visuotiniuose, slaptuose, laisvuose ir lygiuose rinkimuose pagal Lietuvos Respublikoje registruotų politinių partijų pateiktus kandidatų sąrašus. Rinkėjai – savivaldybės teritorijos gyventojai, gali keisti kandidatų eilę sąraše, penkiems kandidatams suteikdami pirmumo balsus.
Tarybą sudaro 25 tarybos nariai. Naujai išrinktos tarybos nario įgaliojimai prasideda, o ankstesnės kadencijos tarybos nario įgaliojimai baigiasi nuo tos dienos, kurią naujai išrinkta taryba susirenka į pirmąjį posėdį.
Per du mėnesius nuo pirmojo naujai išrinktos savivaldybės tarybos posėdžio sušaukimo dienos turi būti išrinktas savivaldybės meras, paskirti mero pavaduotojas ir savivaldybės administracijos direktorius, sudaryti tarybos komitetai ir tarybos kolegija. Savivaldybės tarybos veiklos tvarką ir formas nustato Vietos savivaldos įstatymas ir savivaldybės tarybos veiklos reglamentas.
Savivaldybės taryba savo įgaliojimus įgyvendina kolegialiai savivaldybės tarybos posėdžiuose. Tarybos posėdžiams klausimus rengia komitetai bei komisijos savo posėdžiuose, tarybos narių frakcijos bei savivaldybės administracija. Taryba svarstomais klausimais priima sprendimus ir kontroliuoja jų įgyvendinimą.
Savivaldybė yra Lietuvos savivaldybių asociacijos narė.
Joniškio rajono savivaldybės taryba 2000–2003 m.

Veikla

Rajono meru išrinktas Voldemaras Bandžiukas.
Nečkovas

Istorija

Nuo V a. pr. m. e. iki XIII a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. 1428 m. vasario 17 d. mazovijos kunigaikštis Janušas I Senasis šiose vietovėse prie Visos upės suteikė 30 valakų žemę Petrui iš Milevo. 1439 m. kovo 2 d. šias žemes nusipirko Stanislavas iš Nečkovo, nuo kurio pavardės ir pradėta vadinti gyvenvietė Niecikowo. Nuo 1569 m. iki 1795 m. kaimas priklausė Abiejų Tautų respublikai. Per II pasaulinį karą vokiečiai kaimą pavadino Galindenhoff. 1998 m. restauruoti kaime esantys rūmai.
Mažieji Gulbinai

Istorija

Iki XX a. pab. buvo kaimas Riešės apylinkėje.
Lakolitas

Lakolitas (gr. lakkos 'duobė' + lithos 'akmuo') – lęšio formos intruzija Žemės plutoje. Susidaro tais atvejais, kai tarp nuosėdinių sluoksnių įsiterpia ir sustingsta magma, o virš jos esantys sluoksniai išsigaubia. Jei lakolitas yra negiliai, Žemės paviršiuje susidaro kupolo pavidalo aukštuma. Sudūlėjus jį dengiantiems sluoksniams, lakolitas atsiduria paviršiuje.
Romutis Mažrimas

Biografija

1985 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, mokslinis agronomas. 1997 m. žemės ūkio bendrovės „Žlibinai“ valdybos pirmininkas.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narys.
1989–1990 m. ir 1990–1995 m. Plungės rajono tarybos deputatas, 1995–1997 m., 1997–2000 m., 2000–2003 m. (LDDP sąraše) ir 2003–2007 m. (LSDP) bei nuo 2007 m. Plungės rajono savivaldybės tarybos narys.
Sutuoktinė Aušra, vaikai Antanas, Jonas.
Verbų sekmadienis

Verbų sekmadienis - pavasario šventė, švenčiama paskutinį sekmadienį prieš Velykas. Daugelyje Europos šalių ši šventė vadinama Palmių sekmadieniu. Katalikų bažnyčios liturgijoje palmių šventinimas įvestas V amžiuje. Europoje tikėta, kad šią dieną pašventintų anksčiausiai pavasarį sprogstančių augalų šakelės žadina 
 jomis paliestos žemės ir gyvulių vaisingumą, padeda žmogui išlaikyti sveikatą, gausina derlių, neleidžia į namus trenkti perkūnui, saugo pasėlius nuo ledų ir graužikų. Tokio tikėjimo esama ir lietuvių liaudies papročiuose.

