google/wiki40b huggingface dataset:
Logudoro judikatas

Istorija

IX amžiuje arabai ir berberai tapo labai agresyvūs, sustiprėjo jų piratai, ir Bizantijos imperija ėmė nebesugebėti efektyviai apginti Sardiniją. Sardinijos provincijų teisėjai įgijo savarankiškos valdžios, jie ėmė rūpintis vietine gynyba. Sala liko padalinta į 4 teisėjų valdomas provincijas (judikatus).

Apie 900 m. teisėjų valdomos sritys tapo faktiškai nepriklausomomis valstybėmis, kurių kunigaikščiai buvo vadinami judikais (lot. judikes; it. giudici).
Pirmoji sostinė buvo senasis Toresas (Torres, dabar – Porto Torres), bet jis buvo atviras arabų puldinėjimams, todėl valdančiojo teisėjo rezidencija buvo perkelta į Ardarą (Ardara), o dar vėliau – į Sasarį (Sassari).
XI a. pradžioje Logudoro ir Arborėjos judikatai kurį laiką buvo sujungti. Pirmosios žinios apie Logudoro turimos apie Barisono I (Barisone I) valdymą maždaug 1038–1073 m. Jis atvedė į salą Vakarų Europos vienuolius – paprašė Montekasino (Montecassino) abato Deziderijaus, kad šis atsiųstų vienuolių. Šioje veikloje Barisoną I palaikė tiek popiežius Aleksandras II, tiek Toskanos markgrafas Godfris III Barzdotasis, nors Pizos arkivyskupija, iki tol pagrindinis religinis autoritetas saloje, tam priešinosi.

Mirus Barisonui I Arborėjos judikatas savo judiku išsirinko Marianą I (Marianus de Zori), o Logudoro judikatas – Andreu Tanca.
Logudoro judikato galas atėjo 1259 m., kai judikė Adelasija mirė nepalikdama įpėdinio. Po to Logudorą efektyviai valdė genujiečių šeimos Dorija (Doria) ir Malaspina (Malaspina), taip pat – Arborėjos judikai. Sasaris tapo savarankišku miestu valstybe.
Paežerių Švč. Dievo Motinos Dangun ėmimo sentikių cerkvė

Istorija

Sentikiai Viešintų apylinkėse įsikūrė apie 1715 m., bendruomenės centru tapo Paežerių kaimas. Iš karto melstis, pagarbinti Viešpatį rinkdavosi paprastoje kaimo troboje įrengtoje maldykloje. Tik 1842 m. ypač rūpinantis V. S. Šorochovui, P. Pavlovui, J. Kravcovui, L. Dyminui bei šventikui Joanui Nesterovui buvo pastatyta nedidelė medinė cerkvė. Veikiai bendruomenei išaugus iki 500 narių prireikė erdvesnių maldos namų. Juos Švč. Dievo Motinos į dangų ėmimo garbei pastatė 1903 m., vėliau pristatė varpinę, nupirko varpus, daug ikonų, bet viską sunaikino kilęs gaisras. Cerkvė buvo atstatyta 1913 m.
Tarpukariu sentikių bendruomenė turėjo iki tūkstančio narių. Antrojo pasaulinio karo metais vokiečiai išvežė varpus, todėl šiuo metu egzotiškai skambinama dviem plaktukais tankiai, ritmingai taukšint į bokšte pakabintas aviacinių bombų tūtas. Įspūdingos čia būna Velykų, Kalėdų pamaldos, Švč. Dievo Motinos Dangun Žengimo atlaidai. Renkasi ir vietos, ir tolimesnių apylinkių sentikiai.
Netoli cerkvės, Viešinto ežero pakrantėje, buvo pirmosios Paežerių kapinaitės, bet jos ilgainiui buvo apleistos, vėliau nelikę jokio ženklo. Naujosios kapinės įsteigtos kalnelyje už kilometro į šiaurę nuo kaimo.
Mūsų rūpesčiai

Mūsų rūpesčiai – laikraštis pagyvenusiems žmonėms, leistas 1989–1995 m. Vilniuje.

