google/wiki40b huggingface dataset:
Dignajos piliakalnis

Aplinkiniai piliakalniai

Biržų piliakalnis 20 km
Kauprės piliakalnis 27 kmDzirkalių piliakalnis 30 kmJersikos piliakalnis 1 kmGribtainių piliakalnis 40 kmAnspokių piliakalnis 37 kmPakšanų piliakalnis 28 kmDvietės piliakalnis 25 kmDzenės piliakalnis 9 km
Askolos kultūra

Askolos kultūra – mezolitinė archeologinė kultūra, 8 – 7 tūkstantmetyje pr. m. e. paplitusi Suomijoje ir Karelijoje.

Kultūra

Dauguma Askolos kultūros gyvenviečių yra Askolos apylinkėse netoli Porvo miesto (Suomija) ir Kemės upės baseine (Karelija). Pagrindiniai įrankiai – kirviai platėjančiais ašmenimis, kaltai, viduriniai, kampiniai ir šoniniai rėžtukai, galiniai gremžtukai, kūgio formos skaldytiniai ir muštukai – buvo gaminami iš kvarco bei skalūno, gremžtukai – iš nuoskalų. GAminiai grubios formos, retušas smulkus.
Gyventojai vertėsi medžiokle, žvejyba ir maisto rinkimu. Kai kurie archeologai šią kultūrą laiko vietine Komsos kultūros versija, kiti priskiria Suomusjarvio kultūrai, kuri dominavo Suomijoje mezolito laikotarpiu.
Terence Hill

Biografija

Terensas Hilas gimė Venecijoje, Italija. Jo motina buvo vokietė ir Antrojo pasaulinio karo metais šeima gyveno mažame miestelyje Lomače (Lommatzsch) Saksonijoje. Į Italiją jie persikėlė 1944 metais ir apsistojo tėvo gimtajame Umbrijos regione.
Pirmieji bandymai kine įvyko Terensui sulaukus 11. 1951 metais jis gavo didesnį vaidmenį režisieriaus Dino Risi filme „Atostogos su gangsteriu“. Nuo tada Terensas nuolatos filmavosi, tačiau tuo pat metu ir studijavo filosofiją universitete.
1959 metais Terensas, tuo metu žinomas savo tikruoju vardu ir pavarde, gavo vaidmenį filme „Hanibalas“. Jame taip pat nedidelį vaidmenį atliko Badas Spenceris (taip pat tikruoju vardu - Carlo Pedersoli), tačiau filmavimo aikštelėje jiedu nesusitiko. Tais pačiais metais Terensas nusprendė atsidėti vaidybai.
1963 metais jis vaidino režisieriaus Luchino Visconti Oskarui nominuotame filme „Leopardas“, sulaukusiame didelio pasisekimo, ir atkreipė dėmesį į save.  1964 metais Terensas persikėlė į Vokietiją, kur keletą metų sėkmingai vaidino nuotykių filmuose bei keliose Karlo Mėjaus romanų ekranizacijose.
1967 metais jis grįžo į Italiją ir filmuojant juostą „Dievas atleidžia... Aš ne!“ antrą kartą susitiko Badą Spencerį, tik šį kartą abiem teko pagrindiniai vaidmenys. Iš viso Terensas ir Badas kartu vaidino 18 filmų ir tapo populiariu komedijų filmų duetu ne tik Italijoje. Daugelyje filmų jų personažai buvo identiški: Terenso herojai linksmi, atsipalaidavę, linkę į avantiūras, tuo tarpu Bado įtarūs, niurūs, pasitikintys savo fizine jėga. Jų filmuose gausu susišaudymų, muštynių ir humoro.
1968 metais Terensas pakeitė savo vardą iš Mario Girotti. Tai lėmė prodiuserių, norėjusių labiau įsimenamo vardo, įtaka. Nepaisant itališkos kilmės, Terenso personažai Italijoje kurtuose filmuose būdavo dubliuojami. Net 18 filmų tai darė Pino Locchi.
1970 ir 1971 metais Terensas ir Badas kartu vaidino komiško vesterno dilogijoje „Mano vardas Trejybė“ ir „Mano vardas vis dar Trejybė“. Pradžioje Trejybės (arba Triniti) vaidmuo buvo pasiūlytas Frankui Nero, tačiau šis dėl užimtumo kituose projektuose jo atsisakė. Tada filmo režisierius nusprendė pasirinkti Terensą ir šie filmai atnešė jam ir Badui Spenceriui pasaulinį pripažinimą.
1973 metais Terensas, kartu su Henry Fonda vaidino garsiame Sergio Leone filme „Mano vardas Niekas“. Šis filmas išliko Terenso mėgstamiausiu per visą aktoriaus karjerą.
1977 metais aktorius persikėlė į Holivudą, kur jo pirmuoju filmu JAV tapo „Ponas Milijardas“.