Pavadinimo kilmė

Žodis verba, giminingas lietuviškiems žodžiams „virbas", „virbalas", turėjęs į lietuvių kalbą patekti iš slavų kalbų XII-XIV a. dar prieš krikščionybę. Lietuvių kalba verbos pirmą kartą minimos 1573 m. liuteronų postilėje kaip pagonybės ir popiežystės paprotys. Suvalkijoje seniau tikrąja verba buvo laikomas vien kadagys. Rytų Aukštaitijoje prie kadagio dar pridėdavo išsprogusio berželio ar žilvičio šakutę su „kačiukais", o senesnės moterys – ir pernykščių ąžuolo lapų.

Papročiai

Visoje Lietuvoje manyta, kad Verbų sekmadienį bažnyčioje visi būtinai turi laikyti po kadagio šakelę ar kitokią „verbelę". Moterys savo verbelę susirišdavo raudonu vilnoniu siūlu. Tikėjo, jog tuo siūlu per rugiapjūtę apsirišus juosmenį, jo neskaudės. Ryškiausias Verbų sekmadienio paprotys – plakimas verba. Suvalkijoje, kur valstiečiai iš anksto nusipirkdavo kadagių iš po kaimus juos vežiojusių miško gyventojų ir laikydavo iki Verbinių po sniegu, vaikai jau išvakarėse išsitraukę kadagio šaką, stengėsi kuo anksčiausiai dar miegančius suaugusiuosius nuplakti – „nuverbyti". Plakdami sakydavo: „ne aš plaku, verba plaka! Ar žadi margutį?"
Lietuviai turėjo daug pašventintos verbos naudojimo papročių: užėjus audrai su perkūnija ją degindavo krosnyje ar bent pasmilkydavo, kad šventi dūmai nuvytų debesį. Sėdami javus, verbos sutrintų spyglių įmaišydavo į pirmosios sėtuvės grūdus. Verbos šakutę įkišdavo į dirvą, kad ledai neišguldytų ir neišmuštų pasėlių. Sukirsdavo šakele vaikams, kad jie greičiau augtų. Parūkydavo skaudamą dantį ar ausį, kad skausmas liautųsi. Aprūkydavo verbelės dūmais dedamus po višta perėti kiaušinius ir ją pačią. Dėdavo į kopinėjamų bičių avilį, kad bitės būtų sveikos. Verbele paliesdavo ar pasmilkydavo pavasarį pirmąkart į ganyklą išvaromus gyvulius, kad per vasarą sveiki išsiganytų. Įbedę abipus upelio po šakutę manė, kad upelio vanduo nuo to bus sveikesnis, švaresnis.

Reikšmė

Verbų sekmadienis reiškia širdžių atvėrimo Kristui šventę. Į namus parsinešta pašventinta verba turi saugoti juos nuo visokio blogio. Tradicija Verbų dieną pašventintais kadagiais, žilvičiais gintis nuo galimų nelaimių išliko iki mūsų dienų. Ja pasmilkomi kambariai, apeinama apie laukus. Senoji verba iš praėjusių metų yra pagarbiai sudeginama. Jokiu būdu jos negalima bet kur išmesti. Tradicija yra virtę verbų turgūs šventoriuose, bažnyčių prieigose.
Žuifangas

Geografija

Žuifangas išsidėstęs šiaurinėje Sinbėjaus dalyje. Rytuose ribojasi su Rytų Kinijos jūra, pietuose su kaimyniniais Gongliao, Šuangsi ir Pingsi rajonais, vakaruose su Kilungo miestu. Kraštovaizdis daugiausia kalvotas, šiaurėje driekiasi Žongjango kalnagūbrio papėdė. Rajono teritorija teka Kilungo upė.
Pamiškės piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas apylinkėse dominuojančioje kalvoje (altitudė 216,7 m). Aikštelė trikampė, kampais į pietryčius, šiaurės vakarus ir vakarus, 50 m ilgio šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, 50 m pločio šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, iki 34 m iškiliu viduriu. Joje rasta brūkšniuotos ir grublėtos keramikos. Pietrytiniame šlaite, 2 m žemiau aikštelės, yra trikampė 14 m ilgio šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 18 m pločio šiaurės vakarų pusėje terasa. Šlaitų viršus 3,5 m aukštyje išlygintas. Šlaitai statūs, 20 m aukščio.
Piliakalnis labai apardytas arimų, aikštelė - duobių, šiaurės rytinėje aikštelės dalyje stovi aukštos įtampos elektros stulpas. Aikštelė dirvonuoja, pietrytiniame aikštelės krašte ir šlaite auga beržų guotas.

