google/wiki40b huggingface dataset:
Sokulka

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. ši vietovė priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Iki didelės gyvenvietės atsiradimo šioje vietovėje buvo įsikūręs kaimas, kuriame buvo auginami sakalai, nuo kurių manoma ir kilo miesto pavadinimas. XVI a. pradžioje gyvenvietėje buvo įkurtas dvaras, kuris priklausė karalienei Bonai Sforzai, kuriai 1524 m. šią žemę suteikė karalius Žygimantas Senasis. 1565 m. karalius Žygimantas Augustas gyvenvietėje įsteigė naują katalikų bažnyčią, kuri nuo 1592 m. tapo parapijos centru. 1586–1589 m. gyvenvietėje įsikūrė turgus. 1609 m. vasario 28 d. karalius Zigmantas Vaza suteikė gyvenvietei miesto teises, miesto herbą ir miesto vėliavą. 1698 m. gruodžio 29 d. karalius Augustas II leido mieste apsigyventi ir prekiauti žydams. XVIII a. antroje pusėje Lietuvos dvaro paiždininkis Antanas Tyzenhauzas labai stipriai prisidėjo prie miesto amatų klestėjimo ir miesto plėtros. Mieste buvo pastatyta naujų gamyklų ir manufaktūrų. Nuo 1795 m. miestas pateko į Naujosios Rytų Prūsijos žemes. Po 1807 m. Tilžės taikos miestas atiteko Rusijos imperijai. XVIII a. ir XIX a. sandūroje mieste gyveno 1,124 žmonės iš kurių 383 buvo žydai ir 18 totoriai. Tarp 1792 ir 1803 m. mieste įvyko keli dideli gaisrai, kurių metu sudegė nemaža dalis miesto įskaitant ir 1796 m. sudegusią bažnyčią. 1848 m. pastatyta nauja mūrinė Sokulkos Šv. Antano bažnyčia. 1853 m. mieste pastatyta Sokulkos Šv. Aleksandro Nevskio cerkvė. 1919 m. balandžio 30 d. mieste pradėjo veikti Lenkijos valdžios institucijos, vykstant Lenkijos-Sovietų Rusijos karui 1920 m. liepos-rugsėjo mėnesiais miestą buvo užėmusi Sovietų Rusija. 1920 m. rugsėjo 24 d. miestą užėmė Lenkijos kariuomenė. 1996 m. lapkričio 20 d. mieste buvo atidengtas paminklas Nemuno mūšyje žuvusiems lenkų kareiviams. 1939 m. rugsėjo 23 d. miestą užėmė Sovietų Sąjunga. 1941 m. miestą užėmė Trečiasis Reichas, 1941–1943 m. mieste veikė žydų getas, kuriame buvo apie 8,000 žmonių. Per II pasaulinį karą žuvo apie 2,000 miesto gyventojų ir buvo sugriauta apie 25% miesto pastatų. 1945 m. mieste gyveno 4,879 žmonės, 1987 m. 19,000, 2004 m. 19,037, 2008 m. 18,666. 1975–1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai. Nuo 1979 m. mieste prasideda tais pačiais metais įkurtas Totorių kelias siekiantis atskleisti vietinių totorių bendruomenės kultūra. 1987 m. mieste atidaryta nauja Sokulkos Kristaus kūno ir Kristaus kraujo bažnyčia.
Kevin Pangos

Karjera

2015 m. liepos 24 d. pasirašė sutartį su „Gran Canaria“, 2016 m. liepos 15 d. sudarė sutartį su Kauno „Žalgiriu“.
2018 m. liepos 25 d. pasirašė dviejų metų sutartį su Barselonos „Lassa“ klubu.
Niuportas

Istorija

Niuportas nuo viduramžių buvo uostamiestis. Miestas buvo istorinės Monmutšyro srities dalis. 2002 m. suteiktas Niuportui City statusas.
Vladas Baškauskas

Biografija

Individualios įmonės „Bedeva“ savininkas.
Nuo 1998 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Vilniaus rajono skyriaus narys.
2000–2003 m. Vilniaus rajono savivaldybės tarybos narys.
Moldavija Eurovizijoje

