google/wiki40b huggingface dataset:
Enugu

Istorija ir politika

Nuo pat Nigerijos Nepriklausomybės 1960 m. Enugu buvo Rytinio Regiono sostinė. 1967 m. gegužės 27 d., Nigerijos valdžia tris regionus suskirstė į dvylika valstijų. Rytinis Regionas buvo išardytas ir Enugu tapo Rytų Centrinės valstijos sostine. 1967 m. gegužės 30 d. Enugu buvo paskelbta pirmaja trumpalaike tautos sostine Biafros Respublikoje; 1967 m. rugsėjo 28 d., kai Enugu buvo užgrobta Nigerijos kariuomenės, Biafros sostinė išsikėlė į Emuahią.
1970 m. Nigerijos pilietinio karo pabaigoje, Enugu ir vėl tapo Rytų Centrinės valstijos sostine. 1976 m. vasario 3 d., Rytų Centrinė dalis ir vėl buvo padalinta į dvi naujas valstijas: Imo ir Anambra. Enugu tapo Anambros valstijos sostine.
1991 m. diktatūrinė Ibrahimo Babangidos kariuomenė padalijo Anambros valstiją į dvi naujas valstijas: Enugu ir Anambros valstiją. Enugu priminė kaip naujai sukurtą Enugu valstijos sostinę, o Awka buvo pavadinta kaip naujaja Anambros valstijos sostine.
Pagrindiniai vietiniai gyventojai mieste yra Ogui Nike, kurie gyvena Hotel Presidential, Obiagu ir Ama-Igbo apylinkėse, taip pat Igewuzi ir Onu-Asata srityse. Kitos grupės, įskaitant Awkunanaw žmones, kurie pagrinde gyvena Achara Layout ir Uwani srityse; Enugwu Ngwu žmonės, kurie gyvena kalvos viršūnėje. Rastos anglies iškasenos jų žemėse yra duodamos kolonijoms aplink kalvos papėdę. Miestas buvo pavadintas Enugwu Ngwu Gefore, o vėliau pervadintas į paprasčiausią Enugu. Nike čiabuviai pagrinde gyvena aplink Abakpa, Lji-Nike ir Emene valstijų sostinės ribas.

Geografija

Enugu miestas apima didelį plotą, tarp kurio – Abakpa Nike, Trans Ekulu Emene. Valdžios Rezervato sritis arba G. R.A, Iva Valley, Ogui, Coal Camp, Uwani, Akwunanaw, Independence Layout, Timber Shed, Ogui New Layout, Obiagu, Artesan, New Haven, City Layout, Achara Layout, Golf Estate, Abeano Estate, Loma Linda Estate ir Uwgu Eron.
Pagrindinės didžiosios Enugu gatvės: Okpara Avenue, Chime Avenue, Ogui Road, Zik Avenue, Agbadi Road, Abakpo Nike Road, Abakaliki Road, Airport Road, Emene Road, Presidential Road ir Rangers Avenue.

Ekonomika

Pravardė „Anglies miestas“ jau buvo ankstyvaisiais 1900 m., Enugu tapo svarbesniu centru savo anglies iškasenų atsargomis atrastų Alberto Eresto Kitsono Udi plokščiakalnyje. Nigerijos Anglies Korporacija įsikūrė Enugu mieste 1950 m.
Daugelis Enugu gyventojų pardavinėja prekes šalikelėje arba vienoje iš daugelio Enugu turgaviečių. Labiau populiarios turgavietės – Ogbete, Artisan ir New turgavietės. Turgavietėse pardavinėjami vietiniai maisto produktai, rūbai ir audeklai, rankų darbo daiktai ir brangenybės.
Vietnamo futbolo taurė

Vietnamo futbolo taurė arba Giải Bóng đá Cúp Quốc Gia Việt Nam – pagrindinis futbolo taurės turnyras Vietname. Antrasis pagal svarbą turnyras šalyje po aukščiausiosios lygos.

Istorija

Vyksta nuo 1992 m.