Aplinkiniai piliakalniai

Beižionių piliakalnis 6 km
Balandiškių piliakalnis 3,5 km
Žuvyčių piliakalnis 8,5 km
Pieštuvėnų piliakalnis 12 km
Bagdononių piliakalnis 12 km
Lavariškių piliakalnis 5 km
Aukštadvario piliakalnis 6 km
Naujasodžio piliakalnis (Trakai) 6 km
 Strėvos piliakalnis 13 km
Pastaba: 
 Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Grenchenas

Istorija

Įkurtas apie 1000 metus, kai čia pastatyta pilis. Miestas minimas nuo 1131 m.
Alergija

Alergija (gr. allos 'kitas, kitoks' + ergeia 'veikimas, veikla, atsakas') – tai ypač jautri organizmo reakcija alergenams (kai kuriems aplinkos faktoriams: cheminėms medžiagoms, mikrobams bei jų veiklos produktams, maisto produktams ir kt.), į kuriuos kiti visai nereaguoja.
Pirmą sykį alergenams patekus į organizmą, jame per 2-21 dienas (priklausomai nuo alergeno kiekio, organizmo savybių) susidaro antikūnų, vadinamų imunoglobulinais. Jau esant pakankamam antikūnų kiekiui ir vėl patekus specifiniam alergenui (prieš kurį yra pasigaminusių antikūnų), gali įvykti alerginė reakcija. Laikotarpis tarp alergeno patekimo ir antikūnų pasigaminimo vadinamas sensibilizacijos (alergizacijos) periodu.
Pati alergija dar nereiškia ligos ar liguistos būsenos: klinikinių jos požymių tik tada, kai įsijautrinusiam žmogui patenka alergenas ir tam alergenui pasigamina antikūnų. Manoma, kad alergija yra paveldima, bet tai nereiškia, kad alergiškam žmogui būtinai teks sirgti alergine liga.
Alergija žinoma nuo senų laikų. Dar senovės gydytojas Hipokratas savo darbuose aprašė atvejus, kai alergija kai kuriems maisto produktams sukėlė dilgėlinę ir sutrikdė skrandžio bei žarnyno veiklą.

Termino kilmė

Terminą 1906 m. pirmas pasiūlė austrų gydytojas Klemensas Johanas Pirkė.
Alachuela

Istorija

Kolonizatoriai pradėjo kurtis 1650 m. Vietovė pradėta vadinti La Lachuela (La Lajuela). Oficialiai gyvenvietė įkurta 1782 m. 1812–1824 m. miestas vadintas Viljahermosa (Villahermosa). 1830–1834 m. Alachuela buvo viena iš Kosta Rikos sostinių.
Ambonas

Istorija

Amboną kolonizavo portugalai, o 1605 m. gyvenvietę įkūrė olandai. Ambonas tapo pasaulinės reikšmės prieskonių eksporto centru. Pastatytas fortas, čia rezidavo olandų komendantas. 1902 m. tapo vyskupijos centru. 1942 m. japonai užėmė olandų karinę jūrų bazę Ambone. 1950 m. mieste kilo sukilimas prieš Indonezijos valdžią siekiant įkurti Pietų Molukų Respubliką. Suharto valdymo metais čia atkelta daug musulmonų iš tankiai gyvenamos Javos. Netrukus tai peraugo į nuožmų krikščionių ir musulmonų konfliktą, kurio metu smarkiai apgriautas Ambono miestas.
Great Teacher Onizuka