Istorija

Po prasto rezultato 2006 konkurse Moldovos transliuotojas Teleradio-Moldova (TRM) paskelbė, kad pasitraukia iš dalyvavimo ir 2007 m. konkursui biudžetas nebuvo skirtas. Tačiau atsižvelgiant į visuomenės spaudimą, TRM pateikė preliminarius dokumentus dalyvauti ir konkurse dalyvavo Natalia Barbu su daina „Fight“.
2008 metais Moldovai pirmą kartą per 4 metus nepavyko patekti į finalą su džiazo stiliaus daina „A Century of Love“, buvo užimta 12 vietą iš 19 dalyvių.
2011 m. grupė Zdob şi Zdub antrą kartą atstovavo Moldovai su daina „So Lucky“, su kuria finale užima 12 vietą.
2012 m. Pasha Parfeny pelnė teisę atstovauti Moldovai su daina „Lăutar“, kuri finale užėmė 11 vietą.
Mokykla ir visuomenė

„Mokykla ir visuomenė“ – Lietuvos pedagogikos, kultūros ir visuomenės mėnesinis žurnalas, ėjęs 1933–1936 m. Kaune.

Žurnalas

Leido nuo Lietuvos mokytojų profesinė sąjungos atsiskyrusi Lietuvos mokytojų pedagoginė draugija „Naujoji mokykla“. Pirmąjį numerį (rugsėjo mėn.) išleido Petras Augustinaitis, Juozas Geniušas, Antanas Purėnas, Vincas Ruzgas, Peliksas Šinkūnas, Juozas Žiugžda. Spausdino „Žaibo“ spaustuvė Kaune. Išėjo 31 numeris. 
Nagrinėjo mokyklų reformos, švietimo sistemos, mokymo metodikos, mokinių estetinio, dorinio ugdymo, kūno kultūros klausimus, svarstė šalies ekonomikos, politikos ir kultūros problemas, aptarė naujus mokymo metodus.
Bendradarbiavo: Jurgis Ambraška, Alfonsas Gučas, Augustinas Jakučionis, Jonas Laužikas, Vladimiras Lazersonas, Petras Leonas, Antanas Purėnas, Vincas Ruzgas, Juozas Stankevičius, Peliksas Šinkūnas, Stanislovas Tarvydas, Jonas Vabalas-Gudaitis, Genrikas Zimanas, Juozas Žiugžda.
Reino tarpeklis

Geologija

Regiono uolienos susiformavo devono laikotarpiu ir yra žinomos kaip Reino facijos. Tai fosilijų turtingų nuosėdinių uolienų rūšis, daugiausia susidedanti iš skalūnų. Karbono periodu uolienos buvo smarkiai deformuotos. Erozijos poveikyje tarpeklis susiformavo daug vėliau, suspausdamas upę tarp 200 m aukščio stačių šlaitų. Garsiausias iš jų yra Lorelei uola.

Gamta

Tarpeklyje vyrauja specifinis mikroklimatas, kuris tarnauja kaip koridorius unikalioms rūšims, kurių regione kitur neaptinkama. Upės šlaituose jau seniai suformuotos terasos išnaudojamos žemės ūkiui, ypač vynuogininkystei, kuriai labiausiai palanki į pietus nukreiptų slėnio šlaitų pusė. Dauguma vynuogynų priklauso Vidurinio Reino vyno regionui, tačiau piečiausios Reino tarpeklio dalys patenka į Raingau ir Nahės regionus.

Istorija

Upė buvo svarbus prekybos kelias į Vidurio Europą nuo priešistorinių laikų, o palei krantus išaugo daugybė nedidelių gyvenviečių. Daugelis šių senųjų, riboto dydžio miestelių šiandien saugo istorinį paveldą. Bėgant laikui pastatyta daugybė pilių, slėnis tapo svarbiu Šventosios Romos imperijos regionu. Čia vyko Trisdešimtmetis karas, po kurio daugelis pilių liko gulėti griuvėsiuose, kitos buvo atstatomos. Jos ypač traukia upe keliaujančių šiandienos kruizinių laivų dėmesį. Vienu metu slėniu ėjo Prancūzijos siena, XIX a. slėnis tapo Prūsijos dalimi, o jo kraštovaizdis tapo esminiu Vokietijos įvaizdžiu.

