google/wiki40b huggingface dataset:
Ežerėlis

Geografija

Ežerėlis išsidėstęs Kazlų Rūdos miško šiaurės rytiniame pakraštyje, Ežerėlio durpyno saloje. Pasiekiamas iš kelio  140  Kaunas–Zapyškis–Šakiai  pasukus į plentą  1910  Zapyškis–Ežerėlis  (6,3 km).

Pavadinimo kilmė

Oficialiame 1925 m. vietovardžių sąraše „Lietuvos apgyvendintos vietos“ gyvenvietė pavadinta „Ežerėtis“ durpių ind. (galbūt kaip įmonės pavadinimas). Tarpukario Lituanistikos instituto bylose įrašytas Ežerėlio kaimas, kurio pavadinimą siūlyta keisti į Ežeras. Manoma, kad dabartinis pavadinimas susiformavo nuo durpyno vardo Ežerėlis.
Demografinė raida

Demografinė raida – nuolatinis gyventojų kartų atsinaujinimo (reprodukcijos) procesas. Demografinę raidą nusako gyventojų kiekybinių ir kokybinių charakteristikų pokyčiai – gyventojų skaičius, gyventojų sudėtis pagal lytį, amžių, vedybinį statusą, gyventojų tankumą, gyventojų geografiją ir kt.

Raida

Demografinė raida labai priklauso nuo šalies socialinio ekonominio išsivystymo lygio, plėtros tempų, tolygumo ir susijusi su visuomenės ekonominės raidos etapais: ikiagrariniu, agrariniu ir industriniu (poindustriniu). Kiekvieną raidos etapą apibūdina tam tikras gimstamumo ir mirtingumo lygis bei gyventojų mobilumas. Savo ruožtu demografinių procesų pokyčiai daro įtaką visuomenės socialinei ekonominei raidai.
Ikiagrarinei ir agrarinei visuomenėms būdingas aukštas gimstamumo ir mirtingumo lygis, labai lėtas gyventojų skaičiaus didėjimas. Pereinant iš agrarinės į industrinę visuomenę mirtingumas mažėja, gimstamumo mažėjimas prasideda vėliau ir iš pradžių yra lėtesnis nei mirtingumo mažėjimas, tai sukelia demografinį sprogimą.
Industrinei (poindustrinei) visuomenei būdingas žemas gimstamumo ir mirtingumo lygis bei didelis gyventojų mobilumas. Gyventojų skaičius dėl gyventojų natūralios kaitos kinta mažai, jo pokyčius daugiausia lemia gyvenimo lygis ir gyventojų migracija, dėl to galima ir depopuliacija.
Telepatija

Telepatija (gr. τηλε, tele 'toli' + gr. πάθεια, patheia 'jutimas, gavimas') – menamas žmogaus sugebėjimas per atstumą siųsti informaciją arba ją gauti nesinaudojant jutimais, neturint jokių techninių priemonių ar technologijų (pvz., IT), nenaudojant juslių (optinių, akustinių, lytėjimo, skonio, organoleptinių).
Telepatijos sąvoka kartais nepagrįstai tapatinama su intuicija, kuri skirta daugiau kūrybos procesui paaiškinti ir netinkama (virš)jutiminiams procesams pagrįsti, kadangi remiasi patirtimi, o ne nauja, iki tol nežinoma informacija.
Iki šiol atliktais tyrimais telepatija nebuvo užfiksuota. Tyrimai atliekami nuolat, paprastai psichologijos, ginkluotųjų pajėgų srityse. Pvz., Mokslinių tyrimų agentūra prie JAV gynybos departamento (angl. Defense Advanced Research Projects Agency, DARPA) 2010 m. skyrė 4 mln. USD „bendravimo mintimis technologijų“ programai. Siekiama susieti žmogaus smegenų elektros virpesius su konkrečiais žodžiais ir išsiaiškinti, ar skirtingų žmonių smegenyse siunčiami signalai yra panašūs kalbant (galvojant) tuos pačius žodžius.
Falotoksinas

