google/wiki40b huggingface dataset:
Floido Beneto Fyldo oro uostas

Istorija

Kai 1927 m. JAV Pašto tarnyba perdavė oro siuntų pristatymą į komercinių avialinijų rankas, šios paslaugos populiarumas siuntėjų tarpe padidėjo, tuo pačiu augo ir netoli didmiesčių išsidėsčiusių oro uostų  poreikis. Niujorkas šią situciją prasnaudė, todėl JAV prekybos ministras (o vėliau tapęs JAV prezidentu) Herbertas Huveris suskubo padėtį taisyti. Sudaryta 23 asmenų komisija 1927 m. lapkričio 29 d. parinko net šešias aerouostui tinkamas vietas, jų tarpe ir dabartinę Floyd Bennett Field teritoriją.
Pastarąjį variantą parėmė ir aviacijos pionierius, Niujorko miesto patarėjas Clarence D. Chamberlainas. Vietos privalumai: arti miesto, palankios meteorologinės sąlygos ir galimybė orlaiviams leistis ant vandens paviršiaus gretimoje Džamaikos įlankoje (angl. Jamaica Bay). Už sklypą mokėti nereikėjo – jis jau priklausė miestui. 1928 m. prasidėjo statybiniai darbai, buvo nutiesti kilimo–tupimo takai ir angarai lėktuvams. 1930 m. pradėjo veikti oro uosto direkcija, nors oficialus atidarymas įvyko kiek vėliau – 1931 m. gegužės 23 d.  Netrukus paaiškėjo, kad naujasis oro uostas konkurencinėje kovoje pralaimi 1928 m. Naujojo Džersio valstijoje atidarytam Niuarko aerouostui (angl. Newark Airport) – pastarasis greitkeliu iš Niujorko centro pasiekiamas žymiai greičiau. Niujorko miesto valdžia bandė administraciškai įtakoti, bet JAV Pašto tarnyba liko neperkalbama: „Niuarko aeorouostas yra komerciškai patrauklesnis, todėl oro siuntos bus gabenamos iš jo!“. Verslo Fortūnai nusisukus nuo Floyd Bennett Field aeorouosto, jis visgi išliko aviatorių dėmesio centre ir XX a. trečiame dešimtmetyje čia buvo pasiekta nemažai aviacijos rekordų.
Čia skraidė pirmasis įveikęs Atlantą Čarlzas Lindbergas, o 1933 m. liepos 15 d. 6 val. 24 min. skrydžiui į Kauną pakilo „Lituanica“ su Steponu Dariumi ir Stasiu Girėnu. Pastarųjų lakūnų atminimui oro uoste 2008 m. atidengta memorialinė lenta, o 2013 m. pasodintas medelis su šalia įrengta atminimo lenta (autoriai Julius Ludavičius ir Laura Zaveckaitė).   
Į netoli Atlanto vandenyno išsistačiusį oro uostą atkreipė dėmesį amerikiečių karo jūrininkai. Jau nuo 1931 m. jie nuomojosi lėktuvų angarus, vėliau savo veiklą plėtė, o 1941 m. birželio 2 d. oficialiai įsigijo Floyd Bennett Field aerouostą. Kariškiai galutinai perėmė valdymą 1942 m. pradžioje. Netrukus Jungtinių Valstijų karinės jūrų pajėgos šioje vietoje pasistatė naujas kareivines ir angarus, o aerodromą išplėtė nuo  1,57 km² iki 5,2 km². Antrojo pasaulinio karo metais Floyd Bennett Field tapo pilotų ruošimo centru ir aviacijos baze kovojant su priešų povandeniniais laivais Šiaurės Atlante. Be to, per šį oro uosto į Europos karo laukus buvo transportuojami kariškiai ir kroviniai.Vėliau Floyd Bennett Field aerouostas buvo išnaudojamas per Vietnamo ir Korėjos karus, po to kiek primirštas. Buvo atsiradę planų jo teritorijoje pastatyti butus 180 000 žmonių, bet tai įgyvendinta nebuvo. 1971 m. karo jūrininkai paliko oro uosto teritoriją. Didžioji jos dalis buvo įjungta į rekreacijos parką, o nedideliame plotelyje įsikūrė Pakrančių apsaugos tarnyba.
Frontininko ženklas