Formatas

Prasideda balandžio mėnesį ir vyksta atkritimo principu keliais etapais. Finalo rungtynės paprastai vyksta spalio mėnesį.
Intensyvumas

Intensyvumas fizikoje – suvidurkinto laike energijos srauto matas.
Terminas intensyvumas šiame kontekste nėra terminų jėga, amplitudė arba lygis sinonimas.
Intensyvumas fizikoje yra išreiškiamas kaip energijos tankio (energijos, tenkančios tūrio vienetui) ir greičio, su kuriuo energija juda, sandauga. Gautas vektorius yra išreiškiamas kaip galia, tenkanti ploto vienetui (W/m²). Šią sąvoką galima apibrėžti įvairiuose fizikos srityse, pvz., hidrodinamikoje vandens tekėjimui išreikšti, bet jis labiau paplito bangų fizikoje – akustikoje, optikoje, elektromagnetizme, kur jis yra proprocingas atitinkamų bangų amplitudžių kvadratui.
Izomorfizmas

Izomorfizmas (graikų kalba: ἴσος isos "vienodas, lygus", ir μορφή morphe "forma, pavidalas") matematikoje paprastai yra homomorfizmas su bijekcija. Automorfizmas yra izomorfizmas, kuris algebrinę struktūrą atvaizduoja į ją pačią (arba jos dalį).
Topologijoje izomorfizmai yra tolydinės funkcijos ir jie vadinami homeomorfizmais. Matematinėje analizėje izomorfizmai yra diferencijuojamos funkcijos ir jie vadinami difeomorfizmais.

Pavyzdžiai

Klasikinis pavyzdys yra realiųjų skaičių aibė su joje apibrėžta sudėties operacija ir aibė visų neneigiamų realiųjų skaičių su joje apibrėžta daugybos operacija. Tuomet atvaizdis  yra izomorfizmas.
Living Proof: The Farewell Tour

Istorija

Atsisveikinimo turas prasidėjo 2002 m. birželio 14 d. Toronte ir baigėsi 2005 m. balandžio 30 d. Los Andžele. Turas, kuris būdavo vis pratęsiamas galiausiai baigėsi po 325 pasirodymų Hollywood Bowl, kur Cher pirmąkart pasirodė 1966 m. su Sonny Bono. Turas iš pradžių buvo skirtas reklamuoti jos 2001/2002 m. albumą Living Proof, bet užtruko kur kas ilgiau nei įprastas reklaminis periodas. 2002 m. lapkričio 7 d. Cher įrašė vieną iš savo pasirodymų American Airlines arenoje Majamyje, kurį 2003 m. balandį transliavo NBC televizija. Tais pačiais metais buvo išleistas DVD pavadinimu Cher: The Farewell Tour Live in Miami, už kurį Cher laimėjo savo pirmąjį Emmy apdovanojimą. Taip pat buvo išleistas ir CD iš to paties pasirodymo Live! The Farewell Tour. Po 2004 m. gruodžio 26 d. daug gyvybių nusinešusio cunamio Pietryčių Azijoje Cher paaukojo savo uždarbį už vieną iš savo pasirodymų Sakramente, Kalifornijoje, kuris įvyko 2005 m. sausio 14 d. Apkeliavus daugiau nei 20 valstybių, Cher pasirodė tokiose šalyse, kaip JAV, Kanada, Meksika, Jungtinė Karalystė bei kitos Europos šalys, taip pat pagrindinėse Okeanijos valstybėse Australijoje ir Naujojoje Zelandijoje. Šis pasaulinis turas tapo sėkmingiausiu Cher turu.
Mongolijos futbolo varžybos 2019 m.

Galutinė lentelė

<...>
Šaltinis: soccerway.

Mongolijos futbolo taurė

<...>
Das Vort

Das Vort (Žodis) – prosionistiškos socialistiškos orientacijos dienraštis ėjęs 1924–1940 m. Kaune jidiš kalba. Laikraštį leido sionistų socialistų partija.