Falotoksinas (phallotoxin) – vienas iš chemiškai artimų septynių toksinų, aptinkamų žalsvosiose musmirėse (Amanita phalloides). Žalsvosiose musmirėse taip pat aptinkami amatoksinai (amatoxins), falolizinas (phallolysin).
Falotoksinai sudaryti iš septynių peptidinių žiedų. Faloidiną 1937 m. išskyrė Feodoras Lynenas (Feodor Lynen) ir Ulrichas Vielandas (Ulrich Wieland)  iš Miuncheno universiteto. 
Falotoksinai yra labai toksiški kepenų ląstelėms, tačiau jų įnašas į mirtingumą nuo žalsvųjų musmirių nedidelis, nes jie žarnyne neįsiurbiami. Falotoksinai aptikti ir valgomose musmirių rūšyse (pvz., rausvojoje musmirėje (Amanita rubescens))
Candy (grupė)

Grupės sudėtis

Grupę sudaro penkios dainininkės: Irina Hechanovi, Mariam Gvaladze, Ana Hanchalyan, Gvantsa Saneblidze ir Irina Kovalenko.

Irina Hechanova

Gimė 2000 m. gruodžio 3 d. Tbilisyje. 2009 m. Irina laimėjo geriausios dainininkės apdovanojimą.

Mariam Gvaladze

Gimė 1997 m. vasario 9 d. Tbilisyje. Nuo 2007 m. ji dalyvavo daugelyje muzikos festivalių.

Ana Hanchalyan

Gimė 1996 m. gegužės 19 d. Tbilisyje. Nuo 2002 m. mokosi Anna Central muzikos mokykloje. 2010 m. ji buvo Tarptautinio muzikos konkurso Makedonijoje nugalėtoja.

Gvantsa Saneblidze

Gimė 1997 m. spalio 26 d. Kutaisyje. Ji taip pat yra pasiekusi labai gerų rezultatų daugelyje muzikos festivalių. Gvantsa kalba anglų, rusų ir prancūzų kalbomis.

Irina Kovalenko

Gimė 1997 m. kovo 29 d. Tbilisyje. Nuo 2006 m. ji pradėjo imtis profesionalaus dainavimo. Irina yra įvairių konkursų, festivalių ir kultūros renginių dalyvė. Ji kalba anglų, rusų, vokiečių ir japonų kalbas. Laisvalaikiu žaidžia tenisą.
Erikas Adamsonas

Erikas Adamsonas (latv. Eriks Ādamsons, 1907 m. birželio 22 d. Ryga – 1946 m. vasario 28 d. Ryga) – vienas talentingiausių XX a. latvių rašytojų, anksti miręs nuo tuberkuliozės.

Biografija

Baigė Rygos pagrindinę mokyklą ir Rygos 1-ąją vidurinę mokyklą. Studijavo Latvijos universitete. Dirbo draugijoje „Žalia varna“, vėliau atsidėjo tik literatūriniam darbui. Antrojo pasaulinio karo metais dirbo knygyne ir miško paruošose. Karo metų nepritekliai paveikė sveikatą. Palaidotas Rygos Rainio kapinėse.

Kūryba

Pirmąją savo komediją išspausdino dar 1924 m. daugelį kūrinių pasirašinėjo slapyvardžiu Ēriks Rīga. Poezijos rinkiniuose „Sidabras ugnyje“ (Sudrabs ugunī 1932 m.), „Herbai“ (Ģerboņi 1937 m.), „Saulės laikrodis“ (Saules pulkstenis, 1941 m.), „Sapnų pypkė“ (Sapņu pīpe, išspausdintas Stokholme po autoriaus mirties 1951 m.) pabrėžiamas būties vitališkasis pradas, amžinojo grožio ilgesys, latvių romanso jausmingumas jungiamas su minties ir formos griežtumu, ryški anglų klasikinės poezijos įtaka.
Romane „Ieškantis savo kelio“ (Sava ceļa gājējs 1943–1944 m.) vaizduojamas jaunuolio dvasinis brendimas. Be to, parašė pjesių, apsakymų, pasakų.  Mokėdamas rusų, vokiečių, anglų, prancūzų kalbas vertė Šarlio Bodlero, Bairono, Henriko Ibseno, Oskaro Vaildo, Radjardo Kiplingo, Alfredo Tenisono ir kitų užsienio autorių kūrybą.
Valtteri Bottas