Kultūra

Ši Reino dalis yra ypač svarbi tautosakoje, pavyzdžiui, legendinėje Reino pilyje pastatyta Vagnerio opera „Dievų žūtis“. Kasmetiniuose festivaliuose „Reinas liepsnose“ leidžiami įspūdingi fejerverkai Sankt Goare rugsėjį ir Koblence rugpjūtį, geriausiai apžvelgiami iš upėje stovinčių valčių.
Mikalojus Visgirda

Mikalojus Visgirda (m. 1622 m. kovo 13 d.) – Lietuvos tribunolo maršalka (1618 metais), Upytės pakamaris (1611-1622 metais).
Išpažino kalvinizmą.
Kiaušinių vafliai

Kiaušinių vafliai, arba burbuliniai vafliai (gai daan jai, 雞蛋仔) – vienas mėgiamiausių gatvės skanumynų Honkonge ir Makao. Šie vafliai taip vadinami dėl savo formos ir sudėties. Juos įprasta valgyti dar karštus, su uogomis, šviežiais vaisiais, kokosų ar šokolado užpilu, grietinėle, ledais ar kitas priedais, tinka kaip desertinis užkandis prie įvairių gėrimų. 
Kiaušinių vafliai Hongongo gatvės užkandžių šimtuke išlieka produktu Nr. 1. Gaminami iš paruoštos skystos tešlos, kuri tinkama ir greitam duonos iškepimui, gali būti mielinė, fermentuota, praturtinta daugeliu kiaušinių, sviestu ir cukrumi. Vafliai kepami dvipusėje suvožiamoje keptuvėje su burbulų formos įdubimais jos paviršiuose. Norint gauti geros kokybės vaflį, būtina išlieti tešlą ant įkaitintos keptuvės ir laiku ją uždaryti. Paties vaflio iškepimas ir paruošimas trunka apie 5 minutes. Gaunamas lengvas, traškus paviršiuje ir minkštas gilesniame sluoksnyje, aukso spalvos produktas. Viename vaflio lakšte suformuojami 20–35 burbulai.

Istorija

Burbulinių vaflių atsiradimo istorija siekia 1950-uosius metus. Pasak vienos versijos, vienas kiaušinių pardavėjas nusprendė taip panaudoti gautą siuntą suskilusių ir prekybai nebetinkamų kiaušinių. Kiti įvardija sunkų pokario laiką, kai kiaušiniai būdavo deficitinė prekė, todėl neva buvo sugalvota juos praskiesti su kitais produktais ir kepti tokius vaflius, imituojančius kiaušinių skonį. Iš mažų burbulų sudarytas vaflis daug metų buvo pardavinėjamas Honkongo gatvėse kaip atskiras desertas, buvo pažymimas kaip svarbiausias ir populiariausias gatvės užkandis šiame mieste. 
Kiaušinių vafliai Honkonge išliko populiarūs dešimtmečius, išplito užsienyje. Ilgainiui pradėti gaminti netradicinių skonių vafliai, kepimui pasitelktos nebe ugnimi  kaitinamos, bet elektrinės keptuvės.
2017 m. vasaros sezoną Palangoje pasirodė pirmieji gatvėje gaminami ledai su burbuliniais vafliais, tapę geidžiamiausiu poilsiautojų desertu.
Gatumdug

