google/wiki40b huggingface dataset:
Vladas Žulkus

Biografija

1962–1964 m. studijavo Kauno politechnikos instituto Vilniaus filiale. 1970–1976 m. neakivaizdžiai studijavo Vilniaus universiteto Istorijos fakultete, 1985–1988 m. – TSRS Mokslų Akademijos Archeologijos instituto aspirantas. 1988 m. Maskvoje apgynė kandidatinę disertaciją „Klaipėda ir jos regionas XI–XVII amžiais“, 1993 m. ji nostrifikuota. 1999 m. Lietuvos istorijos institute apgynė humanitarinių mokslų habilitacinį darbą „Kuršiai vakarinių baltų geležies amžiaus kultūroje ir visuomenėje“.
1969–1990 m. dirbo Paminklų konservavimo instituto Klaipėdos skyriuje moksliniu bendradarbiu, nuo 1979 m. – archeologų grupės vadovu. Daugiausia tyrinėjo Klaipėdos senamiestį ir piliavietę. 1990 m. tapo Mažosios Lietuvos istorijos muziejaus Klaipėdoje direktoriumi, nuo 1992 m. dirba Klaipėdos universiteto Vakarų Lietuvos ir Prūsijos istorijos centre, kuris 2003 m. buvo reorganizuotas į Baltijos regiono istorijos ir archeologijos institutą. 1993–1997 ir 2001–2002 m. buvo istorijos centro direktoriumi. Pirmasis Lietuvoje pradėjo povandeninės archeologijos tyrimus. Dėstė Klaipėdos universiteto Istorijos katedroje. Nuo 1995 m. – docentas, nuo 2001 m. – profesorius. Nuo 2002 m. spalio 11 d. iki 2011 m. gruodžio mėn. Klaipėdos universiteto rektorius.
2018 m. kovo 8 d. buvo išrinktas į Klaipėdos universiteto tarybą.
2001–2003 m. Lietuvos archeologijos draugijos pirmininkas. Nuo 2008 m. Lietuvos mokslų akademijos narys ekspertas, nuo 2009 m. – UNESCO Povandeninio kultūros paveldo apsaugos konvencijos Mokslinio ir techninio patariamojo komiteto narys. 2009 metų Lietuvos mokslo premijos humanitarinių ir socialinių mokslų srityse laureatas už fundamentinių ir taikomųjų mokslinių tyrimų darbų ciklą „Baltai Baltijos jūros erdvėje (1994–2008 m.)“ (kartu su Algirdu Girininku ir Audrone Bliujiene). Nuo 2011 m. Lietuvos mokslų akademijos tikrasis narys. 2016 m. balandžio 3 V. Žulkui įteiktos Palangos miesto garbės piliečio regalijos.
Goliubis-Dobžynis

Istorija

Miestas įkurtas 1951 m., kai buvo sujungtos atskiros Goliubio ir Dobžynio gyvenvietės.

Goliubis

Goliubis žinomas nuo 1258 m. Jame gyveno lenkai, bet nuo 1231 m. Kulmo žemė priklausė Kryžiuočių ordinui. Kryžiuočių riteriai čia pastatė pilį (1296–1306), o gyvenvietė gavo miesto statusą. 1421 m. miesto privilegijas patvirtino didysis magistras Mykolas Kiuchmeisteris. Miestas tapo Lenkijos dalimi pagal 1466 m. Torunės taikos sutartį.
Goliubis suklestėjo karaliaus Zigmanto Vazos (1611-1625) valdžios metais. Miestas labai nukentėjo lenkų ir švedų karų metu, ypač 1626–1629, 1655 ir 1660 m., vėliau ir Septynerių metų karo metu (1756–1763).
Po Pirmojo Abiejų Tautų Respublikos padalijimo 1772 m. Goliubis buvo prijungtas prie Prūsijos karalystės. Nuo 1807–1815 m. jis priklausė Varšuvos kunigaikštystei. 1815 m. buvo paskirtas Poznanės kunigaikštystei. 1817 m. buvo įtrauktas į Vakarų Prūsijos sudėtį. 1871 m. tapo Vokietijos imperijos dalimi.
1920 m. sausio mėn. tapo Lenkijos dalimi. 1920 m. rugpjūčio mėn. Raudonoji armija užpuolė miestą.
1939 m. prijungtas prie nacistinės Vokietijos.

