1978 m. pasaulio šachmatų čempionatas

1978 m. pasaulio šachmatų čempionatas – pasaulio šachmatų čempionato trimečio ciklo (1966–1969) varžybos. Jų paskutiniame etape tarp Anatolijus Karpovas ir Viktoro Korčnojaus buvo žaidžiamas mačas iki 6-ių pergalių dėl pasaulio čempiono vardo. Jis vyko 1978 m. liepos 18 – spalio 18 d. Bagyje.
Mačas turėjo politinę dimensiją: Viktoras Korčnojus buvo pasitraukęs iš SSRS į Vakarus. Vėl vyko užkulisinė kova tarp dviejų sistemų. Kaip ir 1972 m. mačas susilaukė atidaus pasaulio žiniasklaidos ir ne tik šachmatų visuomenės dėmesio.
Kitos mačo sąlygos: partijų skaičius nebuvo ribojamas, esant rezultatui 5 : 5 žaidžiama iki pirmos pergalės, pralaimėjęs čempionas turi teisę į mačą revanšą.
Mačas truko 93 dienas. Anatolijus Karpovas, laimėjęs paskutinę mačo partiją, pasiekė šeštą pergalę ir laimėjo mačą – 16½ : 15½ (+6 -5 =21) bei išlaikė pasaulio čempiono titulą.

Pretendento atranka

Tai dešimtas pasaulio šachmatų čempionato ciklas, kai pretendentas buvo atrenkamas pagal FIDE nustatytą tvarką.
Pravedus 1975 m. zoninius turnyrus į 1976 m. tarpzoninius turnyrus pateko geriausiai pasirodę dalyviai:
iš 1-os zonos (Vakarų Europa) – 2 v.:  G. Sosonko,  Diazas del Koralis;
iš 2-os (Centrinė Europa) 2 v.:  Z. Riblis,  V. Liberzonas;
iš 3.1-os (Rytų Europa) 2 v.:  F. Georgiu,  A. Matanovičius;
iš 3.2-os (Rytų Europa) 2 v.:  I. Čomas,  U. Andersonas;
iš 4-os (SSRS) 4 v.:  (J. Balašovas, V. Ceškovskis, B. Gulko;
iš – 5-os – (JAV) 2 v:  (V. Braunas ir K. Rogofas);
iš – 6-os (Kanada) 1 v.:  P. Biyiasas;
iš – 7-os – (Centrinė Amerika) – 2 v.:  J. Diazas,  O. Kastro;
iš – 8-os – (Pietų Amerika) 3 v.:  (R. Sanginetis, M. Kinterosas ir O. Panno);
iš – 9-os – (Vakarų Azija) 1 v. –  K. Harandi;
iš – 10-os – (Pietryčių Azija) ir Okeanija 2 v. –  E. Torė,  Tan Lian Anas;
iš – 11-os – (Viduržemio jūra) ir Afrika 1 v. –  S. Marioti;

Tarpzoniniai turnyrai

Vyko du tarpzoniniai turnyrai – Bylyje ir Maniloje.

Bylis

1976 m. Bylio Tarpzoninis turnyras vyko 1976 liepos 11 d. – rugpjūčio 7 d. Turnyre dalyvavo 20 žaidėjų iš 15 šalių.
Trys žaidėjai iš 1974 m. Kandidatų mačų:  T. Petrosianas,  L. Portišas,  R. Birnas;
Už aukštus sportinius pasiekimus pakviesti:  J. Geleris,   (V. Hortas, L. Kavalekas),  B. Larsenas,  L. Ljubojevičius,  (V. Smyslovas, M. Talis  ir  R. Hiubneris. Šalies organizatorės (Šveicarija) pakviestas  A. Lombardis.
Vienuolika geriausiai pasirodžiusių šachmatininkų iš 11-os FIDE zoninių turnyrų:  Ulfas Andersonas,  Ištvanas Čomas,  Janas Smejkalas,  Genadijus Sosonko,  Vladimiras Liberzonas,  Kenetas Rogofas,  Borisas Gulko,  Raulis Sanginetis,  Aleksandaras Matanovičius,  Oskaras Kastro,  Choakinas Karlos Diasas.
Nugalėjo  B. Larsenas – 12½ taško. 2-4 vietas pasidalijo  T. Petrosianas,  L. Portišas,  M. Talis – po 12 taškų. Buvo žaidžiamas papildomas turnyras tarp 2-4 vietas užėmusių dalyvių dėl likusių dviejų kelialapių į 1977/78 m. Kandidatų mačus Varezėje 1973 m. spalio 10 – 25 d. 1-2 vietas užėmę  T. Petrosianas ir  L. Portišas pateko į 1977/78 m. Kandidatų mačus.