Gatumdug – Lagašo miesto deivė globėja šumerų mitologijoje. Tėvas – dangaus dievas Anu. Vėliau sutapatinta su deive Bau, kurios tėvu taip pat laikytas Anu. Deivės Gatumdug šventykla iš pradžių buvo Lagaše, netoliese kitų šio miesto šventyklų, vėliau perkelta į Girsu.
Žinomi tokie Gatumdug epitetai, kaip „Lagašo motina“, „Motina, įkūrusi Lagašą“. Minima Lagašo valdovo Gudėjos (XXII a. pr. m. e.) himne apie šventyklos dievui Ningirsu atstatymą. Pasakojama, kad Gudėja, prieš apsilankydamas Nanšės šventykloje išsiaiškinti sapno, užėjęs į Gatumdug šventyklą ir deivės prašęs gerųjų udug ir lama dievybių pagalbos. Minėtame himne Gudėja teigia neturįs motinos ar tėvo – tiek jo motina, tiek tėvas esanti deivė Gatumdug. Viena vertus, šį teiginį galima suprasti metaforiškai, kaip komplimentą, kuriuo siekiama šios deivės prielankumo. Kita vertus, teigiama, kad Gudėja laikytas gimusiu iš ritualinės santuokos, kur deivę Gatumdug atstovavo žynė.
Vytautas Juozas Leščinskas

Biografija

1960 m. baigė Leipalingio vidurinę mokyklą, 1969 m. Vilniaus universitete – lietuvių kalbos ir literatūros specialybę.
1967–1977 m. Vilniaus 1-osios pagalbinės internatinės mokyklos auklėtojas. 1977 m. žurnalo „Sveikatos apsauga“ redaktorius. 1977–1992 m. dirbo žurnalo „Šeima“ redakcijoje: pedagogikos ir psichologijos skyriaus, kultūros skyriaus, šeimos ir visuomenės problemų skyriaus redaktorius. Nuo 1992 m. laikraščio „Žvilgsnis“ vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas, taip pat 1995 m. pradėjusio eiti žurnalo „Žmogus“ redaktorius. 1991–1992 m. laikraščio „Fantomas“, 1993 m. laikraščio „Lietuvos darbininkas“ redaktorius. 1996–2001 m. žurnalo „Paslaptys“ vyriausiasis redaktorius. 1998–2001 m. laikraščio „Geležinkelininkas“ vyriausiasis redaktorius. Vėliau laikraščio „Žaliasis pasaulis“ specialusis korespondentas.
Tabernaso dykuma

Tabernaso dykuma (isp. Desierto de Tabernas) – dykuma Ispanijoje, Almerijos provincijoje, 30 km į šiaurę nuo provincijos sostinės Almerijos, Tabernaso municipalitete. Ji yra saugoma teritorija (apie 280 km²).

Klimatas

Tabernaso dykuma yra tarp Sierra de los Filabres šiaurėje ir Sierra de Alhamilla kalnų pietuose ir pietryčiuose. Pastarieji kalnai atitveria drėgnus Viduržemio jūros vėjus, tad rajonas gauna mažai kritulių (240 mm per metus). Vidutinė metų temperatūra – 18 °C. Dykumos regionas turi vieną didžiausių saulėtų valandų skaičių – apie 3000 val. Dėl viso to susidarė sausas klimatas, dėl kurio ir atsirado tikra dykuma. Sąlygas dar apsunkino ir susidarantys fenai. Vasarą temperatūra siekia +45 °C, naktį žiemą krenta iki 0 °C.
Dėl didelio saulėtumo Tabernaso dykumoje 1979 m. buvo įkurtas stambiausias Europoje centras saulės energijos panaudojimo technologijoms tyrinėti, kurti ir išbandyti.

Geologija ir biologija

Tabernaso dykumoje lietaus būna nedaug, o tas, kuris būna, būna dažniausiai liūtinis. Gruntas, sudarytas iš mergelio ir smiltainių, turintis mažai augalų, nesugeba sulaikyti drėgmės. Smarkus lietus sukelia eroziją, dėl ko susidarė Tabernasui būdingas uolėtas kraštovaizdis. Vandens srautai sudaro griovas arroyo, kuriose auga reti augalai, gyvena tokie gyvūnai kaip čiurliai, ežiai, kuosos, musinukės Monticola solitarius, storkulniai, kikiliai Rhodopechys githaginea, kuoduotieji vieversiai.
KK144