Dobžynis

Nuo XVII a. antrosios pusės žinoma gyvenvietė kairiajame Druvinčios krante – vok. Dobrin an der Drewenz. 1789 m. grafas Ignacas Dzialinskis įkūrė Dobžynio miestą. 
1793 m., po Antrojo Abiejų Tautų Respublikos padalijimo, miestas atiteko Prūsijos karalystei. 1807-1815 m. priklausė Varšuvos kunigaikštystei. 1815 m. įtrauktas į Lenkijos karalystę, kuri priklausė Rusijos imperijai.
Miestas greitai augo, didėjant žydų gyventojų skaičiui. Galiausiai Dobžynis tapo didesnis nei Goliubis.
1918 m. po I pasaulinio karo miestas tapo Lenkijos Respublikos dalimi. 1920 m. rugpjūčio mėn. Raudonoji armija užpuolė miestą. 1939 m. prijungtas prie nacių Vokietijos ir dauguma jos gyventojų buvo deportuoti į nacių koncentracijos stovyklas.

Istorinis paveldas

XIII ir XIV a. sandūroje kryžiuočiai pastatė pilį. Vėliau ji buvo perstatyta ir išplėsta. Nuo 1616 iki 1623 m. pilyje gyveno Švedijos princesė Ona Vazaitė (lenk. Anna Wazówna).
Pilis buvo sunaikinta Švedų tvano metu. XIX amžiuje buvo apleista. Po 1945 m. atstatyta ir renovuota.
Radviliškio rajono savivaldybės taryba 2000–2003 m.

Veikla

Rajono meru išrinktas Vytautas Simelis.
Ričardas Degutis

Biografija

1984 m. baigė Vilniaus S.Nėries vidurinę mokyklą. 1984–1991 m. studijavo VU Istorijos fakultete. Stažavosi Lydso (D.Britanija) universiteto Tarptautinių studijų institute, Dž. Maršalo Europos saugumo studijų centro Strateginių mokslų ir gynybos ekonomikos koledže.
Darbą Užsienio reikalų ministerijoje pradėjo 1991 m., buvo NVS šalių skyriaus specialistas, I-asis sekretorius. 1992–1996 m. buvo Lietuvos ambasados Maskvoje pirmasis sekretorius, vėliau – patarėjas politikos klausimais.
1996–1998 m. buvo URM Politikos departamento NVS šalių skyriaus vedėjas. 1998–2002 m. dirbo Lietuvos ambasados Londone patarėju, ministru patarėju politikos klausimais.
2002–2003 m. vadovavo URM Antrajam dvišalių santykių departamentui, o 2003–2005 m. – Rytų Europos ir Vidurinės Azijos departamentui.
2005–2008 m. R. Degutis buvo Lietuvos nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Gruzijoje, 2008–2009 m. – URM Regioninio bendradarbiavimo departamento ambasadorius ypatingiems pavedimams, 2009 m. – Rytų kaimynystės politikos departamento ambasadorius ypatingiems pavedimams.
2009–2011 m. dirbo Lietuvos Generaliniu konsulu Sankt Peterburge. 2011 m. rugsėjo mėn. – 2016 m. liepos mėn. - Lietuvos ambasadorius Latvijoje.
2003 m. apdovanotas Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Riterio kryžiumi, 2008 m. – Gruzijos „Garbės“ ordinu.
R.Degučiui 2006 m. buvo suteiktas nepaprastojo ir įgaliotojo ambasadorius rangas.
Žmona – Eglė (g.1969), psichologė. Vaikai – Jonas Karolis (g. 1996 m.) ir Gabrielė (g.2002 m.).
Simėnų piliakalnis