Istorija

Nuo 1989 m. rugsėjo mėn. leistas lietuvių kalba, nuo 1990 m. sausio mėn. ir rusų kalba. Iki 1991 m. Nr. 35 ėjo kaip Lietuvos karo ir darbo veteranų respublikinės tarybos ir Lietuvos invalidų draugijos (arba Lietuvos veteranų respublikinės tarybos) laikraštis. Savaitraštis, nuo 1993 m. – dvisavaitis laikraštis. Nuo 1992 m. rugpjūčio mėn. iki 1993 m. rugpjūčio mėn. nebuvo leidžiamas. Tiražas 1989 m. – 30 000 egz., 1993 m. – 8300 egz., 1995 m. – 1000 egz.
Rašė apie veteranų ir pensininkų gyvenimą, jų požiūrį į Lietuvos ekonomiką, politiką bei kultūrą.
The Dutchess

Istorija

Albumo pavadinimas „The Dutchess“ yra pasirinktas toks, nes Sarah, Duchess of York (Sarah Jorko kunigaikštienės) pravardė irgi yra Fergie (abiejų pavardės taip pat „Ferguson“), todėl Fergie taip ir pavadino albumą. Will.i.am buvo šio albumo pagrindinis prodiuseris. Albume taip pat pasirodė Ludacris, B-Real, Cypress Hill ir Rita Marley.
„The Dutchess“ debiutavo trečioje vietoje Billboard 200 sąraše ir pirmąją savaitę buvo parduota daugiau kaip 150 000 albumo kopijų Jungtinėse Valstijose. Vėliau „The Dutchess“ pakilo į antrąją vieta Billboard 200. Jungtinėje Karalystėje albumas debiutavo #27 vietoje su 9 110 parduotų albumo kopijų. Po singlų „Glamorous“ ir „Big Girls Don't Cry“ pasisekimo albumas įvairiose šalyse pasiekė aukštesnes vietas topuose. Singlo remiksas „Big Girls Don’t Cry“ su Sean Kingston tapo „iTunes“ singlu, o singlai „London Bridge“, „Glamorous“ ir „Big Girls Don’t Cry“ užėmė pirmąsias vietas Billboard Hot 100, o singlas „Fergalicious“ antrą vietą.
Australijoje „The Dutchess“ 2006 m. liepos 23 d. pasiekė pirmąją vietą ARIA Albums Chart tope, o albumo kopijų buvo parduota daugiau nei 200 000. 2008 m. vasario 29 d. buvo pranešta, jog daina „Finally“ bus išleista kaip singlas. Fergie jau yra nufilmavus video klipą šiai dainai, tačiau jis dar nėra išleistas. Kelios dainos yra parašytos Fergie ankstesnės grupės „Wild Orchid“ narių Renee Sands ir Stefanie Ridel.

Perleidimai

Albumas buvo perleistas Japonijai 2007 m. lapkričio 7 d. su šešiomis naujomis dainomis, kurių tarpe yra ir „Pick It Up“ įrašytas kartu su will.i.am. Perleidimų viršelis yra nuotrauka iš vaido klipo „Fergalicious“ scenos su tortu. Australijoje išleistas „Australian Tour Version“, kurioje buvo standartinė versija su šešiomis naujomis dainomis. Joje yra naujas „Collipark“ dainos „Clumsy“ remiksas, bet nėra dainos „Pick It Up“.
Jūratė Sprindytė

