google/wiki40b huggingface dataset:
Makedoninė falanga

Makedoninė falanga – pėstininkų rikiuotė, kurią įvedė Makedonijos karalius Pilypas II Makedonietis, Aleksandro Didžiojo tėvas. Tai buvo stipriausia falangos rūšis, kurią išstūmė jau tik romėnų legionai. Šios falangos kariai buvo vadinami sarisoforais, pagal pagrindinio ginklo pavadinimą.

Ginkluotė

Makedoninės falangos kariai – sarisoforai – būdavo ginkluoti sarisomis – maždaug 6 metrų ilgio, 5 kg svorio duriamosiomis ietimis. Dėl ginklo ilgio makedoninė falanga buvo žymiai pranašesnė už hoplitų falangą. Kadangi sarisą tekdavo laikyti abejomis rankomis, sarisoforai turėjo daug mažesnius skydus (peltas) už hoplitus. Jie buvo maždaug 60 cm skersmens, tvirtinami prie dilbio ir kovos metu laikomi taip, kad dengtų kairįjį petį.
Sarisoforai buvo šiek tiek lengviau šarvuoti už hoplitus. Tai padėdavo jų mobilumui, leisdavo ilgiau ir greičiau žygiuoti nepavargstant. Žygio metu sarisa būdavo išardoma į dvi dalis, kadangi šis ginklas buvo visiškai bevertis ne falangos rikiuotėje. Papildomai kariai turėdavo trumpus kardus.

Taktika

Makedoninė falanga sudarė armijos pagrindą, jos užduotis buvo sulaikyti ir spausti priešą, kol pleištu išsirikiavusi kavalerija prasilauždavo pro jo gretas.
Kautynių metu į priešą būdavo ištiesiamos pirmųjų dviejų eilių sarisos.
Sarisoforai buvo geriau treniruoti, nei dauguma to meto armijų. Dėl lengvesnių šarvų, mūšio metu taip pat galėjo greičiau judėti, prireikus staigiai įveikti trumpus atstumus ir užpulti nepasiruošusius priešo dalinius.

Trūkumai

Apeita iš flango ar užnugario, makedoninė falanga tapdavo bevertė, kaip ir bet kuri kita falangos rikiuotė. Kol visos helenistinio laikotarpio armijos naudojo panašias taktikas ir ginkluotę, šis trūkumas nebuvo labai svarbus. Jis tapo lemiamu tik kylant Romai ir jos legionams. Skaudžiausiai pasijautė Pydnos mūšyje 168 m. pr. m. e. tarp Romos respublikos ir Makedonijos. Tuomet makedoniečių falanga spaudė romėnus ir vertė juos trauktis, tačiau mūšis vyko kalvotoje vietovėje, ir falangoje atsirado spragos. Legionams pavyko pro jas prasiveržti ir užpulti sarisoforus iš šonų išsyk keliose vietose. Artimoje kovoje sunkus legionieriaus skydas ir gladijus buvo nesulyginamai pranašesni prieš makedoniečių ginkluotę. Makedonijos armijos nuostoliai buvo milžiniški, jie siekė apie 25 tūkst. karių, romėnų – tik kiek daugiau, nei tūkstantis.

Šveicarų samdiniai

Šveicarų samdiniai naudojo ilgas pikas ir kovėsi panašiai, kaip makedoninė falanga. Dėl panašių priežasčių (geresnės ginkluotės ir treniruočių), jie buvo pranašesni už daugumą to meto armijų.
Rosošas (Palenkės Bialos apskritis)

Istorija

Nuo XIV a. iki 1616 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės, Bresto apskričiai. 1507 m. įkurta Rosošo Šv. Stanislavo parapija. 1863 m. lapkričio 16 d. įvyko Rosošo mūšis tarp sukilėlių ir Rusijos imperijos kariuomenės. 1908 m. pastatyta medinė bažnyčia. Iki II pasaulinio karo kaime veikė Rosošo žydų kapinės.
Vachruševas

Geografija

Gyvenvietė yra pietrytinėje Sachalino salos dalyje, 8 km nuo Ochotsko jūros Kantrybės įlankos, 230 km į šiaurę nuo Južno Sachalinsko. Netoli gyvenvietės yra geležinkelio stotis rus. Вахрушев-Угольный ('Anglinis Vachruševas'), priklausanti Tolimųjų Rytų geležinkelio Sachalino regionui.

