google/wiki40b huggingface dataset:
Antarktidos kontinentinis šelfas

Antarktidos kontinentinis šelfas yra geologinis darinys Pietų vandenyne, aplink Antarktidos žemyną. Šelfas yra lėkštas ir neįprastai dideliame gylyje – jo kraštas yra 400–800 metrų gylyje (pasaulinis vidurkis yra 133 metrai). Šelfe yra turtinga ekosistema su pingvinais ir šaltųjų vandenų žuvimis.
Kotaiko sritis

Geografija

Sritis įsikūrusi Hrazdano upės tarpukalnių slėnyje. Rytuose iškilęs Gehamos kalnagūbris, teka Azato upė.
Ruanda

Klimatas

Ruandoje būdingas subekvatorinis klimatas. Skirtingame aukštyje vyrauja labai skirtingos temperatūros. Kalnuose žiemą kartais netgi sninga. Žemumose temperatūra per metus svyruoja tarp 17-21 °C. Per metus iškrinta 1000–2000 mm kritulių. Ruanda – pasaulio žaibų ir audrų sostinė. Daugiau nei 200 dienų per metus būna audringos ir su perkūnijomis.
Į komunizmą

Į komunizmą – Kretingos rajono laikraštis, ėjęs 1961–1962 m.

Istorija

Pasmerkus Stalino asmens kultą ir įsibėgėjus chruščioviniam „atšilimui“ Kretingos rajono laikraštis „Stalinietis“ buvo pavadintas „Į komunizmą“. Pirmasis jo numeris pasirodė simboliškai 1961 m. lapkričio 7 d., t. y. bolševikų įvykdyto perversmo, vadinamo Spalio revoliucija, dieną.
Laikraštis ėjo trumpai, buvo leidžiamas tris kartus per savaitę, neviršijo 5000 egz. tiražo. Leido Lietuvos komunistų partijos Kretingos rajono komitetas ir Kretingos rajono darbo žmonių deputatų taryba. 1962 m. gegužės 2 d. vietoje jo pradėjo eiti Klaipėdos ir Kretingos rajonams skirtas laikraštis „Švyturys“.
Angela Farrell

Biografija

Angela gimė 1952 metais Donegolo miestelyje Airijos šiaurėje. Vaikystėje su tėvais persikėlė į Portadauną (Šiaurės Airija). Televizijoje Farrell debiutavo būdama 19-os metų, tuomet dar niekam nežinoma, dalyvavo Airijos atrankoje į „Euroviziją“. Ji atliko dainą „One Day Love“, žodžius ir muziką sukūrė Donald Martin ir Ita Flynn. Kūrinys nacionaliniame finale tapo pergalingas, o A. Farrell gavo galimybę atstovauti savo šaliai „Eurovizijos“ dainų konkurse 1971 m.
Konkurse atlikėja užėmė 11-ą vietą, surinkusi 79 taškus. „One Day Love“ Airijos singlų tope užėmė 4-ą vietą.
FK Rabotnički Skopje

Istorija

Klubo ištakos siekia 1937 m.
Baltijos teismo medicinos asociacija

Baltijos teismo medicinos asociacija (BTMA) – organizacija, vienijanti teismo medicinos teorijos ir praktikos, teismo medicininių tarnybų specialistus Baltijos šalyse; asociacija.

Istorija

1990 m. balandžio 5 d. Asociacija buvo įsteigta Vilniuje Lietuvos, Latvijos ir Estijos teismo medikų iniciatyva.
1990 m. rugsėjo 4 d. prie asociacijos prisijungė Sankt Peterburgo teismo medikai.
1990 m. spalio mėn. 1-2 d. Vilniuje įvyko pirmasis Baltijos šalių teismo medicinos asociacijos kongresas.
Kongresai vyksta kas treji metai vienoje iš šalių-narių sostinių. Renginio organizatorius – Mykolo Romerio universiteto (MRU) Teismo medicinos institutas
Japonijos jūra

Japonijos jūra (jap.: 日本海 Nippon – kai) – kraštinė Ramiojo vandenyno jūra, esanti tarp Eurazijos žemyno, Korėjos pusiasalio ir Sachalino, Hokkaido ir Honšiū salų. Japonijos jūra skalauja Japonijos, Korėjos, Rusijos krantus.