Istorija

Šio leidinio redaktoriumi buvo Ginbergas Efroimas, o tiražas buvo pasiekęs 6 tūkst., visgi tiek savo apimtimi, tiek populiarumu nusileido dienraščiui „Idiše štime“. „Dos Vort“ skelbiamos idėjos buvo patrauklios ne tik žydų darbininkams, bet ir tarnautojų, smulkiųjų prekybininkų, laisvųjų profesijų viduriniam sluoksniui. Laikraštyje plačiausiai buvo bandoma nušviesti socialiniai klausimai, žymiai mažiau straipsnių nagrinėjančių politinius šalies įvykius, o apie kultūrą buvo beveik nerašoma.
Kripno valsčius

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1513 m. dabartinio valsčiaus žemės priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, o nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Palenkės vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. priklausė Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijai. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. Nuo 1807 m. iki 1914 m. priklausė Rusijos imperijos Gardino gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Oberosto sričiai. Nuo 1919 m. iki 1939 m. priklausė Lenkijos Balstogės vaivadijai. 1939–1941 m. valsčius buvo prijungtas prie Tarybų Sąjungos Baltarusijos TSR. 1941–1945 priklausė Trečiajam Reichui. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1975–1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.

Administracinis suskirstymas

Baikų Zalesiai, Bialobžeskiai, Dembina, Dlugolenka, Gura, Krušinas, Kripnas, Kripno Velkiai, Kulešės Chobotkai, Morusai, Penskiai, Reklė, Ruda, Zastočė ir Zigmuntai.
David Gilmour

Ankstyvieji metai

Deividas Gilmoras gimė ir užaugo Kembridže. Jo tėvas Douglas buvo zoologijos docentas Kembridžo universitete, o motina Silvija – mokytoja.
Deividas Gilmoras lankė The Perse School ir vėliau, besimokant Kembridžo meno ir technologijų koledže, sutiko Sida Beretą, su kuriuo jis praleisdavo savo priešpiečius mokydamasis groti gitara. Tačiau jie nebuvo grupės draugai, nes 1963 m. Deividas pradėjo groti grupėje „Joker's Wild“. 1966 m. jis paliko „Joker's Wild“ ir suformavo naują grupę su keliais tos grupės nariais. Iš pradžių nauja grupė vadinosi „Bullitt“, vėliau pakeitė pavadinimą į „Flowers“ bei praleido 1966–1967 metus grodami Ispanijoje ir Prancūzijoje, o vėliau tais pačiais metais jie išsiskyrė. 1968 m. sausį Deivido buvo paprašyta prisijungti prie Pink Floyd ir tapti penktuoju grupės nariu.

Solinė karjera ir kiti projektai

1978 m. pavasarį Deividas išleido savo pirmąjį solinį albumą „David Gilmour“. Viena iš dainų, kurią jis parašė tuo metu, tačiau neįtraukė į albumą, buvo „Comfortably Numb“ (kuri vėliau buvo panaudota albume „The Wall“). 1984 m. išleido antrąjį solinį albumą „About Face“.
Trečias jo albumas „On an Island“ Jungtinėje Karalystėje buvo išleistas 2006 m. kovo 6 d., Gilmoro 60-ies metų jubiliejaus proga. Visą muziką parašė Deividas, o žodžius – žmona Polly Samson. Albumas pasiekė pirmą vietą Jungtinės Karalystės populiariausių įrašų sąraše, o JAV – 6 vietą.

Asmeninis gyvenimas

Deivido pirmoji santuoka buvo su Ginger. Jie susilaukė keturių vaikų: Alice (1976 m.), Clare (1979 m.), Sara (1981 m.) ir Metthew (1985 m.). Antrą kartą Gilmoras susituokė su Polly Samson 1994 m. The Division Bell turo metu. Jie susilaukė trijų vaikų (Joe, Gabriel ir Romany), o sūnų Charlie iš ankstesnės Polly santuokos su Heathcote Williams Gilmoras įsivaikino.
Gilmoras taip pat yra kvalifikuotas lakūnas. Jis įkūrė aviacijos muziejų „Intrepid Aviation“ kurį vėliau pardavė motyvuodamas tuo, jog šis tapo ne hobiu, o darbu.
Mankūnai

Žymūs žmonės

Gausioje Monikos ir Antano Gražulių šeimoje gimė ir užaugo 15 vaikų. Iš jų garsiausi kunigai Juozas Gražulis, Antanas Gražulis, Kazimieras Gražulis bei politikas Petras Gražulis. 1906 m. spalio 13 d. Mankūnuose gimė Lietuvos pedagogas, žurnalistas, redaktorius Albinas Gražiūnas. 1978 m. kaime gimė kultūristas Robertas Burneika.

