google/wiki40b huggingface dataset:
Joe Rosenthal

Biografija

Gimė 1911 m. spalio 9 d. Vašingtone. Jo tėvai buvo rusų kilmės žydų imigrantai; tačiau jis jaunystėje atsivertė į katalikybę. Pomėgis fotografuoti atsirado Didžiosios Depresijos metais jam gyvenant San Fransiske (Kalifornija), kur jis gyveno su savo broliu beieškodamas darbo. 1932 m. jis tapo laikraščio „San Francisco News“ reporterio ir fotografu. Baigė San Fransisko universitetą.
JAV armija Rozentalį pripažino netinkamu tapti karo fotografu dėl jo prasto regėjimo, todėl jis tapo vienu iš „Associated Press“ (AP) darbuotojų ir kartu su JAV jūrų pėstininkų korpusu dalyvavo karo Ramiajame vandenyne operacijose. Penktadienį, 1945 m. vasario 23 d., apie 13 val., praėjus penkioms dienoms po jūrų pėstininkų išsilaipinimo Ivo Džimoje, plaukdamas link salos pėstininkų desantiniu laivu, Rozentalis išgirdo, kad virš Suribačio kalno, ugnikalnio pietrytiniame salos pakraštyje, keliama JAV vėliava. Išlipęs į krantą jis iškart suskubo link Suribačio. Pusiaukelėje jis sužinojo, kad vėliava jau pakelta, bet vis tiek nusprendė nufotografuoti jau iškeltą vėliavą. Atsidūręs vietoje Rozentalis pamatė, kad greta keliama mažesnė vėliava ir nusprendė įamžinti šį veiksmą savo fotoaparatu. 1945 m. už šią ikonišką nuotrauką Rozentaliui buvo įteikta Pulicerio premija, o pati nuotrauka padarė didelę įtaką JAV kultūrai. Ji laikyta įtikinamu pergalės simboliu, naudota daugelio žurnalų viršeliuose, pašto ženkluose ir kitur.
Rozentalis paliko „AP“ 1945 m. pabaigoje ir tapo „Times Wide World Photos“ vyriausiuoju fotografu bei vadovu. Vėliau tapo „San Francisco Chronicle“ darbuotuju. Rozentalis fotografu dirbo 35 metus. Į pensiją išėjo 1981 m. 1996 m. balandžio 13 d. jūrų pėstininkų korpuso viršininkas generolas Čarlzas K. Krulakas (Charles C. Krulak) Rozentaliui suteikė garbės jūrų pėstininko vardą.
Rozentalis mirė sava mirtimi miego metu Novate, 2006 m. rugpjūčio 20 d., būdamas 94 metų amžiaus.

Atminimo įamžinimas

2006 m. rugsėjo 15 d. Jungtinių Valstijų jūrų pėstininkų korpusas Rozentalį apdovanojo medaliu už išskirtinę tarnybą.
2006 m. Holivudo filmas „Mūsų tėvų vėliavos“, kurį režisavo Klintas Istvudas, pasakoja vėliavos kėlėjų istoriją ir vaizduoja Rozentalį dalyvaujant įvykių, kurie privedė jį prie ikoniškos vėliavos kėlimo nuotraukos padarymo, sūkuryje. Filme Rozentalį suvaidino aktorius Ned Eisenberg.
FC København

