google/wiki40b huggingface dataset:
Asteriksas

Asteriksas arba Asterikso nuotykiai (pranc. Astérix arba Astérix le Gaulois) yra prancūzų komiksų knygų serija, kurią parašė René Goscinny ir iliustravo Albert Uderzo (Uderzo perėmė serijų rašymą po Goscinny mirties 1977 m.; naujieji du autoriai – Jean-Yves Ferri ir Didier Conrad, kurių pirmoji knyga išleista 2013 metų rudenį). Asterikso serijos pirmą kartą pasirodė Prancūzijoje žurnale Pilote 1959 m. spalio 29 d. Iki 2013 m. buvo išleistos 35 komiksų knygos.
Asterikso komiksai vaizduoja senovės galų gyvenvietę ir jos gyventojus, kurie vieninteliai gali pasipriešinti Romos okupacijai, nes jie turi stebuklingo gėrimo, kuris jo išgėrusiam suteikia nežmonišką jėgą. Pagrindinis komiksų herojus Asteriksas, kartu su draugu Obeliksu, patiria įvairių nuotykių savo kaime, visoje senovės Europoje ir už jos ribų.
Asteriksas yra vienas iš populiariausių Prancūzijos ir Belgijos komiksų pasaulyje, serijos yra išverstos į daugiau nei 100 kalbų. Labiausiai žinomos Europoje, mažiau – Amerikoje ir Japonijoje.
Serijos sėkmę lėmė kai kurių knygų adaptacijos į filmus (viso 12): 8 animacinius ir 4 vaidybiniai. Sukurta daugybė stalo ir kompiuterinių žaidimų. Netoli Paryžiaus esančiame Asterikso pramogų parke Parc Asterix per metus apsilanko apie 1,6 mln. žmonių. Iki šiol visame pasaulyje yra parduota daugiau nei 325 milijonai Asterikso knygų kopijų. Dėl to serijos kūrėjai René Goscinny ir Albert Uderzo yra Prancūzijos bestseleriai autoriai užsienyje.

Vertimai

35 tomai buvo išversti į daugiau kaip 100 kalbų ir dialektų. Be originalaus prancūzų kalbos leidimo knygos yra išleistos estų, anglų, čekų, olandų, vokiečių, galisų, danų, islandų, norvegų, švedų, ispanų, katalanų, baskų, portugalų, Brazilijos portugalų, italų, šiuolaikinių graikų, vengrų, lenkų, rumunų, turkų, slovėnų, bulgarų, serbų, kroatų, latvių, velso ir lotynų kalbas.
Kai kurios knygos yra išverstos į egzotiškas kalbas, pvz., esperanto, mandarinų, japonų, senovės graikų ir pan.
Dauguma tomų buvo išversti į lotynų ir senovės graikų kalbas, todėl yra naudojami mokant šių kalbų.

Vertimai į lietuvių kalbą

Lietuvoje nėra oficialaus ir autorizuoto Asterikso komiksų knygos vertimo. Vienintelis pasirodęs buvo Viktorijos leidyklos leidinys Asteriksas gladiatorius 1992 m.

Vertimai į anglų kalbą

Į anglų kalbą komiksus vertė Derek Hockridge ir Anthea Bell. Jų darbas yra plačiai giriamas, kadangi tiek esmė, tiek humoras gerai perteikti ir išlaikyti.

Pramogų parkas

Parc Asterix, Asterikso pramogų parkas, buvo atidarytas netoli Paryžiaus 1989 m. Tai viena iš labiausiai lankomų vietų Prancūzijoje, kuri turi apie 1,6 milijonus svečių per metus.
Antiteizmas