Aplinkinės gyvenvietės

Simnas – 29 km
MiroslavasALYTUS – 15 km
ObelijaSeirijai – 8 km
Albinas Albertynas

Biografija

1944 m. spalio mėn. teko pasitraukti į Vokietiją. Bombardavimo metu atsiskyrė nuo tėvų ir gyveno tarp svetimų. Po karo šeima sugrįžo į namus, išskyrus tėvą, kuris Raudonosios armijos eilėse žuvo fronte. 1946 m. baigė Kampiškių pradžios mokyklą 1950 m. baigė Vištyčio progimnaziją ir įstojo į Kauno sodininkystės – daržininkystės technikumą. 1952 m. birželio mėn. valstybės saugumo organų areštuotas ir pagal 58 str. nuteistas 10-čia metų laisvės atėmimo. Po Stalino mirties 1954 m. išleistas į laisvę. 1955–1958 m. tarnavo tarybinėje armijoje. 1960 m. baigė Kauno sodininkystės – daržininkystės technikumą. 1964 m. baigė Respublikinę vadovaujančiųjų kadrų rengimo mokyklą Dotnuvoje, 1968 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją.
1961–1992 m. Marijampolės rajono Sasnavos kolūkio vyr. agronomas, ekonomistas.
1988 m. įsitraukė į Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio darbą, įkūrė Sąjūdžio grupę Sasnavoje. 1990 m. spalio mėn. Kaimo žmonių suvažiavime buvo išrinktas į Lietuvos žemdirbių sąjungos tarybą, vėliau į tarybos prezidiumą. 1991 m. įsitraukė į Lietuvos ateities forumo veiklą. 1992 m. kovo mėn. Lietuvos žemės ūkio darbuotojų profesinių sąjungų federacijos neeiliniame suvažiavime išrinktas Bežemių – mažažemių reikalų komisijos pirmininku.
1992–1996 m. Seimo narys, išrinktas Jurbarko rinkimų apylinkėje. Dirbo Lietuvos demokratinės darbo partijos frakcijoje. Nuo 1995 m. Lietuvos socialistų partijos narys, tarybos narys. Žmona Ramutė.
Vilniaus Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia

Istorija

Sovietmečiu bažnyčioje buvo įrengtas Architektūros muziejus. Šiuo metu bažnyčios pastate įrengtas Lietuvos bažnytinio paveldo muziejus, kuriame eksponuojamas Vilniaus katedros lobynas.
Lietuvos kalnų slidinėjimo federacija

Lietuvos kalnų slidinėjimo federacija (LKSF) – tai laisvanoriška Lietuvos visuomeninė sporto organizacija, jungianti įregistruotas visuomenines sporto organizacijas ir klubus, suinteresuotus kalnų slidinėjimo vystimu ir populiarinimu Lietuvoje. Pagrindinis LKSF uždavinys – kalnų slidinėjimo plėtojimas ir populiarinimas, panaudojant šią sporto šaką, kaip fizinio auklėjimo, sveikatos stiprinimo, turiningo laisvalaikio praleidimo priemonę.
LKSF prezidentas yra Paulius Augūnas.
Dvigubo plyšio eksperimentas