Biografija

1959–1970 m. mokėsi Vilniaus Salomėjos Nėries vidurinėje mokykloje. 1970–1975 m. studijavo Vilniaus universiteto Filologijos fakultete. Nuo 1974 m. Lietuvių literatūros ir tautosakos instituto mokslo darbuotoja, Šiuolaikinės literatūros skyriaus vadovė. Nuo 1981 m. Lietuvos rašytojų sąjungos narė. 1999 m. humanitarinių mokslų daktarė. 
Mokslo žurnaluose, straipsnių rinkiniuose ir kultūrinėje periodikoje paskelbė per pusantro šimto straipsnių. Mėnraščio „Metai“, mokslo žurnalų „Literatūra“, „Lituanistica“, „Darbai ir dienos“, „Colloquia“ redkolegijų narė.
Antanas Mackevičius (1902)

Antanas Mackevičius (1902 m. sausio 23 d. Šiluvoje, Raseinių apsk. – 1992 m. kovo 4 d. Kaune) – aktorius.
Ita (Paragvajus)

Istorija

Ita 1539 m. įkurta Domingo Martineso de Iralos, vietoje gvaranių kaimo. Pavadinimas gvaranių kalba reiškia „akmuo“. Apygarda tapo 1884 m. Didelę įtaką miestui padarė pranciškonų redukcija, kadangi pranciškonai mokė vietos gyventojus amatų.
Simnas

Pavadinimo kilmė

Miesto vardas tikriausiai hidroniminis – nuo Simno ežero, telkšančio į šiaurę nuo miesto. Tačiau sunku paaiškinti tokį ežero pavadinimą. Tarus, kad miesto pavadinimas asmenvardinis, tektų imtis prielaidos, kad jis galbūt kilęs nuo krikščioniško vardo Simonas (Simas).
Juozas Barauskas

Biografija

Tėvas Jonas Barauskas buvo vargonininkas, vargonininkavęs ir vadovavęs chorams Krinčino ir Vaškų miesteliuose (Pasvalio r.). Todėl ir Juozo pirmasis muzikos mokytojas buvo tėvas. Paūgėjęs mokėsi Pasvalio ir Šiaulių gimnazijose, 1943 m. Šiauliuose pas J. Karosą mokėsi vargonuoti. 1945–1950 m. vargonavimą ir choro dirigavimą studijavo Vilniaus ir Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (doc. K. Kavecko klasės). 1979 m. kėlė kvalifikaciją Maskvos P. Čaikovskio valstybinėje konservatorijoje (vadovas doc. V. Krasnoščiokovas).
Studijuodamas dirbo Lietuvos valstybinės filharmonijos mišriojo choro chormeisteriu, vargonininkavo Vilniaus bažnyčiose. 1953–1958 m. Lietuvos valstybinio radijo komiteto muzikinių laidų redaktorius ir estradinio orkestro dirigentas. Su radijo vokaliniu ansambliu, filharmonijos choru, solistais ir simfoniniu orkestru padarė įrašų Lietuvos radijui, surengė koncertų.
Nuo 1949 m. Lietuvos valstybinės konservatorijos Choro dirigavimo katedros dėstytojas, nuo 1961 m. vyr. dėtytojas, vėliau e. doc. pareigas, nuo 1991 m. Lietuvos muzikos akademijos Choro dirigavimo katedros docentas. Išugdė apie 50 choro dirigentų, parašė metodinių mokslo darbų ir muzikinių straipsnių.
Daug metų vadovavo mėgėjų chorams ir vokaliniams ansambliams. 1958–1963 m. ir 1975–1983 m. Vilniaus kooperacijos technikumo merginų choro (60-70 dalyvių) ir vokalinių ansamblių vadovas. Kolektyvus išmokė daug lietuvių ir užsienio kompozitorių kūrinių, nemažai koncertavo, chorą parengė 1960, 1975 ir 1980 m. respublikinėms dainų šventėms, 1978 m. respublikiniam vyrų ir moterų chorų sąskrydžiui Šiauliuose, Vilniaus miesto dainų šventėms, 1977 surengė susitikimą – koncertą su kompozitoriumi K. Kavecku. Jo choras koncertavo per televiziją, chorų apžiūrose ir konkursuose pelnė prizinių vietų. Pedagogas buvo respublikinių dainų švenčių konsultantas.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Kreiviškiai

Gyventojai

1923 m. – 28 ūkiai, 139 gyv., 2000 m. – 14 ūkių, 37 gyventojai.