Istorija

Gyvenvietė įkurta 1939 m. (tuomet teritorija priklausė Japonijai) kaip gyvenvietė Kusunokijama. Tuo metu imtas eksploatuoti akmens anglies telkinys. 1947 m., po to, kai pietų Sachalinas buvo įjungtas į TSRS sudėtį, gyvenvietė buvo pervadinta į Vachruševą. Pavadinimas skirtas pagerbti buvusį TSRS anglies pramonės liaudies komisarą Vasilijų Vachruševą, kuris 1947 m. mirė.
Nuo 2006 m. spalio 2 d, Vachruševas įėjo į municipalinį darinį Vachruševo miesto apygardą
2012 m. liepos 13 d. Sachalino srities įstatymu Nr. 79-ЗО Vachruševo ir Poronaisko miesto apygardos buvo sujungtos į Poronaisko miesto apygardą. Dabar Vachruševas yra miesto tipo gyvenvietė Poronaisko rajono sudėtyje.
Petras Kiška II

Biografija

Kilęs iš Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės lenkų ir čekų kilmės lietuvių didikų Kiškų giminės. Tėvas Petras Kiška, broliai Stanislovas Kiška, Mikalojus Kiška. Antroji žmona Jurgio Radvilos duktė, Barboros Radvilaitės sesuo Ona Elžbieta Radvilaitė. Petrui mirus ji ištekėjo už Alšėnų ir Dubrovicų kunigaikščio Simono Jurjevičiaus Alšėniškio.

Valstybės tarnyba

Nuo 1548 m. Voluinės žemės maršalka ir Vladimiro seniūnas. 1550 m. Vitebsko vaivada.
Jerzy Buzek

Biografija

1957–1963 m. studijavo chemijos inžineriją (Politechnika Śląska, Gliwice).
1997 m. tapo profesoriumi Opole universitete, Seulo ir Dortmundo universitetų garbės daktaras, Lenkijos mokslų akademijos narys.
1980 m. įstojo į Solidarność, 1981 m. pirmininkavo pirmajam Solidarność kongresui. 2004 m. išrinktas į EP, 2009 m. tapo jos prezidentu.
Vitalija Maciejauskienė

Biografija

1968 m. baigė Vilniaus universitetą. 1995 m. habilituota humanitarinių mokslų daktarė.
Nuo 1968 m. dirba Lietuvių kalbos institute; 1992–2003 m. Vardyno skyriaus vadovė, nuo 2003 m. Vardyno skyriaus vyriausioji mokslo darbuotoja. 1995–1997 m. Vytauto Didžiojo universiteto Lietuvių kalbos katedros vedėja. Nuo 1993 m. su pertraukomis ir Vilniaus pedagoginio universiteto dėstytoja, nuo 2002 m. profesorė.

Mokslinė veikla

Daugiausia tyrinėja lietuvių asmenvardžius. Parašė onomastikos straipsnių, organizavo onomastikos duomenų kaupimą, Lietuvos vietovardžių žodyno rengimą.
Tetidė

Tetidė ir Pelėjas

Tetidė buvo Achilo motina nuo mirmidonų karaliaus Pelėjo. Dzeusas, sužinojęs pranašystę, pagal kurią nuo dievo ir Tetidės gimęs sūnus nuvers savo tėvą, suorganizavo Pelėjo, Aeko sūnaus, ir Tetidės vestuves, bet ši atsisakė tekėti. Chironas, išmintingasis kentauras (kuris vėliau mokys Pelėjo sūnų Achilą) patarė Pelėjui, kad šis surastų miegančią jūros nimfą ir stipriai ją surištų, kad ši negalėtų pasprukti keisdama formą. Tetidė keitė formą pavirsdama liepsna ir įsiutusiu liūtu, bet Pelėjas ją išlaikė surištą. Pagaliau ji sutiko už jo tekėti.