Dvigubo plyšio eksperimentas, dar vadinamas Jungo eksperimentu, yra demonstracija, parodanti, kad medžiaga ir energija turi bangos ir dalelės savybių, kas parodo iš esmės tikimybinį kvantinės mechanikos reiškinį. Paprastoje eksperimento versijoje koherentinis šviesos šaltinis, toks kaip lazeris, šviečiamas ant plonos plokštelės, perdurtos dviem plyšiais. Šviesa, praėjusi pro šiuos plyšius, matoma už plokštelės esančiame ekrane. Banginis šviesos pobūdis verčia pro plyšį praėjusias šviesos bangas interferuoti, ekrane sukuriant šviesias ir tamsias juostas – tai būtų neįmanoma, jeigu šviesą sudarytų tik dalelės. Tačiau ekrane šviesa visuomet atrodo susigėrusi lyg būtų sudaryta iš pavienių dalelių ar fotonų. Tai sukuria principą, kuris dar žinomas kaip bangos ir dalelės dvilypumas. Be to, pavienių fotonų detekcija iš prigimties laikoma tikimybine, kas yra nepaaiškinama naudojantis vien klasikine mechanika.

Apžvalga

Jeigu šviesa būtų griežtai sudaryta iš klasikinių dalelių ir tos dalelės būtų paleistos tiesiai pro plyšį, leidžiant atsimušti į kitoje pusėje esantį ekraną, mes išvystume plyšio dydį ir formą atitinkantį atspindį. Tačiau kai šis „vieno plyšio eksperimentas“ yra atliekamas, vaizdas ekrane yra difrakcinis atspindys, pakankamai siaura centrinė šviesos juosta su lygiagrečiomis silpnesnio ryškio juostomis abiejuose pusėse (žr. 1 paveikslėlį dešinėje).
Lygiai taip pat, jeigu šviesa būtų griežtai sudaryta iš klasikinių dalelių ir mes apšviestume du lygiagrečius plyšius, tai ekrane matomas atspindys būtų sudarytas iš dviejų atskirų plyšių. Tačiau realybėje šis atspindys yra daug platesnis ir detalesnis, apimantis tamsių ir šviesių juostų seriją (2 pav. dešinėje). Kai Tomas Jungas pirmasis atliko šį eksperimentą, tai parodė, kad šviesą sudaro bangos – ryškumo pasiskirstymas galėjo būti paaiškinamas pakaitomis sudedant arba atimant bangos fronto trukdžius (interferenciją). Jungo eksperimentas suvaidino svarbų vaidmenį šviesos bangų teorijos pripažinime XIX a. pradžioje, į šoną nustumiant Izaoko Niutono pasiūlytą korpuskulinę šviesos teoriją, vyravusią XVII–XVIII a. Tačiau vėlesnis fotoefekto atradimas pademonstravo, kad esant kitokioms sąlygoms šviesa gali funkcionuoti tarsi būtų sudaryta iš diskrečių dalelių. Šie tariamai prieštaringi atradimai paskatino peržengti klasikinės mechanikos ribas ir atsižvelgti į šviesos pobūdį kvantinėje mechanikoje.
Dvigubo plyšio eksperimentas (ir jo variacijos), atliekamas su individualiomis dalelėmis, dėl savo aiškumo nagrinėjant kvantinės mechanikos galvosūkius tapo klasikiniu minties eksperimentu. Kadangi išaiškėdavo stebėtojui taikomi esminiai apribojimai bandant nustatyti eksperimento rezultatus, Ričardas Feinmanas tai pavadino „reiškiniu, kurio neįmanoma… paaiškinti bet kokiu paprastu būdu ir kuriame slypi kvantinės mechanikos esmė. Realybėje, jame slypi vienintelė [kvantinės mechanikos] mįslė.“, ir laikėsi optimistinės nuomonės, jog visos kvantinės mechanikos žinios gali būti surinktos permąstant šio eksperimento išvadas.
Šiaurės Darfūras

Geografija

Teritorija turi sieną su Čadu ir Libija. Daugiausia plyti sausringos savanos (Sahelis), siekia Sacharos dykumą. Taip pat iškilęs vulkaninis Maros masyvas su Deribos kaldera.
Sigitas Jakubauskas (1956)

Sigitas Jakubauskas (1956 m. balandžio 15 d. Pivašiūnuose) – Lietuvos teatro ir kino aktorius.