Frontininko ženklas (rus. Фронтовик 1941—1945) – Rusijos atminimo ženklas, įteikiamas Didžiojo Tėvynės karo dalyviams. Ženklą įsteigė, juos gamino ir įteikinėjo „Rusijos 55-ųjų pergalės Didžiajame Tėvynės kare metinių rengimo ir šventimo organizacinis komitetas“ (Российский организационный комитет по подготовке и празднованию 55-й годовщины победы в Великой Отечественной войне). Kartu su ženklu buvo įteikiamas pažymėjimas.
Ženklus pradėjo įteikinėti 2000 m.

Ženklo aprašymas

Ženklas pagamintas iš nebrangiųjų metalų. Ženklas išvaizda primena Tėvynės karo ordiną. Skirtingai nuo ordino ženklas neturi sukryžiuotų kardo ir šautuvo.
Ženklas skiriasi kompaktiškumu. Jo centre apvaliame skyde pavaizduotas kario išlaisvintojo paminklas, apie kurį užrašas „Frontininkas 1941-1945“ (Фронтовик 1941–1945).
Ženklas tvirtinamas smailiu strypeliu su veržle.
Bahreinas

Augmenija ir gyvūnija

Būdinga kserofitinė ir halofitinė augalija. Daug paukščių. Bahreino įlankoje veisiasi baltieji ir tigriniai rykliai, sardinės, lašišos, tunai, medūzos, jūrų žvaigždės, jūrų ežiai, vėžiagyviai, aštuonkojai ir kiti moliuskai. Yra apie 2000 koralų rūšių.

Religija

Oficiali Bahreino religija yra islamas, kurią praktikuoja didžioji dalis šalies gyventojų. Tiesa, dėl imigrantų antplūdžio iš nemusulmoniškų valstybių (daugiausiai Indijos, Filipinų ir Šri Lankos) musulmonų procentas šalyje pastaruoju metu sumažėjo. Pasak 2001 m. surašymo, musulmonai sudaro 81,2 % šalies gyventojų, krikščionys – 9 %, kiti – 9,8 %. Anot neoficialių šaltinių, 33 % Bahreino musulmonų yra sunitai, 66 % – šiitai.
Jessica Sutta

Vaikystė

Sutta gimė Majamyje, Floridoje. Tėvas žydas ir yra rusų-lenkų kilmės, o mama iš Airijos kilusi katalikė. Jessica užaugo su dviem vyresniais broliais Bill ir Kevin. Ji pradėjo lankyti šokių klasę nuo trejų metų. Šoko baletą. Keturiolikos metų ji įstojo „New World School of the Arts“ mokyklą, mokytis šokių. Sutta 1999 metais pateko į „Miami Heat“ sirgalių šokėjų komandą, o 2001 m. tapo komandos kapitone.

Solo karjera

Sutta kartu su Dave Aude išleido singlą „Make It Last“ 2007 metų gegužę. Ji taip pat bendradarbiavo su Paul van Dyk ir pasirodė jo single „White Lies“, kuris pasiekė #1 vietą „Billboard Hot Dance Singles Sales“.
2010 m. gegužės 15 d. Sutta patvirtino, kad ji įrašė dainą, kuri vadinasi „Wherever You Are“, kartu su Dj Cedric Gervais o jos solinis debiutinis studijinis albumas turėtų vadintis „Miamication“.  Sutta taip pat patvirtino, kad ji įrašė dainą kartu su Eva Simons, kuri vadinasi „Look But Don’t Touch“ ir ji skirta Eva debiutiniam albumui.
Soliniame albume, pasak Jessica, dainos bus daugiau pop šokių muzikos motyvų. Interviu, skirtame „MTV“ kanalui, Jessica atskleidė, jog ji pati parašys visas albumo dainas. Ji įrašė dvi dainas su anglų prodiuseriumi Martin Harrington. Jos vadinasi „I Got This Down“ ir „Rodeo“.
2010 m. rugsėjį Jessica pagaliau pranešė, jog debiutinis solo singlas bus „I Wanna Be Bad“.  Netrukus singlas atsirado internete, o dainos prodiuseris yra olandų prodiuseris Tearce Keaz. Spalio 19 d. Jessica pristatė vaizdo klipą dainai „I Wanna Be Bad“, klipo režisierius yra Frank E. Flowers. "  Netrukus Jessica pasirašė kontraktą su marketingo kompanija „EFG Expands Talent Division“.