Biografija

Savo profesionalią karjerą suomis pradėjo 2007 m. Formula Renault 2.0 Šiaurės Europos čempionate. 2008 m. V. Bottas tapo šių lenktynių čempionu.
2009 ir 2010 m. jis tapo Formulės 3 lenktynių Masters of Formula 3 nugalėtoju.
2011 m. suomis nugalėjo GP3 serijos lenktynėse ir pradėjo dirbti su Williams komanda.
2012 m. lapkričio 28 d. V. Bottas oficialiai buvo paskirtas Williams komandos lenktynininku.
2017 m. sausio 16 d. Bottas prisijungė prie „Mercedes“ komandos ir ateinančiame sezone atstovaus jai.
Igoris Smirnovas

Biografija

1952 m. buvo suimtas ir ištremtas į darbo stovyklą kartu su visa šeima. 1953 m. mirus Stalinui, šeima buvo paleista ir išsiųsta į Uralo kalnų papėdę.
1959 m. pradėjo dirbti metalurgijos gamykloje, o vėliau išvažiavo į Ukrainą, kur Nova Kakhovka mieste padėjo statyti hidroelektrinę. 1963–1966 m. tarnavo sovietų armijoje antrojo leitenanto pareigose. 1963 m. įstojo į Tarybų Sąjungos komunistų partiją.
1974 m. baigė aukštuosius mokslus Zaporožės automobilių gamyklos institute. 1987 m. partija išsiuntė į Tiraspolio miestą. Vos per dvejus metus sugebėjo tapti šio miesto meru.
Kuomet apie 1990 m. pradėjo byrėti Tarybų Sąjunga ir visos buvusios valstybės narės pradėjo siekti savo nepriklausomybės. Moldavijos TSR taip pat siekė savo nepriklausomos valstybės. Tuo tarpu su savo bendražygiais siekė, kad šalis turėtų kuo didesnį ryšį su Rusija ar net vėl tapti šios valstybės dalimi. Tam tikslui jie sukūrė jungtinę darbo kolektyvų tarybą (rus. OSTK – Объединенный Совет трудовых коллективов). Su šia politine jėga Smirnovas dalyvavo pirmuose Moldavijos TSR rinkimuose 1990 m. ir sugebėjo laimėti dvi vietas šalies parlamente. Padedant komunistų partijos Smirnovas sugebėjo laimėti Tiraspolio miesto tarybos rinkimuose ir nuo to laiko šis miestas tapo OSTK valdomu miestu.
1990 m. rugsėjo 2 d. buvo sukurta Padniestrės TSR. 1991 m. pabaigoje šalies prezidento rinkimuose nugalėjo savo konkurentą Grigore Mărăcuţă, surinkęs 64 % balsų.
Vėliau dar tris kartus nugalėjo prezidento rinkimuose – 1996 m. su 72 % balsų, 2001 m. -81,9 %, 2006 m. – 82,4 %.
2006 m. rugsėjo 14 d. paskelbė, kad pasitrauks iš politikos, kai Padniestrės respubliką pripažins visos šalys. Tai jis paskelbė kaip savo gyvenimo tikslą.
Justinas Dabrila

Biografija

Mokėsi Marijampolės ir Vilkaviškio gimnazijose. 1920–1926 m. studijavo Vilkaviškio kunigų seminarijoje, 1927–1928 m. Lietuvos universiteto Teologijos-filosofijos fakultete, 1928 m. įšventintas kunigu. Studijavo jėzuitų mokyklose Olandijoje, Silezijoje, Popiežiškajame Grigaliaus universitete Romoje, filosofijos daktaras. 1934 m. dėl ligos pasitraukė iš jėzuitų nedavęs įžadų.
Nuo 1935 m. Vilkaviškio gimnazijos kapelionas, nuo 1936 m. kunigų seminarijos profesorius, dvasios tėvas. Bendradarbiavo katalikų spaudoje. Sukūrė diafilmų, vienas jų – apie M. K. Čiurlionio tapybą. 1936 m. išleido dainų rinkinį „Vai lėkite dainos“. 1941 m. SSRS-Vokietijos karo pradžioje NKVD kariškių nukankintas su kunigais Vaclovu Balsiu ir Jonu Petrika.