Biografija

1977 m. baigė Lietuvos konservatoriją. Nuo 1977 m. vaidina Šiaulių dramos teatre. Sukūrė apie 70 vaidmenų teatre, kino ir televizijos filmuose.
Paprastasis ežeinis

Biologija

Tai dvimetis, 30–100 cm aukščio augalas, visas apaugęs dvejopais plaukeliais – vieni ploni, prigludę, kiti šiurkštūs, statūs, ilgi, išaugę iš baltų kauburėlių. Turi turi rusvai rudą–violetinę, verpstišką šaknį, siekiančią didesnį kaip 1 m gylį. Stiebas status, apvalus, neretai kiek šakotas. Lapai pražanginiai, pailgi, lygiakraščiai, su viena gysla, apatiniai daugiau negu 20 cm ilgio, didesni už viršutinius ir su lapkočiais.
Paprastojo ežeinio žiedynas sudėtingas. Tai ilga šluotelė iš suktukų, kuriuose susitelkę beveik bekočiai, gana dideli, 10–22 mm ilgio žiedai. Taurelė su 5 ilgomis skiltimis, apaugusi ilgais plaukeliais. Vainikėlis suaugtinis, iš pradžių rausvas, vėliau pamėlsta, kartais būna baltas, išorinė vainikėlio pusė pūkuota. Vainikėlio atbraila piltuviška, su nelygiomis 5 skiautėmis, beveik dvilūpė, kiek primena roplio nasrus. Kuokeliai 4–5, su raudonais koteliais. Skirtingo ilgio kuokeliai ir liemenėlis kyšo iš žiedo žiočių.
Pražysta birželio mėnesį, žydi visą vasarą ir rugsėjį. Vaisiai – nelygiu, tinkliškai grublėtu paviršiumi, rudi riešutėliai. Sėklos dirvožemyje išlieka gyvybingos tik iki 1 metų.

Ekologija

Žiedai išskiria daug nektaro, lankomi bičių ir kitų vabzdžių. Kai kurie vabzdžiai prisitaikę misti tik ežeinio nektaru. Gyvuliai jo neėda, nes augalas šiurkštus, nesultingas, be to, nuodingas.

Paplitimas ir augavietės

Paprastasis ežeinis savaime paplitęs Europoje, Vakarų ir Centrinėje Azijoje. Natūralizuotas Šiaurės ir Pietų Amerikoje, Pietų Afrikoje, Australijoje ir Naujojoje Zelandijoje.
Auga dirvonuose, palaukėse, ant ežių, pakelėse, pylimų šlaituose, žvyro karjeruose, dažniausiai sausuose, nerūgščiuose, gerai vėdinamuose dirvožemiuose. Maistui galima vartoti jaunus lapus.

Naudojimas

Šaknys ir žolė anksčiau buvo vartojami nuo gyvatės įkandimo ir kai kurių ligų. Dekoratyvus, medingas, kai kur auginamas. Šaknyse yra alkanino, kuris dažo vilną raudona spalva.
Norgėlų piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas aukštumos kyšulyje prie Šalpalės ir Vytauto santakos. Aikštelė trikampė, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 36 m ilgio, 26 m pločio šiauriniame gale. Jos šiauriniame krašte supiltas 26 m ilgio, 4 m aukščio, 24 m pločio pylimas, kurio 6 m aukščio išorinis šlaitas leidžiasi į 7 m pločio, 1,7 m gylio griovį, už kurio kyla 0,8 m aukščio, 4 m pločio antras pylimas. Rytiniame pylimo gale yra senasis įvažiavimas. Šlaitai statūs, 15 m aukščio. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu pr. m. e. - XIII a.
Pylimas apardytas duobių, paliktų XIX a. antrojoje pusėje piliakalnį kasinėjant kunigaikščiui Oginskiui (rasta žalvarinių dirbinių). Piliakalnis apaugęs mišriu mišku, aikštelė dirvonuoja.
500 m į šiaurę nuo piliakalnio yra VIII a. – XI a. senkapis, tyrinėtas 1909 m.