Filmografija

2002 metais Sutta persikėlė gyventi į Los Andželą. 2004 m. Sutta Ana Johnsson muzikiniame klipe dainai „Don’t Cry for Pain“ vaidino moterį, prieš kurią smurtavo jos vyras. Ji taip pat vaidino švedų muilo operoje „Ocean Ave“, kurią filmuota Floridoje. Kaip laisvai samdoma šokėja, Jessica pasirodė Will Smith („Miami“), Baby Bash („Suga Suga“), Craig David „Spanish“ ir Gloria Estefan („Don’t Let This Moment End“) vaizdo klipuose.
Ji taip pat pasirodė filmuose „From Justin to Kelly“ (Kelei nuo Džastino) ir „Bully“ (Neapykanta). 2007 m. ji pasirodė NBC šou pavadinimu „Identity“. 2007 m. Sutta pasirodė keliose „MySpace“ tinklalapyje „Unilever“ „Axe“ dezodoranto reklamose.
Nyderlandų Top 40

Nyderlandų Top 40 (ol. Nederlandse Top 40) yra savaitinis muzikos įrašų topas, kuris anksčiau vadintas „Veronica Top 40“. Topas 1974 m. pakeitė pavadinimą. Joost den Draaijer sugalvojo idėją – sukurti šį topą. Šio topio struktūra panaši į Jungtinėse Amerikos Valstijose publikuojamą Billboard Hot 100 topą.

Istorija

Top 40 buvo sukurtas 1965 m. sausio 2 d. Pirmasis kūrinys, užėmęs aukščiausiąją vietą, buvo „I Feel Fine“ (atliko grupė The Beatles). Dėl topo sėkmės greitai susikūrė ir kiti topai, tokie kaip Nationale Hitparade, Mega Top 100 ir Hilversum Top 30.
Dabar radijo stotis Radio 538 pranešinėja Nyderlandų Top 40.

Struktūra

Kaip ir Mega Top 50, šis topas susideda iš singlų pardavimo bei radijo stočių grojaraščių. Nuo 2003 m. į sąrašus įtraukiami ir legalūs įrašų atsisiuntimai internete.
Žurnalistų teisės

Žurnalistų teisės – norminiais teisės aktais (Konstitucija, įstatymais) įtvirtinamos žurnalistų teisės ir laisvės, subjektinės galimybės veikti žurnalistikos srityje.

Teisė operatyviai gauti informaciją

Nors teisę gauti informaciją iš valstybės ir savivaldybių institucijų bei įstaigų taip pat turi ne tik žurnalistai, bet ir kiekvienas asmuo, tačiau Lietuvoje yra įtvirtinta žurnalisto, kaip ypatingo teisės subjekto, teisė gauti informaciją operatyviai (LR VIĮ 6 str. 4 d.). Informacija, kurią rengiant nereikia kaupti papildomų duomenų, viešosios informacijos rengėjams ir (ar) platintojams pateikiama ne vėliau kaip per vieną darbo dieną, o informacija, kurią rengiant reikia kaupti papildomus duomenis – ne vėliau kaip per savaitę.
Nurodytoms institucijoms atsisakius teikti informaciją viešosios informacijos rengėjui, jos privalo ne vėliau kaip kitą darbo dieną raštu informuoti rengėją apie atsisakymo suteikti informaciją priežastis. Taigi galima teigti, jog minėtos teisės yra ypatingos žurnalistų teisės reikalauti informacijos greičiau, nei ji teikiama kitiems asmenims (LR VIĮ 6 str. 5 d.).