Siužetas

Eikičis Onidzuka yra 22-ejų metų buvęs bōsōzoku gaujos narys ir skaistuolis. Vieną popietę Onidzukai benužiūrinėjant merginas su trumpas sijonais viename iš vietinių prekybos centrų jis susipažįsta su mergina, kuri sutinka su juo nueiti į pasimatymą. Onidzukos planas permiegoti su ja žlunga, kai pasirodo jos „vaikinas“, besantis jos mokytoju, ir paprašo jos sugrįžti pas jį. Nors mokytojas – senis ir nepatrauklus, tačiau jo, kaip mokytojo, padėtis daro merginai stiprią įtaką, tad ši nieko nemąsčiusi sugrįžta jam glėbin.
Po tokio reginio Onidzuka nusprendžia siekti mokytojo karjeros. Tačiau jam vos pavyksta įgyti mokytojo laipsnį, ir tai tik antrarūšiame koledže. Besiekdamas savo siekių jis suvokia du svarbius dalykus: jis turi sąžinės ir moralės jausmą. O tai reiškia, kad susitikinėjimas su moksleivėmis yra tabu, visgi jų neįprastai patrauklios mamos yra jau visai kitas reikalas. Jis mėgaujasi mokytojo darbu, dažniausiai mokydamas paauglius gyvenimiškų pamokų vietoje įprastų akademinių dalykų. Jis neapkenčia tradicinio švietimo sistemos, nes ja smukdomas mokinių išprusimas ir jiems pataikaujama.
Vadovaudamasis tokiu supratimu jis nutaria tapti didžiu mokytoju, savo mokymo metoduose pasitelkdamas savo paties filosofiją ir sugebėjimus itin įtemptoje situacijoje atlikti beveik bet ką. Onidzuka paskiriamas problematiškos klasės, kuri vieną mokytoją privedė prie mįslingos savižudybės ir dar du atitinkamai privertė palūžti psichologiškai bei įstoti į kultą, auklėtoju. Jis prisiima misiją pažinti patį save ir pagelbėti savo mokiniams susidoroti su jų gyvenimiškomis problemomis bei išmokyti juos nuoširdžiai mėgautis gyvenimu. Šiam tikslui įgyvendinti jis pasitelkia mokymo metodus, kurie iš vienos pažiūros atrodytų neortodoksalūs, prieštaraujantys įstatymams, taip pat ir keliantys pavojų gyvybei, tačiau kažkokiu būdų jam pavyksta sėkmingai priversti mokinius atsiverti ir įveikti savas problemas.
Tarsidės sritis

Tarsidės sritis tai didelė vulkaninė plokštuma esanti Marso pusiaujyje, ties vakariniu Marinerio slėnio kraštu. Šią plokštumą supa žiedo formos topografinės įdubos. Tarsidės srityje yra Tarsidės Kupolas. Jame yra vieni didžiausių Saulės sistemos ugnikalnių. Tarp jų Olimpo kalnas.
Tarsidės Kupolas turėjo didelę įtaką Marso geologijai. Manoma, kad viena iš Marinerio slėnio atsiradimo priežasčių galėjo būti Tarsidės srityje vykstantys vulkaniniai procesai. Taip pat yra išelta hipotezių, kad dideli kiekiai vandens garų ir anglies dioksido išsiskyrę iš Tarsidės regione tekėjusios magmos galėjo turėti didelę įtaką Marso atmosferai drėgnuoju planetos periodu.
Vytautas Šileikis

Biografija

1959–1960 m. mokėsi Priekulės pradžios mokykloje, 1960–1961 m. Pagėgių, 1961–1968 m. Tauragės 1-ojoje, 1968–1970 m. Šilutės 1-ojoje vidurinėje mokyklose. 1970–1975 m. studijavo Vilniaus universitete, 1978–1980 m. Lietuvos Lietuvos mokslų akademijos Fizikinių ir techninių energetikos problemų instituto aspirantūroje. 1985 m. Leningrado hidrometeorologijos institute apgynė disertaciją, technikos mokslų daktaras.
1973–1974 m. Vilniaus universiteto laborantas, 1974–1975 m. Vilniaus respublikinės hidrometeorologinės tarnybos technikas, 1975–1986 m. Fizikinių ir techninių energetikos problemų instituto mokslinis, 1986–1992 m. vyr. mokslinis darbuotojas, 1986–1990 m. Vilniaus universiteto Kauno humanitarinio fakulteto dėstytojas, nuo 1992 m. Kauno Prekybos, pramonės ir amatų rūmų generalinis direktorius.
1989 m. Lietuvos socialdemokratų partijos (LSDP) iniciatyvinės grupės narys, 1989–1993 m. LSDP Kauno skyriaus pirmininkas, 1991–1993 m. LSDP prezidiumo narys, LSDP pirmininko pavaduotojas, 1993–1995 m. Etikos komisijos narys.
Riešės valsčius

Riešės valsčius buvo pietryčių Lietuvoje. Centras – Riešė (tarpukariu galbūt Verkių Riešė).
Teneniai