Antiteizmas (kitaip - karingasis ateizmas) – aktyvi opozicija teizmui.
Antiteistai teigia, jog tikėjimas Dievu ir pomirtiniu gyvenimu slopina žmogaus iniciatyvą aktyviai spręsti savo problemas čia ir dabar, bei skatina nesitaikstyti su dabartine sunkia padėtimi. Antiteistų įsitikinimu, jei dabartinis pasaulis yra netikęs, būtina (užuot kentėjus ir laukus pomirtinio atpildo) rasti naujos, geresnės santvarkos principus bei ja pakeisti dabartinę. Netinkamai besielgiantis žmogus turi bijoti ne Dievo, o jį supančios visuomenės atpildo. Jei visuomenės įstatymai neapsaugo jos narių nuo blogo tarpusavio elgesio, tokia visuomenė pasmerkta žlugti, užleisdama vietą geresnei. Paplitęs antiteistų teiginys, jog religija visada gina stipresniojo teisę, kuri ne visada yra morališkai pagrįsta.
Antiteistai taip pat teigia, kad praeityje dėl religinių pažiūrų išsaugojimo buvo nepateisinamai varžomi astronomijos, biologijos bei evoliucijos teorijos mokslo tyrimai ir kad tariamai religiniu pagrindu yra buvę daug ne itin garbingų karų. Šiuos teiginius pagrindžia istoriniai faktai (kryžiaus žygiai, kai kurių mokslininkų persekiojimai (astronomas Džordanas Bruno buvo sudegintas už savo teorijų skelbimą)).
Kadangi bet kuri tradicinė ar netradicinė religija, antiteistų nuomone, slopina aktyvią kovą ir prisideda prie esamos sunkios padėties išsaugojimo, antiteistai laiko visas religijas blogiu ir su jomis aktyviai kovoja. Ši kova yra svarbus antiteizmo skiriamasis bruožas, nes Dievo buvimu abejoja ir agnostikai bei ateistai.
Algimantas Dijokas

Biografija

1968 m. baigė Kelmės vidurinę mokyklą, Kauno medicinos institutą, gydytojas, Lazdijų rajono pirminės sveikatos priežiūros centro, nuo 2000 m. Druskininkų savivaldybės Leipalingio ambulatorijos vedėjas.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Druskininkų skyriaus narys.
1995–1997 m. Lazdijų rajono savivaldybės tarybos narys LDDP sąraše. 2000–2003 m. ir 2003–2007 m. Druskininkų savivaldybės tarybos narys.
Vilniaus Verkių specialioji mokykla-daugiafunkcis centras

Istorija

1948 m. Vilniaus m. 3-iojoje vidurinėje mokykloje (Subačiaus g. 17) įsteigiamos kelios klasės, kuriose buvo mokomi vaikai, turintys proto negalią. 1951 m. pagalbinė mokykla sujungiama su 9-ais vaikų namais. 1956 m. mokykla perkeliama į naujas patalpas T. Kosciuškos g. 11 ir vadinama 2-ąja pagalbine mokykla. Pagerėja mokslo ir darbo sąlygos, didėja mokinių ir mokytojų skaičius. Ypatingas dėmesys skiriamas darbiniam ugdymui. 1971 m. 2–oji pagalbinė mokykla reorganizuojama į 3–ąją pagalbinę internatinę mokyklą (Verkių g. 62) ir 2–ąją pagalbinę mokyklą (T. Kosciuškos g. 11). 1995 m. pakeistas pavadinimas į Vilniaus 3–ąją specialiąją mokyklą. 2005 m. mokyklos pavadinimas Vilniaus miesto savivaldybės tarybos sprendimu pakeistas į Vilniaus Verkių specialiąją mokyklą. Mokykloje įkurtas profesinio rengimo skyrius moksleiviams su proto negalia.
Buenos Airių Metropolinė katedra

Buenos Airių Metropolinė katedra (isp. Catedral Metropolitana de Buenos Aires) – svarbiausia Argentinos sostinės Buenos Airių katalikų bažnyčia, Buenos Airių arkivyskupijos katedra. Yra miesto istoriniame centre, San Nikolaso kvartale, šalia Plaza de Mayo aikštės, Rivadavijos ir San Martino gatvių sankryžoje.
Dabartinė katedra neoklasicistinio stiliaus. Projekto autorius -italų architektas Antonio Masella. Pradėta statyti 1753 m., tačiau nebaigta. Nauji statybos darbai pradėti 1802 m. valdant Bernardinui Rivadavijai. Katedra kurta pagal prancūzų architektų Catelin ir Benoit planus. 1827 m. darbai baigti. Šalia katedros yra mauzoliejus su Chosė de San Martino palaikais.
Iki katedros atsiradimo jos vietoje jau seniau stovėjo keletas bažnyčių: pirmoji pastatyta 1593 m., bet netukus sugriauta. Antroji bažnyčia stovėjo 1608–1616 m. Vėliau buvo pastatyta medinė bažnyčia, tačiau ir ši stovėjo neilgai. Vėliau pastatyta dar viena bažnyčia, tačiau 1752 m. sugriuvo.
Nagaika

Nagaika (rus. нагайка) – trumpas apvalaus skerspjūvio pintas raitelio rimbas, plačiai naudotas kazokų. Nagaikas darydavo standžiai supindami odinius dirželius. Į galą kartais įpindavo metalinį svarelį (antgalį).
Nagaika perimta iš nogajų, tai rodo ir pavadinimas nagaika (rus. нагайка 'nogajė').