Kūryba

Universitete susidomėjo naujomis meno rūšimis – fotografija ir kinu, taip pat poezija bei proza. Baigęs universitetą norėjo vykti į misijas Indijoje, bet, tėvams ir artimiesiems labai priešinantis ir apgailestaujant, tos minties atsisakė. Vėliau norėjo tapti jėzuitu ir išvyko į noviciatą Vokietijoje, paskui į Olandiją, kur pradėjo rengtis filosofijos daktaro laipsniui.
Kunigas Justinas pradėjo vadovauti eucharistiniam būreliui, tapusiam mokinių lavinimosi, turiningo laisvalaikio centru. 1935 m. prie Katalikų veikimo centro įsteigė pedagoginį kino teatrą ir išleido apie 55 su atitinkamomis paskaitomis pedagoginius filmus, tarp jų 1936 m. pagamino M. K. Čiurlionio filmą iš 90 paveikslų, kurio kūrybą labai mėgo ir vertino. Centre buvo organizuojamos ekskursijos, stovyklos, įvairūs renginiai, leidžiamas žurnalas „Negęstantis židinys“.

Atminimo įamžinimas

Būdavonės miške, kankinimo vietoje dar 1942 m. pagal kunigo Pijaus Brazausko projektą pastatytas paminklas – trys sujungti kryžiai. 1944 m., grįžus sovietams, paminklas susprogdintas. Alksnėnuose ant J. Dabrilos kapo pastatytas antkapinis paminklas – Kristus, nešantis kryžių, o apačioje raudonarmiečiai, durtuvais badantys kunigus. Po karo šis vaizdas buvo išdaužytas.
Dar Lietuvai nepaskelbus nepriklausomybės, Bartninkų parapijos tikintieji kreipėsi į rajono Vykdomąjį komitetą ir Partkomą leidimo atstatyti paminklą. Rajono religinių reikalų tvarkytojas J. Urbonas paprieštaravo. Tada nutarta griežtai pareikalauti, kad paminklą atstatytų rajono valdžia. Šie nesipriešino. Paminklas atidengtas 1989 m. birželio mėn., dalyvaujant apie 10 tūkst. Lietuvos gyventojų, pašventintas vyskupo Juozo Žemaičio.
Kazokinės dvaras

Kazokinės dvaras buvo Kazokinėje. Išlikusios dvaro arklidės, parkas, dvi alėjos, klojimas, keli ūkiniai pastatai gretimame Nastazavo kaime.

Istorija

Pirmą kartą minima 1738 m., priklausė Ašmenos apskričiai. Valdė Bortkevičių giminė, kurios narių yra palaidota Zuikų koplyčioje. XVIII a. pabaigoje dvaro teritorija išsiplėtė. Jam priklausė Kimbariškių, Osipiškių, Pamalakalnio, Sabališkių, Kairiškių, Kirkučių, Gaveikėnų ir Zuikų kaimai, Jonapolio palivarkas.
1940 m. dvaras buvo nacionalizuotas. Iki šių dienų dvaro pastatų išliko nedaug. Autentiški išliko tik karvidės-arklidės fasadų architektūrinio dekoro elementai. Yra išlikusios kai kurios parko alėjos.
Kavolių miškas

Kavolių miškas – miškas Šilutės rajono savivaldybės teritorijoje, 16 km į pietryčius nuo Šilutės, prie Kavolių (Usėnų seniūnija), abipus geležinkelio ir plento Klaipėda-Pagėgiai.

Geografija

Plotas 860 ha, mišku apaugę 735 ha. 96 % miškų yra valstybinės reikšmės, priklauso Šilutės miškų urėdijai, Juknaičių girininkijai. Per rytinę miško dalį teka Leitė ir keletas jos mažų dešiniųjų intakų. Paviršius – Nemuno deltos lyguma. Dauguma masyvo nusausinta.