Aplinkiniai piliakalniai

Pagrybio piliakalnis 14 kmGudelių piliakalnis 6 km
Vaidatonių piliakalnis (Kelmė) 5 kmPabalčių piliakalnis 9 kmGegužkalnis 8 km
Miegė 9 km
Vaičių piliakalnis 21 km
Biržų Lauko piliakalnis 22 km
Indijos piliakalnis 22 km
Kreivių piliakalnis 23 kmPužų piliakalnis - 12 km
Ižiniškių piliakalnis 14 km
Molavėnų piliakalniai 17 kmJuškaičių piliakalnis 8 km
Pagramančio piliakalnis 25 km
Naujininkų piliakalnis 26 km
Matiškių piliakalnis 27 km
Reksčių piliakalnis 28 km
Dapkiškių piliakalnis 30 kmKalniškių piliakalnis (Tauragė) 400 m
Ivangėnų piliakalniai 3 km
Nosaičių piliakalnis 5 km
Batakių piliakalnis 14 km
Kiukiškių piliakalnis - 25 kmEržvilko piliakalnis 21 km
Meškininkų piliakalnis 35 km
Butanas

Pavadinimas

Žodis „Butanas“ gali būti kilęs iš sanksrito žodžio Bhu-Utthan (aukštumos). Pasak kitos sanskritizacijos teorijos, Bhoṭa-anta reiškia „Tibeto gale“, o Butanas įsikūręs į pietus nuo Tibeto.
Seniau Butanas buvo žinomas įvairiais pavadinimais: Lho Mon (tamsos pietų žemė), Lho Tsendenjong (Tsenden kiparisų žemė), Lhomen Khazhi (keturių kelių pietinė žemė) ir Lho Men Jong (vaistinių augalų pietų žemė).
Žarėnų apylinkė (Mažeikiai)

Istorija

Žagarės valsčiaus Žarėnų-Latvelių apylinkė įsteigta po 1940 m. lapkričio 12 d., LKP CK patvirtinus Lietuvos TSR Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo įsaką dėl vykdomųjų komitetų sudarymo. Iki 1941 m. birželio 22 d. dirbo laikinasis vykdomasis komitetas. 1945 m. sausio 26 d. Lietuvos TSR Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo įsaku „Dėl sudarymo vietinių valstybės valdžios organų Lietuvos TSR apskrityse, miestuose, valsčiuose, miesteliuose ir apylinkėse“ apylinkės vykdomojo komiteto veikla atkurta. Pirmieji surežisuoti rinkimai į apylinkės deputatų tarybą įvyko 1948 m. sausio 18 d. Septynių deputatų tarybai, renkamai kas pustrečių metų, vadovavo apylinkės vykdomojo komiteto pirmininkas. Apylinkė iki 1949 m. panaikinta.
Atkurta 1954 m. gegužės 25 d. iš Baužų apylinkės, dalies Viliočių apylinkės ir dalies Šelvenų apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Lietuvos TSR Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo įsaku „Dėl Lietuvos TSR apylinkių sustambinimo“ Žarėnų apylinkė prijungta prie Kruopių apylinkės.
Hiacintas

Pavadinimo kilmė

Graikijoje hiacintas laikytas liūdesio gėle. Sakmė byloja, kad ši gėlė išaugo iš jaunuolio Hiakinto kraujo. Vėjų dievas Zefyras pamilo Hiakintą, kuris buvo Apolono numylėtinis, tačiau iš pavydo (kai Apolonas jaunuolį mokė mėtyti diską) Apolono mestą Hiakintui diską nukreipė į jaunuolio galvą, kurią ir praskėlė. Liūdėdamas Apolonas iš jos išaugino gėlę hiacintą. Kadangi mirdamas Hiacintas sušuko „varge, varge“ (graikiškai „oi, oi“) - pasak sakmės - šiuos žodžius dar ir dabar galima įskaityti laukinio hiacinto žiedlapiuose.
Antanas Trimakas