Istorija

Kopenhagoje pirmasis futbolo klubas įkurtas 1876 m. – Kjøbenhavns Boldklub, tai seniausias žemyninės Europos futbolo klubas. Šis klubas 1992 m. susijungė su 1903 metais įkurtu Boldklubben 1903 klubu, sudarant vieną „FC København“ klubą. Naujai suformuotas klubas perėmė B1903 klubo licenciją, o pirminiai 2 klubai laikomi antrinėmis FC komandomis.
Jau pirmąjį sezoną naujasis klubas laimėjo Danijos čempionatą, Intertoto taurės varžybose grupėje užėmė pirmąją vietą ir iškovojo teisę dalyvauti UEFA taurės varžybose. Kitais metais klubas pateko į UEFA Čempionų lygos atrankos varžybas, o lygoje užėmė antrąją vietą. 1995 metais komanda laimėjo pirmąją Danijos taurę, bet kitą sezoną komanda sužaidė labai nesėkmingai tiek lygoje, tiek Danijos bei UEFA taurių varžybose. 1997 metais lygoje vėl užimta tik 7 vieta, tačiau iškovota Danijos taurė. 1998 metais FC København vėl pateko į Danijos taurės finalą, kur pralošė Brøndby, o lygoje užimta trečioji vieta. 1998-1999 metų sezone lygoje užimta tik 7 vieta, kitą sezoną – 8 vieta.
2001 metais komanda antrą kartą laimėjo Danijos čempionatą. Kitą sezoną komanda iškopė į trečiąjį Čempionų lygos etapą, kur nusileido SS Lazio, bei į trečiąjį UEFA taurės etapą, kur nusileido Dortmundo „Borussia“ klubui, lygoje dėl prastesnio įvarčių santykio užimta tik 2 vieta. 2003, 2004 ir 2006 metais København vėl triumfavo Danijos Superlygoje bei pergalingai dalyvavo pirmuose dviejose Royal League sezonuose.
2006 m. Čempionų lygos antrame atrankiniame etape bendru rezultatu 4:2 nugalėjo Suomijos MyPa klubą (2:0 namie; 2:2 išvykoje), trečiame atrankiniame etape susitiko su Amsterdamo „Ajax“, namuose pralošė olandų komandai 1:2, tačiau svečiuose laimėjo 2:0 ir pateko į grupių varžybas, kur tapo mažiausią UEFA koeficientą tarp 32 komandų turinčia komanda. Grupių varžybose iškovojo po vieną pergalę prieš „Manchester United“ ir Glazgo „Celtic“, vieną kartą sužaidė lygiosiomis su Lisabonos „Benfica“ bei patyrė tris pralaimėjimus. Surinkusi tiek pat taškų kaip ir „Benfica“, Kopenhagos komanda užėmė 4 vietą ir iš tolimesnių varžybų iškrito.
Liudas Rumbutis

Biografija

Žaidė daugiausia Dinamo Minsk (1976–1986) komandoje, su kuria laimėjo TSRS pirmenybes. 1983 m. TSRS pirmenybių bronzą. Baigęs karjerą, nuo 1987 m. treniruoja Baltarusijos komandas. 2007-2008 m. buvo Gardino Nemuno vyr. treneris.
Varnių Šv. Aleksandro bažnyčia

Istorija

Manoma, kad bažnyčia Varniuose pastatyta apie 1414–1416 m. Ji 1417 m. konsekruota. 1524 m. parapinei bažnyčiai dovanotas Saušilio kaimas. Vėlesnė bažnyčia statyta 1764 m. 1804 m. pakeisti jos sienojai. Varniuose nuo 1803 m. klebonavo poetas Kiprijonas Juozapas Nezabitauskis-Zabitis (1779–1837). Iškėlus iš Varnių vyskupą, Šv. Aleksandro bažnyčia 1864 m. tapo Senųjų Varnių parapine bažnyčia. Jai priklausė Varnelės dešinėje pusėje gyvenantys katalikai. Bažnyčia 1949 m. paversta sandėliu, vėliau parduotuve. 1991 m. grąžinta katalikams.
Zigmas Lydeka