Medynai

Augavietės derlingos normalaus drėgnumo, laikinai įmirkusios, vietomis įmirkusios ir pelkinės. 75 % miškų yra ūkiniai IV grupės, 23 % vandens apsauginiai III grupės, 2 % ekosistemų apsaugos II grupės. Net 68 % miškų kultūrinės kilmės: eglynų yra 55 %, pušynų 16 %, juodalksnynų 11 %, beržynų 8 %, ąžuolynų 7 %, uosynų 2 %, baltalksnynų 1 %. Jaunuolynai sudaro 19 %, pusamžiai medynai 36 %, bręstantys 33 %, brandūs 12 %. Medynų vidutinis amžius 59 m., bonitetas 1,9, skalsumas 0,71, tūris 220 m³/ha. Kasmet priauga 3,8 m³/ha. Sodintas XIX a. antroje pusėje.

Istorija

1944–1953 m. Kavolių miške veikė Kęstučio apygardos Lydžio (nuo 1949 m. Butageidžio) rinktinės Lietuvos partizanai.
Beherdenas

Istorija

Gyvenvietė žinoma nuo XIX a., išaugo nutiesus geležinkelį. Vadinta Bahardenu (rus. Бахарден). Tarybiniais metais turėjo miesto tipo gyvenvietės statusą, veikė kilimų audimo fabrikas. Miesto statusas suteiktas 2008 m.
Kurį laiką vadintas Baharli (turkm. Baharly), bet 2018 m. atstatytas senasis pavadinimas.
Vytautas Kilčiauskas

Biografija

2009 m. baigė viešųjų įstaigų administravimą Šiaulių kolegijoje.
V. Kilčiausko IĮ „Alfa“ savininkas.
Darbo partijos Pakruojo rajono skyriaus narys, 2010 m. skyriaus pirmininkas.
2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Pakruojo rajono savivaldybės tarybos narys. 
Sutuoktinė Birutė.
Albertas Valys

Biografija

1977 m. Vilniaus universiteto Teisės fakultete baigė teisės studijas, įgijo teisininko kvalifikaciją.
Atkūrus LR Nepriklausomybę, LR Aukščiausiosios Tarybos (Atkuriamojo Seimo) seniūno padėjėjas, Seimo sekretoriato vadovas; LRS kontrolierius (paskirtas vietoje A. J. Jankausko). Nuo 1996 m. balandžio 23 d. iki 2000 m. gegužės 3 d. LR teisingumo ministras, nuo 2001 m. advokatas (dirba advokatų kontoroje V. Žiemelis, A. Valys ir partneriai).
Bazilis Tiškevičius

Biografija

Kilęs iš Kijevo bajoro Kaleniko Miškovičiaus šeimos, Lietuvos didikų Tiškevičių giminės Logoisko šakos pradininkas. Tėvas Tiška. Broliai Borisas Tiškevičius, Levas Tiškevičius, Gavrila Tiškevičius, Mykolas Tiškevičius.

Šeima ir vaikai

Pirmoji žmona Aleksandra Čartoryska (Aleksandra Czartoryska), vaikai Jurgis Tiškevičius Logoiskis (Jerzy Tyszkiewicz Łohojski), Kalenikas Tiškevičius (Kalenik Tyszkiewicz), Eustachijus Tiškevičius Logoiskis (Ostafiej Tyszkiewicz), Nastasija Tiškevičiūtė (Nastazja Tyszkiewicz, g. 1518 m., vyras Ivanas Mielško). Antroji žmona Nastasija Sopočko (Nastazja Sopoćko), vaikai Eustachijus Serafimas Tiškevičius (Ostafi Serafin Tyszkiewicz), Aleksandra Tiškevičiūtė (Aleksandra Tyszkiewicz, vyrai: Aleksandras Chodkevičius, Konstantinas Ostrogiškis, Mikalojus Jazlovieckis).
1567 m. įkūrė Logoisko ordinaciją, 1569 m. suteiktas Logoisko ir Berdyčevo grafo titulas.