Kitos žurnalisto teisės

Prie žurnalisto, kaip ypatingo teisės subjekto, teisių ir laisvių priskirtinos: redagavimo laisvė; teisė neatskleisti informacijos šaltinio, akreditavimo teisė ir teisė gauti informaciją greičiau už kitus asmenis.

Redagavimo laisvė

Redagavimo laisvė apima draudimą daryti įtaką viešosios informacijos rengėjui, platintojui, jų savininkui ar žurnalistui, verčiant juos tendencingai pateikti informaciją visuomenės informavimo priemonėse, taip pat žurnalisto teisę atsisakyti atlikti viešosios informacijos rengėjo, savininko ar jų paskirto atsakingo asmens pavedimą, susijusį su viešosios informacijos rengimu ir (ar) platinimu, jeigu pavedimas verčia jį pažeisti įstatymus ar Lietuvos žurnalistų ir leidėjų etikos kodeksą. Esant tokiems atvejams, žurnalistas gali kreiptis pagalbos į žurnalistų ir leidėjų savireguliacijos institucijas.

Akreditavimo teisė

Akreditavimas – tai žurnalisto įgaliojimas būti atstovu užsienio valstybėje ar prie tarptautinės organizacijos, užsienio reikalų ministerijos. Viešosios informacijos rengėjas ir (ar) platintojas turi teisę akredituoti savo žurnalistus prie valstybės institucijų, politinių partijų, politinių ir visuomeninių organizacijų, taip pat kitų institucijų šalių susitarimu (LR VIĮ 12 str. 1 d.).

Akredituoto žurnalisto teisės

Akredituotas žurnalistas gali laisvai įeiti į jį akreditavusią instituciją, stebėti tos institucijos posėdžius, pasitarimus bei kitus renginius, gauti stenogramas, protokolus ir kitus dokumentus šalių susitarime aptartomis sąlygomis. Akredituotiems žurnalistams reguliariai rengiamos spaudos konferencijos, organizuojami pokalbiai, susitikimai su oficialiais asmenimis bei specialistais, išvykos į įvairius objektus. Jie dalyvauja įvairiuose oficialiuose vizituose ir pan. LR užsienio reikalų ministerijos akredituoti kitų valstybių žurnalistai turi vienodas su Lietuvos žurnalistais teises rinkti ir skelbti informaciją.
Kauno pilis

Priešistorė

Vietoje, kurioje stovi pilis, jau IV–V amžiais būta medžio ir molio gynybiniais įrenginiais apjuostos gyvenvietės.
Kryžiuočių ordino agresiją Viduramžių Lietuva pasitiko su medinėmis pilimis.  Turbūt tokios būta ir Kauno piliavietėje.

Antroji mūrinė Kauno pilis

Iki 1368 m. buvo sumūryta antroji pilis, ant buvusios vidinių sienų pamatų. Jos kiemą juosė 3,5 m storio ir 9,5–12 m aukščio sienos. Visuose keturiuose pilies kampuose stovėjo keturi flanginiai bokštai, du apvalaus, du – keturkampio pagrindo. Viduje išilgai sienų buvo įrengta medinė galerija šauliams pritaikyta šaudyti parako ginklais. Pilį juosė apsauginis griovys. Kauno pilis ne kartą ėjo iš rankų į rankas. Tik 1404 m. galutinai atiteko lietuviams. 1409 m. buvo atsparos punktas rengiant žemaičių sukilimą ir karą prieš kryžiuočius.