Biografija

Gimė 1902 m. birželio 19 d. Taupriuose. 1924 m. baigęs Biržų gimnaziją studijavo teisę Kauno Vytauto Didžiojo universitete vėliau Prancūzijoje Lilio universitete, kur įgijo ekonominių ir politinių mokslų daktaro laipsnį. Nuo 1924 m. spaudoje rašė politiniais, kooperatiniais, socialiniais klausimais. Redagavo kelis periodinius leidinius, išleido eilę studijų prancūzų kalba. 1931–1932 m. studijas gilino Hagoje ir 1936 m. Tarptautinių politinių mokslų mokykloje Ženevoje. Baigęs mokslus pradėjo dirbti Lietuvos diplomatinėje tarnyboje, dirbo sekretoriumi Lietuvos pasiuntinybėje Stokholme. Kaune dirbo užsienio reikalų ministerijos Vidurio Europos reikalų skyriaus vedėju, Lietuvos pasiuntinybės Varšuvoje patarėju. 1939 m. Lietuvos Respublikos generalinio konsulato Vilniuje generalinis konsulas ir pasiuntinybės patarėjas, 1939–1940 m. įgaliotinio Vilniaus kraštui pavaduotojas.
Pasitraukęs į Vokietiją, 1945–1947 m. buvo BALF įgaliotiniu Vokietijoje ir Lietuvos generaliniu konsulu Tiubingene. 1947 m. atvyko į JAV. Nuo pat VLIK įsikūrimo buvo įsijungęs į jo darbą, pradžioje kaip politinės komisijos narys, vėliau kaip narys ir pirmininkas. Savo pirmininkavimo kadencijos metu 1957 m. birželio 1 d. – 1964 m. kovo 27 d. Lietuvos ir vidurio Europos krikščionių demokratų unijos vykdomojo komiteto reikalais lankėsi Brazilijoje, Argentinoje, Čilėje, Peru, Venesueloje ir Panamoje. Taip pat dirbo Niujorke veikusioje patariamojoje lietuvių grupėje prie Europos laisvės komiteto. Nuolatinis pavergtųjų Europos Tautų seimo lietuvių delegacijos narys ir politinės komisijos pirmininkas.
Zev Hirsch Bernstein

Biografija

Gimė 1847 m. Kudirkos Naumiestyje. 1870 m. emigravo į JAV, tais pačiais metais mėgino išleisti du laikraščius, tačiau nesėkmingai. 1871 m. išleido pirmąjį laikraštį, kuris buvo leidžiamas 5 metus. Žlugus leidybai tapo bankininku, taip pat buvo vienas iš Hebrajų enciklopedijos išleidimo organizatorių.
Zmijivas

Istorija

Miestas įkurtas 1604 m. Miesto teisės buvo suteiktos 1797 m.

Transportas

Zmijivo geležinkelio stotis atidayta 1910 m. Elektriniai traukiniai važiuoja į Charkovą, Merefą ir Iziumą. Autobusų stotis yra vietinių autobusų maršrutų stotelė. Turi nuolatinius reisus į Charkovą (nutolis 40 km).
Horoskopas

Horoskopo simboliai

Horoskopo geometrinė forma (simboliai) gali būti labai įvairūs. Istorijos eigoje jie buvo nekartą keičiami. Seniausi horoskopai buvo sudaromi kvadrato formos. Jie buvo 4, 8 astrologinių namų. Atsiradus 12 namų sistemai, grafinė horoskopo forma tapo sudėtingesnė. Horoskopo sudarymui naudojamos efemeridės ir namų lentelės. Efemeridėse surandamos planetų zodiakinės koordinatės ir pagal jas planetos surašomos į iš anksto pasigamintą šabloną. Šiais laikais, išplitus skaičiavimo technikai, yra parašyta daug kompiuterinių programų, kurių pagalba astrologai greitai ir tiksliai nustato planetų padėtį.