Asmeninis gyvenimas

1967 metais Terensas vedė Lori Zwicklbauer, kuri vėliau pavardę pakeitė į Hill. 
Lori Hill yra parašiusi scenarijus TV filmams „Lucky Luke“ ir „Don Camillo“, kuriuose vaidino jos vyras. 
Pora užaugino 2 vaikus. Dukra Jess Hill (g. 1969) taip pat dirba kino pramonėje ir yra vaidinusi kelete filmų.
Įsūnis Rossas Hillas 1990 metais žuvo avarijoje JAV.
Šiuo metu aktorius su žmona gyvena Masačusetse.
Antanas Kuras

Antanas Kuras (g. 1947 m. sausio 2 d. Kuklikiuose, Šakių apskritis) – Lietuvos neurobiologas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

Biografija

1972 m. baigė Kauno medicinos institutą. 1993 m. habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.
1964–1966 m. dirbo Šakių vidurinėje mokykloje. Nuo 1969 m. dirba Kauno medicinos institute (nuo 1998 m. Kauno medicinos universitetas), nuo 2001 m. KMU Biomedicininių tyrimų instituto Neurofiziologijos laboratorijos vedėjas.

Mokslinė veikla

Mokslinių tyrimų sritys – sinapsinio perdavimo fiziologija ir farmakologija, neuronų tinklų funkcionavimo mechanizmai, mažos varžos mikroelektrodų gamybos technologijos. Paskelbė daugiau kaip 20 mokslinių straipsnių. 5 išradimų autorius.
Realgaras

Realgaras – sulfidų klasės mineralas, arseno sulfidas. Cheminė formulė As₄S₄ (kartais rašoma AsS).
Gamtoje randamas monoklininių kristalų, miltelių, granulių pavidalu. Mineralas nusėda žematemperatūrinėse hidrotermose, sublimuojasi iš vulkaninių dujų, taip pat susidaro karbonatinėse ir molio uolienose. Kartu su realgaru dažnai pasitaiko kitų arseno mineralų – auripigmento, arsenolito ir kitų.
Mineralo kietumas pagal Moso skalę 1,5-2.
Realgaro spalva raudona su gelsvu atspalviu.
Mineralas randamas Vokietijoje, Rumunijoje, Čekijoje, Makedonijoje, Rusijoje, Čilėje, JAV.
Poliklinika (grupė)

Poliklinika – 2004 m. susikūrusi pop muzikos grupė iš Klaipėdos, kurianti dainas apie Lietuvos pop muzikos kultūrą.

Istorija

Pasak legendos, Polikliniką vieno didelio Lietuvos miesto ligoninėje įkūrė tikri gydytojai. Būgnininkas Rudolfas yra grupės siela, jo asistentas Skirmantas groja dviem gitaromis ir bosu, o vokalistas Dangis dar laisvai valdo ir barškučius. Grupės vadybininkė ir atstovė spaudai laikinai yra ligoninės sekretorė Božena, kuri kartais būna labai pikta.
Taip pat tvirtinama, kad po operacijų, dar kraujui nenudžiuvus, Rudolfas ir jo pirmasis asistentas Skirmantas skubėdavo į vietinį barą „Atskalūnas“ ir grodavo grupės „Coldplay” koverius. Vėliau, kai žiūrovai pradėjo skųstis, kad „Coldplay” skamba keistai be vokalo, jie susirado talentingą dainininką Dangį. Galiausiai, vaikinai įdarbino Dangį ligoninėje, kad šis galėtų pastoviai repetuoti. Pavyzdžiui, kartais užmigdydavo pacientus be narkozės, vien tik savo lopšinėmis.
Grupės manymu, „Padavėjas Stano” yra geriausia lietuviška daina nuo SH baladės „Sumaišyk mane su cukrum” laikų. „Kaip ironiška, kad daina apie lietuviškos muzikos negalią yra tokia nuoširdi ir stipri. Grupės idėja yra kovoti prieš blogą muziką gera muzika. Ir pirmiausiai mes įvardinsime, kas yra blogiečiai. Vieną jau žinome, kitų laikas – netrukus”, – cituojamas grupės būgnininkas Rudolfas.
Eškolo šiluminė jėgainė