Maršrutas

Kelias prasideda Jonavoje, atsišakodamas nuo Kauno-Daugpilio plento. Eina per Jonavos, Kėdainių, Radviliškio rajonus. Prie kelio yra šie miestai ir gyvenvietės: Nociūnai, Medekšiai, Kėdainiai (praeina pietiniu apvažiavimu), Dotnuva, Mantviliškis, Baisogala, Skėmiai. Baigiasi ties Šeduva, kai įsijungia į  A9  Panevėžys–Šiauliai  ( E272  Vilnius-Panevėžys-Šiauliai-Palanga-Klaipėda ) kelią. Ties Nociūnais viaduku kerta E67 Helsinkis-Talinas-Ryga-Panevėžys-Kaunas-Varšuva-Vroclavas-Praha  kelią, ties Kėdainiais – Nevėžio upę.
Romanas Jakobsonas

Biografija

Gimė žydų šeimoje Maskvoje. Mokėsi Lazarevo rytų kalbų institute, 1918 m. baigė Maskvos universiteto filologijos fakultetą (čia studijavo ir lietuvių kalbą). Priklausė Maskvos lingvistiniam būreliui, buvo vienas iš rusų formaliosios mokyklos atstovų. Dėl bolševizmo įsigalėjimo 1921 m. pasitraukė į Čekoslovakiją, kur su bendraminčiais 1926 m. subūrė Prahos lingvistinę mokyklą. 1933–1939 m. Jakobsonas ėjo Brno universiteto rusų filologijos profesoriaus pareigas. Prasidėjus karui pasitraukė į Norvegiją, vėliau į Švediją, o 1941 m. persikėlė į Jungtines Amerikos Valstijas, dėstė Kolumbijos, Harvardo universitetuose, Masačusetso technologijos institute. 1975 m. atsivertė į stačiatikybę. Gyvendamas JAV, Jakobsonas buvo veikiamas Klodo Levi Stroso, Franco Boaso idėjų, vėliau pats padarė didelę įtaka Noamui Čomskiui.

Veikla

Romanas Jakobsonas pagrindė distinktyvių požymių ir kalbos universalijų teorijas, binariškumo principą, sukūrė lingvistine poetiką. Fonemą laikė distinktyvių požymių sankaupa. Fonologines opozicijas apibrėžė akustiniais kriterijais. Fonologijos tyrinėjimuose naudojo eksperimentinę fonetiką. Morfologijoje nagrinėjo rusų kalbos veiksmažodžius ir linksnių sistemą, morfologinėms kategorijoms taikė binariškumo principą. Kalboje skyrė sąmoningą ir neįsisąmonintą lygmenis. Tyrinėjo kalbos evoliucijos vidinę logiką, kalbos tipologijos problemas, kalbos stilius, nepilnų kalbinių sistemų būtinus ir atsitiktinius požymius, sistemos sinchroninių ir diachroninių pokyčių santykį. Tyrinėjo literatūros, tautosakos, mitologijos problemas.
Rusijos išvadavimo armija