Horoskopas žmonių gyvenime

Astrologų teigimu horoskopas - dangaus skliauto žemėlapis arba diagrama, kurios dėka astrologai tariamai gali nustatyti žmogaus, gimusio tam tikru laiku ir tam tikroje Žemės vietoje, galimybės ir charakteristikos. Ši diagrama vadinama radiksu, gimimo arba nataliniu horoskopu. Tam, kad sudaryti tikslų horoskopą, teigiama, kad astrologas turi žinoti tikslų žmogaus gimimo laiką ir geografines koordinates. Geografinės koordinatės taip pat duoda laiko paklaidą, nes manoma, kad skaičiuojant horoskopą, vietinis laikas ir geografinės koordinatės, pervestos į laiko skaičiavimo sistemą, perskaičiuojamos į kosminį (žvaigždžių) laiką.
Astrologų teigimu horoskopas kartais yra priemonė, kuri išryškinanti žmogaus gyvenimą veikiančias sąsajas, leidžiančias geriau pažinti ir suprasti save ir būsimus polinkius, pastebėti aplinkos siunčiamus ženklus, perspėjimus. Astrologų teigimu jis parodo gaires, padedančias žmogui orientuotis bei būdą geriau suvokti ir suprasti save, kitus žmones ir patį gyvenimą.
Foolad FC

Istorija

Klubas įkurtas 1971 m. kovo 2 d.
Futbolo komanda du kartus tapo šalies čempionais. (2004–05, 2013–14 m.)
Atmintukas

Flash atmintis (angl. flash memory) – išliekamąją atmintį turintis duomenų saugojimo integrinis grandynas, kuriame esantys duomenys gali būti elektriškai ištrinti, įrašyti ir nuskaityti; atmintinės rūšis. Flash atminties integriniai grandynai dažniausiai naudojami atminties kortelėse, USB atmintukuose, MP3 grotuvuose ir SSD diskuose informacijai saugoti.
Mažasis Sent Vinsentas

Mažasis Sent Vinsentas (angl. Petit Saint Vincent) – maža sala Grenadinų salyne, 64 km į pietus nuo Sent Vinsento (Sent Vinsentas ir Grenadinai). Plotas – 0,52 km². Ši sala yra labiausiai nutolusi į pietus Sent Vinsento ir Grenadinų sala. Įrengti kotedžai, vilos, nardymo centras. Sala privati, priklauso Filui Stefensonui ir Robinui Patersonui.
Liaudiškių pušis

Liaudiškių pušis – išskirtinio amžiaus ir matmenų pušis, esanti Radviliškio rajono savivaldybėje, Baisogalos apylinkės seniūnijoje, Radviliškio miškų urėdijos Šeduvos girininkijoje (146 kv., 15 skl.), Liaudiškių miške. Pušis stūkso šalia Antrojo pasaulinio karo holokausto aukų kapinių, prie miško keliuko. Buvęs iškilus medis nudžiūvęs, jo kamienas nulūžęs, išvarpytas uoksų. Pušis kelio nuorodomis nepažymėta, jos aplinkoje pašalinti krūmokšniai. Pasiekiama iš kelio  3424  Liaudiškiai–Mėnaičiai–Pašušvys–Grinkiškis , pasukus ties juodu obelisku (nurodytas atstumas – 300 m).
Pušis yra valstybės saugomas botaninis gamtos paveldo objektas, paskelbtas saugomu Gamtos apsaugos komiteto prie Lietuvos TSR Ministrų Tarybos 1960 m. rugsėjo 1 d. įsakymu Nr. 165.
Hofintendantas

Hofintendantas (rus. гоф-интендант) – Rusijos imperatoriaus rūmų statybininko pareigybė ir jas einantis asmuo.
Pareigybė egzistavo 1743–1851 m. Įvesta 1743 m. balandžio 20 d. įsaku, kuris hofintendanto kontorą ir hofintendantus padarė pavaldžiais oberhofmaršalui. 1745 m. V. Tatiščevo parašytoje knygoje „Лексикон Российский исторический, географический, политический и гражданский“ ('Rusijos leksikonas istorinis, geografinis, politinis ir civilinis') rašoma „hofintendantas rūmų statytojas, kuris turi prižiūrėti visus dvarui priklausančius statinius, tokius kaip namai, daržai, sodai ir kt., juos remontuoti ir suremontuotus perduoti naudoti, paklūsta oberhofmaršalo valdžiai“.
1722 m. Rangų lentelėje hofintendantai buvo V klasės. Pagal 1796 m. gruodžio 30 d. rūmų etatus hofintendantas buvo pavaldus oberhofmaršalui (II klasė) ir rangų lentelėje buvo III klasės.
Hofintendanto vardas panaikintas 1851 m. kartu su hofintendanto kontora.
Kabarda-Balkarija