Nagaikos analogai

Vidurinėje Azijoje žinomas analogiškas įrankis, vadinamas kamčia (rus. камча).
Antanas Zenkevičius

Biografija

Mokėsi Gelčių pradinėje, Gudelių septynmetėje mokyklose, 1955 m. baigė Krokialaukio vidurinę mokyklą, 1961 m. baigė Vilniaus statybos technikumą.
1961–1962 m. Kapsuko rajono LDT vykdomojo komiteto Statybos skyriaus inžinierius, 1962–1963 m. Kapsuko gamybinės valdybos statybos inžinierius. 1963–1966 m. Kapsuko rajono LDT vykdomojo komiteto pirmininko pavaduotojas, Plano komisijos pirmininkas. 1966–1990 m. Birštono LDT vykdomojo komiteto pirmininkas.
1972 m. baigė Kauno politechnikos instituto Statybos fakultetą, inžinierius statybininkas. 1985 m. Suteiktas nusipelniusio Lietuvos kultūros ir švietimo darbuotojo vardas. Ilgalaikis Nacionalinės Lietuvos kurortų asociacijos Prezidentas, įkūrėjas. 1987 m. baigė Baltarusijos SSR mokslų akademijos Ekonomikos instituto aspirantūrą, ekonom. mokslų kandidatas. 
1990–1991 m. ir 1994–2008 m. Birštono savivaldybės meras.  1991–1994 m. UAB direktorius. 1996–2007 m. Lietuvos savivaldybių asociacijos Tarybos narys. Europos Tarybos Vietų ir regionų valdžių kongreso narys. 1998–2007 m. Kauno regiono plėtros tarybos narys.
1993–2007 m. Lietuvos socialdemokratų partijos (LSDP) narys, Birštono skyriaus pirmininkas, nuo 2001 m. LSDP tarybos narys, Birštono skyriaus pirmininkas. 1999–2001 m. Socialdemokratų savivaldybininkų sąjungos pirmininkas.
1990–1995 m. Birštono miesto tarybos deputatas, 1995–1997 m., 1997–2000 m., 2000–2003 m., 2003–2007 m. ir 2007–2011 m. Birštono savivaldybės tarybos narys.
Sutuoktinė Joana, vaikai Vilma, Antanas.  Palaidotas Škėvonių kapinėse.
Orlaidis

Orlaidis (angl. air valve) – įrenginys, skirtas orui įleisti / išleisti į / iš vamzdynų.

Aprašymas

Visuose hermetiškuose vamzdynuose neišvengiamai kaupiasi oras. Aukščiausiuose vamzdyno taškuose besikaupiantis oro kiekis gali sumažinti vamzdyno pralaidumą, kuris pasireiškia hidrauliniais nuostoliais ir padidėjusiomis energijos sąnaudomis. Taip pat dėl besikaupiančio oro gali užsikimšti vamzdynai, atsirasti armatūros pažeidimų.
Efektyviausiai oras iš vamzdynų yra pašalinamas orlaidžių pagalba. Orlaidžiai gali būti mažaangiai, su viena kamera, skirta tik išsiskiriančiam iš vandens orui išleisti ir tokiam pat oro kiekiui įleisti. Didžiaangis orlaidis yra su dviem kamerom, kurių vienos anga maža (apie 2 mm), skirta išsiskiriančiam orui iš vandens išleisti, o antros kameros anga didelė, skirta vamzdyno apsaugai nuo vakuumo, kai vamzdynas tuštinamas ar jame įvyksta hidraulinis smūgis.