Istorija

1953 m. Izraelio vyriausybė priėmė sprendimą statyti elektrinę šalies pietuose. 1958 m. buvo pradėta eksploatuoti Eškolo šiluminė jėgainė, kurios pajėgumas tada buvo tik 145 MW.
Jėgainė pavadinta premjero Levi Eshkol garbei.

Pajėgumai

Jėgainė pajėgi pagaminti 1449 MW elektros energijos ir tai 7,3 % IEK tiekiamo energijos kiekio. Trečia pagal pajėgumą jėgainė šalyje.
Jėgainė pastatyta taip, kad prireikus gamtines dujas būtu galima pakeisti mazutu ar fuel-oil. Reikiamą kurą elektrinei gali tiekti Ašdodo uostas.
Mokslotyra

Mokslotyra – Lietuvoje nuo 1998 m. leidžiamas mokslinis leidinys.
Žymiausi mokslotyros atstovai Lietuvoje yra Romualdas Broniukaitis (žurnalo „Mokslotyra" vyr. redaktorius), Ona Voverienė (žurnalo atsakingoji sekretorė), Stasys Biziulevičius, Ina Dagytė.
Baltijos valstybės

Demografinė padėtis

Atkūrus nepriklausomybę, Baltijos šalyse kilo ekonominių problemų. Smuko demografiniai rodikliai, sumažėjo gimstamumas, padidėjo mirtingumas. Gyventojų prieaugis tapo neigiamas.
Pastaraisiais metais Baltijos šalių ekonomika kyla, gerėja žmonių gyvenimo lygis, tačiau gimstamumas išlieka labai mažas. Prognozuojama, kad iki XXI a. vidurio gyventojų skaičius Lietuvoje sumažės ketvirtadaliu, Latvijoje ir Estijoje – trečdaliu.

Energetika

Baltijos šalys neturi didelių naftos, gamtinių dujų ar akmens anglių telkinių. Taigi didžiąją išteklių dalį įsiveža iš kitų valstybių. Dėl ypatingos geografinės padėties daugiausia žaliavų šios šalys importuoja iš Rusijos.
1964 m. Latvijoje mažame miestelyje Adze, netoli kaimo Gudenieki, išgauta nafta. Vėliau naftos paieška buvo tęsiama Baltijos jūros šelfe, kur atrasta keletas perspektyvių naftos gavimo vietovių. TSRS okupacijos laikotarpiu išgręžti 93 tyrimo gręžiniai. Naftos gręžiniai nebuvo eksploatuojami, nes jos ištekliai buvo pigiai gaunami iš Rusijos. Didesnio dėmesio naftos gręžiniai sulaukė Latvijai atgavus nepriklausomybę 1991 metais. Buvo kilęs net diplomatinio pobūdžio „karas” su artimiausia kaimyne ir partnere Lietuva dėl naftos atsargų Baltijos jūroje. Pagal įvarius vertinimus Latvijos naftos atsargos svyruoja nuo 250 iki 730 milijonų barelių.
Estija ir Lietuva pagamina daug elektros energijos, Latvija – gerokai mažiau. Estijoje didelę reikšmę turi vietinės naudingosios iškasenos – skalūnai, kurių gavybą ir naudojimą Estija rengiasi didinti.
Iki 2009 m. Lietuvoje apie 70 % visos elektros energijos pagamindavo Ignalinos atominė elektrinė. Sustabdžius elektrinės veiklą, energiją gamina šiluminės, vandens, vėjo ir saulės jėgainės.
Didžiąją Latvijos elektros energijos dalį gamina Dauguvos upėje įrengtos galingos vandens jėgainės. Likusią dalį šalis importuoja iš Lietuvos ir kitų valstybių.
2007 m. pradėtas tarpvalstybinis Baltijos šalių elektros tinklų sinchronizacijos projektas, kuriuo siekiama atskirti šalių elektros tinklus nuo BRELL žiedo ir sinchronizuoti su Kontinentiniu Europos tinklu. 2019 m. birželio 20 d. Europos Komisijos vadovai Briuselyje patvirtino darbų kalendorių, kaip Baltijos šalių elektros tinklus atjungti nuo posovietinės sistemos ir sinchronizuoti su Vakarų Europa.
Branevas