Istorija

1660 m. kaimas minimas Videniškių krikšto metrikų knygoje. 1686 metais priklausė Dubingių kunigaikštystės Dubingių valsčiui (tuomet užrašytas kaimo vardas Kreiviai). Tada kaime buvo trys namai, dviejuose gyveno Kreiviai. Kaimo gyventojai vertėsi žvejyba. 1702 m. Molėtų krikšto metrikų knygoje de Kreywiszki. 1744 m. Kreivių kaimas priklausė Dubingių parapijai.
Aurelija Andrejauskaitė

Aurelija Andrejauskaitė (g. 1954 m. rugsėjo 3 d. Radviliškyje) – choro dirigentė, tapytoja, kultūros darbuotoja.

Biografija

1961–1969 m. lankė Radviliškio 2-ąją vidurinę mokyklą ir mokėsi vaikų muzikos mokykloje (mokyt. J. Radinsko akordeono klasė). 1969–1973 m. choro dirigavimo mokėsi Šiaulių aukštesniojoje muzikos mokykloje (dėst. A. Masiūnas). 1973 m. respublikiniame jaunųjų dirigentų konkurse Panevėžyje pelnė pirmąją vietą. 1973–1978 m. choro dirigavimo studijas tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (vyr. dėst. A. Jurgučio ir dėst. A. Žeimienės klasės); konservatoriją baigė su pagyrimu. 1975–1978 m. tapybos mokėsi Vilniaus vakarinėje dailės mokykloje.
1979–1981 m. Vilniaus inžinerinio statybos instituto studentų mišriojo choro „Gabija" ir 1982–1985 m. Vilniaus valstybinio universiteto akademinio mišriojo choro chormeisterė.
Nuo 1978 m. Lietuvos liaudies kultūros centro Muzikos skyriaus (vėliau sektoriaus) vadovė. Daug prisidėjo prie 1980 ir 1985 m. respublikinių dainų švenčių, 1990 m. Lietuvos tautinės dainų šventės, 1994 m. I ir 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų švenčių Kaune ir Vilniuje organizavimo, 1978, 1979, 1981, 1984 ir 1987 m. Stasio Šimkaus chorų konkursų Klaipėdoje, 1978, 1981, 1983, 1986 ir 1988 m. J. Naujalio konkursų Raudondvaryje, 1981, 1983, 1986 ir 1988 m. Liaudies dainų festivalių Panevėžyje, 1979 ir 1991 m. Č. Sasnausko konkursų Lazdijuose, 1984, 1985, 1986 ir 1987 m. vokalinių ansamblių konkursų „Ratnyčėlė“ Druskininkuose, 1981, 1986 ir 1992 m. solistų ir vokalinių ansamblių konkursų „Sidabriniai balsai“ surengimo. Buvo 1997 m. konkurso „Sidabriniai balsai“ organizatorė – vadybininkė. Nemažai padirbėjo įgyvendinant tarptautinių kultūros renginių projektus: 1991 m. dainų šventės „Bridges of Song" Taline (Estija), 1995 m. I ir 1997 m. II Šiaurės ir Baltijos šalių dainų švenčių Rygoje (Latvija) ir Gotlando salos Visby mieste (Švedija).
A. Andrejauskaitė choro meno klausimais parašė nemaža straipsnių, sudarė dainų chorams rinkinius „Klevų žydėjimas“ (1982 m.), „Saulei tekant“ (1982 m.), „Iškilmingoji daina“ (1983 m.), „Volungė“ (1990 m.), „Dainuojam Lietuvą“ (1990 m.), „Giedok, kad esi“ (1994 m.), „Sveikinu žemę“ (1995 m.), „Aranžuotos dainos“ (1997 m.), „Dainos dainų šventei“ (1998 m.). Sudarė ir išleido reklaminius informacinius leidinius „Dainų šventė“ (1994 m.), „Moksleivių dainų šventė“ (1997 m.), „Pasaulio lietuvių dainų šventė" (1998 m.).
Nuo 1987 m. yra Lietuvos tautodailininkų sąjungos Vilniaus skyriaus narė, rengia savo darbų tapybos parodas. Yra Lietuvos chorų sąjungos prezidiumo narė – sekretorė. 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventės režisierė – chorų tvarkytoja.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Juozapas Olechnovičius