Biografija

1977 m. baigė Kauno politechnikos instituto Inžinerinės ekonomikos fakultetą, 1980–1983 m. studijavo aspirantūroje (doktorantūroje) Sankt Peterburgo valstybiniame universitete, kuriame 1983 m. apgynė ekonomikos mokslų daktaro disertaciją „Darbo išteklių paskirstymo socialinės ekonominės problemos ir jo tobulinimas (regioninis aspektas)“. 1993 m. Lietuvos mokslo taryba nostrifikavo docento pedagoginį vardą (suteiktą 1988 m.) ir suteikė socialinių mokslų daktaro vardą. 1999 m. Vilniaus universitete apgynė habilituoto socialinių mokslų daktaro disertaciją „Ekonominių sistemų gyvavimo procesų teorinis modeliavimas“.
1977–1980 m. ir 1983–1990 m. dėstė Kauno technologijos universitete. Nuo 1990 m. Vytauto Didžiojo universiteto docentas, nuo 2000 m. profesorius. 1997–1999 m. Ekonomikos ir finansų katedros vedėjas, 1998–2002 m. Ekonomikos ir vadybos fakulteto dekanas. 2002–2006 m. ISM Vadybos ir ekonomikos universiteto (iki 2005 m. Tarptautinė aukštoji vadybos mokykla) mokslo prorektorius. 1999–2006 m. Lietuvos mokslo tarybos narys, Studijų ir Mokslo finansavimo nuolatinių ekspertų komisijų pirmininkas. 
2006 m. Zigmas Lydeka išrinktas Vytauto Didžiojo universiteto rektoriumi. 2010 metais VDU Taryba, vadovaujama Prezidento Valdo Adamkaus prof. Z. Lydeką vienbalsiai perrinkto antrajai kadencijai. VDU rektoriaus pareigas užbaigė 2015 m. birželio 30 d. 2015 m. lapkričio 18 d. išrinktas VDU Senato pirmininku.
2017 m. suteiktas VDU garbės profesoriaus vardas.

Mokslinė veikla

Mokslinės veiklos kryptys: ekonomikos filosofija, sistemų transformacijos metodologija, verslininkystės teorija ir praktika, bendrovių pertvarka. 2001-2002 m. prisidėjo rengiant Kauno regiono strateginį planą.

Įvertinimas

2002–2003 m. apdovanotas aukščiausio laipsnio valstybės stipendija nusipelniusiam mokslininkui.
2008 m. apdovanotas Nyderlandų Karalystės Oraniečių-Nasau dinastijos Komandoro ordinu kryžiumi.
2009 m. – Gardino valstybinio Jankos Kupalos universiteto aukso medaliu.
Dumblis (Trakų r.)

Geografija

Plotas 38,8 ha. Ilgis iš vakarų į rytus 1,26 km, didžiausias plotis 0,47 km. Paviršiaus altitudė 140,3 m. Didžiausias gylis 8,0 m, vidutinis gylis 2,1 m. Baseino plotas 6,1 km². Kranto linija labai vingiuota. Krantai daugiausia pelkėti, apaugę krūmais. Dugną dengia sapropelingas dumblas. Ežerą supa Onuškio ir Ruklabalių miškai, tik pietinėje pakrantėje plyti pievos, įsikūręs Taučionių kaimas. Vakaruose upeliu susisiekia su 2,2 ha dydžio užankančiu ežeru, kuris anksčiau laikytas Dumblio ežero dalimi. Pietryčiuose išteka Musės upė link Varėnės upės. Pratakumas 136 %. Rytine pakrante eina kelias  4724  Onuškis–Žilinai–Puodžiai .
Juozas Čiulda

Juozas Čiulda (1796 m. rugsėjo 22 d. Jovaišiškė, Plungės valsčius – 1861 m. birželio 11 d. Sarija, Drisos apskritis, dab. Verchniadzvinsko rajonas) – Lietuvos kunigas, kalbininkas, poetas, teologijos magistras.

Biografija

Mokėsi Žemaičių vyskupijos kunigų seminarijoje. Iš jos 1816 m. stojo į Varnių dvasinę seminariją, vėliau (1818-1822) mokėsi Vyriausioje seminarijoje, priklausiusioje Vilniaus Universitetui, kurią pabaigė teologijos magistro laipsniu. 1822 m. įšventintas į kunigus ir paskirtas Švėkšnos vikaru. 1823 m. paskiriamas Kauno apskr. bajorų mokyklos kapelionu, kuriuo jis buvo ligi 1835 metų. 1835–1847 m. buvo Darsūniškio klebonu. 1847–1849 m. buvo kapelionu dvarininko Lopacinskio Kairėnų dvare prie Vilniaus. Nuo 1850 m. iki mirties kapelionavo to paties Lopacinskio Sarijos dvare (netoli Drisos miesto).