Pavadinimo problema

Visuotinai priimtas Japonijos jūros pavadinimas turi gana nacionalistinę prasmę, nes dažnai primena XX a. pradžioje sukurtą Japonijos imperiją. Jūra buvo tos imperijos centre, mat Japonija tada valdė ir Korėją. Korėjiečiai atsisako vadinti šią jūrą Japonijos jūra, ir naudoja senąjį korėjietišką pavadinimą Rytų jūra (kor.: 東海 동해Donghae).

Ypatumai

Japonijos jūra – viena iš didžiausių ir giliausių pasaulio jūrų. Japonijos jūra apima 978 000 km² plotą, vandens tūris – 1630 tūkst. km³, vidutinis gylis – 1535 metrai. Giliausia vieta jūroje siekia 3699 metrus. Japonijos jūros pakrantės ruožas driekiasi 7600 km.
Šiaurinė jūros dalis žiemą užšąla.

Krantai, įlankos

Japonijos jūros krantų linija mažai „sukarpyta“ ir nesudaro įlankų, giliai įsirėžiančių į sausumą. Daugiausiai – aukšti ir statūs krantai. Kalnai tiesiog sminga į jūrą. Labiausiai išraižyti yra Japonų salų krantai.
Sąsiauriai, jungiantys Japonijos jūrą ir Ramųjį vandenyną ir su atitinkamomis jūromis – Ochotsko ir Rytų Kinijos, yra negilūs (lyginant su pačia jūra), dėl to Japonijos jūra yra labiau izoliuota.
Didžiausios įlankos – Petro Didžiojo, Rytų-Korėjos, Isikario (Hokaido sala), Tojama ir Vakasa (Honsiu sala).

Salos

Didelių salų Japonijos jūroje nėra. Visos salos (išskyrus Ulindo) yra netoli (Rebuno, Riširi, Okuširi, Sado, Oki, Dokdo ir kt.) krantų. Upių nuotėkis Japonijos jūroje – nereikšmingas (viena iš didesnių upių – Tuminczian).

Reljefas

Japonijos jūros reljefą sudaro šelfas, žemininis nuolidis, gilios įdubos ir povandeniniai kalnagūbriai. Gyliavandenės įdaubos atsiskiria povandeniniais Jamato, Kita-Oki, Oki kalnagūbriais ir trim įdubomis – Centrine (didžiausias gylis 3699 m), Honsiu (3063 m) ir Cusimsko (2300 m).
Žemės pluta po giliavandenėmis įdaubomis – subvandenininė (8–12 km), susideda daugiausiai iš dviejų sluoksnių – nuosėdinio (1,5–2,5 km) ir „bazaltinio“. Po kalnagūbriais – pluta yra žemininės kilmės (18–22 km). Pagrindinės naudingos iškasenos (nafta, dujos, jūrinės aukso sąnašos ir kasiteritas) – šelfo prieigoje.
Padvaiskiai

Istorija

1950–1991 m. kaimas priklausė Micaičių kolūkiui.

Aplinkinės gyvenvietės

Lapkasiai – 3 km
KURŠĖNAI – 4 km 
 Vaitkaičiai – 2,7 km
Užlaukiai – 2 km
Paežeriai – 4,7 km
ŠIAULIAI – 26 km
 Čiuineliai – 2 km
Pūšiliai – 5,5 km
Saulučiai – 2,6 km
Jokšiai – 2,5 km
Presštofas

Presštofas (vok. Presstoff, Preßstoff, Pressstoff) – vokiškas odos pakaitalas (erzacinė oda), plačiai naudota pirmoje XX a. pusėje. Gamintas iš specialiu būdu sluoksniuotos ir apdorotos plaušienos. Presštofas buvo patvarus, lengvai panaudojamas vietoj natūralios odos, kuri karo metais buvo deficitinė.
Presštofas buvo išrastas XIX a., o plačiausiai naudotas Vokietijoje per Antrąjį pasaulinį karą. Iš presštofo gamino binoklių futliarus ir dirželius, arklių pakinktus, aprangos diržus, kepurių snapelius. Presštofas buvo naudojamas praktiškai visur, kur buvo naudojama natūrali oda, išskyrus gaminius, kurie buvo nuolat lankstomi (pvz., avalynė). Nuo lankstymo presštofas imdavo irti, jo sluoksniai atsiskirdavo.
Šavijos–Uardigo regionas