Valstybės tarnyba

1522 m. karaliaus dvariškis, 1546 m. karūnos dvaro maršalka, 1558 m. Palenkės vaivada, 1569–1571 m. Smolensko vaivada. Be to, Krasnoselsko, Čerkasų, Kanivo, Minsko, Volkovysko, Pinsko, Bobruisko, Ainų seniūnas.
1561 m. Livonijoje kovėsi su švedais.
Ivoniškio dvaras

Istorija

XIX a. viduryje dvaras priklausė Tiškevičiams, vėliau - Sefteliams, kurie dvarą pardavė 1938 m. Apie 1908 m. dvarą valdė žydas Blankšteinas.
Tarpukario metais dvaro rūmai dar buvo gerai išsilaikę. 1944 m. juose įsikūrė Gudelių progimnazija, 1950 m. – septynmetė, kuri 1953 m. buvo pertvarkyta į vidurinę mokyklą ir veikė iki 1965 m., kai mokyklai pastatytas naujas pastatas.
1968 m. dvaro rūmai nugriauti (jo vietoje įkurtas stadionas), o ūkiniuose pastatuose įsikūrė kolūkio "Raudonoji aušra" (vėliau - "Tiesa") kontora, išliko kai kurie autentiški langų rėmai ir langinės. Taip pat išlikę liepų alėjos fragmentai. Kūdra iškasta jau tarybiniu laikotarpiu.
Baumiliškės

Aplinkinės gyvenvietės

Didžiosios Sėlos – 1 km
Ietinis spyglainis

Biologija

Ietinis spyglainis yra šviesamėgis arba pusiau ūksminis, kalkiamėgis augalas. Auga tarp vandeniui laidžių, mažai smulkžemio turinčių, humusingų, dažniausiai kalkingų ar kitų šarmingų, gausiai apsningamų stambių uolienų nuolaužų. Aptinkamas nuobirynų, miškų ir krūmų žolynuose bei uolų plyšiuose. Gali įsikurti ir antrinėse augimvietėse mūrų plyšiuose. Kartais auginamas kaip dekoratyvinis augalas.
Augalo šakniastiebis padengtas suskaidytais žvynais. Lapai 10––50(65) cm ilgio ir 2–6 cm pločio, labai tvirti, odiški, žiemojantys. Lapkotis 2–7 cm ilgio. Sporas barsto birželio–rugsëjo mėn.

Populiacija Lietuvoje

Labanoro regioninio parko teritorijoje 2001 m. rastas Polystichum lonchitis (L.) Roth – nauja Lietuvos florai sporinių induočių (Pteridophyta) rūšis, iki tol neminėta literatūros šaltiniuose apie Lietuvos induočių florą. Aptiktas Labanoro girininkijos 143 kvartale, 2 sklype, Aukštasalės kaime (Švenčionių raj.). Kaimo gyventojai tradiciškai pamiškės kalvos šlaite iškasa duobes bulvėms laikyti. Vienoje iš tokių seniai apleistų ir visiškai užžėlusių duobių rastas vienas šio spyglainio klonas, 20 lapų su sporangėmis (10 iš jų – parudavę pernykščiai lapai). Kartu su spyglainiu duobėje rastas į Lietuvos raudonąją knygą įrašytas retas kalkiamėgis žirnialapis vikis. Čia aptikto spyglainio lapų rodikliai iš esmės nesiskiria nuo Šiaurės ir Vidurio Europoje aptiktų augalų. Lapų pavyzdžiai saugomi Vilniaus universiteto herbariume.
Stebint populiacijos būklę ir, jei nuolatos čia augs, įtrauktinas į Lietuvos raudonąją knygą.
Volfas Sulimas

Biografija

Gimė 1877 m. liepos 19 d. Kaune, Volfas Engelman alaus daryklos savininko Isero Bero Volfo šeimoje. Studijavo gamtos mokslus Sankt Peterburgo universitete, vėliau žemės ūkį Berlyno universitete. 1920, 1924 ir 1931 m. išrinktas į Kauno miesto tarybą, 1921 m. buvo tarybos pirmininkas. 1923 m. išrinktas į LR Antrąjį Seimą. Priklausė Kauno žydų švietimo organizacijai Tarbut. 1927-1930 m. ir 1932-1935 m. vadovavo Lietuvos sionistų tarybai. 1930-1932 m. gyveno Tel Avive, kur dirbo miesto savivaldybėje. Prieš II pasaulinį karą grįžo į Lietuvą. Po tėvo mirties 1935 m. su broliu Grigorijumi valdė Volfas Engelman alaus daryklą. 1941 m. birželį buvo suimtas NKVD ir ištremtas į Sibirą, kur ir mirė 1942 metais.
Lietuvos valstybinis mokslo ir studijų fondas

Valstybinis studijų fondas – biudžetinė įstaiga, LRV įsteigta 1993 metais.