Tetidė ir Achilas

Pasak legendos, Tetidė bandė Achilą padaryti nenugalimą maudydama Stikso vandenyje. Todėl jo kūne liko sužeidžiamas tik kulnas, už kurio motina jį laikė maudydama upėje. 
Kai prasidėjo Trojos karas, Tetidė paslėpė savo sūnų tarp likomedžių, perrengusi jį mergina. Bet Odisėjas, apsimesdamas pirkliu, sugebėjo pergudrauti Achilą. Odisėjas pakvietė visas merginas apžiūrėti prekių. Tarp brangių papuošalų buvo auksinis kardas, kuriuo susidomėjo vienintelis Achilas taip išsiduodamas.
Kai Achilą užmušė Paris, atėjo Tetidė iš jūros su nereidėmis apverkti jo. Ji surinko Achilo pelenus į auksinę urną. Vėliau ji įkūrė jam paminklą ir iniciavo atminimo festivalius jo garbei.
Klemensas Birieta

Biografija

UAB „Pakruojo komunalininkas“ vyriausias inžinierius.
Nuo 1996 m. Lietuvos centro sąjungos narys, nuo 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos Pakruojo rajono skyriaus narys, skyriaus pirmininkas.
1997–2000 m. ir 2000–2003 m. Pakruojo rajono savivaldybės tarybos narys.
Sutuoktinė Romualda, vaikai Aistė, Sonata.
Akmenynės Šv. Kūdikėlio Jėzaus Teresės bažnyčia

Istorija

Turgelių bažnyčios vizitacijoje 1830 m. minima unitų bažnyčia su kunigu. 1928 m. pastatyta dabartinė medinė bažnyčia. 1945 m. įkurta parapija.

Architektūra

Bažnyčia stačiakampio plano, vienabokštė, su bokšteliu, 2 žemomis zakristijomis. Šventoriaus tvora akmenų mūro.
Polimerazinė grandininė reakcija

Polimerazinė grandininė reakcija (PGR, angl. polymerase chain reaction, PCR) – tai molekulinės biologijos metodas, leidžiantis padauginti (amplifikuoti) DNR in vitro (mėgintuvėlyje).

Pradmenys

Norint padauginti esamą DNR seką, reikia žinoti, kokie nukleotidai yra jos galuose. Pirmiausia cheminiais metodais susintetinami du DNR pradmenys, iš kurių pirmasis atitinka dauginamos sekos pradžią, o antrasis – kitos (papildančios) DNR grandinės pabaigą. Dauginama DNR yra dvigrandė, taigi abu pradmenys joje turi savo prikibimo vietas.

DNR polimerazė

Greta pradmenų, į reakcijos tirpalą dedama DNR polimerazė ir visų jai veikti reikalingų cheminių medžiagų. Kadangi mišinys bus kaitinamas, šis fermentas turi būti iš karščiui atsparaus organizmo.
Šios reakcijos sąlygomis DNR polimerazė tuomet gali sintetinti DNR grandinę, tęsdama ją nuo prikibusio pradmens:
DNR polimerazė negali pradėti sintezės bet kurioje DNR vietoje. Naujai sintetinamos DNR seka komplementari (A prieš T, T prieš A, G prieš C ir C prieš G) kaip matrica naudojamos senos DNR sekai.

Galimybės

Norint šiuo metodu padauginti DNR fragmentą, pakanka žinoti jo kraštų sudėtį; ilgis ir vidurio seka gali būti nežinomi. Tačiau DNR polimerazė kartais daro klaidas, todėl jei DNR dauginama sekai nustatyti, PGR ir po to sekantį sekos nustatymą reikia kartoti mažiausiai dukart.
PGR leidžia amplifikuoti mažą DNR kiekį iki reikiamo kiekio tolimesniems tyrimams (ligų detekcijai, tėvystės nustatymui, genų klonavimui ir kt.) Juo galima patikrinti, ar tiriamame genome yra dviem žinomais pradmenimis apribota seka ir taip nustatyti, ar šis organizmas turi (ar galbūt evoliucinėje praeityje turėjo) žinomos sekos geną. Kai kada skirtinguose organizmuose skiriasi pradmenimis apribotos sekos ilgis. Kadangi padaugintos sekos ilgį nustatyti nesunku, tokios sekos naudojami kaip „dirbtiniai genai“, kurių atžvilgiu (panaudojant persikryžiavimo dėsnius) nustatoma su paveldimomis ligomis ar šiaip išoriškai stebimais požymiais susijusio geno padėtis.
Įprastiniu PGR gali būti padauginamas ne ilgesnis kaip keleto tūkstančių nukleotidų porų fragmentas.