Geografija

Šavijos-Uardigo regionas yra Atlanto vandenynu pakrantės lygumoje į rytus nuo Didžiosios Kasablankos regiono ir į šiaurę nuo Um ar-Rbijos upės.
Ampulė

Ampulė (angl. ampoule, ampul, ampule, ampulla, iš mažybinio lot. ampulla, iš gr. ἀμφορεύς 'amfora') – mažas stiklinis (kartais – plastikinis) buteliukas užlydytu kakleliu, kuriame paprastai laikoma skysta ar biri medžiaga.
Į šiuolaikines ampules paprastai fasuoja vaistinius preparatus ir chemines medžiagas, kurie turi būti apsaugoti nuo deguonies, cheminių ir mikrobiologinių teršalų. Stiklinės ampulės uždaromos užlydant atvirą kakliuką, o atidaromos jį nulaužiant. Gerai pagamintos ampulės kakliukas lūžta sudarydamas lygią lūžio vietą be šukių. Kartais ampulėse laikytas skystis filtruojamas, kad būtų apsisaugoma nuo retkarčiais susidarančių stiklo šukelių. Prieš užlydant ampulę neužpildyta viršutinė zona kaklelyje gali būti užpildoma inertinėmis dujomis, kad būtų išvengiama oksidacijos ar kitų nepageidaujamų cheminių virsmų.
Stiklinės ampulės patogios tuo, kad uždarytos jos visiškai nelaidžios dujoms ir skysčiams, nors pakavimas į jas gali būti gana brangus. Į ampules pakuojami ne tik vaistai, bet ir deguoniui jautrūs ir/ar higroskopiški chemikalai.
Antamalkėstė

Istorija

Dvaras minimas 1597 m. Ukmergės pilies teismo knygose. 1620 m. Antamalkėstės arba Aleksandriškių dvarą iš Mikalojaus Bieniavskio nupirko Jurgis, Andrius ir Stanislovas Unichovskiai.
Rabindranatas Tagorė

Biografija

R. Tagorė gimė Kalkutoje turtingų žemvaldžių šeimoje. Mokėsi keliose Bengalijos mokyklose.
Būdamas keturiolikos metų, išleido pirmuosius savo eilėraščius ir kritikos straipsnius, sulaukęs septyniolikos – du eilėraščių rinkinius: „Poeto pasakojimas“, „Bhanušinho Thakuro dainos“.
1877 metais išvyko į Angliją, kur studijavo juridinius mokslus. Tačiau kadangi Tagorę labiau domino literatūra bei muzika, nebaigęs studijų, sugrįžo į Indiją.
Gyvendamas savo „Šilaidėho“ dvare, labai daug rašė, skyrė nemažai laiko švietėjiškai veiklai: literatūrinio-visuomeninio žurnalo Šadhoda redagavimui, 1901 m. Šantiniketane įsteigė ašramą, kuris ilgainiui išaugo, apimdamas mandirą (maldyklą), eksperimentinę mokyklą, giraitę, sodą ir biblioteką. 1918 m. Ašramas peraugo į Višnu-Bharati universitetą.
1905 – 1908 m. laikomas idėjiniu vadu kovoje už nacionalinę nepriklausomybę. R. Tagorės parašyti eilėraščiai tapo himnais: „Liaudies siela“ – Indijoje, o „Auksinė Bengalija“ – Bangladeše.
Rašytojas daug keliavo po pasaulį: aplankė Aziją, Ameriką, Europą, buvusią TSRS. Kovojo prieš karą ir fašizmą.
Sulaukęs 60-ties metų, ėmėsi tapybos.