Mokslinė veikla

Žemaičių dounininkų tarmės pagrindu bandė kurti bendrinę lietuvių kalbą. Parašė lietuvių kalbos gramatiką „Trumpi samprotavimai apie žemaičių kalbos gramatikos taisykles“ (lenk. Krótkie pomysły o prawidłach grammatycznych języka żmudzkiego, 1854 m. ir 1855 m., išsp. 1993 m. Poetikos skyriuje „Apie žemaičių eilėdarą“ išskiriami trys eiliavimo būdai: liaudies dainos, silabiniai eiliavimai (pasaulietiniai, giesmės) ir hegzametrai; iliustracijai pateikiama liaudies poezijos, D. Poškos, K. Donelaičio kūrybos pavyzdžių, savo verstų į lenkų k. D. Poškos eilių. Parašė studiją „Kampamačio ir barometro skalės patobulinimas“ (Kątomierz i skala barometryczna, išsp. 1998 m.). Veikalas „Pastabos apie lietuvių mitologiją“ (Uwagi nad mitologiją litewską, 1855 m.), eilėraščiai lietuvių ir lenkų kalbomis neišliko.
Džabalpuras

Pavadinimo kilmė

Manoma, kad miesto vardas yra arabiškos kilmės, kadangi Jabal reiškia kalną. Tai patvirtina ir gausūs arabų antkapiai Džabalpuro kapinėse. Kita versija teigia, kad šiose vietose gyvenęs išminčius Džabalis (Jabali). Priesaga -pur (-pura) indų kalbose reiškia miestą, apgyvendintą vietovę.
Tanglos kalnai

Tanglos kalnai (tibet. གདང་ལ་།  = Gdang La, kin. 唐古拉山, pinyin: Tánggǔlāshān) – kalnagūbris Tibete ir Činghajuje (KLR), Tibeto kalnyno vidurinėje dalyje. Ilgis apie 700 km. Aukštis iki 6096 m (santykinis aukštis apie 1000 m). Sudarytas daugiausia iš klinties ir molingų skalūnų. Būdingos kupetiškos viršūnės su lėkštais šlaitais.
Vyrauja aukštikalnių stepės, gargždo ir skaldos dykumos. Yra ledynų.
Dan Brown

Dan Brown (Denas Braunas, gimė 1964 m. birželio 22 d. Ekseteryje, Niuhemšyre) – JAV rašytojas, detektyvinių trilerių autorius.

Biografija

Denas Braunas baigė Filipo Ekseterio akademiją (Phillips Exeter Academy), kur jo tėvas buvo matematikos mokytojas, vėliau studijavo Amfersteno koledže (Amherst College). Dabar gyvena Naujojoje Anglijoje. Jo žmona Blaitė (Blythe) yra istorikė ir tapytoja. Ji turėjo daug įtakos jo darbams, ypač Da Vinčio kodui.

Skaitmeninė tvirtovė

JAV Nacionalinė saugumo tarnybos (NSA) aptinka labai sudėtingą kodą, kurio niekaip nepajėgia apeiti. Kodą, kurį sukurė japonas kriptografas Tankada, bando „nulaužti“ pagrindinė NSA kriptografė Suzana Flečer, padedama profesoriaus Deivido Bekerio. Veiksmas vyksta slapčiausiuose NSA būstinės kampeliuose, Ispanijos viešbučiuose, bažnyčiose ir kitose vietose.

Angelai ir Demonai

Knygos pradžioje Robertas Lengdonas, pagrindinis romano veikėjas, simbolių tyrinėtojas, iškviečiamas tirti žiaurios mokslininko žmogžudystės į Šveicarijos CERN mokslinių tyrimų institutą. Vėliau veiksmas persikelia į Vatikaną. Lengdonui tenka įminti daug mįslių, susijusių su architektūra ir slapta iliuminatų brolija.

Meteoritas

NASA palydovas aptinka giliai Arkties ledynuose įšalusį meteoritą. JAV prezidentas ten pasiunčia saugumo tarnybos analitikę Rachelę Sikston. Kūrinyje vėl persikelsite į NSA, Baltuosius rūmus, Arkties ledynus. Pažodinis knygos pavadinimo vertimas būtų Išdavystės taškas.
Rachelės Sikston tėvas – senatorius. Tai apsunkina jos darbą. Knygoje taip pat didelis dėmesys skiriamas politikai – rinkimai į prezidento sostą, įvairios intrigos ir didžiulė meteorito paslaptis, ar tai išties meteoritas?