Po Žalgirio mūšio

Po 1410 m. Žalgirio mūšio pilis prarado savo strateginę reikšmę, tapo reprezentacine. Lietuvos didysis kunigaikštis Vytautas dažnai apsistodavo pilyje ir priimdavo svečius. Po Vytauto Didžiojo mirties ji tapo Kauno seniūno rezidencija, pilyje buvo įsikūrusios įvairios administracinės įstaigos.
Viena iš pilims būdingų paskirčių buvo kalinti nusikaltėlius. Kauno pilies bokšte įrengtame kalėjime gyvenimo sąlygos buvo sunkios. Yra išlikęs 1519 m. čia kalintų maskvėnų belaisvių sąrašas.  Iš žymesnių kalinių paminėtinas vienas iš Aukso ordos chano Achmato sūnų, Šig-Achmatas. Jis, besislapstydamas nuo persekiojimų, buvo radęs prieglobstį Lietuvai priklausančiame Kijeve. Tačiau ten būdamas ėmė derėtis su Turkijos sultonu dėl pasidavimo. Todėl suimtas ir po pervežimo ilgai laikytas Kauno kalėjime.  Kunigaikštis Mykolas Glinskis 1508 m. sukėlęs maištą, be kitų karinių veiksmų yra nesėkmingai mėginęs paimti Kauno pilį ir išvaduoti ten laikomą Achmatą.
1549 m. vasario 13 d. Ldk Žygimantas Augustas Kauno pilį su visu miestu ir apylinkėmis užrašė Barborai Radvilaitei.  XVI a. pilis buvo gerai prižiūrima ir tvarkoma.
1601–1611 m. dalį pilies paplovė Neris. Pilis smarkiai apgriauta per XVII a.–XVIII a. karus. 
Ilgą laiką Kauno pilyje veikė Kauno regiono turizmo informacijos centras. Vakarinėje sklypo dalyje įrengtas Santakos parkas.2002 m. sausio 23 d. Kauno pilies liekanos įrašytos į LR nekilnojamųjų kultūros vertybių registrą.  2007 m. birželio 19 d. LR Vyriausybės nutarimu įrašytos į Valstybinės reikšmės istorijos, archeologijos ir kultūros objektų sąrašą.  Šiuo metu pilis dalinai atstatyta, joje įsikūręs Kauno miesto muziejaus skyrius.
Lietuvos dizainas

Lietuvos dizainas apima interjero, mados dizainą, pramoninį ir grafinį dizainą.
Dizaino atsiradimas paprastai siejamas su industrine revoliucija. Lietuvoje itin stiprų postūmį turėjo valstybės atkūrimas 1918 metais, Kauno miesto plėtra ir augimas tarpukariu.

Ikindustrinis laikotarpis. Baltų kultūra ir Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė

Apie baltų meno dirbinius daugiausia galima spręsti iš randamų papuošalų, sukurtų iš žalvario ir dekoruotų simboliniais ornamentais. Kernavėje yra rastos amatininkų - kalvių ir juvelyrų sodybos. Pirmieji amatininkai į Lietuvą iš kitų Europos šalių pradėjo keltis Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino kvietimu XIV amžiuje.
Pirmasis Vilniaus auksakalių cechas įsikūrė jau XVa.
XVII - XVIII a. Vilniaus jėzuitų noviciatas garsėjo amatų (auksakalių, stalių, dailidžių) dirbtuvėmis. 1737 m. gaisrui nusiaubus Vilniaus bažnyčių interjerus, jėzuitų stalių dirbtuvės gamino suolus, zakristijų spintas, komodas, klausyklas, klauptus.
Lietuvoje buvo audžiamos Slucko juostos, gobelenai, veikė stiklo liejyklos. Vienuolynuose buvo steigiamos apeiginių religinių rūbų siuvinėjimo dirbtuvės. XVII a. Vilniaus amatininkai (horologifex) kurdavo ir laikrodžius (Jakobas Gierkė, Johannes (Hans) Klassen,Johan Scheirer), Žygimanto Augusto dvare Vilniuje dirbo laikrodininkai. Lietuvos valdovų, o vėliau magnatų - Radvilų, Goštautų, Sapiegų rūmai buvo pagrindiniai prabangos ir dailiųjų daiktų užsakovai. Vilniaus kalyklos meistras Pietro Platina kūrė Stepono Batoro laikų monetas Vilniuje.
Antanas Tyzenhauzas buvo pirmasis Lietuvoje manufaktūrų kūrėjas. Jo 1768 m. Gardine įsteigtai karališkajai šilko audinių manufaktūrai ornamentus kūrė prancūzai iš Liono.