Variantai

Naudojant atvirkštinę transkriptazę, galima gauti PGR reakciją, kurios pradinė matrica yra RNR.

Būtini komponentai

PGR reakcijos tirpale turi būti DNR matrica, pradmenys, dNTP, DNR polimerazė, buferinė sistema, kofaktorius Mg²⁺. Taip pat reikalingas specialus prietaisas (termocikleris), kuris periodiškai keičia reakcijos tirpalo temperatūrą.

Istorija

Praeityje lietuvių biochemikai pasigamindavo šį prietaisą iš kompiuterinio spausdintuvo, priversdami jo galvutę kilnoti mėgintuvėlį po skirtingos temperatūros tirpalus. Parašydavo jie ir tam reikalingą programinę įrangą.
Bešių miškas

Bešių miškas – miškas, plytintis Vidurio Lietuvoje ties Bešiais (Kulvos seniūnija, Jonavos rajonas). Kvartalai Nr. 112-114. Distrofinių ežerėlių apypelkius juosia apsausėjusių vaivorinio pušyno bendrijos. Miške yra svarbios buveinės augalijai ir gyvūnijai. Greta Ilgasis ežeras.
Antikaralius

Antikaralius (vok. Gegenkönig) – galimas karalius, kuris dėl įpėdinystės ginčų ar politinės opozicijos pasiskelbia esąs karalius kaip priešprieša valdančiam karaliui.
Antikaraliai dažniau pasitaikydavo monarchijose su renkamais karaliais, negu tokiose paveldimose monarchijose kaip Anglija ar Prancūzija. Jie buvo gana dažni Šventojoje Romos imperijoje.
Sąvoka yra artima antipopiežiaus sąvokai. Šios sąvokos artimos ir politiškai. Vokietijos karaliai ir imperatoriai neretai iškeldavo antipopiežius, kad šie nusilpnintų popiežius, su kuriais jie konfliktuodavo. O popiežiai lygiai taip pat kartais paremdavo antikaralius kaip kovos su imperatoriais priemonę.
Keli antikaraliai sugebėjo įgyvendinti savo pretenzijas į sostą, tad buvo pripažinti teisėtais karaliais. Tokie sėkmingi pretendentai buvo imperatoriai Konradas III, Frydrichas II ir Karolis IV. Ar tokie pretendentai kaip, pvz., Bavarijos hercogas Henrikas II ir Meiseno markgrafas Egbertas II buvo antikaraliai iki šiol ginčijamasi.
Antikaralių būdavo ir kitose šalyse, pvz., Bohemijoje ir Vengrijoje.
Rakahanga

Geografija

Atolą kartu su Rakahanga sudaro dvi salos ir 7 motu (nedidelės salelės). Rytinėje dalyje – Akaro, Motu Ngangle, Huananul, Motu Mahuta, Motu Okakara, pietvakarinėje pusėje – Te Kainga. Ties ja yra patogiausia įplaukti į lagūną, kurios plotas yra apie 4,5 km x 2,5 km. Sausumos plotas – 4 km². Atole veši augmenija: auga duonmedžiai, kokosinės palmės, pandanai, iš kurių lapų pinami krepšiai, gaminami kilimėliai, skrybėlės.
Priešingai nei Manihikio atole, Rakahangos lagūna nėra tinkama perlų auginimui. Čia puikios sąlygos kokosiniams krabams, didiesiems jūriniams vėžliams veistis. Priekrantė tinkama žvejoti, netoliese praeina tunų migracijos kelias.