Rusijos išvadavimo armija (rus. Русская освободительная армия), dar žinoma kaip Vlasovo armija (rus. Власовская армия) – rusų karinės pajėgos, II pasaulinio karo metu kariavusios nacių Vokietijos pusėje. Armiją sutelkė generolas Andrejus Vlasovas (1900–1946), siekęs suvienyti rusus kovai prieš komunizmą ir Stalino valdžią. Daugumą karių sudarė sovietų karo belaisviai, tačiau taip pat buvo rusų baltųjų emigrantų, kurių dalis buvo kovoję Baltųjų judėjime Rusijos pilietinio karo metais. Nuo 1945 m. sausio 28 d. pajėgos pasiskelbė esančios ištikimos nebe Vokietijos armijai, tačiau tiesiogiai atskaitingos 1944 m. suformuotam Rusijos tautų išvadavimo komitetui. 1945 m. balandžio mėnesį armiją sudarė 120 000 - 130 000 narių.
Pradžioje savanoriai, prisiekę ištikimybę nacistinei Vokietijai nešiojo Rusijos išvadavimo armijos simboliką, nors tokios armijos dar nebuvo. Taip naciai sąmoningai siekė pritraukti daugiau sovietinių savanorių. Dalis sovietinių belaisvių stodavo į šią armiją siekdami ištrūkti iš karo belaisvių stovyklų, kuriose daug belaisvių mirdavo iš bado.
Armija galop buvo suformuota tik Heinrichui Himleriui įtikinus skeptiškai nusiteikusį Hitlerį leisti formuoti 10 Rusijos išvadavimo armijos divizijų. 1944 m. lapkričio 14 d. gen. Vlasovas Pragoje perskaitė Pragos manifestą priešais naujai įkurtą Rusijos tautų išvadavimo komitetą (RTIK). Dokumente tikslais buvo įvardinta kova prieš Staliną ir 14 demokratinių punktų, dėl kurių kovojo armija. Nepaisant vokiečių spaudimo, antisemitinės retorikos buvo išvengta, tačiai neapsieita be pareiškimo, kur Vakarų Sąjungininkai vadinami „plutokratijomis“ ir „Stalino sąjungininkais siekiant nukariauti Europą“.
Armija dalyvavo vos keliuose mūšiuose prieš Raudonąją Armiją, kurių žymiausias 1945 m. balandžio 11 d. mūšis prie Odros. 1945 m. sausio 28 d. buvo paskelbta, jog rusų divizijos daugiau neįeina į Vokietijos armijos sudėtį, tačiau yra tiesiogiai pavaldžios RTIK. Tuomet Vlasovas įsakė pirmajai divizijai žygiuoti pietų kryptimi ir telkti visas rusų antikomunistines ir jam lojalias pajėgas. Jis tikėjosi, kad jo armija galės pasiduoti Sąjungininkams „palankiomis“ jiems sąlygomis (t. y., be repatriacijos). Vlasovas taip pat išsiuntė keletą slaptų delegacijų pradėti derybas dėl pasidavimo Sąjungininkams, tikėdamasis, kad šie bus jiems prielankūs dėl RIA tikslų ir galės būti potencialiai naudingi neišvengiamo karo prieš SSRS ateityje atveju.
Žygio į pietus metu, RIA pirmoji divizija priėmė sprendimą padėti čekų sukilėliams Prahos sukilimo, prasidėjusio 1945 m. gegužės 5 d., metu prieš okupacinę vokiečių vadovybę. Dėl komunistų vadovavimo čekų taryboje, RIA daliniai turėjo palikti Prahą jau kitą dieną. Jie bandė pasiduoti Džordžo S. Patono vadovaujamai trečiajai JAV armijai, tačiau ši atsisakė kapituliaciją priimti bijodami pabloginti santykius su SSRS. Neilgai trukus po to Vlasovo daliniai buvo sučiupti Raudonosios Armijos. JAV armijos anksčiau sugauti apie tūkstantį RIA karių taip pat buvo perduoti SSRS pagal Čerčilio ir Stalino susitarimą. Tik mažai daliai RIA karių pavyko su jiems prijaučiančių Sąjungininkų dalinių pagalba pabėgti į amerikiečių kontroliuojamas zonas.
Ožiaragis

Zodiako ženklas

10-asis Zodiako ženklas.
Kvitas

Kvitas yra apie mokėjimo gavimo, sumokėto mokesčio, baudos patvirtinimas. Jis leidžia skolininkui įrodyti, kad atitinkamas kitos pusės piniginis reikalavimas yra įvykdytas. Apyvartoje negrynaisiais pinigais banko išrašas yra įrodymo dokumentas. Kvite būna atspausdintas įrašas, skirtas pvz., vartotojui pardavimo vietoje. Jame išvardyti pirkiniai ir kainos, įskaitant mokesčių, nuolaidas ir kitus patikslinimus, sumokėtą sumą ir mokėjimo būdą (grynais, mokėjimo kortele ir pan.). Kvitas taip pat gali apimti pranešimus iš mažmenininko, garantiją ar prekės grąžinimo detales, specialius pasiūlymus, reklamą ar kuponus. Kvitas yra dokumentas. Daugelyje šalių jis yra privalomas pagal įstatymą mažmenininkams. Asmenys turi parodyti pajamas ir saugoti informaciją apie kiekvieną kvitą, kad mokesčių administratorius galėtų patikrinti pardavimus.
Barstyčių valsčius