Istorija

Braunsbergas buvo įkurtas Teutonų ordino 1255 metais prie Pasargės upės kranto. 1461 metais miestas atiteko Lenkijai ir su nedidelėmis pertraukomis jai priklausė iki 1773 metų, kai vėl tapo Rytų Prūsijos dalimi.
Iki XX a. miestas priklausė R. Prūsijai, buvo Braunsbergo apskrities centras.
Karolis I Rumunas

Biografija

Hohencolernų-Zigmaringenų dinastijos pradininkas. Žmona Elžbieta Vied, duktė Marija (1870–1874 m.)

Valdymas

Kunigaikščiu išrinktas, kai buvo nuverstas Aleksandras Jonas Kuza. Provokiškos orientacijos. 1883 m. sudarius slaptą sutartį su Vokietija ir Austrija-Vengrija Rumunija prisidėjo prie Trilypės sąjungos.
Valdant Karoliui I 1878 m. Rumunija tapo nepriklausoma nuo Turkijos ir 1881 m. buvo paskelbta karalyste, o gegužės 10 Karolis vainikuotas Rumunijos karaliumi. Po Balkanų karų 1913 m. Rumunijai atiteko Pietų Dobrudža. 1888 m. ir 1907 m. Karolis I numalšino valstiečių sukilimus.
Elfvoldas II

Biografija

Elfvoldas II užgrobė Nortumbrijos sostą 806 metais nuvertęs Erdvulfą. Valdė dvejus metus, bet po to mirė. Apie Elfvoldo valdymą byloja nedidelis kiekis jo valdymo metu nukaldintų monetų.
Landon Donovan

Bayern München

2008 m. lapkričio 11 d. 10−čiai dienų atvyko į Bayern "München" klubo treniruočių stovyklą. Lapkričio 20 d. pasirašė trumpalaikį nuomos kontraktą su klubu. 2009 m. kovo 22 d. sugrįžo į Los Angeles "Galaxy" klubą.

Everton

2009 m. gruodžio 23 d. jam buvo suteikta Didžiosios Britanijos darbo viza ir 2010 m. sausio 2 d. jis dviem mėnesiams persikėlė į Anglijos Everton klubą.
Komandoje, o taip ir Premier lygoje debiutavo 2010 m. sausio 9 d. rungtynėse išvykoje prieš Arsenal.
Jūratės kalvos

Jūratės kalvos – Veneros paviršiaus darinys tarp 150-160° rytų ilgumos ir 56-63° šiaurės platumos, ilgis 420 km. Pavadinta lietuvių padavimo personažo, deivės Jūratės vardu.
Tirana

Istorija

Miestas įkurtas XVII a. pradžioje (1614 m.), valdant Osmanų imperijai. Iš pradžių vadinosi kaip ir Persijos sostinė – Teheranas. 1920 m. tapo Albanijos sostine, Antrojo pasaulinio karo metu (1939–1944 m.) buvo okupuota Trilypės sąjungos.
Žardė (Klaipėda)

Istorija

Žardės pilis minima XIII–XIV amžiuje.
XX a. kaimas buvo Klaipėdos rajone, prie Klaipėdos miesto prijungtas 1997 m. kovo 12 d.
Kovo 3

Vardadieniai

Daukantas – Gunda – Kunigunda – Nonita – Nona – Tulė – Tulgauda – Tulgaudas – Tulkanta – Tulkantas – Tulmina – Tulminas – Tulvirda – Tulvirdas – Tulvirdė – Uosis
Finliandizacija

