google/wiki40b huggingface dataset:
Katarakta

Katarakta – lęšiuko padrumstėjimas, kuris gali sukelti regėjimo problemų. Lęšiukas susideda iš vandens ir baltymų. Kartais baltymai susijungia į gniužulėlius, todėl pablogėja regėjimas. Pradinėse stadijose katarakta gali nesukelti problemų, tačiau laikui bėgant ji gali plėstis ir apimti vis daugiau lęšiuko. Tuomet regėjimo aštrumas sumažėja, vaizdas tampa išplaukęs.

Eiga ir gydymas

Kataraktos užkluptas akies lęšiukas pamažu netenka skaidrumo, kol galiausiai susidrumsčia visai. Tada žmogus skiria tik šviesą ir tamsą, dar vėliau gali prasidėti visiškas aklumas. Kataraktą išgydyti nėra sudėtinga, yra atliekamos specialios operacijos- tai pats efektyviausias kataraktos gydymas.

Kataraktos operacijos

Kataraktos operacijos metu taikomas vietinis nuskausminimas. Su vietiniu nuskausminimu žmogus yra sąmoningas, bet akis nejautri.
Akių specialistas atlieka operaciją per mažą ertmę akyje naudodamasis mikroskopu. Ši ertmė tokia maža, jog jos dažnai neprireikia susiūti. Paprastai operacija trunka nuo 15 iki 20 minučių, tačiau ji gali trukti ir ilgiau. Operacijos metu lęšiukas su katarakta yra pakeičiamas skaidriu plastiniu lęšiuku, todėl akis po operacijos gali aiškiai matyti. Šis plastinis lęšiukas vadinamas intraokuliarinio lęšiuko implantu ir lieka akyje visam laikui. Operacija nėra atliekama lazerio pagalba, tačiau lazerinis gydymas yra kartais reikalingas po to, jei lęšiuko apvalkalas apsiblausia.
Kataraktos chirurgija  yra viena iš sėkmingiausių. Mažiau negu du procentai pacientų turi rimtų, nenumatytų komplikacijų.

Šaltiniai ir nuorodos

1. Akies iliustracija
Liga

Liga – organizmo veiklos sutrikimas. Sergančiame žmogaus organizme funkcionuoja visi organai ir sistemos, tačiau sutrinka gebėjimas prisitaikyti prie aplinkos, sumažėja ar visai pranyksta darbingumas.

Inkubacinis

Trunka nuo priežasties ar žalingo veiksnio poveikio pradžios iki pirmųjų ligos reiškinių.

Prodrominis

Trunka nuo pirmųjų ligos požymių iki išsiplėtojimo (nuo kelių valandų iki savaitės).

Kliniškai ryški liga

Laikotarpis trunka nuo kelių dienų (pvz., sergant gripu) iki kelių dešimčių metų (pvz., sergant sifiliu, tuberkulioze). Jo metu atsiranda visi ligai būdingi simptomai.
Jadvyga Putinienė

Pasiekimai

Septynis kartus Lietuvos čempionė (1970-1972, 1974, 1975, 1977, 1978, 1980), vicečempionė (1976, 1981). Septynis kartus gerino Lietuvos ieties metimo rekordą (nuo 59,10 m - 1978 iki 67,84 m - 1980). TSRS čempionato sidabro (1972), bronzos (1977) medalininkė. Europos čempionate 1978 m. Prahoje užėmė 10 vietą, 1980 m. vasaros olimpinėse žaidynėse užėmė 11 vietą.
Tautos atmintis

Tautos atmintis – Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimo centro spalvotas žurnalas, ėjęs 1996–1997 m. Vilniuje.