Misija

Fondo misija – valstybės studijų politikos įgyvendinimas, užtikrinant aukštojo mokslo prieinamumą, kokybę ir skaidrų finansinės paramos studentams administravimą, pagrįstą šiuolaikiškomis technologijomis, elektroninėmis viešosiomis paslaugomis.
Rutonys

Istorija

Kaimas minimas 1730 m. Molėtų krikšto metrikų knygoje.
Idea PR

Lietuvoje

Veiklą Lietuvoje agentūra pradėjo 1999 metais, kai Saulius Majauskas įkūrė ryšių su visuomene bendrovę „Komunikacijos tiltai“.
2006 m., pradėjus bendradarbiauti su tarptautiniu „Euro RSCG“ tinklu (dabar - Havas), pavadinimas pakeistas į „Euro RSCG PR“.

Ryšių su visuomene paslaugos

„Idea PR“ teikia plataus spektro ryšių su visuomene paslaugas nuo strateginio planavimo iki tradicinių ryšių su žiniasklaida.
Vietinė rinkliava

Vietinė rinkliava – vietos valdžios institucijos (Lietuvoje – savivaldybės tarybos) sprendimu nustatyta privaloma įmoka, galiojanti savivaldos vieneto (Lietuvoje – savivaldybės) teritorijoje.
Savivaldos institucijos nustato jų teritorijoje vietines rinkliavas už įvairias veiklos rūšis:
1) leidimo atlikti kasinėjimo darbus savivaldybės viešojo naudojimo teritorijoje (gatvėse, vietinės reikšmės keliuose, aikštėse, žaliuosiuose plotuose), atitverti ją ar jos dalį arba apriboti eismą joje išdavimą;
2) leidimo prekiauti ar teikti paslaugas savivaldybės tarybos nustatytose viešosiose vietose išdavimą (viešąja vieta, kurioje vykdoma prekyba, teikiamos paslaugos, laikytina savivaldybės teritorijoje esanti savivaldybei ar valstybei nuosavybės teise priklausanti ar patikėjimo teise valdoma teritorija (išskyrus išnuomotą ar perduotą naudotis teritoriją), kurioje teikiamos paslaugos, taip pat vykdoma prekyba nuo (iš) laikinųjų prekybos įrenginių, kioskų, paviljonų, prekybai pritaikytų automobilių ar priekabų, lauko kavinių);
3) leidimo įrengti išorinę reklamą ant savivaldybei priklausančių ar valdytojo teise valdomų objektų išdavimą;
4) leidimo organizuoti komercinius renginius savivaldybei priklausančiose ar valdytojo teise valdomose viešojo naudojimo teritorijose išdavimą bei kt.
Aukštaitis (Panevėžys)

Aukštaitis – nepartinis aukštaičių laikraštis, ėjęs 1933 m. Panevėžyje.

Istorija

Pirmasis numeris išleistas 1933 m. kovo 20 d. Ėjo kas dešimt dienų, 4 psl. Leido J. Komeika. Spausdino M. Koto spaustuvė Panevėžyje. Išėjo 4 numeriai.
Rašė apie Panevėžio apskrities gyvenimą, jo problemas, informavo apie kitų apskričių įvykius.
Atsakingasis redaktorius Pranas Morkvėnas.
Debiutantai (2003 filmas)

Turinys

Du broliai Silvijus ir Viktoras iš nedidelio miestelio atvyksta į sostinę Santjagą, kad atšvęstų jaunėlio Viktoro 17-ąjį gimtadienį. Čia vyresnysis sulaukia klubo savininko ir narkotikų verslą valdančio dono Paskualio dėmesio ir pasiūlymo jam dirbti. Klube abu broliai pastebi ir įsimyli šokėją Graciją – dono Paskualio meilužę, svajojančią tapti dainininke, tačiau akivaizdu, kad tokia situacija negali gerai baigtis.
Filmas pasakoja istoriją iš trijų atskirų perspektyvų: atskirai kiekvieno brolio ir galiausiai – Gracijos.
Veselava (Anykščiai)