Biografija

1893 m. Eugenijaus Spončio darbininkų socialdemokratų grupės narys. 1896 m. gegužės 1 d. vykusio Lietuvos socialdemokratų partijos pirmojo suvažiavimo dalyvis. 1897 m. LSDP organizatorius Liepojoje, už politinę veiklą buvo suimtas, kalintas Vilniuje.
1898 m. LSDP Kauno skyriaus steigėjas. 1899 m. kovo 12 d. areštuotas ir ištremtas į Sibirą.
Negratino tvenkinys

Istorija

Tvenkinys atiduotas naudojimui 1984 m. gruodžio 31 d. Jis tapo trečiuoju Andalūsijoje pagal tūrį (567 hm³) gėlo vandens rezervuaru po Isnacharo (981 hm³) ir Gvadalkacino (800 hm³). Užtvanka pastatyta iš mišrių birių uolienų su asfaltu, nes gruntas nebuvo pakankamai stabilus atramai, kad galima būtų statyti betono užtvanką. Tvenkinys užliejo nuo romėnų laikų poilsiui ir gydymui naudotus terminius sieringus vandenis bei atskyrė aplinkines savivaldybes. Užtvankos viršumi nutiestas kelias A315. Prie užtvankos pastatyta ir nedidelė hidroelektrinė.

Panaudojimas

Pagrindinis tvenkinio vaidmuo - sukaupti aplinkinių kalnų upelių ir lietaus vandenį žemės ūkio tikslams - drėkinti migdolais ir alyvmedžiais apsodintus aplinkinius laukus bei tiekti vandenį pomidorų, braškių ir kitų daržovių šiltnaminėms plantacijoms.
Tvenkinį ir jo apylinkes pamėgo sportininkai ir turistai (baidarės, kalnų dviračiai, žygiai pėsčiomis ir parasparniais, žvejyba), Freilos paplūdimyje galima rengti piknikus, Kuevas del Kampo paplūdimyje yra nudistų pliažas.
Tiago Luis

Karjera

Žaidė gimtojoje Portugalijoje.
2018 m. tapo Kauno „Stumbro“ nariu. Debiutavo rungtynėse prieš FK Atlantas 2018 m. rugsėjo 19 d. Aikštėje praleido tris minutes.
A lygoje žaidė dvi rungtynes. Taip pat žaidė už Stumbras B ekipą Pirmoje lygoje (13 rungtynių).
SK Tallinna Sport

Istorija

Klubas daugiausia pasiekė XX a. tarpukariu. 1937 m. jis su LFLS Kaunas klubu sužaidė 0:0. 
Sovietmečiu laimėjo 9 Estijos čempionatus, vėliau vuvo iširęs, tačiau atkurtas 2003 m.
Pranešimas

Pranešimas – visuma ženklų (matematiniai simboliai, raidės, elektriniai virpesiai, žodžiai, garsai, kt.), turinčių kokios nors informacijos.
Pranešimai gali būti perduoti įvairiais būdais: šviesa, elektromagnetine banga (radijas, televizija), elektros srove ir kt. Trumpai tariant, naudojant fizinį tam tikros informacijos nešiklį – signalą.
Kaodai

Kaodai (viet. Cao Đài) – monoteistinė, sinkretinė religija, kilusi iš Vietnamo. Pilnas pavadinimas yra Đại Đạo Tam Kỳ Phổ Độ, reiškiantis „Didžioji trečiojo apreiškimo ir išgelbėjimo religija“, o santrumpa Cao Đài reiškia „didysis pakylėjimas“.
Kaodai išpažinėjai tiki Dievu (Cao Đài Tiên Ông Đại Bồ Tát Ma-ha-tát – Kaodai, senasis išminčius ir didysis Bodhisatva Mahasatva) ir tuo, jog jis yra religijos, ritualų, simbolių kūrėjas.