Istorija

Rašė apie lietuvių pasipriešinimą sovietinei ir hitlerinei Lietuvos okupacijai, pogrindžio rezistenciją iki Lietuvos nepriklausomybės atkūrimo. Spausdinti tremtinių ir rezistentų atsiminimai, represuotų asmenų sąrašai, archyvinė medžiaga apie vykdytą Lietuvos gyventojų genocidą. Tiražas 1000 egz.
Vyriausiasis redaktorius Zigmas Maliukevičius.
Mozelis (departamentas)

Mozelis (57) (pranc. La Moselle – Prancūzijos departamentas šalies šiaurės rytuose, Lotaringijos regione, pavadintas pagal to paties pavadinimo upę. Administracinis centras – Mecas (Metz). Generalinės tarybos pirmininkas Filipas Lerua (Philippe Leroy).
Departamente 9 apskritys, 51 kantonas, 27 municipaliniai susivienijimai ir 730 komunų. Plotas – 6 216 km². 1999 m. – 1 023 447 gyventojai, 165 gyv./km².

Istorija

Įsteigtas pagal Didžiosios Prancūzijos revoliucijos 1789 m. gruodžio 22 d. įstatymą nuo 1790 m. kovo 4 d. kartu su kitais 82 departamentais, padalijus Lotaringijos provinciją. 1815 m. prijungtas Sarbriukenas ir Sarluis, bet pagal 1871 m. gegužės 18 d. Frankfurto sutartį visas departamentas atiteko Vokietijai. 1919 m. Versalio sutartis vėl kraštą sugražino Prancūzijai, bet 1940 m. birželio 22 d. jis vėl buvo aneksuotas. 1944 m. Mozelį išlaisvino amerikiečiai, tačiau po karo jis prie Prancūzijos prijungtas konkordato pagrindu, Vokietijai palikus vokiškai kalbančias sritis.

Klimatas

Žiemos ilgos ir sniegingos, vasaros švelnios.

Ekonomika

Pagrindinė ekonomikos šaka – žemės ūkis.

Herbas

Prancūzijos Didžioji revoliucija buvo panaikinusi visus herbus, kaip viduramžių atgyveną. Naują Mozelio herbą 1946 m. sukūrė dailininkas heraldikas Roberas Luisas (1902–1965). Jo viršutinėje dalyje kairėje pavaizduotas Meco vyskupijos, dešinėje – Lotaringijos kunigaikštystės herbai, apačioje – Baro ir Liuksemburgo kunikaikštysčių herbai.

Politika

Departamentą Prancūzijos senate atstovauja 5 senatoriai, Atstovų rūmuose – 10 deputatų. Generalinę tarybą sudaro 56 nariai, kurių po pusę renkami kas trejus metus šešerių metų kadencijai.
Ivanas Luckevičius

Biografija

Gimė 1884 m. sausio 29 d. Šiauliuose, bajoro Jano Luckevičiaus šeimoje. 1890-1897 m. mokėsi Liepojos gimnazijoje. 1897-1902 m. Minsko gimnazijoje. 1902 m. baigė Maskvos archeologijos institutą. 1905 m. teisę Sankt Peterburgo universitete. 1903 m. dėl politinės veiklos nuteistas kalėti. 1905 m. buvo vienas iš baltarusių socialdemokratų asamblėjos įkūrėjų. 1906-1908 m. nelegaliai gyveno Vilniuje. Buvo vienas iš laikraščio Naša Niva įkūrėjų. Buvo vienas iš Baltarusijos Liaudies Respublikos deklaracijos iniciatorių. Kartu su jaunesniu broliu Antonu, V. Lastouskiu, kitais sukūrė Baltarusijos valstybingumo teorinius pagrindus, pasisakė už lygiateisius Baltarusijos santykius su kaimyninėmis Lietuvos, Lenkijos, Rusijos ir Ukrainos valstybėmis. Kolekcionavo retus eksponatus (monetas, kardus, šarvus, tautodailę) susijusius su baltarusių istorija ir kultūra. Visi šie eksponatai buvo eksponuojami 1921 m. įkurtame Vilniaus baltarusių muziejuje. 1919 m. buvo vienas iš Vilniaus baltarusių gimnazijos įkūrėjų. Susirgęs tuberkulioze išvyko gydytis į Zakopanę, kur mirė 1919 m. rugpjūčio 20 d., 1991 m. pelenai atgabenti į Rasų kapines.
Naujosios Akmenės herbas

Herbo aprašas

Skydo juodame lauke raudonas ratas su auksiniais ugnies liežuviais, sidabrinėje skydo galvoje – du raudoni sukryžiuoti kirtikliai, galvos viršuje, smaigaliai nukreipti žemyn.
Tai simbolizuoja iš gelmėse slūgsančių klinčių išgaunamą cementą.