Finliandizacija (suom. suomettuminen, šved. finlandisering, vok. Finnlandisierung, angl. Finlandization, rus. Финляндизация) – politinis terminas, charakterizavęs TSRS ir Suomijos santykius po Antrojo pasaulinio karo, reiškiantis dalinį nepriklausomos valstybės suvereniteto apribojimą užsienio ir saugumo politikoje dėl gretimos galingesnės valstybės interesų. Pradėtas vartotas XX amžiaus antroje pusėje JAV, Švedijoje, VFR bei kitose vakarų valstybėse ir turėjęs neigiamą atspalvį.

Termino atsiradimas

Po Žiemos karo Suomija neteko didelės dalies Vyborgo gubernijos, penktadalio pramonės, 11 % dirbamos žemės plotų, 12 % gyventojų. Hanko pusiasalis buvo išnuomotas TSRS karinės jūrų bazės poreikiams.
Po Antrojo pasaulinio karo Suomija sumokėjo Tarybų Sąjungai piniginę kompensaciją, galutinai atsisakė savo teisių į Kareliją, o 1948 m. pasirašė su TSRS „Bendradarbiavimo ir tarpusavio pagalbos sutartį“, kurioje Suomija įtvirtino savo neutralitetą bei ypatingus TSRS strateginius interesus savo šalyje. Mainais Suomija išlaikė nepriklausomybę, galėjo gyventi kapitalistinėje santvarkoje su rinkos ekonomika ir žodžio laisve.
Pokarinėje Suomijoje buvo draudžiami kitų šalių meno kūriniai (filmai, knygos), kurie galėjo būti traktuojami antitarybiniais. Suomija išduodavo perbėgusius TSRS piliečius.
Suomijos nuolaidos vakaruose buvo vertinamos neigiamai, o politologijoje atsirado „finliandizacijos“ koncepcija.

Pasekmės

Kitaip nei Baltijos valstybės, Suomija išlaikė nepriklausomybę bei nebuvo sovietizuota, kaip Rytų Europos šalys. Dalinį nepriklausomybės suvaržymą Suomija kompensavo ekonomikos šuoliu ir gerbūvio kilimu. Suomija į TSRS tiekė laivus, gamybos įrangą, popierių. Didžiuliai užsakymai Suomijos ekonomiką padarė priklausoma nuo TSRS, kas sukėlė rimtą krizę TSRS žlugus.
Conus aculeiformis

Paplitimas

Yra aptinkama Australijoje, Filipinuose, Honkonge, Indijoje, Indonezijoje, Japonijoje, Kinijoje, Mozambike, Omane, Papua Naujoje Gvinėjoje, Saliamono Salose, Taivane, Tanzanijoje.
Sent Lusijos vėliava

Sent Lusijos vėliava – žydros spalvos fono, su auksiniu lygiašoniu trikampiu centre. Virš trikampio tęsiasi juodas strėlės smaigalys. Strėlės smaigalio kraštai turi baltus apvadus (vad. fimbromis).
Vėliava įteisinta 1967 m. kovo 1 d.
Mėlyna vėliavos spalva simbolizuoja mėlyną dangų ir vandenyną, kuris supa salą, bei ištikimybę. Auksinio trikampio spalva reiškia saulės šviesą ir klestėjimą. Juodos ir baltos spalvos rodo rasinę harmoniją. Trikampių dalys simbolizuoja salos Pitono kalnus – dvi dideles uolų viršūnes, kylančias iš vandens, kurios yra Sent Liusijos simboliai.
Korsetas

Korsetas (pranc. corset -> corps 'kūnas') – apatinis drabužis, glaudžiai aptempiantis visą stuomenį ir iš dalies krūtinę.
Ortopediniai korsetai naudojami medicinoje koreguoti stuburo kreivumą, kitus stuburo pažeidimus.