Istorija

Iš europiečių pirmasis 1606 m. kovo 2 d. dviem laivais Capitana ir Almiranta čia iš Ispanijos atplaukė Pedras Kirosas (Pedro Fernandes de Queiros). 1820 m. čia atplaukęs laivais Vostok ir Mirni rusų keliautojas Fadėjus Belingshauzenas ją pavadino Grand Duke Alexander Island (vėliau tapusio caru Aleksandru II). Kitų keliatojų po to sala vadinta Reirson Island, Little Ganges, Francis, Princess Marianne, Alliconga, kurie iki šių dienų neišliko. Esamas Rakahangos atolo vardas yra seniausias, duotas čiabuvių.
1889 m. sala tapo britų protektoratu. 1901 sala perduota Naujajai Zelandijai. Pagal Guano salų aktą į salą pretenzijų turėjo ir JAV, bet tik 1980 m. galutinai pripažino jos priklausymą Kuko saloms.

Gyventojai

Atole yra 5 kaimai: Purapoto, Niteiri, Numahanga, Teruakiore ir Matara (pagrindinė gyvenvietė). Žmonių skaičius linkęs mažėti dėl jų kraustymosi į kitas salyno salas ar pagrindinę salą Rarotongą. 1906 m. gyveno 352 gyv., 1921 m. – 310 gyv., 2008 m. – 127 gyv., priklausantys Matakeinanga ir Tukuwhare gentims. Vartojamos Rakahangos-Manihikio ir anglų kalbos.
Rima Rakauskienė

Biografija

1965–1976 m. mokėsi Alytaus 1-ojoje vidurinėje mokykloje. 1977–1982 m. Vilniaus universitete studijavo prancūzų ir ispanų kalbas, įgijo prancūzų kalbos dėstytojos kvalifikaciją. 2000–2002 m. studijavo personalo vadybą Kauno technologijos universiteto magistrantūroje ir įgijo vadybos magistro laipsnį.
1983–1991 m. Alytaus profesinės technikos mokyklos Nr.57 dėstytoja. 1992–2002 m. AB „Lietuvos spauda“ filialo Alytuje viršininkė. 2002–2004 m. UAB „Lietuvos spauda“ Alytaus agentūros direktorė. 2004 m. LR seimo narių Algirdo Vrubliausko ir Antano Napoleono Stasiškio padėjėja.
1993 m. Tėvynės sąjungos narė, Moterų konservatorių bendruomenės vicepirmininkė. 2010 m. pateikus kaltinimus Česlovo daugėlos korupcijos byloje, narystę partijoje sustabdė.
2000–2003 m., 2003–2007 m. m. ir 2007-2011 m. Alytaus miesto savivaldybės tarybos narė, Tėvynės sąjungos frakcijos seniūnė, 2004–2007 m. Alytaus m. tarybos švietimo, kultūros ir sporto komiteto pirmininkė, Alytaus m. tarybos kolegijos narė. Nuo 2007 m. iki 2010 m. Alytaus m. savivaldybės mero pavaduotoja.
Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių bendrijos tarybos narė, tarptautinės moterų organizacijos „Zonta“ Alytaus klubo prezidentė, valdybos narė. Vyras Ričardas, sūnus Tomas.

Įtarimai Česlovo Daugėlos korupcijos byloje

2010 m. spalio 6 d. Alytaus meras Česlovas Daugėla buvo sulaikytas (ikiteisminis tyrimas pradėtas liepos mėnesį) dėl piktnaudžiavimo tarnyba, dokumentų klastojimo ir didelės vertės svetimo turto iššvaistymo. Korupcijos byla remiasi miesto stadiono rekonstrukcijos darbų, kuriuos atliko Česlovo Daugėlos šeimai priklausanti bendrovė „Kortas“, tyrimu. Šiai bendrovei pateikti įtarimai kaip juridiniam asmeniui. Įtarimai šioje byloje buvo pareikšti ir vicemerės postą tuo metu užėmusiai Rimai Rakauskienei. Baudžiamąją bylą, kurioje pareikšti šie įtarimai Kauno apygardos teismas pradėjo nagrinėti 2011 m. gruodžio mėn.
Magnificat

„Magnificat“ pasaulyje

„Magnificat” 1992 m. buvo pradėtas leisti Prancūzijoje. Prancūziška versija platinama visose frankofoniškose šalyse: Prancūzijoje, Belgijoje, Šveicarijoje ir Kanadoje. „Magnificat“ anglų kalba leidžiamas JAV nuo 1998 m.; ispanų kalba – nuo 2003 m. Ispanijoje ir Meksikoje. Pirmas „Magnificat“ numeris Lietuvoje pasirodė 2010 m. kovo mėnesį. Slovėnijoje maldynas leidžiamas nuo 2013 m.