Istorija

Pirmą kartą sukurti Naujosios Akmenės herbą bandyta 1969-1970 m. Tuomet dailininkui A. Švažui siūlyta herbe pavaizduoti dvi arba tris kelnes (mūrininkų darbo įrankis), komponuojant jas su penkiakampe žvaigždute viršuje arba dantračiais bei kitais panašiais dalykais. 1970 m., bebaigiant daryti miesto herbą (trys kelnės ir virš jų žvaigždutė), Heraldikos komisijos veikla sustabdyta, uždraustas herbų naudojimas (Lietuvos heraldikos komisijos 1969-1970 m. posėdžių protokolai).
Prie miesto herbo sugrįžta po beveik 30 metų. Heraldikos komisijoje apsvarsčius anksčiau siūlytus motyvus, nutarta jų atsisakyti ir ieškoti naujų, kurie labiau atspindėtų Naujosios Akmenės miesto specifiką, jos atsiradimo istoriją. Iš kelių dailininko Arvydo Každailio pasiūlytų variantų, pritarus vietos gyventojams, nuspręsta herbe pavaizduoti du simbolius. Į sidabrinę skydo galvą įdėti du raudonus sukryžiuotus kirtiklius, o pagrindiniame juodame lauke pavaizduoti raudoną auksu liepsnojantį ugnies ratą. Istoriniai kirtikliai simbolizuotų senąją kalnakasybą (klinčių gamybą), o raudonas liepsnojantis ratas primintų pagrindinį miesto atsiradimo ir vietos verslo šaltinį – cemento gamybą.
Naujosios Akmenės herbą Lietuvos heraldikos komisija aprobavo 1998 m. balandžio 9 d. (Komisijos posėdžio protokolas Nr. 187). Tų pačių metų balandžio 17 d. herbą Lietuvos Respublikos Prezidentas patvirtino dekretu Nr. 46.
Herbo etalono autorius – dailininkas Arvydas Každailis.
Didysis Padubysio miško ąžuolas

Didysis Padubysio miško ąžuolas – Kelmės rajono savivaldybės saugomas botaninis gamtos paveldo objektas, esantis šalia Mosteikių kaimo, Tytuvėnų apylinkių seniūnijoje. Medis įregistruotas Saugomų teritorijų kadastre 2010 m. gruodžio 29 d.
Ąžuolas galiūnas auga Padubysio miško pirmame kvartale. Nuorodomis nepažymėtas. Pasiekiamas iš kelio  157  Kelmė–Tytuvėnai  ties Dubysos slėniu pasukus į pietus pagal nuorodą „Bulavėnai 5 km“. Pavažiavus žvyrkeliu apie 0,5 km, toliau apie 0,3 km eiti į kairę per lauką iki miško masyvo kampo. Medis auga nedidelėje proskynoje tankiame miške, apie 100 m nuo lauko pakraščio. Prie ąžuolo išlikęs buvusio informacinio stendo geležinis strypas.
Kinarai

Kinarai, kimnarai (skr. किंनर = kiṃnara, 'kas per žmogus?') – indų mitologijos mitinės būtybės. Dažniausiai būna pusiau žmogaus, pusiau kokio nors gyvūno (arklio, paukščio) pavidalo. Iš dalies atitinka graikų chimeras.
Hinduizme kinarai laikomi rišio Kašjapos vaikais (kaip ir rakšasai, nagai, beždžionės), arba Brahmos palikuonys, atsiradę iš jo kojų. Kartu su gandharvais laikomi dangiškaisiais dainiais ir muzikantais, bei prijungti į Kuberos palydą. Vėliau sutapatinami su kimpurušais (į žmones panašiomis žvėriškomis būtybėmis).
Kinarai taip pat žinomi budistinėje mitologijoje, jų mitologija paplitusi Pietryčių Azijoje, Tibete. Džainizmo mitologijoje kinarai priklauso vyantara („tarpininkų“) kategorijai.
Ona Lodienė