Barstyčių valsčius buvo šiaurės vakarų Lietuvoje. Centras – Barstyčiai.
Krašto apsaugos savanorių pajėgos

Struktūra

Savanorių pajėgas sudaro štabas ir 6 rinktinės, apimančios visą šalies teritoriją. Rinktinę paprastai sudaro štabas, štabo aprūpinimo kuopa su žvalgų, ryšių ir transporto būriais, ir 8 – 10 pėstininkų kuopų. 1999 m. rinktinėms suteikti istoriniai partizanų apygardų vardai.
San Lorensas (Paragvajus)

Istorija

Ilgą laiką San Lorenso vietoje buvo laukas, vadinamas Campo Grande. Jame buvo nedidelis darbininkų kaimelis. San Lorensas oficialiai įkurtas 1775 m. rugpjūčio 10 d. gubernatoriaus Agustín Fernando de Pinedo nurodymu. Miesto pavadnimas kilo nuo to, jog įkūrimo dieną minima Šv. Lauryno šventė.
Ksilozė

Struktūra

Aciklinės formos ksilozės cheminė formulė yra HOCH₂(CH(OH))₃CHO. Cikliniai hemiacetalio izomerai tirpale dažnesni ir būna dviejų tipų – piranozės (turinčios šešianarius C₅O žiedus) ir furanozės (turinčios penkianarius C₄O žiedus su atsišakojančia CH₂OH grupe). Kiekvienas iš žiedų variantų sudaro savus izomerus, priklausančius nuo anomerinių hidroksi- grupių santykinės orientacijos.

Ksilozė gamtoje

Ksilozė yra pagrindinis hemiceliuliozės ksilano statybinis blokas. Ksilanas sudaro, pvz., apie 30% beržo medienos, apie 9% eglės ir pušies medienos. Daug ksilozės yra valgomųjų augalų gemaluose.
Ksilozė yra pirmas sacharidas, prijungiamas prie glikozilinamo proteoglikano serino ar treonino. Ksilozė yra pirmasis sacharidas biosintetinant tokius anijoninius polisacharidus kaip heparano sulfatas ir chondroitino sulfatas.

Chemija

Rūgštimi katalizuojamame hemiceliuliozės skaidyme gaunamas 2-furaldehidas (furfurolas), specifinis pramoninis tirpiklis ir kai kurių polimerų pirmtakas.

Žmonių maistas

Ksilozė dalyvauja žmonių metabolizme, nors nėra pagrindinė žmogaus maisto medžiaga. Daug jos pašalinama per inkstus. Žmonės ksilozę gauna iš maisto. Žmonės turi fermantą ksiloziltransferazę (angl. xylosyltransferase), kuris perkelia ksilozę nuo UDP ant serino skeletiniuose proteoglikanų baltymuose.

Veterinarija

Veterinarijoje ksilozė naudojama sutrikusios absorcijos žarnyne teste. Tiriamas gyvūnas (prieš tai neėdęs) pagirdomas vandeniniu ksilozės tirpalu. Jei po kelių valandų ksilozė aptinkama jo kraujyje ir/ar šlapime, tai rodo, kad ksilozė žarnyne buvo absorbuota. Kataliziškai hidrinant ksilozę gaunamas ėduonies nesukeliantis saldiklis ksilitolis.

Vandenilio gavyba

2014 m. buvo paskelbta, kad sukurta fermentinė žematemperatūrė (50 °C) technologija, beveik 100% efektyvumu išskirianti vandenilio dujas iš ksilozės. Procese panaudojama 13 fermentų, jų tarpe naujai atrasta polifosfato ksilulokinazė.
Radja Nainggolan

Tarptautinė karjera

Belgijos rinktinėje debiutavo Japonijoje, Kirino taurėje, 2009 m. gegužės 29 d., prieš Čilę.
Pirmąjį įvartį pelnė 2014 m. kovo 5 d., draugiškose rungtynėse prieš Dramblio Kaulo Kranto rinktinę.
Rinktinei atstovavo UEFA Euro 2016 m. čempionato atrankoje. Pelnė kelis įvarčius. Po 16 metų pertraukos, Belgija pateko į UEFA Euro 2016 m. čempionatą Prancūzijoje. Čempionate debiutavo birželio 13 d., prieš Italiją. Žaidė prieš Airiją, Švediją ir Velsą.
Rasytės paukščių stebykla