Pavadinimo kilmė

Upėvardį Tenenys kalbininkai kildina iš senų žodžių tenė – vieta upėje, kur vanduo neteka, ir žodžio tenėti – tirštėti, stingti.
Basendžis

Kilmė

Basendžiai daugiausiai auginami Kongo, Sudano, Liberijos teritorijoje. Panašių šunų galima sutikti Malaizijos džiunglėse.
XIX a. pabaigoje keliautojai basendžius vadino įvairiai: Kongo terjeras, Zande šuo, Afrikos miškų šuo, bongo terjeras, niam-niam terjeras. Panašių į basendžius šunų atvaizdus galima pamatyti ir faraonų laidojimo vietų bareljefuose. Faraono Tutanchamono kape taip pat buvo rasti balzamuoti šunys, panašūs į basendžius. Manoma, kad basendžiai Egipto faraonams buvo ne tik medžiokliniai šunys, bet ir gyvi amuletai, saugoję savo valdovus nuo juodosios magijos.
Manoma, kad keliaujantys Nilo upe keliauninkai išsivežė šiuos šunis kaip gautas brangias dovanas. Žlugus Egiptui basendžiai buvo pamiršti net iki XIX a. vidurio. Tuo metu šią pamirštą veislę Konge ir Pietų Sudane aptiko tyrinėtojai. Basendžiai išgarsėjo kaip šunys, kurie nemoka loti, bet tai nėra nebylūs šunys. Jie skleidžia keistus ir labai aukštus garsus.
Veislę 1895 metais vėl atrado anglų jūreiviai, bet Anglijoje šie šunys susirgo maru ir krito. Tik 1937 metais anglams pavyko užauginti basendžių. Amerikoje pirmoji vada buvo užauginta 1941 metais.

Išvaizda

Basendžis – lengvo ir taisyklingo kūno sudėjimo, aukštakojis, elegantiškos, aristokratiškos išvaizdos, protingas ir budrus gyvūnas. Galva su stačiomis, smailėjančiomis ausimis, susijaudinus kakta pasidengia smulkiomis raukšlėmis, kaklas aukštai iškeltas ir gracingai išlenktas. Gili, ne plati krūtinė, palaipsniui pereina į patrauktą pilvą, uodega susukta į tvirtą žiedą – visa tai sudaro elegantiško, kaip miniatiūrinė antilopė, šuns vaizdą.
Basendžiai šoklūs, labai greiti, puikios uoslės. Unikalu tai, kad jie medžioja ne vien uosle, kaip dauguma medžioklinių šunų, bet ir rega. Aukštoje savanos žolėje basendžiai pašokdavo ir tarytum sustingdavo ore. Dairėsi. Uostinėjo, kur nuskuodė grobis. Kai kurios gentys juos ir vadino šokančiais virš žolės šunimis (M‘bwa m‘kubwa M‘bwa).

Charakteris ir elgesys

Tai žavingas, meilus kompanionas, labai žaismingas. Šis ilgakojis, mažas, trumpaplaukis šuo su trumpa nugara ir lengvu kūno sudėjimu, laižo (prausia) save kaip katė. Neskleidžia kvapo. Todėl jis tinka žmonėms, kurie rūpinasi švara savo namuose. Basendžis yra švelnus su vaikais, bet linkęs pyktis su savo gentainiais ir yra gana užsispyręs.
Neloja, bet moka savaip reikšti emocijas. Susukta į žiedą uodega vizga sunkiai, bet labai juokingai. Sveikindamiesi jie skleidžia specifinius aukštus garsus.
Basendžiai yra pokštininkai, mėgsta krėsti kvailystes. Su jais reikia kantrybės. Mėgsta tupėti ant palangės ir stebėti, kas vyksta lauke, mėgautis saulės šiluma.

Priežiūra

Gali gyventi bute, jei gaus pakankamai krūvio. Labai aktyvūs namuose. Laimingiausi, kai auga su dar vienu ar dviem basendžiais. Tarpusavyje jie nesipeša. Reikalingai ilgi kasdieniniai pasivaikščiojimai. Kadangi basendžiai prausiasi patys ir neturi kvapo, jiems nereikia daug priežiūros. Tinka alergiškiems žmonėms. Šeriasi labai mažai, arba nesišeria visai.