Da Vinčio kodas

Ši knyga yra 2-oji serijos dalis apie simbologą Robertą Lengdoną. Šią seriją vienija pagrindinis veikėjas Robertas Lengdonas. Pačioje pradžioje Lengdonas vėlgi iškviečiamas tirti žmogžudystės į Luvrą, bet šį kartą be galo mistiškos jos aplinkybės. Kūrinio eigoje jam tenka bėgti nuo policijos ir netgi sprukti į Angliją. Lengdonui tenka įminti daugybę mįslių susijusių su Siono vienuolynu, tamplieriais, meno kūriniais.

Prarastas simbolis

Trečioji knygų serijos dalis apie simbologą Robertą Lengdoną. Knygos išleidimo data – 2009 m. rugsėjo 15 d.

Inferno

Ši knyga yra 4-oji serijos dalis apie Robertą Lengdoną.
FK Šilalė

Istorija

2016 m. įkurtas ir debiutavo LFF III lygos, Klaipėdos zonos pirmenybėse. Užėmė antrą vietą.
2017 m. žaidė LFF III lygoje. Po reguliaraus čempionato turėjo vienodai taškų surinkę su Plikių Sakuona. Pirmenybių nugalėtojams išsiaiškinti reikėjo papildomų rungtynių. Jose Šilalės klubas nugalėjo ir tapo pirmenybių nugalėtojais.
2018 m. komanda žaidė mažąjį futbolą. Tapo 2018 m. Lietuvos mažojo futbolo čempionais.
Binėnai

Istorija

Binėnai istoriniuose šaltiniuose minimi nuo 1585 m.
Seniau būta atskirų Binėnų kaimo ir viensėdžio.
Masių spektrometrija

Istorija

Pirmasis masių spektrometro panaudojimas analizuojant aminorūgštis ir baltymus buvo paskelbtas 1958 m.
Silvestras Gaižiūnas

Silvestras Gaižiūnas (g. 1950 m. rugsėjo 24 d. Panevėžyje) – Lietuvos vertėjas, literatūrologas, humanitarinių mokslų daktaras.

Biografija

1968 m. baigė Panevėžio vidurinę mokyklą. 1971 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą. 1981 m. filologijos mokslų kandidatas.
1971–1977 m. ir nuo 2004 Lietuvių kalbos ir literatūros instituto (nuo 1990 m. Lietuvių literatūros ir tautosakos institutas) mokslo darbuotojas, Naujosios literatūros skyriaus vyresnysis mokslo darbuotojas. 1979 m. Šiaulių pedagoginio instituto lektorius, dėstytojas, 1982–1985 m. Lietuvių literatūros katedros vedėjas. Nuo 1988 m. Lietuvos konservatorijos Klaipėdos fakultetų, nuo 1995 m. Klaipėdos universiteto docentas.
1991 m. lapkričio 17 d. Baltijos šalių kultūros palikimą ir santykius tiriančios Baltoskandijos akademijos Panevėžyje steigėjas ir direktorius. 2005 m. vienas Lietuvos lyginamosios literatūros asociacijos steigėjų, kolegijos narys.
Moka latvių, vokiečių, prancūzų kalbas. Tiria lietuvių ir latvių, Šiaurės Europos ir kitų šalių literatūrinius, kultūrinius ryšius. Daugelio mokslinių straipsnių Lietuvos, Latvijos, Danijos ir kitų Baltijos šalių mokslinėje ir mokslo populiarinimo spaudoje autorius. Daugelio mokslinių pranešimų tarptautinėse konferencijose lektorius.
Laiškas efeziečiams

Laiškas efeziečiams – vienas iš trylikos, manoma, apaštalo Pauliaus parašytų laiškų.
Pagrindinė šio laiško idėja – visos kūrinijos vienybė Kristuje. Gali būti, kad ji susiklostė būtent kalėjime. Apaštalas Paulius siekia parodyti, kokia svarbi kiekviena iš krikščioniškos vienybės sričių – Bažnyčios viduje, tarp žydų ir pagonių, santuokoje ir šeimoje, darbe.