Aplinkiniai piliakalniai

Antkalnio piliakalnis 24 km
Gerduvėnų piliakalnis 19 km
Gargždų piliakalnis 21 kmVieštovėnų piliakalnis 22 km
Žvaginių piliakalnis 11 kmSkroblio piliakalnis 14 km
Pauškių piliakalnis 11 kmLaistų piliakalnis 24 km
Dovilų piliakalnis 23 kmŠiuraičių piliakalnis 29 kmVeiviržėnų piliakalnis 9 km
Šiūparių piliakalnis 9 kmGedikų piliakalnis 12 km
Žakainių piliakalnis 20 kmPadievaičio piliakalnis 20 km
Plemborgo dvaras

Pavadinimo kilmė

XVIII a. dokumentuose dvaras įvardijimas kaip Plembork ir Plenbork. Pagal Daugirdų šeimos legendą vietovardis kilęs iš, toje vietoje išsiliejančio į tvenkinius, Dubysos nedidelio intako Plynupio (Plienupio) pavadinimo. Antra žodžio dalis kildinama iš proto-germanų burgz („miestelis, įtvirtinimas“), vėliau tapusio bendriniu žodžiu Burg („pilis, tvirtovė“) arba proto-indo-europiečių kalbos žodžių bork ir berg („kalnas, pylimas“). Analogiškos etimologinės kilmės kitas Lietuvos vietovardis yra Jurbarkas.

Istorija

Plemborgo dvaras pirmą kartą Raseinių žemės teismo knygose minimas 1586 m. Vėliau dvaras priklausė Tolvaišiams, Lackiams, Eperiešams, Daugirdams.
1775 m. inžinierius ir Žemaičių tijūnas Stanislovas Daugirdas (lenk. Stanisław Dowgird Ciwun Żmudzki) už uždirbtus pinigus iš kelio Kaunas-Raseiniai statybos įsigijo žemės Kėdainių apskrityje, Ariogalos valsčiuje, o iš Marcinkevičiaus įsigijo Plemborgą. XIX a. pradžioje pastatė ant mūrinių pamatų vieno aukšto plytų dvarą su dviem dviaukščiais sparnais šonuose. Plemborgo dvaro pastate buvo 15 kambarių. Dvarininkas prie Dubysos pastatė malūną, nemažai pelno davė prie judraus kelio atidaryta smuklė. 
Pagrindinis Plemborgo dvaro akcentas – medinis keturių kolonų portikas su dideliais žibintais ant kraštutinių kolonų. Ties priekiniu dvaro fasadu buvo išsidėstęs sodas su takeliais ir alėjomis, kurių pakraščiuose augo alyvmedžių krūmai. Plemborgo dvarui priklausė visa eilė ūkinių pastatų: molio daržinė, pytų mūro paukštidė su rūsiu, rąstų kiaulidė, kluonas su rąstų akmenų stulpais, mūriniai arklių ir galvijų tvartai, trys paprasti pagalbiniai gyvenamieji namai iš rąstų ir plytų.
Nuo 1891 m. dvaro reikalus tvarkė senųjų Žemaitijos bajorų ir dvarininkų („Gulbės“ herbo) palikuonis Tadas Daugirdas (1852-1919), garsus to meto archeologas, dailininkas, kraštotyrininkas. Pirmojo pasaulinio karo metu per mūšius sudegė malūnas, nukentėjo ir kiti pastatai. Dvaro šeimininkui T. Daugirdui mirus, jis buvo palaidotas Ariogalos Daugirdų koplyčioje, dvaras atiteko jo sūnui Mykolui Daugirdui. 1931 m. per žemės reformą dvaras išparceliuotas, M. Daugirdui paliekant 154 ha žemės. 1934 m. Žemės banko valdybos nutarimu dvaras, ūkiniai pastatai ir žemė parduoti iš varžytinių Šleimai Kušelevskiui, Zorachui Kušelevskiui ir Naumui Zilbermanui. Antrojo pasaulinio karo metu dvaro pastatas buvo ardomas, medžiagos panaudotos apylinkių gyventojų trobų remontams. 1945 m. dvaro ir ūkinių pastatų likučiai bei visa žemė buvo nacionalizuota, dvaro pamatai išardyti, žemė priskirta kolūkiui, išlikę ūkiniai pastatai panaudoti tarybinio kiaulininkystės ūkio reikmėms.
Dvaro sodyboje išlikęs dvaro svirnas mūrinis, vieno aukšto, sovietmečiu iš abiejų galų padidintas mediniais priestatais. Statinys su stačiakampėmis angomis ir arkinėmis sąramomis, įrengtomis šiaurės ir pietų fasaduose.
Tumelina (Visaginas)