„Magnificat“ Lietuvoje

Mintis leisti periodinį maldynėlį „Magnificat” kilo Tiberiados bendruomenės vienuoliams. Jie sutelkė kelias religines bendruomenes bei grupę pasauliečių ir 2010 m. kovo mėnesį Lietuvoje pasirodė pirmasis „Magnificat” numeris. Iš pradžių kolektyvą sudarė vos keli bendradarbiai, kurie rūpinosi tekstų parengimu, maketavimu ir leidinio platinimu bei prenumerata. Šiandien maldynėlį rengia jau išaugęs kolektyvas, dirbantis pusiau savanoriškais principais.

Maldyno tikslas

Po įvadinių rubrikų pateikti skaitiniai kiekvienai dienai. Šiokiadienių šv. Mišių skaitiniai ir Evangelija pateikti su meditacijomis iš Bažnyčios Tradicijos. Sekmadieniais liturginius tekstus palydi Lietuvos dvasininkų homilijos. Taigi pirmasis šios knygelės tikslas – paskatinti pasauliečius aktyviai ir sąmoningai dalyvauti Eucharistijos šventime, gyventi su Dievo Žodžiu kasdien.
Be to, „Magnificat“ siekiama padėti tikinčiajam sustiprinti kasdienę asmeninę maldą. Todėl kiekvienai dienai siūloma rytmetinė ir vakarinė (arba kai kuriais atvejais naktinė) malda. Tai ištraukos iš Valandų liturgijos – Visuotinės Bažnyčios maldos. Pasauliečiams siūloma malda yra sutrumpinta siekiant, kad krikščionys galėtų surasti laiko Dievui įtemptoje kasdienybėje.
Matas Menčinskas

Biografija

1913–1917 m. (?) skulptūros mokėsi privačiai Varšuvoje. Nuo 1921 m. dirbo mokytoju Kaune. 1924–1926 m. mokėsi Skulptūros ir piešimo studijoje Barselonoje, 1926–1928 m. – Madrido dailės mokykloje, 1928–1931 m. studijavo Nacionalinėje dailės akademijoje Buenos Airėse. 1933–1934 m. dėstė piešimą lietuvių mokykloje Montevidėjuje. 1934 m. grįžo į Lietuvą. 1934–1940 m. dėstė Kauno amatų mokykloje, nuo 1940 m. – Kauno taikomosios ir dekoratyvinės dailės mokykloje (nuo 1941 m. Kauno taikomosios ir dekoratyvinės dailės institutas). Palaidotas Eigulių kapinėse.

Kūryba

Iš gipso, akmens, ąžuolo sukūrė apie 200 skulptūrų: apvaliųjų ir bareljefų („Motina“ 1934 m., „Filosofas“ 1935 m., 1939 m., „Sapnas“, „Mąstytojas“, abu 1936 m., „Vergas“ 1937 m., „Skausmas“ 1938 m.), portretų (Janis Rainis, 1931 m., Jonas Basanavičius, 1933 m.), nutapė paveikslų („Vyro galva“ 1935 m.). Kūrybai būdinga raiški plastika, ekspresyvi forma, gilinimasis į žmogaus psichologiją. Skulptūrose ryškus dramatizmas, mistikos, sentimentalizmo bruožai. Nuo 1926 m. dalyvavo parodose Lietuvoje ir užsienyje. Jo kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus, Nacionalinis Mikalojaus Konstantino Čiurlionio dailės muziejus.
Vilniaus Statyba (2011)