Turinys

Laiške efeziečiams rašoma apie kūrinijos vienybę ir Kristaus pilnatvę, gyvenimą Kristuje, žydų bei pagonių santarvę Dieve. Kalbama apie Pauliaus vaidmenį atskleidžiant Dievo sumanymą, meldžiama suvokti Dievo meilę. Taip pat rašoma apie vienybę Kristaus kūne, praktinį krikščionio gyvenimą, Dievo ginklus. Laiško pabaigoje pateikti baigiamieji linkėjimai.

Parašymo laikas ir adresatas

Laiškas efeziečiams yra vienas iš keturių Pauliaus laiškų, rašytų Romos kalėjime septintojo dešimtmečio pradžioje. Kiti trys Romos kalėjime rašyti laiškai – filipiečiams, kolosiečiams ir Filemonui. Yra manančių, kad Laiškas efeziečiams buvo aplinkraštis, adresuotas kelioms Efezo krašto, esančio vakarinėje dabartinės Turkijos dalyje, bažnyčioms.
Gintaras Kryževičius

Gintaras Kryževičius (g. 1962 m. balandžio 28 d. Vilniuje) – teisininkas, civilinių bylų teisėjas.

Biografija

1963–1970 m. su šeima gyveno Biržuose. Pradėjo lankyti Biržų vidurinę mokyklą. Tėvą perkėlus dirbti į Trakus, toliau mokėsi Trakų 2-ojoje vidurinėje mokykloje. 1985 m. baigė Vilniaus universiteto Teisės fakultetą, įgijo teisininko kvalifikaciją. 2009 m. kovo mėn. stažavosi Oksfordo universitete, mokėsi ES konkurencijos teisės.
1985–1988 m. Lietuvos SSR Aukščiausiojo Teismo sekretoriato skyriaus viršininkas – pirmininko padėjėjas. 1988–1989 m. Lietuvos SSR komunalinio ūkio ministerijos vyriausiasis juriskonsultas. 
1989–1995 m. Vilniaus miesto trečiojo apylinkės teismo teisėjas. 1995–1999 m. Vilniaus apygardos teismo Civilinių bylų skyriaus teisėjas. 1999–2001 m. Lietuvos apeliacinio teismo Civilinių bylų skyriaus teisėjas. 2001–2007 m. Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo teisėjas, 2001–2006 m. teismo pirmininko pavaduotojas. 2007–2009 m. Lietuvos Aukščiausiojo Teismo Civilinių bylų skyriaus teisėjas, 2009–2017 m. teismo pirmininkas. Nuo 2017 m. Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo pirmininkas.
Moka rusų ir anglų kalbas, supranta lenkų.
Išsiskyręs (2006 m. spalio mėn.). Sūnus Dominykas (g. 1988 m.), ISM Vadybos ir ekonomikos universiteto studentas.
Hasanas I Alhadžamas

Hasanas I Alhadžamas (Al-Hajjam al-Hasan ibn Muhammad ibn al-Qassim, arab.: الحجام الحسن بن محمد بن القاسم بن إدريس) buvo dešimtasis Idrisidų dinastijos Maroko sultonas, valdęs nuo 925 m. iki 927 m. Hasanas I Alhadžamas buvo Jahija ibn Alkasimo brolėnas. Jis mirė 944 m. Andalūzijoje.

Istorija

Po aštuonių Fatimidų kalifo Ubeidallaho (Ubayd Allah al-Mahdi Billah) valdymo metų Hasanui I Alhadžamui 925 m. pavyko nugalėti kalifo armiją ir susigrąžinti Fesą ir Meknesą. Jis buvo paskutinis Idrisidų dinastijos sultonas, šalį valdęs iš Feso. 927 m. mūšyje netoli Feso pralaimėjo Ubeidallahui ir pabėgo į Rifo kalnus, o paskui į Andalūziją. Maroko žemės dešimčiai metų vėl atiteko Fatimidams.
Gaižiūnai (Molėtai)

Istorija

1900 m. kaimas minimas Inturkės juodraštinėje priešvedybinių apklausų knygoje.
Antanas Mackevičius (1828)