Geografija

Kabarda-Balkarija plyti Kaukazo kalnų šiaurinėje pašlaitėje ir Kabardos lygumoje. Aukščiausia vieta – Elbruso kalnas (5642 m).
Klimatas vidutinių platumų, kontinentinis. Vidutinė sausio mėnesio temperatūra nuo -4 °C lygumoje iki -12 °C kalnuose, liepą atitinkamai 23 ir 4 °C. Vidutinis metinis kritulių kiekis 500–2000 mm. Didžiausios upės – Terekas, Malka, Baksanas.
Lygumose būdingos stepės, besimainančios su ąžuolų, bukų, skroblų miškais. Aukštikalnėse – subalpinės ir alpinės pievos, ledynai.
Monica Vitti

Biografija

Gimusi Romoje, ji studijano Nacionalinėje Dramos akademijoje, kurią baigė 1953 m., bei Pittmano koledže. Pirmąjį vaidmenį kine ji gavo 1953 m., o labiau žinoma tapo po vaidmens Michelangelo Antonioni filme „Le dritte“ 1958 m. Metais anksčiau ji prisijungė prie jo „Teatro Nuovo di Milano“, o 1960 m. suvaidino dar viename Antonioni filme „L‘avventura“, padariusiame ją tarptautine žvaigžde. Vėliau sekė dar 3 bendri judviejų darbai („La Notte“ 1961 m., „L‘Eclisse“ 1962 m. ir „Deserto Rosso“ 1964 m.), tik dar labiau susitiprinę Monikos reputaciją. Po 1964 m. sekė 16 metų pertrauka, kol ji vėl vaidino Antonioni filme („Il mistero di Oberwald“ 1980 m.).
Per savo karjerą ji vaidino tik 2 filmuose anglų kalba: „Modesty Blaise“ (1966 m.) ir „Almost Perfect Affair“ (1979 m.).
1970 m. kartu su Marcello Mastroianni Monika vaidino didelio populiarumo sulaukusioje komedijoje „Dramma della gelosia“, o 1974 m. – Luis Buñuel juostoje „Le Fantôme de la liberté“, kritikų vadinamoje paskutiniuoju dideliu jos filmu. Tais pačiais metais ji buvo žiuri nare Kanų kino festivalyje.
1970-80 m. ji filmavosi daugiausia italų filmuose, kurie nesulaukė tarptautinio pripažinimo. 1989 m. ji parašė scenarijų, režisavo ir atliko vaidmenį juostoje „Scandalo Segreto“, kuris nesulaukė auditorijos dėmesio ir tai paskatino ją praktiškai baigti karjerą kine.
Nuo 1986 m. Monika daugiausia dėmesio skyrė teatrui bei televizijai, kur ne tik vaidino, bet ir režisavo.

Asmeninis gyvenimas

1957-67 m. Monikos gyvenimo partneriu buvo ją išpopuliarinęs režisierius Michelangelo Antonioni. Vėliau ji beveik 27 metus gyveno su režisieriumi ir fotografu Roberto Russo, kol 1995 m. jiedu susituokė.
Nuo 2000 m. aktorė vengia viešumo dėl ją kankinančios Alzhaimerio ligos.
Dzianghano lyguma

Dzianghano lyguma (kin. 江汉平原) – lyguma rytinėje Kinijos dalyje, daugiausia Hubėjuje, Jangdzės žemupio ir jos intako Hanšujaus baseine. Apima ~100 000 km² teritoriją. Gausu ežerų (didžiausias – Duntinhu) ir pelkių. Teritorija daugiausia išdirbta (auginami ryžiai, kviečiai, kukurūzai, medvilnė). Svarbiausias miestas – Uhanas.
Walther Fürst

Walther Fürst (1912 m. vasario 10 d. Tauberbischofsheime, Vokietija – 2009 m. spalio 23 d.) – vokiečių teisininkas, teisėjas, buvęs Vokietijos Federalinio Administracinio teismo (BVerwG) vicepirmininkas, vėliau – ir pirmininkas.