Veikimo principas

Oras į vamzdyną įleidžiamas ir išleidžiamas judant vožtuvui įrenginio viduje. Vamzdyno tuštinimo metu, vožtuvas leidžiasi žemyn, atidarydamas oro įleidimo / išleidimo angą (oras įleidžiamas). Vamzdyno pildymo metu, kylant vandens lygiui, vožtuvas kyla į viršų, uždarydamas oro išleidimo/įleidimo angą (oras pašalinamas). Darbo metu orlaidis pašalina susikaupusį orą per mažą oro išleidimo angą.
Gruodžio 3

Vardadieniai

Atalija – Audinga – Audingas – Gailintas – Ksavera – Ksaveras – Ksaverija – Linvyda – Linvydas – Linvydė.
Pelėdnagių seniūnija

Gamta

Visa seniūnijos teritorija išsidėsčiusi Nevėžio žemumoje ir Nevėžio upės slėnyje. Beveik 40 % teritorijos užima miškai (Labūnavos, Pašilių). Seniūnijos teritorija teka šios upės: Nevėžis, Barupė, Mėkla, Lankesa, Urka. Įrengtas Labūnavos tvenkinys.

Ūkis

Žemės ūkis (svarbiausia – Labūnavos ŽŪB), sodininkystė (Pašiliuose), o Pelėdnagiuose buvusios melioracijos valdybos teritorijoje veikia nemažai įvairių įmonių.
Magistralinis kelias A2 (Lietuva)

Istorija

Senasis kelias – dab.  5214  Vilnius-Širvintos, kelias Širvintos-Vytinė,  231  Vytinė-Ukmergė,  174  Ukmergė-Nevėžis ir  121  Nevėžis-Panevėžys.

Automagistralė

Kelias tarp Vilniaus ir Šilagalio turi automagistralės statusą. Kelias pradėtas tiesti apie 1974-1976 m. Apie 1981 m. buvo atidaryta eismui A2 atkarpa tarp Vilniaus ir Ukmergės. 1998 m. visiškai užbaigta atkarpa tarp Ukmergės ir Panevėžio. Nors kelias ir turi automagistralės statusą, jame yra 6 vietos su kairiuoju posūkiu. Tuose ruožuose greitis sumažinamas iki 110 km/h. Kai kuriuose iš šių ruožų yra įrengtos intelektinės saugumo priemonės, kai kintamų ženklų pagalba yra sumažinamas greitis, jei to reikalauja eismo sąlygos. Kadangi eismas tose vietose nėra intensyvus, dažniausiai pavojingų situacijų nesusidaro, todėl eismo įvykių tikimybė yra žema. Automagistralėse, tokio tipo sankryžos šiuo metu nebeprojektuojamos.
Tarybų Sąjungoje šis kelias buvo dalis magistralinio kelio M12, kuris jungė Vilnių su Ryga.
Kropilai

Istorija

XX a. pr. Kropiluose buvo Kulviečių, Prokopavičių ir Stacevičių valdos.
Vladas Garastas