Biografija

Gimė mažažemių bajorų šeimoje. Pėsčias nuėjo į Vilnių ir mokėsi Vilniaus gimnazijoje, pėsčias nuėjęs į Kijevą 1846–1849 m. studijavo Kijevo šv. Vladimiro universitete. Paveiktas 1848 m. revoliucijos Europoje, ėmė mąstyti, kaip išvaduoti Lietuvą iš rusų jungo, palengvinti sunkią valstiečių dalią. Matydamas, kad Lietuvos valstiečiai ypač pamaldūs ir labai pasitiki kunigais, nusprendė tapti kunigu. Metęs Kijevo universitetą, 1850 m. įstojo į Varnių kunigų seminariją. Baigęs seminariją 1853–1855 m. vikaravo Krekenavoje, 1856–1862 m. – Paberžėje. 1862 m. Vilniuje susitiko su būsimais sukilimo vadais Z. Sierakausku ir K. Kalinausku.
1863 m. pavasarį Lietuvoje prasidėjo sukilimas prieš carinės Rusijos priespaudą (carinio teismo teigimu, jis pirmasis iškėlė sukilimo vėliavą Lietuvoje). A. Mackevičius pirmasis išsakė nepriklausomos Lietuvos idėją. Kovo 20 d. Paberžės bažnyčioje jis perskaitė sukilėlių manifestą, kuriame gyventojai raginami sukilti, kad būtų atkurtas nacionalinis valstybingumas, pripažintos liaudies pilietinės teisės, nemokamai suteikta žemės. Po to jis nuskubėjo į kleboniją, kur nusimetęs sutaną apsivilko trumpais kailiniais, susiveržė diržu ir prisikabino pistoletą.
A. Mackevičius surinko apie 250 ginkluotų žmonių būrį ir ėmė jam vadovauti. Medžiokliniais šautuvais ir dalgiais ginkluotus 8-15 tūkstančių sukilėlių malšino beveik 145 tūkstančiai caro kareivių. 1863 m. lapkričio 26 d. netoli Vilkijos, Lebedžių kaime, įvyko paskutinis A. Mackevičiaus sukilėlių būrio mūšis. Gruodžio 17 d. kunigas suimtas ir pristatytas į Kauno kalėjimą (dab. Maironio namas). Atsisakius išduoti sukilimo vadus, Michailo Muravjovo nutarimu sukilėlių vadui paskirta mirties bausmė pakariant. Nuosprendis įvykdytas Kaune, Ožeškienės g. 1863 m. gruodžio 28 d. 11 val.
Aloyzas Paulikas

Biografija

Mokėsi Mosėdžio vidurinėje mokykloje. 1972 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją, įgijo zootechniko specialybę.
1976–1986 m. Skuodo rajono žemės ūkio valdybos gamybos skyriaus vyr. zootechnikas. 1990–1992 m. Skuodo rajono žemės ūkio skyriaus vedėjo pavaduotojas, vėliau skyriaus vedėjas. 1995–2007 m. Skuodo rajono savivaldybės administratorius, administracijos direktorius. 2007 m. Skuodo rajono savivaldybės tarybos narys, administracijos direktoriaus pavaduotojas. Po sūnaus sukeltos avarijos, taip pat žiniasklaidoje prisiminus anksčiau jo paties sukeltas avarijas iš administracijos direktoriaus pavaduotojo pareigų atsistatydino.
Lietuvos valstiečių partijos, Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos, Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos Skuodo rajono skyriaus narys.
Sutuoktinė Aldona, vaikai Saulius, Giedrius.
Kraičio skrynelė

Kraičio skrynelė – mėnesinis rankdarbių žurnalas, ėjęs 1994–1995 m. Kaune.

Istorija

Leido UAB „Martina Legitur“. Tiražas 20 000 egz. Išėjo 8 numeriai.
Redaktorė Berita Simonaitienė.
Lietuvos matematikų draugija

Lietuvos matematikų draugija – Lietuvos mokslinė visuomeninė organizacija, vienijanti Lietuvos matematikos mokslo darbuotojus – mokslininkus, pedagogus ir matematika besidominčius asmenis. Centras Vilniuje, Akademijos g. 4.