Istorija

Kaimo vietoje dvarą įkūrė Charmanskių protėviai, prieš 500 m. atsikėlę iš Silezijos į Lietuvą. 1935 m. Veselavos dvaro savininkas buvo Juozas Chormanskis.
1949 m. kaimas buvo įjungtas į kolūkį „Aukštakalnis“ (vėliau – „Pergalės“, „Gintaro“ kolūkius). Veselavos dvaro pastatai sunaikinti, dalis rekonstruota, išlikę keletas senesnių medžių, krūmais apaugę tvenkiniai.
Justinas Kudirka

Justinas Kudirka (1893 m. Griškabūdyje, Šakių raj. – 1983 m. rugsėjo 15 d. Bay Heade, JAV) – vargonininkas, dainininkas (tenoras), pedagogas, chorvedys.

Biografija

Mokėsi Griškabūdžio bažnytkaimio mokykloje, vėliau – Marijampolės gimnazijoje ir Vilniaus mokytojų seminarijoje. 1907–1909 m. vargonuoti mokėsi pas Juozą Naujalį Kaune, giedojo Arkikatedros berniukų chore. Nuo 1909 m. vargonininkavo Vilniaus kunigų seminarijos bažnyčioje, o 1915–1917 m. – Vladivostoke (Rusija).
1917 m. atvykęs į JAV, pradėjo vargonininkauti Dievo Apvaizdos lietuvių parapijoje Čikagoje, Antano Pociaus vadovaujamoje L. van Bethoveno konservatorijoje mokėsi dainuoti. 1919 m. nuvyko į Romą ir Šv. Cecilijos muzikos akademijoje pas prof. Enriko Rozatti studijavo dainavimą.
1921 m. grįžęs į Kauną, keletą metų dainavo Valstybės teatre. Džiuzepės Verdi, Šarlio Guno, Džoakino Rosinio, Artūro Rubinšteino ir kitų kompozitorių operose sukūrė įsimintinų vaidmenų, koncertavo Rygoje, Taline, Berlyne.
1923 m. vėl išvyko į JAV ir debiutavo Studbakerio teatre Čikagoje. Vėliau su pianistu Ignazu Friedmanu koncertavo Metropolitan Musical Bureau. 1926 m. dainavo Sesqui-Centennial Filadelfijoje. 1926 m. „Victor ir Columbia“ gamybos plokštelėse įdainavo 22 kūrinius. 1926 m. įkūrė savo dainavimo studiją Pitstone, PA.
1927–1975 m. buvo Nekalto Prasidėjimo Švč. Panelės Marijos lietuvių parapijos Brighton Parko Čikagoje vargonininkas ir chorų vadovas: suaugusiųjų ir vaikų (berniukų). Mišrusis choras (65 dalyviai) išmoko daug giesmių, mišių, kantatų, ištraukų iš operų ir dainų, pastatė W. R. Herberto operetę „Klaipėdos Julė“ ir Juozo Žilevičiaus operetę „Lietuvaitė“. Choras organizavo koncertus, dalyvavo radijo laidose, JAV ir Kanados bei Australijos lietuvių dainų šventėse, tautiniuose renginiuose. 1932 m. Čikagos miesto parapijų chorų varžybose laimėjo pirmąją vietą. 1935 m. kovo 3 d. choras surengė metinį koncertą ir turėjo didelį pasisekimą. 1932 m. J. Kudirka subūrė ir vaikų chorą, kuris Čikagos Arkidiecezijos įvertintas aukščiausiu atžymėjimu.
J. Kudirka atliko daug visuomeninių darbų. Nuo 1933 m. – ALRK Vargonininkų sąjungos narys, 1946–1949 m. ir 1954 bei 1956 m. buvo išrinktas Centro valdybos pirmininku. 1956 m. – 1-osios JAV ir Kanados lietuvių dainų šventės Čikagoje vykdomojo komiteto vicepirmininkas, 1957 m. – 1-osios JAV ir Kanados lietuvių tautinių šokių šventės Čikagoje vykdomojo komiteto narys ir dainų švenčių dirigentas. Nemažai rašė spaudoje muzikinio gyvenimo klausimais. 1972 m. išėjęs į pensiją, persikėlė pas brolio šeimą į Bay Headą, ten ir mirė.