Būdingi bruožai

Lietuvos dizainui būdingas medžiagos pojūtis ir jos savybių pabrėžimas, santūri raiška, minimalizmas. Dažnai pastebimos ir noriai naudojamasi baltiškomis ornamento tradicijomis ir audinių raštais.
The Paradiso Girls

Grupės istorija

Po susitikimo su jogos mokytoja Aria Jimmy Iovine, „Interscope Records“ savininkas, nusprendė įkurti naują merginų grupę. Kartu su Robin Antin, Martin Kierszenbaum ir will.i.am, jie iš 500 merginų Londone išrinko „X-Factor“ konkursantę Lauren Bennett, Shar Mae Amor ir Kelly Beckett, dar žinomą kaip DJ Cherry. Pirmiausiai will.i.am sukūrė „I Got It from My Mama“ remiksą, kuriame panaudota „Daft Punk“ dainos „Around the World“ elementai. „Daft Punk“ neleido will.i.am naudoti jų dainos will singlo remikse. Tačiau buvo sukurtas vaizdo klipas remikso su „The Paradiso Girls“. Po aštuonių mėnesių Chelsea Korka įstojo į grupę ir savo „MySpace“ puslapyje 2007 m. pranešė, jog grupė „The Paradiso Girls“ susikūrė.
2008 m. jų daina „Wow“ buvo panaudota „Coca Cola“ reklamai. Grupė bei jų įrašų kompanija „Interscope Records“ pranešė, jog pirmasis singlas bus „Patron Tequila“, įrašytas kartu su Lil' Jon. Ši daina buvo pirmiausiai paskirta kitai „Intersope“ kompanijos atlikėjai Keri Hilson pavadinimu „Hey Girl“. Joje be Lil' Jon vokalų buvo galima girdėti ir T-Pain vokalų.
Reperė Eve pasirodė „Patron Tequila“ vaizdo klipe ir jos vokalai panaudoti singlo remikse. Vaizdo klipas buvo nutekintas į internetą birželio 5 d, o oficialiai klipas debiutavo birželio 15 per „iTunes“ ir „Yahoo“ . Antrasis singlas, pasak narės Aria, yra Will.I.Am prodiusuota daina „What I Like“, kuri pasak šaltinių bus išleista liepos ar rugpjūčio mėnesį. 2009 m. gegužės 1 d. pasirodė „Space Cowboy“ dainos „Falling Down“ vaizdo klipas, kuriame galima girdėti Chelsea Korka vokalus, ir klipe taip pat pasirodo visos grupės narės.
Grupė pirmiausiai reklamuoja pagrindinį singlą iš albumo „Patron Tequila“. Grupė jau apsilankė daug klubų bei koncertuose ir reklamuoja su kitomis dainomis „Unpredictable“ ir „Who’s My Bitch“. Jų pirmasis apsirodymas buvo Denveryje, o pirmas pasirodymas televizijoje buvo „NowNext“ apdovanojimuose kartu su Eve atliekant šią dainą. „Paradiso Girls“ buvo atidarymo grupė atlikėjo Shwayze koncertiniame ture.
Antruoju singlu buvo paskelbtas „Who’s My Bitch“. Vaizdo klipas šiai dainai buvo nufilmuotas 2010 m. balandžio 7 d. Klipo premjera įvyko 2010 m. birželio 5 d. myspace.com svetainėje.
Kultūristai (filmas)

Turinys

Fitneso treneris Danielis Lugo nusprendė, kad yra būdas kaip greitai praturtėti. Kartu su dviem bičiuliais kultūristais Polu ir Adrianu jie nusprendžia pagrobti vieną iš savo klientų – nelegalų milionierių Viktorą Keršou, norėdami priversti jį perrašyti savo turtą pagrobėjams. Vis dėlto reikalai pakrypsta bloga linkme ir Viktoras atpažįsta Danielių. Pagrobėjams pavyksta priversti Viktorą pasirašyti dokumentus, paskui jie bando auką nužudyti, tačiau šis išgyvena ir nusamdo privatų detektyvą Edą Diubuą rasti pagrobėjus.
Tuo tarpu praturtėjusi trijulė sėkmingai taško pinigus. Danielius nusprendžia dalį jų investuoti, tačiau susitikime su verslininku Frenku Grinu jį netyčia nužudo. Kultūristai bando atsikratyti kūnu, tačiau policija juos suima...
Embriogenezė