Aplinkinės gyvenvietės

VISAGINASKarlos
Penki geri imperatoriai

Penki geri imperatoriai arba įsūnyti imperatoriai yra penki paeiliui Romą valdę Nervų–Antoninų dinastijos imperatoriai (96–180 m): Nerva, Trajanas, Adrianas, Antonijus Pijus ir Markas Aurelijus. Jie žinomi dėl nuosaikios politikos lyginant su prieš ir po jų valdžiusiais tironiškesniais imperatoriais. Jų valdymas buvo imperijos klestėjimo viršūnė per Pax Romana.
Penkių gerų imperatorių laikotarpis išsiskyrė taikiu valdžios perėmimu. Kiekvienas imperatorius pasirinkdavo įsūnyti gerai atrinktą, kompetentingą įpėdinį, kuris sudarydavo lygiaverčius ryšius kaip giminaitis ir taip praktiškai paremdavo dinastijos principą, išvengdamas politinės maišaties, lydėjusios naujo imperatoriaus atsiradimą prieš ir po to laikotarpio. Tačiau Markas Aurelijus įpėdiniu įvardijo savo sūnų Komodą, kuris paprastai nėra laikomas geru imperatoriumi. Daugelis istorikų (ypač E. Gibonas) tai laiko Romos nuosmukio pradžia.

Istorinis vertinimas

Iš Edvardo Gibono „Romos imperijos nuosmukio ir žlugimo istorija“:
Jei žmogus būtų paprašytas nurodyti pasaulio istorijos laikotarpį, kurio metu žmonija buvo laimingiausia ir labiausiai klestinti, be dvejonės nurodytų laikotarpį trukusį nuo Domicijano mirties iki Komodo atėjimo į valdžią. Visą Romos imperiją valdė absoliuti valdžia, vadovaujama dorybės ir išminties. Armijos buvo sutramdomos tvirtos, bet švelnios rankos keturių vėliau valdžiusių imperatorių, kurių asmenybė ir valdžia kėlė pagarbą. Civilinio administravimo formos buvo atidžiai prižiūrimos Nervos, Trajano, Adriano ir Antoninų, kuriuos džiugino laisvės idėja ir kurie buvo patenkinti save laikydami atsakingais įstatymų pasiuntiniais. Šie valdovai, verti Romos respublikos atkūrimo garbės, suteikė tų laikų romėnams galimybę džiaugtis racionalia laisve.
Tačiau dabartiniai istorikai ne visai sutinka su Gibono vertinimu. Šių imperatorių valdžioje buvo daugiau žmonių nei keletas turtingų žmonių, paminėtų istoriniuose įrašuose. Didžioji likusiųjų dalis buvo žemdirbiai ar nuo jų priklausantieji, kurie gyveno pagal valdžios pareigūnų užgaidas ar nesulaikomų plėšikų, kurių buvo ne mažiau nei kitais laikais. Ar tie žmonės buvo laimingi, ar kentėjo yra istorinių ginčų tema. Bet kokiu atveju ne tik pavergti žmonės, bet ir barbarų gentys (pvz.: germanai) arba patys trokšdavo tapti romėnais arba greitai tapdavo pusiau romėnais užkariavę byrančios imperijos dalį, o tai įrodymas, kad romėnų socialinis - ekonominis gyvenimas pagal to meto standartus buvo labai geras.