Biografija

Prienų UAB „Gyvenimas“ vyr. finansininkė.
2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Birštono skyriaus narė.
1990–1995 m. Birštono tarybos deputatė, nuo 2004 m. Birštono savivaldybės tarybos narė.
Stepinė kamanė

Biologija

Kamanės motinėlė 20–22 mm, darbininkė apie 14 mm, patinėlis 15 mm dydžio. Krūtinėlė padengta juodais ar juodai rusvais plaukeliais, neretai, ypač pas patinėlius, su geltonų, pilkų ar rausvų plaukelių priemaiša priekyje. 3–6 nugarėlės segmentai padengti oranžiniais (patinėlių) arba raudonais (patelių) plaukeliais.
Gyvena sausokose natūraliose ar smarkiai sulaukėjusiose kultūrinėse pievose, ypač esančiose kalvų šlaituose. Lanko įvairių augalų žiedus, bet dažniau nutupia ant ežeininių augalų: vaistinių godų, paprastųjų ežeinių bei raudonųjų dobilų. Intensyvios žemdirbystės vietose kamanėms gali pritrūkti maisto, dėl to šeimos nusilpsta, užaugina mažai palikuonių. Šeimas sudaro iki 50–70 individų. Įsirengia požeminius lizdus. Žiemoja tik apvaisintos patelės. Peržiemojusios jos pasirodo gana vėlai – gegužės antroje pusėje. Patinėliai užauga liepos pabaigoje ir kartu su darbininkėmis aptinkami iki rudens.

Populiacija Lietuvoje

Rūšis Lietuvoje saugoma nuo 1976 m. 1935–1939 m. ją aptiko ir surinko individų pavyzdžius gamtininkas Valerijonas Straševičius (1885–1968). Stepinės kamanės surastos prie Augustavo ir Naujadvario (Panevėžio raj.). Panevėžio kraštotyros muziejuje eksponuojama paties gamtininko 20 kamanių kolekcija. 1980 m. stepinė kamanė rasta prie Obelijos ežero (Alytaus raj.), 1986 m. – prie Seirijų (Lazdijų raj.), 1999–2000 m. keliose vietose tarp Kalvarijos ir pasienio su Lenkija. Spėjama, kad šiuo metu dar gyvena į vakarus nuo Kalvarijos iki Vištyčio ežero.
1999 m. Lietuvos paštas išleido pašto ženklą, skirtą stepinei kamanei.
Schwarzbier

Schwarzbier (vokiškai juodasis alus) – iš Vokietijos kilusi lager tipo (apatinės fermentacijos) alaus rūšis, pasižyminti nepermatoma juoda spalva bei stipriu, šokoladą primenančiu skoniu. Alkoholio tūris paprastai svyruoja tarp 4,8-8 %.
Šis alus savo juodą spalvą įgauna nuo tamsiojo salyklo, kuris, savo ruožtu, tokią spalvą įgyja skrudinimo metu.
Istoriškai Vokietijoje juodasis alus buvo gaminamas kaip elis – su viršutinės fermentacijos mielėmis. Schwarzbier šaknys yra Tiuringijoje ir Saksonijoje, 1390 m. dokumentuota pirmoji gaminama juodojo alaus rūšis – Braunschweiger Mumme (Braunšveigo mieste). 1543 pirmoji dokumentuose paminėta Tiuringijos juodojo alaus rūšis – Köstritzer – gaminama iki šiol.
Rytinėje Vokietijos dalyje iki šiol gaminama daugybė juodojo alaus variantų. Šis alus patiekiamas kartu su juoda duona ir sūriu, gerai tinka prie marinuotos mėsos.
Klaipėdos regiono aplinkos apsaugos departamentas