Embriogenezė – procesas, kurio metu embrionas susiformuoja ir vystosi. Jis prasideda apvaisinimu, kai susidaro zigota. Ji kurį laiką mitotiškai dalijasi be augimo ir matomos diferenciacijos. Ši embriogenezės stadija vadinama skilimu arba segmentacija. Augalų ir gyvūnų embriogenezė vyksta skirtingai.
Gyvūnų atveju po skilimo susiformuoja blastulė. Priklausomai nuo gyvūno tipo, blastulė gali būti pilnavidurė ar tuščiavidurė, apvali ar plokščia. Iš blastulės gastruliacijos metu išsivysto gastrulė, turinti gemalinius lapelius - ektodermą, mezodermą (pintys ir duobagyviai jos neturi) ir entodermą. Po to vyksta organogenezė, kurios metu susiformuoja organai. Stuburinių atveju organogenezė prasideda neuruliacija, kurios metu susiformuoja nervinė plokštelė, o iš jos - nervinis vamzdelis.
Augalų ligos

Augalų ligos – žalingi fiziologiniai pakitimai augalo organizme, kuriuos sukelia patogenai arba nepalankios aplinkos sąlygos.
Prezidentų taurė

Prezidentų taurė (BBL taurė) - Baltijos šalių krepšinio turnyras, kuriame dalyvauja BBL nugalėtojas ir šalių aukščiausių lygų čempionatų nugalėtojai.
Mačetė

Mačetė (isp. machete, angl. machete (kartais matchet), rus. мачете) – ilgas (daugiau nei 50 cm ilgio) Pietų Amerikos vienašmenis peilis (paprastai geležtės storis neviršija 3 mm), skirtas cukranendrėms ir brūzgynams kirsti. Gali turėti smaigalį, nors neretai galas įstrižai (ar net stačiai) nupjautas. Skirtingų Pietų Amerikos šalių (pvz., Kolumbijos, Salvadoro, Kubos ir pan.) mačetės skiriasi geležčių forma.
Kai kurios mačetės primena siaurą ilgesnę kapoklę. Šiuolaikinės mačetės panašios į viduramžių falčioną (palašo tipo ginklas) ar kinų kardą dao, tačiau paprastai neturi gardos (nors kai kurios mačetės turi mažą gardą, kad darbo metu apsaugoti ranką).
Geros mačetės gaminamos iš spyruoklėms skirto plieno, kuris gerai galandasi. Nerūdijantis plienas joms nenaudojamas, kadangi paprastai neatlaiko ilgesnio naudojimo.
Pietų Amerikoje neretai naudojamos ir kaip buities įrankis – pvz., maistui smulkinti, medžiui drožti ir pan. Sukilėliai neretai jas naudodavo kaip kertamąjį ginklą. Pietų Brazilijoje (Rio Grande do Sul valstijoje) mačetė vadinama facão arba facón ('didelis peilis').
Daugelyje tropinių šalių mačetės ir mačečių tipo peiliai taip pat paplitę kaip ir duonriekiai. Neretai per sukilimus juos naudodavo vietoj kardų („vargšų kalavijas“).

Mačetės ir kariuomenė

Antrojo pasaulinio karo metais mačetė (A-1 modelis) buvo įtraukta į JAV armijos ginkluotę. Jos ilgis 432 mm (geležtė – 254 mm), masė apie 800 g. Rankena plastikinė, su rankosaičiu. Ši mačetė ypatinga tuo, kad ji sulenkiama (kaip lenktinis peilis) ir nešiojama dėkle.