Kosmologija

Pasak Kaodai sukūrimo mito, iki susikuriant Dievui, viskas buvo beformis, nekintantis Dao. Po didžiojo sprogimo atsirado Dievas. Jis sukūrė Jin ir Jang. Dievas užvaldė Jang ir iš savęs sukūrė deivę, kuri valdytų Jin. Tokiu būdu visata materializavosi. Ši Deivė yra laikoma daugelio Visatos dalykų motina ir garbinama lygiai kaip ir Dievas Tėvas. Ji taip pat laikoma Motina Buda ir kaip visos budos yra Jang (t. y. vyriška), bet valdo Jin (nebūdama jos dalimi). Dievo simbolis yra Apvaizdos akis. Kaodai išpažinėjai tiki, kad yra 36 rojaus lygmenys ir 72 planetos, kur yra protinga gyvybė. Pirmasis lygmuo yra arčiausiai rojaus, o 72 – arčiausiai pragaro. Pagal šią sistemą Žemė yra 68 lygmenyje, tačiau tarp lygmenų tokie skirtumai, kad net nelaimingiausias 67 lygio planetos gyventojas nesikeistų su 68 lygio planetos karaliumi.

Istorija

Religija susikūrė 1926 m. Taininio mieste, Pietų Vietname. Jos vienu iš įkūrėjų ir pirmuoju popiežiumi laikomas Le Van Čungas (Lê Văn Trung). Dabar Kaodai tikėjimą išpažįsta keli milijonai žmonių, iš kurių didžioji dauguma gyvena Vietname.
Rusijos Federacijos Aukščiausiasis Teismas

Rusijos Federacijos Aukščiausiasis Teismas (RF AT; rus. Верховный суд Российской Федерации) - aukščiausios instancijos teismas Rusijoje; Aukščiausiasis Teismas.
Aleksejevka (Manos rajonas)

Lietuviai

1948 m. į Aleksejevką iš TSRS okupuotos Lietuvos (Šakių, Vilkaviškio, Varėnos, Anykščių apylinkių) atitremta apie 60 šeimų. Tremtiniai dirbo miško ruošos darbus.
Sergej Ursul

Biografija

1977 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, mokslinis agronomas.
Vilniaus rajono ŽŪB „Kyviškės“ pirmininkas.
Darbo partijos Vilniaus skyriaus narys. Nuo 2011 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys. 
Nuo 2012 m. LR Seimo Darbo partijos frakcijos narys. 
Žmona Vladislava, vaikai Agata, Ana, Halina.
Vracos sritis

Miestai

Biala Slatina, Vraca, Kozlodujus, Krivodolas, Mezdra, Mizija, Orachovas, Romanas.
Aleksandras Akimovas

Aleksandras Fiodorovičius Akimovas (rus. Александр Фёдорович Акимов; 1953 m. gegužės 6 d. – 1986 m. gegužės 11 d.) – TSRS inžinierius, pamainos, dirbusios Černobylio atominės elektrinės 4-ajame bloke Černobylio katastrofos naktį, viršininkas.
Aleksandras Akimovas gimė 1953 m. gegužės 6 d. Novosibirske, Rusijos TFSR.
1976 m. Akimovas baigė Maskvos energetikos institutą ir įgijo šilumos ir energijos procesų inžinerijos ir automatizavimo specialisto laipsnį.
Savo karjerą jis pradėjo Černobylio atominėje elektrinėje 1979 m. rugsėjo mėn. Pirmaisiais metais Černobylyje jis ėjo vyresniojo turbinų valdymo inžinieriaus ir turbinų salės pamainos viršininko pareigas. 1984 m. liepos 10 d. Aleksandras Akimovas buvo paskirtas į 4 reaktoriaus pamainos viršininko pareigas.