Veikla

Departamentas užtikrina teisėtumą ir teisėtvarką aplinkos apsaugos ir gamtos išteklių naudojimo srityje, vykdo aplinkos apsaugos valstybinę kontrolę, išskyrus aplinkos apsaugos valstybinę kontrolę cheminių medžiagų ir preparatų tvarkymo srityje.
Veiklos teritorija apima Klaipėdos miesto, Klaipėdos rajono, Kretingos rajono, Neringos miesto, Palangos miesto, Pagėgių, Skuodo rajono, Šilutės rajono, Šilalės rajono, Tauragės rajono savivaldybių teritoriją, Lietuvos Respublikos teritorinę jūrą ir išskirtinę ekonominę zoną.
Marija Dilon

Biografija

Gimė 1858 m. spalio 27 d. Panevėžyje. Vaikystėje su tėvais išvyko gyventi į Sankt Peterburgą. 1879-1888 m. mokėsi dailės mokykloje. Baigusi mokslus kasmet su savo darbais dalyvavo įvairiose parodose. Daugiausiai kurdavo elegantiškas nuogų moterų skulptūras. Sukūrė paminklą Nikolajui Lobačevskiui Kazanėje, carui Aleksandrui II Černigove. Ištekėjo už dailininko Teodor Buchholz (1857-1942). Mirė 1932 m. spalio 14 d. Leningrade.
Linas Adomaitis

Linas Adomaitis (Adoms, g. 1976 m. balandžio 10 d., Kaune) – smuikininkas, muzikos atlikėjas ir prodiuseris, kompozitorius, radijo diskžokėjas.

Biografija

Gimė profesionalaus smuikininko šeimoje. 1983–1994 m. mokėsi Kauno Juozo Naujalio muzikos gimnazijoje. Nuo 1994 m. Lietuvos muzikos akademijos Kauno fakultete studijavo smuiko specialybę (bakalauras) ir garso režisieriaus specialybę (magistras).

„L+“ era

1995 m. debiutavo jo įkurtas mišrus kvartetas „L+”. Švelnios popmuzikos melodijos ir harmoningas r’n’b stiliaus dainavimas grupei greitai pelnė žiūrovų ir kritikų simpatijas. 1997 m. „L+” laimėjo prestižinį Lietuvos popmuzikos apdovanojimą „Bravo”, skirtą „metų debiutui”.
Grupė išleido albumus: „Pasilik“ (1997 m.), „Lauko vidury“ (1998 m.), „Noriu pakalbėt“ (1998 m.), „Namai“ (1999 m.), rinkinį „Geriausios Dainos“ (2000 m.), singlus: „Ar tu ją matei“ (1997 m.), „Noriu sutikt tave“ (1998 m.), bendradarbiavo su daugeliu populiarių Lietuvos atlikėjų, surengė apie 500 koncertų ir įrašė keletą dainų su Lietuvos radijo orkestru. 2000 m. kvarteto nariai nusprendė išsiskirstyti.

Vėlesnė karjera

Iširus „L+”, pradėjo solinę karjerą. Adomso slapyvardžiu išleido pirmąjį solinį albumą bei sukūrė muzikinį projektą „UAB Music”, pradėjo vesti r’n’b muzikos laidas radijo stotyje „Laba’s FM”.
2004 m. kartu su Simona Jakubėnaite dalyvavo Eurovizijos dainų konkurse Stambule, kuriame atliko dainą „What’s happened to your love?“, tačiau į finalą nepateko.
2005 m. spalio 12 d. Kauno sporto halėje pristatytas L. Adomaičio sukurtas Kauno „Žalgirio” himnas „Mes ateinam nugalėti”, kurį jis atliko su Kauno valstybiniu choru. Kartu su krepšininku Tanoka Berdu ir poetu Bjornu Hansenu sukurta nuotaikinga funk stiliaus radijo versija.
2008 m. rugsėjo 22 d. MTV Lietuva, MTV Latvija ir MTV Eesti kanalais pradėta transliuoti dvi dainos „Window of my soul“ versijos ir du klipai. Prie vieno iš jų muzikos prodiusavimo prisidėjo L. Adomaičio brolis Marijus Adomaitis (Basanov).
Kova (laikraštis)