Kūryba

Išleista 50 R. Tagorės eilėraščių rinkinių, 12 romanų ir apysakų, 40 pjesių, daug novelių ir straipsnių.
Eilėraščių rinkiniai: „Vakaro dainos“ (1881), „Ryto dainos“ (1883), „Paveikslai ir dainos“ (1883), „Diezai ir bemoliai“ (1884), „Mielosios paveikslas“ (1890), „Derliaus nuėmimas“ (1896), „Gervės“ (1913) ir daug kitų.
Romanai: „Krislelis“ (1900), „Sudužimas“ (1905), „Goras“ (1907), „Namai ir pasaulis“ (1915), „Keturi gyvenimai“ (1931), „Paskutinė poema“ (1930).
Paliko apie du tūkstančius tapybos darbų.
Švedijos futbolo supertaurė

Švedijos futbolo taurė – 2007 m. Švedijoje įsteigtas trofėjus, dėl kurio varžosi šalies futbolo čempionai ir taurės laimėtojai. Kadangi ir čempionai, ir taurės laimėtojai paaiškėja vėlai rudenį, todėl rungtynės įvyksta ateinančių metų pavasarį.
Dopingas Rusijoje

Dopingo vartojimas Rusijoje turi sistematinių bruožų. Dėl dopingo vartojimo iš Rusijos sportininkų buvo atimti 49 olimpiniai medaliai. Tai yra didžiausias skaičius iš visų valstybių ir daugiau nei trečdalis iš visų atimtų medalių.

2014 m. įtarimai

Didesnio žiniasklaidos dėmesio ši tema susilaukė 2014 m., kai Vokietijos televizija ARD pranešė apie Rusijoje vykstančius dopingo vartojimo slėpimo atvejus ir prilygino šią situaciją su dopingo vartojimu Rytų Vokietijoje. 2015 m. lapkritį Pasaulinė antidopingo agentūra paskelbė savo tyrimo išvadas ir dėl jų Tarptautinė lengvosios atletikos federacija suspendavo visus Rusijos lengvosios atletikos sportininkus nuo dalyvavimo oficialiose varžybose. Vėliau JK antidopingo agentūra padėjo Pasaulinei antidopingo agentūrai atlikti tyrimus Rusijoje, tačiau susidūrė su Rusijos Federacijos federalinės saugumo tarnybos pasipriešinimu ir negalėjo baigti savo tyrimų.
Po to, kai buvęs Rusijos antidopingo agentūros darbuotojas apkaltino savo šalį masiškai klastojant dopingo tyrimų rezultatus per 2014 m. žiemos olimpines žaidynes Sočyje, Pasaulinė antidopingo agentūra pavedė mokslininkui Richard McLaren atlikti tyrimą.

2017 m. suspendavimas

2017 m. lapkritį Tarptautinio olimpinio komiteto speciali tyrimo komisija teigė, „kad dopingo tyrimų rezultatų keitimo schema buvo vienas iš didžiausių Olimpinių žaidynių sąžiningumo ir reputacijos principų pažeidimų.“
2017 m. gruodžio 5 d. Tarptautinis olimpinis komitetas balsavimu nusprendė suspenduoti Rusijos olimpinį komitetą ir pašalinti šalies sportininkus iš 2018 m. žiemos olimpinių žaidynių. Rusijos sportininkams gali būti leista dalyvauti žaidynėse po olimpine vėliava, gavus Prancūzijos politikės Valérie Fourneyron vadovaujamos komandos leidimą. Šioje komandoje bus Tarptautinio olimpinio komiteto, Pasaulinės antidopingo agentūros ir Pasaulinės tarptautinių sporto federacijų sąjungos specialaus padalinio nariai. Tuo pačiu olimpinis komitetas visam gyvenimui pašalino V. Mutko iš olimpinio sporto dėl jo veiklos dopingo skandale.
2017 m. gruodžio viduryje Tarptautinis olimpinis komitetas priėmė sprendimą ir dėl 6 Rusijos ledo ritulio moterų rinktinės atstovių – dėl teigiamo dopingo testo visam gyvenimui buvo suspenduotos Inna Dubanok, Jekaterina Lebedeva, Jekaterina Paškevič, Anna Šibanova, Jekaterina Smolenceva ir Galina Skiba.
Anksčiau Rusijos prezidentas Vladimiras Putinas ir oficialūs asmenys minėjo, kad Rusijai būtų pažeminimas dalyvauti sporto varžybose be šalies vėliavos. Vėliau patarėjas teigė, kad Rusija nesiruošia drausti savo sportininkams dalyvauti šiose žaidynėse po neutralia vėliava.
Lietuvos mokykla

Lietuvos mokykla – Lietuvos mėnesinis pedagogikos žurnalas, leistas 1917–1940 m. Kaune. Leidėjas: 1918 m. Pranas Dovydaitis, 1919–1940 m. Lietuvių katalikų mokytojų sąjunga.