Mačetės plačiai buvo naudojamos Vietnamo kare.
Šiuo metu mačetės naudojamos ne vienos armijos ginkluotėje. Brazilijos armijos užsakymu gaminamas džiunglių komplektas (angl. jungle kit), kurį sudaro 46 cm ilgio ir 453 g masės mačetė su 30 cm ilgio geležte labai smailiu lenktu galu, bowie tipo džiunglių peilis ir galąstuvas, laikomi mačetės makštyje. Rinkinys skirtas naudoti kaip išgyvenimo bei kautynių priemonė.

Kitų šalių mačečių analogai

Rytų Afrikoje suahiliai naudoja pangą, kurios geležtė platesnė ir statmenai nukirsta.
Filipinų bolas irgi yra mačetės tipo, tačiau geležtė link galo praplatėjo, dėl ko geležtės masės centras pasislinkęs tolyn, todėl bolas efektyviau kapoja. Bolo variantus su smailesniu galu naudodavo kaip ginklą.
Malaizijos ir Indonezijos goloko geležtė trumpesnė ir storesnė už mačetės.
Heraklėjos mūšis

Mūšis

Pyras nežygiavo prieš Romą, nes laukė pastiprinimo iš sąjungininkų. Kai jis suprato, jog pagalba neatvyks, nusprendė kautis prie Sinio upės esančioje lygumoje tarp Pandozijos ir Heraklėjos. Pyras užėmė pozicijas ir laukė. Prieš mūšį jis pasiuntė diplomatus pas Romos konsulą, siūlydamas tarpininkauti konflikte tarp Romos ir pietų Italijos gyventojų. Jis pažadėjo, jog graikai pripažins jį teisėjumi ir to paties reikalavo iš Romos. Romėnai atmetė pasiūlymą ir įkūrė stovyklą dešinėje Sinio upės pusėje.
Nežinoma, kiek karių Pyras paliko Tarento mieste, bet Heraklėjoje jis tikriausiai turėjo 25–35 tūkst. karių. Jis įsitaisė kairėje upės pusėje, tikėdamasis, jog romėnams iškils sunkumų persikelti ir jam liks daugiau laiko pasiruošti puolimui. Jis įtaisė lengvuosius pėstininkus prie upės, kad šie praneštų kada romėnai kelsis, nes tikėjosi pirmiausia juos užpulti su kavalerija ir drambliais. Valerijus Levinas turėjo apie 30 tūkst. karių. Tai pirmas kartas, kai istorijoje susidūrė romėnų legionai ir makedoniečių falanga.
Auštant romėnai pradėjo keltis, o jų kavalerija užpuolė kraštuose buvusius lengvuosius pėstininkus ir privertė bėgti. Pyras sužinojo, kad romėnai keliasi ir pasiuntė prieš juos Makedonijos ir Tesalijos raitelius, kurie sutrikdė romėnų rikiuotę ir atsitraukė. Pyro lankininkai pradėjo šaudyti, o falanga – pulti. Falangos linija buvo beveik tokio pat ilgio kaip puolančių romėnų rikiuotė.
Falanga puolė septynis kartus, bet neperskrodė legiono. Romėnai irgi puolė septynis kartus, bet be rezultato. Vienu metu mūšis buvo toks aršus, jog Pyras susikeitė šarvais su savo sargybiniu, kad graikai nesuprastų, kad jis žuvo ir neprarastų noro kautis. Po to sargybinį nužudė ir pasklido kalbos, jog Pyras žuvo. Jo pajėgos sudvejojo ir romėnai garsiai rėkdami mėgino pakreipti mūšio eigą. Supratęs akimirkos svarbą, Pyras nusiėmė šalmą ir prajojo prieš savo vyrų gretas. Po to mūšis vėl tapo aršus.
Nepelnydamas pranašumo, Pyras nusprendė panaudoti dramblius, laikytus rezerve. Romėnų raiteliai kėlė per didelę grėsmę Pyro sparnams. Išsigandę romėnų žirgai pasiuto ir sutrikdė legionų gretas. Po to Pyras prieš juos pasiuntė Tesalijos raitelius ir mūšis buvo laimėtas. Romėnai atsitraukė kitapus upės. Tai viena pirmųjų Pyro pergalių prieš romėnus.
Narva Jeesū

Istorija

Iki 1918 m. vadintas Hungerburg.