„Kova“ – Lietuvos socialdemokratų organizacijos užsienyje (LSDOU) dvisavaitis laikraštis.
1930 m. lapkričio 20 d. – 1932 m. gruodžio mėn. buvo leidžiamas Berlyne. Redagavo Jonas Januškis ir Vytautas Kauneckas. Buvo išleisti 37 numeriai.
J. Januškis bandė atgaivinti laikraščio leidimą Paryžiuje, į kurį pabėgo Vokietijoje į valdžią atėjus nacistams. Čia 1934 m. išėjo vienas, 1936 m. – du numeriai.
Okajamos prefektūra

Istorija

Iki Meidži restauracijos prefektūros vietoje buvo Bičiu, Bidzeno ir Mimasakos žemės.

Geografija

Okajamos prefektūra šiaurėje ribojasi su Totorio prefektūra, rytuose – su Hiogo prefektūra ir vakaruose – su Hirošimos prefektūra. Pietuose prefektūros krantus skalauja Vidinė jūra, kurioje yra net 90 salų.

Miestų, miestelių ir kaimų susijungimai

Nuo 2004 m. spalio mėn. įvykdyta 18 sujungimų. Paskutinis įvykdytas 2007 m. sausio 22 d., Akaivos ir Micu apskritys buvo prijungtos prie Okajamos miesto.
Danielius Kiršys

Danielius Kiršys (g. 1953 m. gegužės 17 d. Rietave) – Lietuvos baleto artistas, pedagogas.

Biografija

1972 m. baigė Maskvos choreografijos mokyklą. 1972–1993 m. Lietuvos operos ir baleto teatro solistas. Nuo 1984 m. Čiurlionio menų mokyklos Baleto skyriaus (1986–2001 m. Vilniaus baleto mokykla) pedagogas, nuo 1994 m. Lietuvos operos ir baleto teatras režisieriaus padėjėjas. Gastroliavo Bulgarijoje, Vokietijoje, Graikijoje, Turkijoje.
Žymesni mokiniai: Mindaugas Baužys, Nerijus Juška, Aurimas Paulauskas.
Viktoras Žeimys

Viktoras Žeimys (1934 m. liepos 17 d. Gargžduose, Klaipėdos r.), choro dirigentas ir pedagogas.

Biografija

Mokėsi Gargždų vidurinėje mokykloje, o 1951–1958 su pertrauka (tarnavo sovietinėje armijoje) choro dirigavimo mokėsi Klaipėdos muzikos mokykloje (dėst. K. Griauzdė ir A. Buzys). 1958–1963 choro dirigavimo studijas tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (vyr. dėst. A. Armino klasė). Studijų metais vadovavo Vilniaus miesto įvairiems vokaliniams ansambliams.
1963–1965 Kelmės rajoninių kultūros namų meno vadovas, chorų ir vokalinių ansamblių organizatorius, koncertų rengėjas. 1965–1967 Lietuvos valstybinio radijo ir televizijos garso režisierius, vyrų vokalinio okteto dalyvis. Keletą metų buvo Vilniaus skaičiavimo mašinų gamyklos vyrų choro „Elektronika“ chormeisteris ir vyrų vokalinio ansamblio vadovas. 1968–1988 Lietuvos valstybinio akademinio dainų ir šokių liaudies ansamblio „Lietuva" vyr. chormeisteris. Chorą parengė daugeliui koncertinių programų, su juo koncertavo Lietuvoje ir užsienyje.
Nuo 1988 Vilniaus kultūros mokyklos (konservatorijos) choro dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytojas, 1988–1993 moksleivių choro studijos vadovas.
V. Žeimys – respublikinių dainų švenčių konsultantas, chorų ir ansamblių apžiūrų bei konkursų žiuri narys, 1970, 1980 ir 1985 respublikinių dainų švenčių dirigentas. 1977 jam suteiktas nusipelniusio artisto garbės vardas.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Pirmasis Jono laiškas