Biografija

1952 m. baigė Biržų gimnaziją, 1959 m. baigė Lietuvos valstybinį kūno kultūros institutą. 2004 m. Lietuvos kūno kultūros akademijos garbės daktaras.
1952–1960 m. žaidė Kauno „Žalgirio“ komandoje. Nuo 1956 m. Biržuose dirbo treneriu. 1959–1970 m. Biržų raj. Sporto komiteto pirmininkas. 1971–1978 m. Biržų vaikų ir jaunimo sporto mokyklos direktorius, treniravo rajono krepšinio rinktinę, Lietuvos moksleivių rinktines.
1979–1989 m. Kauno „Žalgirio“ krepšinio vyrų komandos vyriausiasis treneris. Jo vadovaujama „Žalgirio“ komanda ir Lietuvos rinktinė iškovojo vienus didžiausių savo laimėjimų. 1985–1987 m. TSRS čempionate laimėtas auksas, 1980, 1983–1984, 1988–1989 m. TSRS vicečempionė. 1986 m. iškovojusi čempionate aukso medalius, Kauno „Žalgirio“ komanda dalyvavo Europos šalių taurių laimėtojų taurės ir Europos šalių čempionų taurės turnyrų finalinių rungtynių kovose su stipriausiomis komandomis. Geriausių pasaulio klubinių komandų pirmenybėse R. V.Džonso taurės turnyre „Žalgiris“ tapo pasaulio klubinių komandų čempionais.
1989–1991 m. TSRS vyrų krepšinio rinktinės vyriausiasis treneris. Komanda tapo 1989 m. Europos vyrų krepšinio čempionato trečios, 1990 m. pasaulio čempionato antros vietos laimėtoja. 1991 m. palikęs rinktinę perėjo į Čekoslovakijos komandą „Prievidza“ ir su šia ekipa tapo Čekoslovakijos čempionais, paskutiniais Čekoslovakijos čempionais.
1992–1997 m. Lietuvos vyrų rinktinės vyriausiasis treneris. Taip pat tais metais dar treniravo ir Kauno „Atletą“. 1992 m. Olimpinėse žaidynėse Barselonoje, 1996 m. Atlantoje V. Garasto treniruojama Lietuvos krepšinio rinktinė laimėjo bronzos medalius. 1996–1998 m. Alytaus „Alita Savy“ vyr. treneris. Nuo 1999 m. Alytaus krepšinio klubo „Alita“ viceprezidentas. 1998 m. įsteigė Dzūkijos V. Garasto krepšinio centrą.
Nuo 2000 m. Lietuvos moterų krepšinio rinktinės konsultantas, 1995–2003 m. Lietuvos krepšinio trenerių asociacijos prezidentas. 2003–2011 m. Lietuvos krepšinio federacijos prezidentas.
Žymiausi auklėtiniai: Virginijus Jankauskas, Mindaugas Lekarauskas, Algirdas Linkevičius, Saulius Patkauskas, Raimundas Valikonis, Saulius Venclovas, Valdemaras Chomičius, Sergejus Jovaiša, Arvydas Sabonis, Rimas Kurtinaitis ir kt.
Vladas Garastas 2008 metų spalio mėnesį pagarsėjo savo rasistiniais pareiškimais apie Kauno „Žalgiriui“ atstovaujančius amerikiečius. Su V. Garasto išsakytu požiūriu, kurio viešu išreiškimu Lietuvos krepšinio federacijos (LKF) prezidentas iškoneveikė Kauno klubo legionierius iš JAV, susipažinęs Žmogaus teisių stebėjimo institutas (ŽTSI), kreipėsi į Generalinę prokuratūrą, prašydamas pradėti ikiteisminį tyrimą. Pasak ŽTSI, „LKF prezidentas V. Garastas, viešai įvardindamas „Žalgirio“ užsienio žaidėją „negru“ bei kitus – „juodašikniais“, išreiškė savo niekinantį ir rasinę diskriminaciją skatinantį požiūrį į kitos rasės asmenis /…/ V. Garastas dėl savo einamų pareigų yra viešas asmuo, todėl jo pasakyti apibūdinimai kitos rasės asmenų atžvilgiu gali turėti didesnį neigiamą poveikį visuomenei.“ 
Žmona Irena Aleksiūnaitė-Garastienė, sūnus Virgilijus, duktė Jolanta.
Šelfinė jūra

Šelfinė jūra – jūra esanti virš žemyninio šelfo. Šelfinėms jūroms būdingas nedidelis gylis ir santykinai plokščias dugnas. Tipiški šelfinių jūrų pavyzdžiai – Šiaurės jūra, Baltijos jūra.
Vincas Češkevičius

Vincas Češkevičius (1896 m. gegužės 30 d. dab. Lenkijoje, Seinų valsčiaus Aradnykų kaime – 1972 m. Vilniuje) – Lietuvos ūkininkas ir tautosakininkas.

Biografija

Anksti netekus tėvų teko išmėginti visus žemės ūkio darbus kaime. 1917 m. lapkričio pabaigoje užsirašė savanoriu į Lietuvos kariuomenę. 1924 m. vedė, buvo išrinktas Aradnykų seniūnu. Vienas iš Seinų „Rūtos“ kooperatyvo steigėjų, Šv. Kazimiero draugijos Aradnykų skyriaus pirmininkas. 1940 m. vokiečių kalintas. 1941 m. buvo priverstas išvykti į Lietuvą, į Vilkaviškio apskr. Bartninkų valsčiaus Geisteriškių kaimą. Išrinktas kaimo seniūnu, o po karo – susikūrusio kolūkio pirmininku. Kartu su dukra pervažíavo į Širvintų rajoną, Čiobiškį, kur dirbo vaikų namų daržininku. 1960 m. su dukra Aldona persikėlė į Vilnių, jame gyveno iki pat mirties.
Rinkti tautosaką paskatino žinomas kraštotyrininkas Jurgis Dovydaitis. Surinktą medžiagą užrašė sąsiuviniuose, kuriuos atidavė dukrai Aldonai Vaičiūnienei. Daugiau kaip po trisdešimties metų ši Seinų krašto liaudies kūryba buvo išleista atskira knyga.
Hauptšturmfiureris