Istorija

Korsetus iš medžio luobo dėvėjo jau antikos romėnės. Jie teikė galimybę pasirinkti norimas liemens ir krūtinės apimties proporcijas ir taip prisitaikyti prie mados reikalavimų.
Viduramžiais buvo madingas plonas liemuo ir plokščia krūtinė, todėl korsetas buvo ne tik aukštos krūtinės maskavimo priemonė. Jis būdavo uždedamas lytiškai bręstančioms merginoms, kad krūtys užaugtų mažesnės – didelės krūtys religinio ir lytinio asketizmo laikais laikytos negražiomis.
Baroko ir rokoko epochose, kai išorinis grožis ir juslingumas išėjo į pirmąjį planą, korsetas atliko priešingą funkciją – pakeldavo krūtis kuo aukščiau, o gili dekoltė atverdavo jas vyrų žvilgsniams. Korsetas labai spausdavo liemenį ir krūtis, dėl to neretai sutrikdavo kraujo apytaka, moterys viešose vietose net nualpdavo.
XX a. pradžioje korsetu stengtasi sumažinti pilvą, kad iš profilio krūtinės ir pilvo linija sudarytų madingą S raidės formą. Šiuo metu sunkų ir nepatogų korsetą pakeitė elastingi, taip pat – lengvos ir patogios liemenėlės, o kai kurios moterys apskritai nedėvi liemenėlių.
Amonio pikratas

Amonio pikratas (angl. ammonium picrate), dunitas (angl. dunnite) – sprogstamoji medžiaga, išrasta 1906 m. majoro Dunn. Amonio pikratas yra druska, gaunama reaguojant pikrino rūgščiai ir amoniakui. Šią sprogstamąją medžiagą plačiai naudojo JAV Karinis jūrų laivynas pirmojo pasaulinio karo metais. 
Dunitas buvo laikomas nejautria sprogstamąja medžiaga, tačiau 1911 m. JAV armija vietoj dunito ėmė naudoti kitus sprogalus. O JAV laivynas dunitą naudojo šarvamušiams sviediniams užtaisyti bei kranto gynyboje. Dunitu užtaisytam šarvamušiui sviediniui atsitrenkus į storą šarvą dunitas paprastai nedetonuoja. Sviedinys pramuša šarvą ir patenka į užšarvinę erdvę, o tuomet suveikia sviedinio sprogdiklis ir susprogdina dunito užtaisą. 
2008 m. rugsėjo pradžioje Cape Porcupine vietovėje (Niufaundlandas ir Labradoras, Kanada), paplūdimyje, žmonės rado daiktų, panašių į rudus akmenis, kurie pasirodė esą dunito gabalai iš suirusių artilerijos sviedinių.
Nurlatas

Istorija

Nurlatas įkurtas 1905 m., statant geležinkelį. Rajono centras nuo 1930 m., miesto tipo gyvenvietė nuo 1938 m., miestas nuo 1961 m.
Rudakaklė berniklė

Išvaizda

Rudakaklė berniklė prilygsta didelei ančiai. Nuo kitų skiriasi rudu kaklu ir balta juostele kūno šonuose. Patino ir patelės viršugalvis, kaklo užpakalinė dalis, nugara ir uodega juodi. Kaklo priekis, pagurklis ir dėmės galvos šonuose ryškiai rudos. Gerklė juoda. Dėmė prie akies, siaura juosta kaklo šone ir pagurklio srityje, plačios juostos kūno šonuose, antuodegis, pauodegys ir pilvas – balti. Mažas snapas ir kojos juodi. Jaunikliai panašūs į suaugusius, tik jų apdare vietoj juodos spalvos – pilkai juoda. Snapas ir kojos juosvai rudi.

Paplitimas

Gyvena Vakarų Sibiro tundroje ir šiaurės miškatundrėje tarp Jamalo ir Chatangos baseino. Žiemoja pietinėje Vakarų Eurazijos dalyje. Lietuvoje aptinkama migracijų metu, bet negausiai. Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.