Pripažinimas

2008 m. Akimovas po mirties buvo apdovanotas Viktoro Juščenkos, tuometinio Ukrainos prezidento, 3 laipsnio ordinu už drąsą.
Portugalai

Portugalų diaspora

Visam pasaulyje yra daugiau nei 100 milijonų žmonių, kurių portugališką kilmę galima įrodyti. Taip nutiko dėl didelės portugalų migracijos nuo XVI a. į Indiją, Ameriką, Makao, Rytų Timorą, Malaiziją, Indoneziją ir Afriką. 1886–1966 m. dėl emigracijos Portugalija prarado daugiau nei bet kuri kita Vakarų Europos šalis išskyrus Airiją. Nuo XIX a. vidurio iki XX a. vidurio beveik du milijonai portugalų išvyko į Braziliją ir JAV. Apie 40 mln. brazilų turi beveik gryną portugališką kilmę dėl emigracijos XIX a. pabaigoje. Apie 1,2 mln. brazilų gimė Portugalijoje.
JAV portugalai gyvena Naujajame Džersyje, Naujojoje Anglijoje ir Kalifornijoje. Havajuose portugalų yra jau 150 metų. Jų aptinkama Australijoje ir Naujojoje Zelandijoje.
Tolujus

Jaunystė

Tolujus buvo per jaunas dalyvauti Čingischano iškilimo kovose. Kai jam buvo 5 metai, jo vos neužmušė totoriai. Jį išgelbėjo sesuo Altani ir du Čingischano kompanionai. 1203 m. jo tėvas surengė Tolujaus ir Sorkaktani Beki, Ongchano dukters, vestuves. Pirmasis jų sūnus Monkė gimė 1209 m. Pirmąkart Tolujus kovėsi su Dzin dinastija 1213 m., kai su svainiu Chiqu užlipo Desingo sienas.
1221 m. Čingischanas pasiuntė Tolujų į Chorasaną Irane. Šio regiono miestai keliskart sukilo. Nišapūro gynėjai nužudė Tolujaus svainį Tokucharą 1220 m. lapkritį. Jis išžudė Mervo ir Nišapūro gyventojus.

Regentystė

Čingischanui senstant jis turėjo pasirinkti įpėdinį iš 4 sūnų. Tolujus buvo labai geras generolas, bet Ugedėjus buvo geresnis politikas. Čingischanas manė, kad Tolujus bus per daug atsargus, kad gerai valdytų. Tolujus su tėvu dalyvavo kovose su Vakarų Sia 1227 m.
Po Čingischano mirties Tolujus dvejus metus valdė Mongolų imperiją. Mongolų kilmingieji tai pripažino, nes pagal tradiciją jauniausias sūnus paveldi tėvo turtą ir Tolujus turėjo didžiausią armiją Centrinėje Mongolijoje. Tolujus sutiko su nauju kagano išrinkimu. Juo tapo Ugedėjus.
1231–32 m. Tolujus su Ugedėjumi ir Monke kariavo Šiaurės Kinijoje. Sutriuškinę Dzin, mongolai grįžo į šiaurę.
Ata-Malik Juvayni teigia, kad Tolujus mirė nuo alkoholizmo.
Catherine, Kembridžo kunigaikštienė