Istorija

1917 m. laikraštį įsteigė Pranas Dovydaitis. Jis buvo leidžiamas atskirais sąsiuviniais, kad vėliau būtų galima susegti į knygą. Laikraštis rašė įvairiomis pedagoginėmis temomis, mokyklų gyvenimo klausimais, apie teorinius ir praktinius pedagogikos principus, mokymo metodiką, mokslo ir literatūros naujienas, skelbė Švietimo ministerijos dokumentus, rašė lietuvių kalbos ir rašybos, kultūros, istorijos, estetikos ir kt. klausimais. 1925–1927 m. leido priedą „Mūsų kalba“, skirtą kalbotyros, lietuvių kalbos rašybos, žodyno, kalbos kultūros klausimams. Spausdino „Šviesos“ spaustuvė.
Nors vyravo krikščioniškos-katalikiškos pasaulėžiūros kryptis, laikraštyje bendradarbiavo skirtingų pažiūrų garsiausi prieškario Lietuvos pedagogai bei kultūros veikėjai: Vytautas Pranas Bičiūnas, Mykolas Biržiška, Kazys Bizauskas, Stasys Dabušis, Jonas Grinius, Adomas Dambrauskas-Jakštas, Petras Klimas, Pranas Mašiotas, Stasys Matulaitis, Stasys Šalkauskis, Antanas Šerkšnas, Tomas Ferdinandas Žilinskas ir kiti. Laikraštis suvaidino didžiulį vaidmenį kuriant mokslinę pedagogiką Lietuvoje.
Vainiaudos savivaldybė

Istorija

Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Liepojos rajono dalies.
Malonumas (žurnalas)

Istorija

Leido UAB „Tavo malonumas“. Tiražas 15 000 egz.
Vyr. redaktorės Aldona Grinienė, Jolanta Zabarauskienė.
Sagos prefektūra

Istorija

Seniau Sagos ir didžiosios dalies Nagasakio prefektūrų vietose buvo Hidzeno žemė. Nuo pat senovės čia klestėjo ryžių auginimas.

Geografija

Tai mažiausia Kiūšiū saloje esanti prefektūra, kurios 68 % užima miškai ir dirbamos žemės. Prefektūra šiaurėje ribojasi su Fukuokos prefektūra, pietvakariuose – su Nagasakio prefektūra. Pietryčiuose krantus skalauja Arijakės jūra.

Miestų, miestelių ir kaimų susijungimai

Nuo 2005 m. pradžios įvykdyta 11 sujungimų. Paskutinysis įvykdytas 2006 m. kovo 20 d., Kandzakio apskrityje likę Kandzakio ir Čijodos miesteliai bei Sefurio kaimas buvo sujungti į Kandzakio miestą. Po susijungimo prefektūroje nebelieka nė vieno kaimo.

Ateityje planuojami sujungimai

2007 m. spalio 1 d. planuojama prie Sagos miesto prijungti Sagos apskritį su visais jame likusiais miesteliais.

Ekonomika

Prefektūroje dominuoja tokie verslai kaip žemdirbystė, miškininkystė ir žvejyba. Vakarinė prefektūros dalis, ypač Karacu, Imario ir Aritos miestai, garsėja keramikos ir porceliano produktais.

Kalba

Prefektūroje vyrauja Saga-ben (Sagos dialektas).
Julius Tamošiūnas (1926)

Biografija

Mokėsi savarankiškai, vėliau baigė penkias Vilniaus Vytauto Didžiojo gimnazijos klases, o šeštąją – Utenos gimnazijoje. 1944 m. mobilizuotas į rusų kariuomenę, tačiau ties Švenčionėliais iššoko iš traukinio, buvo pašautas, slapstėsi. 1945 m. suimtas, nuteistas kalėti Vorkutos lageriuose. Į Lietuvą grįžo 1956 m. Dirbo Lentvario „Kaitros“ gamykloje, Lentvario kilimų fabrike. 1957 m. eksternu baigė Kauno S. Nėries vidurinę mokyklą. Mokėsi Kauno politechnikos instituto vakariniame Statybos fakultete, bet nebaigė. Dirbo saugumo technikos inžinieriumi statybos organizacijose.
Laisvalaikiu rinko lietuviškus spaudinius. Aktyviai dalyvavo Lietuvos žurnalistų sąjungos, Žmogaus teisių gynimo asociacijos, liaudies menininkų, Knygos mėgėjų ir kitų draugijų veikloje. Tapė Lietuvos peizažus, rašė eilėraščius. 
Palaidotas Daugailių kapinėse.
Gvaimiai