Biologija

Perėjimo laikotarpiu laikosi atvirose bei miškingose tundros dalyse, tačiau nenutolsta nuo vandens. Migruodamos apsistoja pajūrio užtakiuose, sekliose pakrantėse ir į vidaus vandenis užklysta labai retai. Žiemojimo vietose iš pajūrio zonos reguliariai skraido į stepių lygumas bei aplinkinius atvirus laukus maitintis.
Labai judrios, vikrios. Sausumoje visą laiką juda, nenustygsta vienoje vietoje. Prieš nusileisdamos į pasirinktą vietą, rudakaklės berniklės visu būriu staiga metasi į vieną pusę, susispiečia į kitą, paskui visos pakrinka, pasklinda ir vėl greitai susitelkia į vieną kompaktišką krūvą. Ištvermingos, nenutūpdamos skrenda labai toli.
Peri nedidelėmis kolonijomis. Lizdus krauna upių slėniuose, ežerų pakrantėse, šlaituose, stačiuose upių krantuose, tarp krūmų ir vešlesnės miškatundrės augalijos. Paprastai lizdai būna gerai matomoje vietoje. Gana dažnai lizdus krauna šalia tūbuotojo suopio ir sakalo keleivio lizdų, bet jauniklius vis tiek išperi sėkmingai.
Vienoje dėtyje paprastai būna 3–6 kiaušiniai, kurių masė siekia apie 95 gramus. Peri tik patelė, o patinas budi netoli lizdo. Jaunikliams išsiritus, visa šeima palieka lizdą. Iki šėrimosi pradžios gyvena visi drauge netoli vandens. 
Perimvietėse maitinasi tiktai žoline tundros ir miškatundrės augalija. Lesa ir vandens augalus. Perskrisdamos nusileidžia ir žiemkenčių laukuose. Žiemavietėse minta augaliniu maistu.
Krakių enciklopedinis žodynas

Krakių enciklopedinis žodynas – žinynas apie Krakius.
Enciklopediniame žodyne pateikiama daug istorinės ir etnografinės medžiagos apie Krakių k. (Mažeikių raj.) ir jo apylinkes – Naikių, Milių ir Maigų k. Aprašyta žmonių buitis ir joje naudoti daiktai, žemės ūkio padargai, įvairios paskirties pastatai, šventės, papročiai, tautosaka. Etnografiniai tekstai iliustruoti to laikotarpio dirbinių nuotraukomis.
Iš viso enciklopediniame žodyne planuojama patalpinti virš 700 straipsnių, 200 lentelių ir apie 1 000 iliustracijų, dokumentų, planų ir kt.

Istorija

Parengti enciklopedinį žodyną apie Krakius kraštotyrininkas Algirdas Vilkas sumąstė dar 1976 m., bet medžiagą pradėjo rinkti tik nuo 1979 m.
1981 kovo 23 d. sudarytas 188 svarbiausių straipsnių pavadinimų vardynas, kuris vėliau papildytas.
1984 kovo 10 d. jame jau buvo 390 straipsnių.
1981 birželio 17-19 d. klaipėdiškis Vidmantas Ramonas nufotografavo daug objektų ir padarė nemažai nuotraukų.
1982-1984 m. laikotarpį daug medžiagos surinkta iš Lietuvos įstaigų, muziejų, archyvų, bibliotekų.
Renkant medžiagą, peržiūrėta šimtai laikraščių ir žurnalų.
LKS Pogoń Lwów

Istorija

Klubas buvo vienas stipriausių Lenkijos klubų tarpukaryje. 1939 m. užėjus vokiečiams iširo. 2009 m. atkurtas.
Fizikos variklis

Fizikos variklis – programinė įranga, kuri leidžia apytiksliai modeliuoti tam tikras fizikos sistemas, tokias kaip kietų kūnų dinamika (įskaitant susidūrimo detekciją), minkštų kūnų dinamika ir skysčių dinamika, su tikslu tai panaudoti kompiuterinės grafikos, kompiuterinių žaidimų ir kino srityje. Daugiausia fizikos varikliai naudojami kompiuterinių žaidimų pramonėje (paprastai kaip tarpinė programinė įranga) ir šiuo atveju modeliavimas vyksta realiu laiku. Ši sąvoka kartais vartojama plačiau aprašyti bet kokią programinės įrangos sistemą, skirtą modeliuoti fizinius reiškinius, pavyzdžiui, didelio našumo mokslinio modeliavimo sistemas.
Giedraičių Antano Jaroševičiaus gimnazija