Hauptšturmfiureris (vok. Hauptsturmführer) – SS laipsnis, naudotas 1934–1945 m., lygus armijos kapitonui (hauptmanui). Tai vienas dažniausių SS karininkų laipsnių Antrojo pasaulinio karo metais.
Hauptšturmfiureris buvo vyresnis už oberšturmfiurerį, bet jaunesnis už šturmbanfiurerį.
Hauptšturmfiurerio atskyrio ženklai buvo trys įžambine išdėstyti sidabriniai kvadratėliai ir dvi sidabrinės juostelės apykaklės antsiuvo pakrašty. Dėvėdami pilką lauko uniformą nešiodavo ir hauptmano antpečius.
Jaroslavas Rimkus

Jaroslavas Rimkus (1888 m. lapkričio 11 d. Lipske, Lenkija – 1976 m. rugpjūčio 7 d. Bazilionuose, Šiaulių raj.) – pedagogas, dailininkas, etnografas, publicistas, visuomenės veikėjas.

Biografija

1899–1907 m. mokėsi Šiaulių gimnazijoje. 1915 m. baigė Peterburgo universitetą.
1918–1934 m. mokytojavo Šiaulių gimnazijoje. 1949 m. su šeima ištremtas į Sibirą, 1951 m. Irkutske nuteistas 10-čiai metų lagerio. 1958 m. grįžo į Lietuvą.
Sūnus menotyrininkas Vytenis Rimkus.
Víðir Garður

Istorija

1936 m. gegužės 11 d. įkurtas klubas. Futbolo koamnda dideliais laimėjimais pasigirti negali. 
Vienintelis kartas, kai buvo netoli trofėjaus, tai 1987 m. Islandijos futbolo taurės finalas. bet nepavyko iškovoti titulo.
Pastaruoju metu žaidė žemesniuosiuose divizionuose.
Šiaurės Kestivenas

Istorija

Šiaurės Kestiveno rajonas įkurtas 1974 m. balandžio 1 d. sujungus tris istorinius rajonus.
Mažasis dėmėtasis kivis

Paplitimas ir biotopas

Endeminis Naujosios Zelandijos paukštis. 2012 metais suskaičiuota apie 1650 individų. Didžiausia populiacija Kapiti saloje – 1200 individų. Biotopas – visžaliai miškai ir krūmynai.

Išvaizda

Mažiausias kivių (lot. Apteryx) genties atstovas. Kūno ilgis 35–45 cm. patinai sveria 0,9–1,3 kg, o patelės 1–1,9 kg. Plunksnų danga – rusvai pilkos plunksnos, išmargintos baltomis dėmėmis. Plunksnos ilgos, primena plaukus. Aplink žiotis turi plunksnų vibrises. Snapas plonas ir ilgas. Snapo gale yra šnervės. Sparnai trumpi, sunykę. Uodegos neturi, tačiau turi trumpą uodegikaulį.

Biologija

Neskraidantis,  naktinis paukštis, pasižymi puikia uosle ir klausa. Apie savo teritorijos ribas praneša šūkaudami ir švilpaudami. Gindami savo teritoriją kaunasi nagais, palikdami daug  plunksnų. Dieną slepiasi urvuose, uolų plyšiuose, tuščiaviduriuose rąstuose ar tankioje žolėje. Maisto ieško naktį. Iš dirvos ilgu snapu kapsto įvairias žieduotąsias kirmėles, lervas, o nuo dirvos paviršiaus surenka vorus, muses, vabalus, vikšrus, nukritusius vaisius ir lapus.
Monogaminiai paukščiai. Tuoktuvių periodas nuo ankstyvo pavasario iki rugsėjo pradžios. Lizdą suka urve, kurį išsikasa patys. Dėtyje vienas kiaušinis, tačiau 15 % atvejų – du. Kiaušinio dydis siekia ketvirtadalį patelės masės. Peri patinas, o patelė saugo lizdą. Peri 63–76 dienas. Tėvai jauniklių nemaitina, nes pakankamai maisto medžiagų jie gavo iš trynio. Po 5–7 dienų jaunikliai pradeda savarankiškai maitintis. 20–60 dienų jaunikliai dar sugrįžta į lizdą nakvynei. Šalia jauniklių visada būna patinas. Patelė lizdą stebi ir saugo atokesnėje vietoje. Ji niekada nesugrįžta į lizdą.
Lipščanų-Sofijevo pasienio punktas