Rasytės paukščių stebykla (vok. Vogelwarte Rossitten) – pirmoji pasaulyje paukščių stebykla (angl. ornithological observatory). Buvo įkurta Rasytėje (dabar – Rybačis, Kaliningrado sritis, Rusija), Kuršių nerijoje. Stebyklą įkūrė vokiečių ornitologas Johanas Tynemanas (vok. Johannes Thienemann), ji veikė iki 1944 m. 1945 m. Rytprūsiai buvo padalinti Lenkijai, Rusijai ir Lietuvai, dauguma vokiečių buvo išvaryti, tad ir stebykla nustojo veikti.
Foxxy Love

Istorija

Foxxy Love yra lengvabūdiška asmenybė. Jis mėgsta tirti įvairius name įvykusius incidentus, bei dainuoti ir groti tamburinu, kurį ji vadina „the jingle frisbee“. Foxxy Love 1984 metais dar su keturiomis merginomis įkūrė grupę „Foxxy 5“, kuri išleido savo vienintelį hitą „La-la-la-la Labia“ ir po trijų savaičių iširo dėl tarpusavio nesutarimų. Ji vis dar turi buvusį grupės furgoną, panašų į serialo „Scooby-Doo“ furgoną „Mystery Machine“. Foxxy Love neturėjo geros vaikystės. Tėvas šeimą paliko, pasakęs, kad eina nusipirkt pakelio cigarečių, kai ji dar buvo maža, o motina ją išvarė iš namų už tai, kad neva ji rengiasi kaip paleistuvė, kai jai buvo vos keturiolika metų.

Asmenybė

Foxxy Love yra pasileidusi, pašėlusi bei naivi mergina. Po 21 metų ji vis dar laukia sugrįžtant savo tėvo, todėl audringai reaguoja, kai kalba eina apie šeimą. Drawn Together name ji yra viena iš sumaniausių veikėjų, todėl ypač mėgsta tirti įvairius ginčus, nusikaltimus.

Orientacija

Foxxy Love seksualumas yra labiausiai išplėtota jos charakterio savybė. Jos personažas yra pateikiamas ne tik kaip itin pasileidusios, bet ir kaip net šiek tiek iškrypusios. Foxxy yra biseksuali, iš seriale matytų epizodų matoma, jog ji yra šiek tiek daugiau linkusi į lesbietiškus santykius. Ji yra įsimylėjusi Star Wars veikėją – Lando Calrissian, o epizode „Requiem for a Reality Show“ ji turėjo trumpalaikių sadomazochistinių santykių su Captain Hero. Serialo eigoje yra atskleidžiama, kad Foxxy Love turėjo 3 vaikus ir dar kelis abortus. Du jos vaikai buvo pavadinti Quanetta ir Ray-Ray; juos atėmusi vaikų tarnyba pakeitė jų vardus į Hetera ir Raymond-Raymond. Taip pat jai gimė sūnus Timmy, kurį ji sako turėjusi parduoti į juodąją rinką. Nors „A Tale Of Two Cows“ ji jau sako, kad jai teko Timmy nušauti, kanagi jis susirgo pasiutlige, o iš tikrųjų jis tik valėsi dantis. Dar yra ir kita versija, kad Timmy buvo atiduotas į vaikų prieglaudą Kanzase, Misūryje. Nepaisant versijų įvairovės tikslus Timmy likimas taip ir liko nežinomas.
Foxxy Love turi itin įmantrų masturbacijos procesą, kuriame yra keistai vartojami įvairus daiktai, vienas iš jų yra šviesos kardas („lightsaber“) iš Star Wars serijos. Galiausiai, kai visas procesas baigiasi, jos orgazmas yra vaizduojamas, kaip didelis liepsnojantis sprogimas.