Biografija

Freiburg im Breisgau baigė gimmaziją. Albert-Ludwigs-Universität (Freiburge) ir Christian-Albrechts-Universität zu Kiel studijavo teisę. Apgynė disertaciją, teisės mokslų daktaras.
Nuo 1938 m. asesorius Badeno Respublikos Komunalinėje tarnyboje, Vermachto narys, leitenantas. Nuo 1953 m. VFAT teisėjas, nuo 1971 m. viceprezidentas, 1976–1980 m. VFAT pirmininkas. Greta teisėjavimo buvo Berlyno aukštosios mokyklos, Berlyno administravimo akademijos (vok. Verwaltungsakademie Berlin) dėstytojas, Berlyno valstybinių teisės egzaminų tarnybos (vok. Justizprüfungsamt Berlin) narys.
Elektroninis atsiskaitymas

Elektroninis atsiskaitymas – atsiskaitymo rūšis, kai mokėjimo pavedimas atliekamas elektroninės, internetinės, mobiliosios bankininkystės sistemų pagalba.
JAV generalinis atornėjus

JAV generalinis atornėjus (angl. United States Attorney General) – Jungtinių Valstijų Kabineto narys, generalinis atornėjus, vadovaujantis JAV teisingumo ministerijai. Neturi ministro (Secretary) titulo. Paskirtis – konsultuoti Vyriausybę, prižiūrėti baudžiamojo persekiojimo įstaigas, atstovauti Valstijoms teisme. Skiria JAV Prezidentas, pritarus Senatui.
Masajos departamentas

Geografija

Paviršius daugiausia kalnuotas, stūkso Masajos ugnikalnis. Yra keletas vulkaninės kilmės lagūnų (Apojo, Masajos, Tismos).
Dargužiai

Aplinkinės gyvenvietės

Tiltai 5,5 kmPamerkiai 4 kmMaceliai 6,5 kmDegsnės 6,2 kmPirčiupiai 4 kmValkininkai 4 km
VARĖNA 28 kmKuršiai (Varėna) 7 kmŽygmantiškės 7 km

Architektūra

Kaimo senoji dalis gatvinio rėžinio abipusio plano, sodybos išsidėsčiusios pagal tris susikertančias gatves. Yra XIX a. gatviniams kaimams būdingo plano sodybų, pirkių, svirnų su tradicine kiaurapjūve puošyba. Kaimo naujojoje dalyje, susidariusioje XX a., sodybos išsidėsčiusios padrikai.
Išlikusi 1876 m. statyta koplyčia.
Antakalnio pušis

Antakalnio pušis – Kaišiadorių rajono savivaldybės saugomas botaninis gamtos paveldo objektas. Medis paskelbtas saugomu 1992 m. spalio 1 d., o į Saugomų teritorijų kadastrą įrašytas 2010 m. kovo 26 d. Siekiama išsaugoti įspūdingos formos paprastąją pušį (Pinus sylvestris L.).
Antakalnio pušis auga Rumšiškių seniūnijos Antakalnio kaimo kapinių teritorijos vakariniame pakraštyje. Kapinės įsikūrusios kairėje greitkelio  A1  Vilnius–Kaunas–Klaipėda  pusėje. Palyginti neaukšto medžio kamieno apimtis 3,0 m, skersmuo – 102 cm. Manoma, kad šio medžio amžius turėtų būti virš 150 metų. Vėjas suformavo atviroje vietoje augančios pušies plokščią lajos formą.
2014 m. duomenimis, paminklinės pušies aplinka sutvarkyta, iš apsauginės zonos po laja pašalinti pušį supę tankūs krūmokšniai, atnaujinta informacinė lenta. Ji tapo matoma nuo magistralės. Už medžio atsivėrusi dirbamų laukų panorama.
Danangas