Lipščanų-Sofijevo pasienio punktas (lenk. Przejście graniczne Lipszczany-Sofijewo) – Baltarusijos-Lenkijos valstybinės sienos pasienio punktas, šalia Lipščanų kaimo, Liepinės valsčiuje, Augustavo apskrityje iš Lenkijos pusės ir šalia Sofijevo kaimo iš Baltarusijos pusės. Pasienio punktą nutarta atidaryti 2003 m., o 2007 m. gruodžio 20 d. pasienio punktas buvo atidarytas. Per ši punktą gali važiuoti ne sunkesnės nei 3,5 t mašinos. Ties pasienio punktu baigiasi vaivadijos kelias Nr. .
Fizikos Olimpas

Istorija

Mokykla įkurta 1994 metais, pastebėjus, jog egzistuoja daug neatitikimų tarp vietinės ir tarptautinio lygio fizikos programų, susijusių su pernelyg mažu dėmesiu sudėtingesnėms fizikos temoms ar matematiniams metodams Lietuvos bendrojo lavinimo mokyklose. Nuo 1994 m. beveik visi pasaulinių fizikos olimpiadų dalyviai Lietuvos komandos nariai yra „Fizikos olimpo“ moksleiviai.

Priėmimas ir mokymasis

Į mokyklą be jokio konkurso priimami moksleiviai, geriausiai pasirodę Respublikinės Fizikos Olimpiados baigiamajame etape, Nacionaliniame Fizikos Čempionate. Devintųjų klasių moksleiviai priimami į pirmąjį Fizikos Olimpo kursą, ir mokytis jame pradeda vasarą, įprastų mokyklų mokslo metams pasibaigus. Dviejų savaičių vasaros mokymo sesiją lydi savaitės trukmės sesijos rudenį, žiemą ir pavasarį. Sesijų užsiėmimai vyksta Vilniaus Universiteto Fizikos Fakultete. Per trejus mokymosi metus aukščiausios kvalifikacijos dėstytojai dvylikoje sesijų perskaito moksleiviams per 700 val. paskaitų, moksleiviai atlieka laboratorinius darbus, vadovaujami dėstytojų ir savarankiškai išsprendžia per 1000 sudėtingų uždavinių. Mokymosi programa paremta dalykiniu tarptautinių fizikos olimpiadų turiniu, o be fizikos mokykloje dėstomos ir matematikos, kompiuterijos, braižybos, ar kitos teminės paskaitos. Trijuose mokyklos kursuose iš viso mokosi 40-70 moksleivių iš visos Lietuvos.

Olimpiados ir Atviras Fizikos Čempionatas

Kiekvieną mokymo sesiją rengiamos mokyklos mokomosios olimpiados, susidedančios iš teorinės ir praktinės dalių. Vasaros sesijos metu vyksta atvirasis fizikos čempionatas, kuriame dalyvauti kviečiami ne tik moksleiviai, bet ir dėstytojai, profesoriai, studentai, mokytojai ir visi norintys. Čempiono laukia ne tik neblėstanti garbė, bet ir tūkstančio litų didysis prizas. Nuo 2008-ųjų, kovo 14-ąją (π dieną), organizuojamos ir skaičiaus π viešo deklamavimo (rašymo) iš atminties varžybos. Be viso to, rengiamas ir atviras kasmetinis Fizikos turnyras, kurio užduotys skelbiamos mokyklos internetinėje svetainėje, o visi norintys dalyvauti sprendimus turi siųsti internetu.

Eksperimentinių užduočių laboratorija

2010 m. „Fizikos olimpas“ įsigijo savo laboratoriją, kurioje mokyklos moksleiviai kiekvienos sesijos metu atlieka užduotis su originalia įranga iš respublikinių ir tarptautinių fizikos olimpiadų, taip pat ir dėstytojų specialiai šiai laboratorijai sukurtus eksperimentus.