Istorija

Yra užuominų, kad pirmoji parapinė mokykla Giedraičiuose buvo įsteigta Edukacinės komisijos 1773 m., bet parapinė mokykla Giedraičiuose 1777 m. jau veikė, joje mokėsi 3 bajorų ir 13 miestelėnų bei valstiečių vaikų. Baigiantis Pirmajam pasauliniam karui Giedraičiuose lietuviškai mokyti vaikus pradėjo mokytoja Birutė Bulotaitė, o 1919 m. čia jau veikė dvimetė pradžios mokykla, dirbo dvi mokytojos. 1920 m. Švietimo ir mokslo ministerija leido Giedraičiuose įsteigti valdišką vidurinę keturių klasių mokyklą. Didelį darbą turėjo nuveikti pradinės mokyklos vedėja Birutė Bulotaitė, o jai netikėtai mirus – mokytoja Malvina Valeikienė. Rugsėjo 22 d. mokykla atvėrė duris, priėmė pirmuosius mokinius. Bet 1920 m. spalio mėn. Giedraičius užėmė Lenkijos kariuomenė, lapkritį vyko atkaklūs mūšiai. Energingoji patriotė mokytoja M. Valeikienė rinko mūšio laukuose sužeistus lietuvių savanorių karius, organizavo jų gydymą, slaugą. Okupantai lenkai ją nuteisė sušaudyti, bet narsuolė pabėgo, bausmės įvykdyti nespėta.
1923 m. jau mokėsi 64 mokiniai, dirbo 9 mokytojai, išleista pirmoji laida – 9 mokiniai. 1936 m. mokykla tapo progimnazija, 1950 m. vidurine mokykla
2015 m. Balandžio 15 d. Giedraičių Antano Jaroševičiaus vidurinė mokykla tapo Gimnazija (Giedraičių Antano Jaroševičiaus gimnazija).
Mažeikių Dievo Motinos Dangun ėmimo parapija

Istorija

Parapija įkurta 1894 m. pastačius cerkvę, kuri pašventinta 1894 m. lapkričio 25 d. Šventosios Dvasios vardu. Prasidėjus pirmajam pasauliniam karui, daugumai rusų tautybės žmonių persikėlus gyventi į Rusiją, cerkvė buvo uždaryta. Kaizerinės Vokietijos kariuomenė, užėmusi Mažeikius, cerkvėje įrengė arklides. Po karo cerkvė buvo apleista, o stačiatikiai religines apeigas atlikdavo latvių liuteronų bažnyčioje. Manoma, kad tuo metu Mažeikiuose ir apylinkėse gyveno apie 200 stačiatikių. 1929 m. stačiatikių bendruomenėje buvo apie 300 tikinčiųjų. 1931 m. pradėjo veikti atrestauruota cerkvė, kuri pavadinta Dievo Motinos Dangun ėmimo cerkve.
Prieškario metais cerkvė buvo gausiai lankoma, turėjo didelį chorą. Dauguma Mažeikių rusakalbių gyventojų buvo tikintys ir gausiai lankėsi cerkvėje. Per Antrąjį pasaulinį karą cerkvė stipriai nenukentėjo. 1947 m. oficialiai buvo įregistruota stačiatikių parapija. Pokario metais tikinčiųjų skaičius nuolat mažėjo. 1981 m. rugpjūčio mėnesį buvo paskirtas naujas Viekšnių ir Mažeikių cerkvių dvasinis vadovas Vladimir Poliščiuk, kuris savo metraštyje apgailestavo, kad pamaldose dalyvavo tik 21 žmogus. Tik atkūrus Lietuvos nepriklausomybę cerkvė atgijo. Kiekvieną sekmadienį rytais čia laikomos mišios, krikštijami vaikai, vyksta laidotuvių apeigos, visos stačiatikių religinės šventės. Iš Telšių kas sekmadienį atvyksta šventikas Nestoras Šmidtas. Prie cerkvės veikia rusų sekmadieninė mokyklėlė, kurioje vaikai ruošiami cerkvės šventėms, supažindinami su cerkvės istorija, papročiais, tradicijomis, mokosi tarnauti mišioms. Prie cerkvės yra nedidelė špitolė, kurioje yra nedidelė bibliotekėlė.