Istorija

Panamos krantus pasiekę ispanai sutiko tris gvaimių gentis. Joms vadovavo skirtingi kasikai, jos vartojo skirtingas kalbas: kasiko Natos žemės buvo dab. Koklės provincijoje, Paritos – Asuero pusiasalyje ir Urakos – Veragvaso provincijoje. Uraka buvo dukart nugalėtas ispanų ir 1522 m. sudarė su jais taiką. Pasak Bartolomė de las Kaso, Uraka buvo išsiųstas į Nombre de Diosą ir ten įkalintas, tačiau pabėgo, grįžo į savo žemes ir paragino savo gentį kariauti su ispanais.
Patys gvaimiai save skirstė į pakrantės ngobius ir kalnų ngobius. Priešinosi ispanams iki pat Ispanijos imperijos žlugimo. XIX a. kalnų gvaimiai tebesipriešino. 1997 m. gvaimių žemėse sudaryta Ngobė Buglės autonominė komarka.

Ūkis ir kultūra

Gvaimiai verčiasi daugiausia žemės ūkiu – augina kukurūzus, ryžius, pupeles, bananus, manijoką, jamsą. Kiti dirba kavos plantacijose (daugiausia Kosta Rikoje), bananų plantacijose, prekiauja rankų darbo gaminiais. Gvaimių moterys pina krepšius, audžia sukneles, gamina apyrankes, karolius. Vyrai gamina šiaudines skrybėles. Šios skrybėlės (chácara) tapusios populiarios visoje šalyje.
FC Kobuleti

Istorija

Klubas įkurtas 1968 m. Pavadintas „Šukura“, o lietuviškai būtų švyturys (gruz. შუქურა). Vėliau žinomas ir „Kobuleti“, ir „Šukura“ pavadinimais.
Geras (laikraštis)

Geras! – buvęs nemokamas šeštadieninis Mažeikių rajono laikraštis, vėliau leistas ir Telšiuose. Savaitraščio įkūrėjai – Paulius Sprindys ir Laurynas Jonauskas. Redaktoriai: Dalia Sprindienė, Kristina Kleinauskaitė, Inga Magžauskienė.
Laikraštis platintas judriausiose rajono vietose: pramogų ir prekybos centruose, turguje, kavinėse ir kt. Pirmasis numeris pasirodė 2006 m. gruodžio 2 d. Nuo 2007 m. vasario 10 d. leistas 16 puslapių, iš kurių 8 buvo spalvoti.
Bachmutas

Istorija

Gyvenvietė įkurta 1571 m. ir pavadinta Bachmutu (Бахмут). 1703 m. čia pastatyta tvirtovė. 1783 m. tapo carinės Rusijos apskrities lygio miestu. Nuo 1876 m. pradėta akmens druskos gavyba. 1924 m. miestas pervadintas Artemivsku (ukr. Артемівськ) (naudotas ir pavadinimas Artiomovskas (rus. Артёмовск)) (revoliucionieriaus F. Sergejevo-Artiomo garbei). 2016 m. grąžintas senasis pavadinimas.
Leonas Virginijus Papirtis