Sveikata

Linkę tukti ir tapti tingiais. Pasitaiko kelio, akių problemų.
Yitskhok Rudashevski

Biografija

Icchokas gimė Vilniuje, kur iki karo su tėvais Rachele ir Eliju gyveno nuomojamame Pylimo g. 51 namo 4 bute. Tėvas dirbo vieno didžiausių miesto dienraščių „Vilner Tog“ („Vilniaus diena“) tipografu. Berniukas mokėsi Realinėje žydų gimnazijoje. Karo metais naciams okupavus kraštą, keturiolikmetis kartu su tėvais ir kitais žydais buvo išvarytas į Vilniaus senamiestyje įkurtą getą. Čia jis rašė dienoraštį paprastame mokykliniame sąsiuvinyje savo gimtąja jidiš kalba. 15-os metų gete sulaukęs Icchokas buvo nužudytas su savo šeima Paneriuose.

Icchoko dienoraštis

Jau po karo Icchoko užrašus buvusioje slėptuvėje surado jo bendraamžė pusseserė Sorė Vološin, neįtikėtinai išsigelbėjusi iš žudynių Paneriuose. Vilniaus žydų poeto Abraomo Suckeverio rūpesčiu, dienoraštis  1953 m. publikuotas Izraelyje, literatūriniame žurnale „Di Goldene Keyt“ („Aukso grandis“), ilgainiui išleistas hebrajų, anglų ir prancūzų kalbomis. Rankraštis saugomas YIVO instituto (Yidisher Visnshaftlekher Institut) archyve Niujorke.
Dienoraštyje aprašytas ne tik privatus gyvenimas, bet ir visos žydų bendruomenės kova už išlikimą. Daug pasakojama apie gete atsikūrusią realinę gimnaziją, moksleivių kultūrinę veiklą, geto teatrą, išlikti bandančios bendruomenės vidinį susiskaldymą, atsirandančias vidines geto kastas.
Lietuvos žydų bendruomenės iniciatyva jidiš rankraščio tekstas išverstas į lietuvių kalbą (vert. Mindaugas Kvietkauskas). 2018 m. knyga pristatyta Vilniaus knygų mugėje.

Įamžinimas

Vilniaus Rūdninkų gatvės  grindinyje, ties buvusios Žydų realinės gimnazijos pastatu, kur I. Rudaševskis mokėsi, 2016 m. įmūrytas jo atminimui skirtas akmuo su vokiečių menininko Gunterio Demnigo sukurta žalvarine plokštele.
FK Bregalnica Štip

Istorija

Klubo ištakos siekia 1921 m.
Kalkis

Kalkis (skr. कल्कि) – paskutinioji (dešimtoji) Višnaus avatara, pasirodysianti einant į pabaigą Kalijugai.
Višudharmotara Puranoje jis apibūdinamas kaip tvirtas jaunuolis, jojantis ant balto žirgo, Devadutos, ir laikantis iškėlęs švytintį kardą. Nors kartais Kalkis vaizduojamas keturrankis, tačiau paprastai aprašomas kaip turintis dvi rankas. Kalkio pasirodymas, jam nužengiant iš dangaus, vaizduojamas kaip „spindinti Šviesa“.
Kalkis josiąs ant tyrumo ir galybės žirgo, atremsiąs ir sunaikinsiąs vyraujantį blogį aštriu dharmos arba teisingumo kardu. Vardas „Kalkis“ paraidžiui reiškia „tamsybės sunaikintojas“ ir pan.
Kaip rašoma Mahabharatoje, dievotas išminčius Markendaja apšvietė savo išmintimi Judhišthirą, pirmąjį iš Pandavų. Markendaja pranešęs, jog viename kaime, vadinamame Šambala, dorųjų brahmanų Višnujašos ir Sumati porai gimsiąs Kalkis. Tai įvyksią šviesią mėnulio mėnesio Vaišakhos antrąją savaitę (pagal Saulės kalendorių šis mėnuo prasideda maždaug balandžio 21 d. ir baigiasi gegužės 21 d.). Brahmanų sūnus būsiąs apdovanotas sumanumu, jėga ir narsa. Kalkis surinksiąs kitus brahmanus į grėsmingą kariuomenę, kad visiškai sutriuškintų blogį.
Jis bus atpažintas dviejų iš Devynių Nemirtingųjų, tuo metu gyvensiančių Žemėje. Tai Mahabharatos personažai Parašurama ir Ašvathama. Parašurama bus dvasinis Kalkio vadovas, mokysiąs jį iškęsti vargus.
Kalkis ves Padmą, Višnaus žmonos Lakšmės avatarą, ir susilauks dviejų sūnų – Jajos ir Vijajos. Jis atliks Ašvamedhos aukojimą, kad sunaikintų visus sugedusius karalius ir netikrus pranašus, prieš imdamasis užduoties sunaikinti blogį ir nutraukti Kalijugos vargus. Kalkis pradės Kritajugą – gerovės amžių. Pabaigęs savo darbą, jis įgis Višnaus keturių rankų pavidalą ir sugrįš į dangiškąją Vaikunthos buveinę.
Antanas Zabulionis