Veikla

Įkurta 1962 m. Svarbiausi tikslai ir uždaviniai: plėtoti matematikos mokslą, rūpintis visuomenės matematiniu švietimu ir kultūra, padėti Lietuvos matematikams įgyvendinti mokslinius, metodinius ir taikomuosius matematinius darbus, skelbti mokslinių darbų rezultatus ir populiarinti matematikos žinias. Plėtoja bendradarbiavimą su užsienio šalių matematikų organizacijomis, mokslo įstaigomis ir mokslininkais.
Aukščiausia draugijos valdymo institucija – narių suvažiavimas, šaukiamas kasmet. Ataskaitiniai suvažiavimai šaukiami kas 3 metai. Tarp ataskaitinių suvažiavimų draugijai vadovauja valdyba, jos pirmininkas nuo 1962 m. Jonas Kubilius.
Nuo 1961 m. leidžiamas „Lietuvos matematikos rinkinys“, be draugijos jo steigėjai – Matematikos ir informatikos institutas ir Vilniaus universitetas. Nuo 1983 m. veikia Lietuvos matematikų muziejus. 
Lietuvos matematikų draugijos įstatai įregistruoti Lietuvos Respublikos Teisingumo ministro 1993 m. rugsėjo 21 d. įsakymu nr. 186-VO. Lietuvos matematikų draugija yra Europos matematikų draugijos narė-steigėja nuo 1989 m., o nuo 1995 m. – Tarptautinės matematikų sąjungos narė.
Krėvos pilis

Krėvos pilis – viena ankstyviausių senovės Lietuvos mūro pilių prie Krėvos miestelio (dab. Baltarusija, Gardino sritis, Smurgainių rajonas).

Istorija

XIII a. antroje pusėje pilis buvo medinė, XIV a. pradžioje, manoma, Lietuvos didysis kunigaikštis Gediminas pastatė aptvarinę (gardinio tipo) su dviem bokštais ir dvejais vartais mūrinę pilį.
1338–1345 m. pilį valdė kunigaikštis Algirdas, vėliau – Jogaila, 1387–1391 m. jo brolis Vygandas. 1392 m. pilis atiteko Lietuvos didžiajam kunigaikščiui Vytautui.
Pilyje 1382 m. kalintas Lietuvos didysis kunigaikštis Kęstutis ir jo sūnus Vytautas. Vytautas iš pilies pabėgo, o Kęstutis rugpjūčio 15 d. buvo nužudytas. 1385 m. joje sudaryta Krėvos sutartis. 1433 m. rugpjūčio mėn. pilį užėmė Švitrigailos šalininkų kariuomenė. 1503–1506 m. ją puolė Krymo totoriai, 1519 m. buvo užėmusi Maskvos kariuomenė.
XIX a. pradžioje pilis apleista, per Pirmąjį pasaulinį karą sugriauta. 1893 m. pilį tyrinėjo Fiodoras Pokrovskis. 1929–1930 m. kraštą valdant Lenkijai, pilies griuvėsiai konservuoti.

Architektūra

Pilis statyta lomoje, dviejų nedidelių upelių santakoje, netaisyklingo keturkampio plano kaip uždaras gynybinis ir gyvenamasis kompleksas. Pilies sienos mūrytos iš lauko akmenų ir plytų. Manoma, jos buvusios 10–12 m (išliko 8 m) aukščio, 85 x 108,5 x 71,6 x 97,2 m ilgio, 2,5-2,8 m pločio. Pilies bokštai buvo keturkampiai. Pietrytiniame kampe buvo mažasis, šiaurės vakarų kampe - didysis.
Didysis bokštas, 4 aukštų, 19 x 19 m dydžio, mūrytas kartu su sienomis išorinėje aptvaro pusėje, buvo skirtas flanginei gynybai. Jame gyveno kunigaikštis, rūsiuose buvo kalėjimas. Bokšto sienas skaidė šaudymo angos, maži langeliai ir dideli gyvenamųjų patalpų smailiaarkiai langai su profiliuotų plytų apvadais.
Antrasis bokštas buvo vidiniame aptvaro kampe. Šiaurinėje sienoje buvo vartai, kuriuos ginta iš langinio šiaurės vakarų bokšto. Kiti smailėjantys arkiniai vartai buvo vakarinėje sienoje. Pilies aptvaro sienų viršuje buvo siauros šaudymo angos. Aptvaro viduje statyti mediniai pastatai.