Biografija

1967 m. baigė Varėnos vidurinę mokyklą, 1972 m. baigė teisės studijas Vilniaus universiteto Teisės fakultete. Nuo 1973 m. iki 1976 m. mokėsi Maskvos M. Lomonosovo universitete aspirantūroje. 1987 m. vasario 13 d. Maskvos M. Lomonosovo valstybinis universitete apgynė disertaciją tema „Teisė ir politika išvystytoje socialistinėje visuomenėje (ryšys ir sąveika)“, teisės mokslų kandidatas. Stažavosi Paryžiaus Sorbonos II universitete, Poitiers (Prancūzija) frankofonų teisės mokykloje, Romoje, Europos Tarybos institucijose (Briuselyje, Strasbūre, Paryžiuje), JAV Valstybės departamento organizuotuose kursuose (Vašingtonas).
Iki 1983 m. VU Teisės fakulteto asistentas, dėstytojas, vyr. dėstytojas, nuo 1984 m. iki 1990 m. Lietuvos civilinės aviacijos valdybos juridinės tarnybos vadovas, nuo 1990 m. iki 1991 m. Lietuvos mokslų akademijos Filosofijos, sociologijos ir teisės instituto Teisės skyriaus vedėjas, nuo 1991 m. iki 1994 m. LR užsienio reikalų ministerijos skyriaus vedėjas, patarėjas, ministro pavaduotojas. Nuo 1995 m. advokatas (advokato L. V. Papirčio kontora). Tapo žinomas prancūzų atlikėjo Bertrand Cantat, nužudžiusio aktorę Marie Trintignant, byloje.
Nuo 2005 m. iki 2008 m. Lietuvos advokatūros Advokatų tarybos narys, nuo 2008 m. balandžio 18 d. Lietuvos advokatų tarybos pirmininkas (išrinktas 3 metų kadencijai). Lietuvos teisininkų draugijos valdybos narys. 1998 m. buvo iniciatyvinės grupės, atkūrusios Lietuvos teisininkų draugiją, narys, draugijos leidžiamo laikraščio „Justitia“ redakcinės kolegijos narys. Nuo 1988 m. iki 1990 m. – „Sąjūdžio“ iniciatyvinės grupės narys.
Yra kelių vadovėlių bendraautoris ir mokslinis redaktorius, teisinių žinynų redaktorius, straipsnių teisės teorijos ir civilistikos problematika autorius.
Petras Šatkus

Biografija

Baigė Kauno milicijos mokyklą, dirbo Vidaus reikalų ministerijoje. Nuo 1969 m. bendradarbiauja periodinėje spaudoje. Parašė detektyvinio pobūdžio kūrinių, daugiau kaip 200 apybraižų, straipsnių, korespondencijų, kt. rašinių. Jų paskelbė leidiniuose „Socialistinė teisė“, Švyturys, „Jaunimo gretos“, „Tiesa“, „Czerwony Sztandar“, „Sovetskaja Litva“, „Mūsų žodis“, per radiją ir televiziją. 1991–1993 m. redagavo laikraštį „Ugniagesys“. 1991–1997 m. – žurnalo „Rankas aukštyn!“ vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas, redagavo savaitraščius „Žvilgsnis“, „Europos centras“.
1995–1997 m. Lietuvos nepriklausomųjų rašytojų sąjungos Vilniaus skyriaus pirmininkas. Kartu su kitais 1997 m. įkūrė Lietuvos detektyvų rašytojų sąjungą.
Romanuose pasakojama apie žydrųjų palydovių biznį, asmeninių sargybinių saugomus verteivas, sprogdinamus automobilius. Pasakojimui stinga intrigos paslapties, personažų dialogams savitos frazeologijos.
Liepojos lietuvių savišalpos draugija

Liepojos lietuvių savišalpos draugija, 1905 m. Liepojos lietuvių susišelpiamoji draugovė – lietuvių savišalpos, kultūrinė ir švietimo visuomeninė organizacija, veikusi 1905–1915 m. Liepojoje.

Istorija

Draugija vienijo įvairių socialinių sluoksnių ir politinių pažiūrų Liepojos lietuvius. 1907 m. draugija įsteigė lietuvių pradžios mokyklą. 1908 m. joje mokėsi 40 mokinių. Lėšų mokyklai išlaikyti draugija surinko iš vietos lietuvių. Draugija rengė lietuviškuosius vakarus, turėjo aktorių mėgėjų būrelį, chorą. 1911 m. kilus ideologiniams nesutarimams dalis draugijos narių, tarp jų dauguma aktorių, atsiskyrė nuo draugijos ir įsteigė Liepojos kultūros plėtojimo draugiją. Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui draugija nustojo veikti.
Draugijos veikloje dalyvavo Balys Dvarionas, S. Kulys, Kazys Levandauskas, Kajetonas Sklėrius.
Zofija Lindušienė