Biografija

Keitė Midlton gimė 1982 m. sausio 9 d. Redinge Anglijoje. Jos tėvai Maiklas ir Kerol gyveno netolimame Redingo miestui Kok Leino kaime. 1983 m. gimė jaunesnė sesuo Filipa (Pipa). 1984 m. šeima išvyko į Jordaniją, kur motina gavo vadybininkės postą „British Airways“ skrydžių kompanijoje. 1986 m. šeima grįžo į Angliją, Bradfyldo kaimo vietovę Berkšyre. 1987 m. jai gimė jaunesnis brolis Džeimsas Viljamas. 1987 m. tėvai įsteigė paštu siunčiamų prekių vaikų vakarėliams ir pobūviams įmonę. Šis verslas jiems sekėsi. Keitė Midlton mokėsi Šv. Andriaus mokykloje Pangborno kaime. Tarp kitų vaikų ji išsiskyrė liesumu ir aukštu ūgiu. Jai sekėsi mokyklos sporte ir chore. Paskutiniais metais mokykloje, kai jai buvo trylika, Keitė buvo pripažinta mokyklos geriausia visų sportų (all round) sportininke. Po to ji mokėsi mokamoje Downe House mergaičių mokykloje kaimo vietovėje prie Niuberio (Berkšyras), kurią paliko 1996 m. tik sulaukusi 14 metų ir persikėlė mokytis į Marlborough koledžą Viltšyre. Šiame koledže taip pat mokėsi jos sesuo Pipa ir brolis Džeimsas. Po koledžo baigimo Keitė Midlton nusprendė toliau studijuoti meno istoriją Škotijos seniausiame Šv. Andriaus universitete. Tame pačiame universitete mokėsi britų karališkosios šeimos narys, princas Viljamas. Manoma, kad studentai susitiko 2001 m. Faife, tačiau romantiškus santykius pradėjo 2002 m. po labdaringo madų šou, kur Keitė patraukė princo dėmesį su nėriniuota permatoma suknele (2011 m. aukciono metu parduota už 78 000 svarų). 2005 m. Keitė ir Viljamas kartu baigė universitetą. Jų ryšiai buvo trumpam nutrūkę 2007 m. ir dar tais pačiais metais pora atkūrė šiltus santykius.
Prieš savo vestuves Keitė dažnai dalyvaudavo aukšto rango karališkuose renginiuose. Galiausiai, kai Keitės Midlton ir princo Viljamo santykiai buvo paviešinti, ji sulaukė ypatingai didelio žiniasklaidos dėmesio. Keitė Midlton ištekėjo už Princo Viljamo 2011 m. balandžio 29 d. Vestminsterio vienuolyne. 2012 m. gruodžio 3 d. Šv. Jokūbo rūmai pranešė, kad ji laukiasi pirmagimio. 2013 m. liepos 22 d. karališkajai porai gimė princas Džordžas. 2014 m. rugsėjo 8 d. Klarenso rūmai pranešė, kad Kembridžo kunigaikštienė laukiasi antrojo savo vaiko. 2015 m. gegužės 2 d. princui Viljamui ir Keit Midlton gimė princesė Šarlotė.
Keitė Midlton yra gerai žinoma už savo labdaringą veiklą, taip pat palaikymą "The Duke of Edinburgh's International Award" programai, kurioje pati yra dalyvavusi ir gavusi aukso ženklelį.
Mažonų herbas

Aprašas

Herbo skydo žaliame lauke du sidabriniai lyros formos elnio ragai. Auksinė skydo papėdė nuo viršutinės dalies atskirta stilizuota liepų lapų linija.

Simbolika

Simbolių kalba ragai reiškia jėgą, galybę, o lyros formos ragai – dvasinės brandos, pusiausvyros ženklas.

Istorija

Herbą patvirtino Lietuvos Respublikos Prezidentas dekretu Nr. 396. Etalono autorius – Arvydas Stanislovas Každailis.
Lietuvos futbolo taurė 1991–1992 m.

Lietuvos futbolo taurė 1991–1992 m. – trečiasis nepriklausomos Lietuvos futbolo taurės turnyras, vykęs nuo 1991 m. rugpjūčio iki 1992 m. birželio. Turnyre dalyvavo pirmų dviejų lygų komandos.