Istorija

Klubas buvo įkurtas 2011 m. ir tų pačių metų rugsėjo mėnesį priimtas į NKL pirmenybes. Komandos vyriausiuoju treneriu paskirtas patyręs vaikų ir jaunimo krepšinio specialistas Gintautas Regina. Naujai suburtos ekipos branduolį sudarė veteranas Mindaugas Budzinauskas bei jaunesni žaidėjai - iš Vilniaus Sakalų pasiskolintas įžaidėjas Ovidijus Varanauskas, gynėjas Tadas Rinkūnas, krašto puolėjai Eigirdas Žukauskas ir kapitonu paskirtas Remigijus Sugintas bei vidurio puolėjas Vitalijus Lukša.
Pirmąsias rungtynes Statyba sužaidė 2011 m. spalio 7 d. Molėtuose su Ežerūno kario komanda ir jose iškovojo pergalę 76 - 70. Pirmą NKL pirmenybių etapą Statybos komanda baigė surinkusi 15 pergalių ir patyrusi tiek pat nesėkmių bei pateko į silpnesnę, antrąją komandų grupę. Šioje per 14 rungtynių laimėjusi 10 kartų, Vilniaus ekipa užėmė pirmą vietą ir pateko į atkrintamasias varžybas. Aštuntfinalyje iki dviejų pergalių Statyba 2 - 1 nugalėjo Jonavos Triobet krepšininkus, ketvirtfinalyje 2 - 0 įveikė reguliariojo sezono nugalėtoją Radviliškio komandą ir pateko į Garliavoje vykusį finalo ketvertą. Jame Statyba pusfinalyje įveikė Kauno Žalgirio - Sabonio krepšinio centro komandą, tačiau finale nusileido kitai Kauno ekipai - LKKA Atletui.
2012/13 m. sezoną Statyba pradėjo dar kiek atjaunėjusi: į komandos trenerių štabą perėjo Mindaugas Budzinauskas, komandą paliko Aurimas Stakėnas ir Remigijus Sugintas. Išvykusius žaidėjus pakeitė Karolis Brusokas, Alvydas Žarskus bei Tautvydas Žioba, naujuoju komandos kapitonu paskirtas Vitalijus Lukša. Reguliariajame sezone ekipa per 34 mačus iškovojo 20 pergalių ir užėmė 8 vietą. Aštuntfinalio serijoje Statyba 2 - 0 nugalėjo Šarūno Marčiulionio krepšinio akademijos krepšininkus, o ketvirtfinalyje 2 - 1 nusileido reguliariojo sezono nugalėtojai Mažeikių ekipai.
Gražina (poema)

„Gražina“ (lenk. Grażyna) – epinė Adomo Mickevičiaus poema, išleista 1823 metais lenkų kalba Vilniuje. Kūrinyje pasakojama apie mitinę Lietuvos kunigaikščio Liutauro žmoną Gražiną, kuri didvyriškai žūsta kovoje prieš kryžiuočius.

Istorija

„Gražiną“ Admonas Mickevičius parašė 1822 metų vasarą atostogaudamas Vilniuje. Adomo Mickevičiaus draugas poetas Antoni Edward Odyniec tvirtina, kad autorius suteikė Gražinai savo mylimosios kaunietės Karolinos Kowalskos bruožų. Vardą „Gražina“ autorius pasirinko dėl lietuviškos jo reikšmės „graži“.
Lenkų rašytojas Christien Ostrowski teigia, kad poema įkvėpė 1831 metų sukilimo didvyrę Emiliją Pliaterytę.

Siužetas

Poemos veiksmas prasideda Naugarduko pilyje, į kurią naktį atvyksta kryžiuočiai susitarti su kunigaikščiu Liutauru dėl bendros kovos prieš kunigaikštį Vytautą. Pranešti kunigaikščiui apie nelauktus svečius siunčiamas senas gerbiamas karys Rimvydas. Liutauras Rimvydui papasakoja savo planą kartu su kryžiuočiais užimti Vytautui priklausantį Lydos miestą. Liutauras pavydi Vytautui jo šlovės, valdžios ir turto. Rimvydas supranta, kad Liutaurą nuo sąjungos su kryžiuočiais gali atkalbėti tik jo žmona Lydos kunigaikščio dukra Gražina, kuri yra Liutauro patarėja turinti jam didelę įtaką. Tačiau ir jai nepavyksta įtikinti vyro nepradėti brolžudiško karo. Kai Liutauras užmiega, kunigaikštienė liepia kryžiuočių pasiuntiniams nešdintis, tačiau jų komtūras Ditrychas Halštarkas fon Kniprodė pažada atkeršyti. Gražina sužino apie planuojamą kryžiuočių puolimą ir apsirengusi savo vyro šarvais išjoja su kariuomene į mūšį. Liutauras pabudęs viską supranta ir pats išskuba į mūšį, tačiau nespėja apginti savo žmonos – ją mirtinai sužeidžia kryžiuočiai. Kai uždegamas laidotuvių laužas su Gražinos palaikais, kunigaikštis Liutauras šoką į jį ir pranyksta dūmuose.