Biografija

1996 m. Krekenavos kultūros namų direktorė.
Nuo 1995 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Panevėžio rajono skyriaus narė, nuo 2003 m. skyriaus pirmininko pavaduotoja.
1997–2000 m. Panevėžio rajono savivaldybės tarybos narė.
Sakmė apie Igorio žygį

Sakmė apie Igorio žygį (sen. rus Слово о пълку Игоревѣ) – epinė poema, garsus senosios Rusios literatūros paminklas. Parašyta senąja rusų kalba. Siužeto pagrindą sudaro nesėkmingas Rusios kunigaikščių žygis prieš polovcus, 1185 m. organizuotas Naugardo-Severskio kunigaikščio Igorio Sviatoslavičiaus. Sudėtinga poetine kalba, įpinant slavų mitologijos elementų, taip pat aprašomi įvykiai, susiję su kunigaikščių tarpusavio nesutarimais, karo žygiais ir sėkmingais mūšiais pradedant seniausiais laikais. Bėgant amžiams daug „Sakmės“ motyvų ir kitų sąsajų pateko į senuosius slavų metraščius, liaudies kūrybą. Liaudies epo siužetą sėkmingai panaudojo rusų ir užsienio klasikinės muzikos kūrėjai, dailininkai.

Istorija

„Sakmė“ buvo sukurta, manoma. XII a. pabaigoje, iš karto po aprašomų įvykių (dažnai datuojama 1185 m., rečiau 1–2 metais vėliau). Vienintelis XVI a. nuorašas žuvo 1812 m. Maskvos gaisro metu, bet liko dvi jo kopijos. Istoriografijoje būta bandymų suabejoti „Sakmės“ autentiškumu. Tokios pozicijos besilaikantys tyrinėtojai nesėkmingai bandė įrodyti, kad „Sakmės“ šaltinis buvo XIV a. poema „Uždonė“ (Задонщина). Iš tiesų daugelis faktų rodo, kad „Uždonė“ buvo parašyta sekant „Sakme“, o tai tik patvirtina „Sakmės“ autentiškumą.

Sąsajos su Lietuva

Kūrinyje pateikiamas panoraminis to meto Rusios vaizdas, iš kurio matyti kylančios Lietuvos galia, jos karo žygiai, siekę ir Severų žemę (prie Lietuvos Severų žemė buvo prijungta vėliau). Lietuviai jau tapo tokiais pat grėsmingais priešais Polockui, kaip polovcai – pietų Rusiai. Polocko kunigaikštystė, „Sakmės“ žiniomis, buvo visiškai sugniuždyta lietuvių antpuolio.
Antanas Mikalojus Radvila

Šeima

Kunigaikštis, kilęs iš Radvilų giminės Olykos-Nesvyžiaus linijos Klecko šakos, tėvas Martynas Mikalojus Radvila, motina Marija Trembicka. Broliai Juozapas Mikalojus Radvila,
Mykolas Jeronimas Radvila, sesuo Antanina Radvilaitė-Masalskienė.

Asmenybė

Vaikystėje patyrė tėvo smurtą, nebuvo fiziškai stiprus. Nuo septynerių metų jį globojo Jeronimas Florijonas Radvila. Dar vaikystėje pasižymėjo užsispyrimu, siekiant tikslo, mokėjo kelias Europos kalbas, apsiskaitęs eruditas, tačiau šeimyninis gyvenimas, matyt, prisiminus tėvo kvailiojimus, jo netraukė. Anksti pasirinko kunigo kelią, tačiau laimetis buvo toks politiškai aktyvus, kad jis įsitraukė ir į politinę veiklą Krokuvoje.

Valstybės tarnyba

Vilniaus kanauninkas, Karūnos didysis referentas, Karūnos didysis sekretorius.
Erebuni SC

Istorija

Klubas įkurtas 2007 m. vasarą. Pirmoje lygoje debiutavo 2016/2017 m. Užėmė 8 vietą 
2017/2018 m. sezone klubas žaidė Pirmoje futbolo lygoje. Ir vėl liko aštuntoje vietoje.
Nepaisant to, kad užėmė aštuntą vietą, pateko į 2018/2019 m. Premjer lygą.