Pirmasis Jono laiškas – viena iš Naujojo Testamento knygų.
Kaip manoma, šis laiškas parašytas, kad atremtų ankstyvas gnosticizmo apraiškas, skleistas buvusių Bažnyčios narių. Jie atskyrė dvasią (gėrį) ir materiją (blogį). Šis požiūris neigė žmogišką Jėzaus prigimtį, kuri turėjusi būti arba „apsimestinė“, arba tik laikina. Gnostikų manymu, Kristus, būdamas dvasia, negalėjęs mirti. Savo laiške apaštalas Jonas parodo, kad tokios idėjos atmeta krikščionių mokymo esmę.

Turinys

Pirmajame Jono laiške kalbama apie vaikščiojimą šviesoje ir artimo meilę, tiesą ir melą, tikėjimą, kad Jėzus Kristus, Dievo Sūnus, iš tiesų gyveno. Taip pat rašoma apie tikėjimo pergalę, laiško pabaigoje pateikti baigiamieji pamokymai.

Autorius ir parašymo laikas

Šio laiško idėjos ir dėstymo būdas labai artimi Evangelijai pagal Joną, todėl Pirmasis Jono laiškas priskiriamas tam pačiam autoriui. Visgi nėra žinoma, kas buvo parašyta pirmiau. Tradiciškai manoma, jog Evangelija pagal Joną bei Pirmasis Jono laiškas buvo parašyti I a. pabaigoje, kai krikščionių tikėjimas per 50 ar 60 metų jau buvo išplitęs po didžiąją Romos imperijos dalį. Kaip teigia tradicija, Jonas paskutiniuosius savo gyvenimo metus praleidęs Efeze. Nėra aišku ir tai, kuriems krikščionims skirtas laiškas. Yra šiuolaikinių mokslininkų, manančių, kad Pirmąjį Jono laišką parašė kitas asmuo nei Evangeliją pagal Joną. Pasak jų, šio laiško autorius sąmoningai mėgdžioja Evangelijos pagal Joną turinį ir stilių.
Čiuvašijos herbas

Čiuvašijos herbas – oficialus Čiuvašijos respublikos simbolis, patvirtintas 1992 m. balandžio 29 d.

Herbo aprašas

Herbo skydas figūrinis, su plonu auksiniu kontūru, skydo laukas auksinis, papėdė – raudona. Mobilioji figūra – iš papėdės išaugęs raudonas pasaulio medžio simbolis (čiuvašų nacionalinio ornamento elementas) iš raudonų linijų.
Virš skydo trys auksinės aštuonkampės žvaigždės (kryžiai su trumpais skersiniais, kurių galuose simetriškai išpjauti statūs trikampiai) raudonais apvadais. Skydo apatinė pusė apsupta raudona juosta su auksiniu apvadu, kurioje yra užrašas auksinėmis raidėmis Чăваш Республики – Чувашская Республика ('Čiuvašijos respublika'). Iš juostos galų į viršų auga po du auksinius apynių lapus, o į tarpą tarp skydo ir juostos nulinkusios auksinės apynių spurgos.
Kalnų perėja