Istorija

Miestas žinomas nuo Čampos karalystės laikų, jį II–III a. įkūrė atvykėliai iš Malajų salyno (čamai). XV a. Čampą nugalėjo vietnamiečiai. 1535 m. Danangą pasiekė portugalų keliautojas Antonijas de Farija. Vėliau čia nuolat lankėsi ne tik portugalai, bet ir ispanai, prancūzai. 1858 m. jungtinis Ispanijos ir Prancūzijos karinis junginys užėmė Danangą. Nuo 1883 m. miestas priklausė Prancūzijai, 1887 m. tapo Prancūzijos Indokinijos dalimi. II pasaulinio karo metais okupuotas japonų. Vietnamo karo metu Danange buvo svarbiausias Pietų Vietnamo karinis uostas ir aerodromas.
Guy Fawkes kaukė

Gajaus Fokso kaukė (angl. Guy Fawkes mask) – pagal Gajaus Fokso veidą stilizuota kaukė. Foksas geriausiai žinomas kaip Parako sąmokslo narys, 1605 m. Londone bandęs susprogdinti Lordų rūmus, kad atkurtų katalikų valstybės vadovą. Kaukė naudojama atvaizdui kaip Gajaus Fokso nakčių šventės dalis.
Kaukė vaizduoja veidą su didele šypsena, raudonais skruostais, plačiais ūsais apverstais abiejuose galuose ir plona, vertikalia, smailia barzda. Sukurta iliustratoriaus David Lioyd. Kaukė dar labiau išgarsėjo kaip protesto simbolis po 1982 m. knygos „V for Vendetta“ ir 2006 m. jos kino adaptacijos. Be to, kaukė tapo gerai žinomas internetinės programišių grupės „Anonymous“ simbolis. Kaukė naudota ir įvairiose pasaulio protesto akcijose.
William Pitt jaunesnysis

Biografija

Gimė 1759 m. gegužės 28 d. Hayes vietovėje, tuomet Kento grafystėje, šalia Londono. Dėl silpnos sveikatos, vaikystėje buvo mokomas namuose. 1773 m. pradėjo lankyti prestižinį Kembridžo universiteto Pembroke koledžą, kuriame, be kitų dalykų studijavo A. Smito darbus ir tapo jo idėjų šalininku. 1780 m. pradėjo dirbti advokatu Londone. 1781 m. išrinktas Jungtinės Karalystės Parlamento Bendruomenių rūmų nariu. Buvo puikus oratorius ir tapo labai populiarus visuomenėje.
1783 m., būdamas 24 metų amžiaus, W. Pitas tapo jauniausiu iki šiol Didžiosios Britanijos premjeru (nors tuo metu terminas „premjeras” dar nebuvo naudojamas). 1787 m. jo vadovaujama vyriausybė pasirašė susitarimą su Prancūzija, kuriuo pašalinti suvaržymai prekyboje bei abipusiai muitai, sutartimi abiejų šalių gyventojams nereikėjo turėti su savimi pasų, vykstant iš vienos į kitą valstybę. 1794 m. palaikė sprendimą, kuriuo faktiškai įvesta spaudos laisvė Jungtinėje Karalystėje. Kovojo su kontrabanda, sugebėjo smarkiai sumažinti po JAV nepriklausomybės karo likusius milžinišką valstybės skolą ir biudžeto deficitą. Prancūzijai užpuolus Belgiją, 1799 m. pradėjo vadovauti Antrajai antiprancūziškajai koalicijai. Jis pasitraukė iš užimamų pareigų 1801 m., kai Parlamentas nepalaikė jo siūlymo sulyginti katalikų ir protestantų politines teises. Vėliau – 1804 m. antrą kartą tapo Jungtinės Karalystės ministru pirmininku ir ėjo pareigas iki pat mirties 1806 m. Jo tėvas Viljamas Pitas vyresnysis anksčiau taip pat buvo Didžiosios Britanijos ministras pirmininkas.
W. Pito jaunesniojo kadencijos metais, karaliaus Jurgio III valdymo metu, Europoje vyko svarbūs istoriniai įvykiai, įskaitant Prancūzijos revoliuciją ir Napoleono karus. Pitas, istorikų priskiriamas toriams, pats save vadino „nepriklausomu vigu” bei buvo prieš griežtos šališkos politinės sistemos plėtrą.