Leidimai

Poema ne kartą versta į lietuvių kalbą.
1899 metais išleistas Jr. Jono vertimas „Diedai ir Grażina“. 1955 metais pasirodė Justino Marcinkevičiaus vertimas, kuris vėliau ne kartą leistas pakartotinai.

Kultūrinė įtaka

1884 metai Krokuvos parke „Planty“ buvo pastatytas marmurinis paminklas Gražinai.
Pagal poemą „Gražina“ 1933 metais kompozitorius Jurgis Karnavičius sukūrė operą „Gražina“.
Ilgiausių ėjimų uždavinys

Ilgiausių ėjimų uždavinys yra pasakiškosios kompozicijos kūrinys, kuriame viena ar abi pusės privalo laikytis taisyklės – visada daryti geometriškai ilgiausią legalų ėjimą.
Kai yra du, ar daugiau vienodo ilgio ėjimų, galima rinktis vieną iš jų. Žaidimą pradeda baltieji, jei nenurodyta kitaip.
Karalius yra šachuojamas ir ne paties ilgiausio ėjimo figūra, bet jis, kai gali, turi trauktis ilgiausiu ėjimu (įstrižaine), būti užstojamas nuo šacho arba šachuojanti figūra nukertama su ilgiausią ėjimą turinčia figūra. Matas skelbiamas ilgiausią ėjimą turinčia figūra.
Kai ilgiausių ėjimų taisyklė taikoma tik baltiesiems, jie vadinami baltųjų ilgiausių ėjimų uždaviniais.
Kai ji taikoma ir juodiesiems ir baltiesiems, uždaviniai vadinami abipusiais ilgiausių ėjimų uždaviniais.
Nors ilgiausių ėjimų taisyklė gali būti taikoma įvairiuose uždaviniuose, bet dažniausiai ji naudojama atvirkščio mato uždaviniuose.
Ilgiausių ėjimų uždaviniai sudarinėjami ne tik su tradicinėmis, bet ir  pasakiškomis figūromis. Geriausi įtraukiami į FIDE albumus

Ilgiausių ėjimų uždavinių istorija

Britų šachmatų kompozitorius T.R. Dosonas 1913 m. pasiūlė apriboti juodųjų figūrų veiklą atvirkščio mato uždaviniuose, privertus jas daryti ilgiausius ėjimus. Taip atsirado dar viena atvirkščio mato uždavinių atmaina – ilgiausių ėjimų uždaviniai.
Svarų indėlį, populiarinant ilgiausių ėjimų uždavinius, įnešė vokiečių ir rumunų šachmatų kompozitorius Volfgangas Paulis.
Juodųjų figūrų apribojimas verčiant jas daryti geometriškai ilgiausius ėjimus pirmiausia buvo naudojamas atvirkščio mato uždaviniuose, tačiau vėliau ši taisyklė prigijo ir sutarto mato bei kituose šachmatų uždaviniuose.

Ėjimo ilgis

Prieš darant ėjimą juodieji pagal numatytas taisykles nustato, kuri jų figūra turi ilgiausią ėjimą.
Ėjimo ilgis skaičiuojamas nuo langelio centro iki kito langelio centro.
Ėjimo į gretimą langelį gulsčiai arba stačiai ilgis (L) laikomas lygiu vienetui (L=1);
Ėjimo į gretimą laukelį įstrižaine ilgis apskaičiuojamas panaudojus Pitagoro teoremą 
Ėjimo žirgu ilgis yra 
Trumpąją rokiruotę sudaro du ėjimai karaliumi ir du ėjimai bokštu) L= 2+2=4.
Ilgąją rokiruotę sudaro du ėjimai karaliumi ir trys bokštu L= 2+3=5.
Ėjimai įstrižaine yra ilgesni už ėjimus vertikale, ar horizontaleː pav. ėjimas a1-f6 (L=5̈x1,41=7,05) ilgesnis už a1-a8 (L= 7).