Kalnų perėja – įduba, slėnis, žemesnė vieta kalnuotoje teritorijoje, tinkama kirsti kalnų grandinę, dažniausiai iš upių slėnių. Per perėjas paprastai driekiasi automobilių keliai, geležinkeliai, pėsčiųjų takai. Nuo senovės laikų perėjos vaidindavo labai svarbų vaidmenį, kadangi jos jungdavo kalnų atskirtas tautas, jomis eidavo prekybiniai keliai. Ir dabar perėjos yra strategiškai svarbios vietos, todėl sutrikdžius susisiekimą jomis, įveikti kalnų masyvą gali prireikti daug daugiau laiko ir pastangų.
Aukščiausios kalnų perėjos pasaulyje yra Himalajuose: Marsimik La (5582 m), Semo La (5565 m), Chardung La (5359 m). Kitos svarbios perėjos: Kilikijos Vartai, Chaibero perėja, Didžiojo Sen Bernaro perėja, Tarptautinė Los Libertadoreso perėja.
Iš visų kalnynų daugiausia perėjų turi Alpės, kur jų žinoma per 100.
Reikalų patikėtinis

Reikalų patikėtinis (pranc. chargé d’affaires) yra diplomatas, diplomatinės atstovybės užsienio valstybėje ar prie tarptautinės organizacijos vadovas, neturintis ambasadoriaus rango.

Laikinasis reikalų patikėtinis

Laikinasis reikalų patikėtinis (pranc. chargés d’affaires ad interim) skiriamas, kai ambasadorius laikinai negali eiti savo pareigų arba kol diplomatinei atstovybei bus paskirtas nuolatinis reikalų patikėtinis.
Laikinasis reikalų patikėtinis atstovauja savo valstybei užsienio valstybėje ar tarptautinėje organizacijoje ir vadovauja diplomatinei atstovybei. Vadovaudamas diplomatinei atstovybei, laikinasis reikalų patikėtinis turi tokias pat teises ir pareigas kaip ir diplomatinis atstovas.
Sognė ir Fjurdanė

Geografija

Apskrities paviršius kalnuotas, gausiai išraižytas fjordų. Svarbiausi fjordai yra Sognės fjordas ir Neriojaus fjordas. Jie giliai įsiterpia į žemyną ir turi daug atšakų. Sognėje ir Fjurdanėje yra keletas žymių krioklių – Ramnefjelsfosenas, Vetisfosenas ir kt. Čia telkšo giliausias Europos ežeras Hornindalsvatnetas, yra didžiausias žemyninės Europos ledynas Jostedalio ledynas. Jūros pakrantėje gausu salų. Sulundo savivaldybėje yra toliausiai į vakarus (neskaitant valdų) nutolusi Norvegijos vieta – maža negyvenama Holmeboeno salelė.
Tikrojo Jėzaus bažnyčia

Tikrojo Jėzaus bažnyčia (kin. 真耶稣教会) – nepriklausoma protestantiška krikščioniškos pakraipos tikinčiųjų bendruomenė, įkurta Pekine (Kinijoje) 1917 m. Vienija apie 1,5 mln. tikinčiųjų.
Alsėdžių valsčius

Alsėdžių valsčius buvo šiaurės vakarų Lietuvoje. Centras – Alsėdžiai.
Junda

Junda (Janda) – hipotetinė lietuvių karo deivė.
Rašytiniuose šaltiniuose šis žodis sutinkamas tik vieną kartą: Ipatijaus metraštyje (1258 m.) rašoma, kad Romanui atvykus su lietuviais prie miesto, lietuviai, nieko nežinodami, puolė miestą <…> reiškė nepasitenkinimą ir spjaudė, saviškai tardami „janda“ (rus. янда), šaukėsi savo dievų Andajo ir Divirikso, ir minėjo visus savo dievus<…>.
Dalis tyrinėtojų, pvz. Vilhelmas Manhartas manė, kad janda yra laiko, likimo deivė, būta manymų, kad tai karo deivė. Kita vertus, tai galėjęs būti šaltinio autorių nesuprastas keiksmas ar koks kitas žodis.
Panemunėje, kur Liekė įteka į Nemuną ir kur Lapupis įsilieja į Liekę (Kauno raj.), šių trijų upių apjuostas stovi Jundakalnis. Pasakojama, kad senų senovėje čia buvęs karo deivės Jundos alkas. Pradėjus kraštą pulti kryžiuočiams, šioje vietoje pastatyta bajoro Šėtos pilis.