Antanas Zabulionis (1911 m. gegužės 1 d. Sprakšiuose, Vyžuonų valsčius – 1976 m. liepos 14 d. Kaune) – Lietuvos poetas, muzikantas.
VDU radijas

Istorija

VDU radijo įkūrimo pirminė idėja gimė 2009 m. ir per metus laipsniškai evoliucionavo iki galutinio rezultato. 2010 m. vasario 14 d. pirmieji šio radijo garsai pasiekė klausytojus. VDU radijo kolektyvą subūrė, jam nuo įkūrimo pradžios vadovauja Donatas Bartkus, Haroldas Urbonavičius ir Lukas Motiejūnas.

Veikla

Radijo komandą sudaro apie 30 žmonių: laidų vedėjai, naujienų redaktoriai, straipsnių rašytojai ir muzikos montuotojai. VDU radijas transliuoja studentiškajai auditorijai geriausią klubinę muziką, paskutinius hitus. Radijas aktyviai bendradarbiauja su muzikos atlikėjais, klubuose pristato savo projektus  (Seeya, Kaunas Acoustics ir kt.), rengiami aktualūs interviu, platinamos muzikos pasaulio karščiausios naujienos. Soties internetinė svetainė yra nuolat atnaujinama, o laidų formatas tobulinamas, kad pritrauktų daugiau klausytojų įdomiomis diskusijomis bei gera muzika. Taip pat ji reguliariai papildoma studentams naudinga informacija ir naujienomis apie renginius.
Liudikai

Geografija

Liudikų gyvenama teritorija yra vadinama Onegos Karelija. Ji yra į šiaurės vakarus nuo Onegos ežero ir apima dabartinį Karelijos Respublikos Kondopogos rajoną ir dalį Suojarvi rajono.
Šis regionas šiaurėje ribojasi su Baltąja Karelija, pietuose ir vakaruose – su Oloneco Karelija, o rytuose – su Onegos ežeru.
Družkivka

Istorija

Družkivka šaltiniuose minima nuo 1781 m. Statant geležinkelį 1870 m. įrengta stotis, prie kurios išaugo darbininkų gyvenvietė. Nuo XIX a. pab. pradėta vystyti pramonė. 1938 m. suteiktas miesto statusas.
2014 m. miestą trumpam buvo užėmę Donbaso sukilėliai.
Jėzus Kristus superžvaigždė

Jėzus Kristus superžvaigždė (angl. Jesus Christ Superstar) yra Tim Rice ir Andrew Lloyd Webber roko opera, pristatyta 1970 m. Joje vaizduojama evangelijose aprašytos Jėzaus istorijos interpretacija, kurios pagrindinis akcentas yra politiniai ir asmeniniai Jėzaus ir Judo nesutarimai. Operos veiksmas vyksta paskutinę evangelijose aprašytų įvykių savaitę, pradedant Jėzaus ir apaštalų atvykimu į Jeruzalę ir baigiant nukryžiavimu.
Kūrinyje aiškiai jaučiamos tikslingai įpintos XX amžiaus mąstysena ir vertybės, ironiškos užuominos į šiuolaikinį gyvenimo būdą. Filme bei sceniniame pastatyme tuo pačiu tikslu buvo naudota daug anachronizmų, pavyzdžiui, Jėzų nukryžiuoti vedantys kareiviai buvo apsirengę šiuolaikinėm kareiviškom kelnėm ir nešėsi automatus.
Svarbią vietą užima Judas, pavaizduotas kaip konfliktinė, tragiška figūra, negalinti susitaikyti su Jėzaus organizaciniais trūkumais bei pretenzijomis į dieviškumą.