Manila

1976 m. tarpzoninis turnyras Maniloje vyko 1976 birželio 12 d. – liepos 12 d.
</ref> Turnyre dalyvavo 20 žaidėjų.
Trys žaidėjai iš 1974 m. Kandidatų mačų:  H. Mekingas,  (B. Spaskis, L. Polugajevskis).
Už aukštus sportinius pasiekimus pakviesti:  (V. Hortas, L. Kavalekas),  L. Ljubojevičius.
Keturiolika geriausiai pasirodžiusių šachmatininkų iš 11-os FIDE zoninių turnyrų:  Vitalijus Ceškovskis,  Zoltanas Riblis,  Oskaras Pano,  Jurijus Balašovas,  Florinas Georgiu,  Volfgangas Ulmanas,  Serdžio Mariotis,  Migelis Kvinterosas,  Valteris Braunas,  Eugenijus Torė,  Peteris Bajasas,  Tan Lian Anas,  Chosro Harandi, Negalintį dalyvauti  Ch Diazą del Korvalį, FIDE sprendimu pakeitė  L. Pachmanas. 
Nugalėjo  H. Mekingas – 13 taškų; 2-3 vietas pasidalijo  V. Hortas ir  L. Polugajevskis – po 12½. Jie pateko į 1977/78 m. Kandidatų mačus.

Pretendentas

V. Korčnojus buvo gimęs 1931 m. Lenigrade, bet likimas jam buvo paruošęs, kad jo istoriniu varžovu dėl šachmatų „karūnos“ taps 20 metų jaunesnis A. Karpovas. V. Korčnojus buvo iš „vėluojančių“. Jis pergyveno blokadą, prarado fronte tėvą, o šachmatais, jo žodžiais“ iš esmės išmoko tik po 30-ties, spėjęs… du kartus pabuvoti SSRS čempionu.
V. Korčnojus jaunystėje nusileisdavo J. Geleriui ir T. Petrosianui, o po to – B. Spaskiui ir M. Taliui, nors pastarieji buvo ir jaunesni. Viktorui teko rimtai ir daug padirbėti, kol 7-ojo dešimtmečio viduryje pateko į pasaulio vedančiųjų šachmatininkų tarpą. 1962 jis vyko iškovoti kelialapio į mačą su M. Botviniku į kandidatų turnyrą Kiurasao, bet šis atiteko T. Petrosianui. 1965 ir 1968 V. Korčnojus stebėjo, kaip B. Spaskis kopia link pasaulio čempiono titulo praleisdamas jį 1965 m. kandidatų mačų pusfinalyje, o po to, 1968 m. kandidatų mačų finale.
1971 m. kai prie „karūnos“ veržėsi R. Fišeris, V. Korčnojus vos ne instinktyviai užleido T. Petrosianui teisę kandidatų mačų finale rungtis su amerikiečiu. Bet 1974 m kandidatų mačų. ciklas buvo jo: Viktoras laimėjo tarpzoninį turnyrą, kandidatų mačuose prieš H H. Mekingą ir T. Petrosianą ir finale susitiko su A. Karpovu. Iki 1974 m. kandidatų mačų V. Korčnojus ir A. Karpovas buvo, jei ne draugais, tai bent gerais kolegomis. Abu gyveno Leningrade, ne kartą važinėjo kartu į turnyrus užsienyje. Bet kai vienas iš jų tegalėjo išeiti kovai su R. Fišeriu, santykiai tarp jų pagedo.
1974 m. Kandidatų finalinis mačas tapo takoskyra ir paliko gilų pėdsaką V. Korčnojaus sieloje. Valdžia aiškiai rėmė A. Karpovą ir darė viską, kad šis nugalėtų… Mače A. Karpovas turėjo persvarą ir tik finiše, kai jau patikimai pirmavo, kai pavargo, atsileido ir susikūrė sau didelių sunkumų, bet vis tik išlaikė pergalingą santykį (12½ : 11½).
1976 m., suprasdamas, kad antrą kartą jam susitikti su A. Karpovu paprasčiausiai nebeleis, V. Korčnojus nusprendė bėgti iš SSRS. Taip jis gelbėjo savo šachmatininko profesionalo karjerą. Sovietų sąjungoje jam priklijavo „tėvynės išdaviko“ etiketę, atėmė visus iškovotus titulus, ir išbraukė, iš visur, kur tik buvo įmanoma išbraukti: visus paminėjimus apie jį. O jo šeimą padarė įkaitais: neleido išvykti pas jį į užsienį…
Paruošė smūgį ir SSRS šachmatų federacija. Ji visus vedančiuosius didmeistrius vertė pasirašyti viešą laišką smerkiantį V. Korčnojų ir atsisakyti žaisti prie lentos su juo visuose tarptautiniuose turnyruose ir taip surengė „atskalūnui“ firminį boikotą. V. Korčnojaus paskaičiavimais, dėl to jis praleido apie 70 stiprių tarptautinių turnyrų. Ir tai teko patirti – pretendentui į pasaulio čempiono titulą.
Tačiau 1977/78 m. kandidatų mačuose SSRS žaidėjai galėjo nežaisti su V. Korčnojumi tik pasiduodami savo mačuose. Teko žaisti… ir nesėkmingai: pirma, T. Petrosianui (5½ : 6½), po jo L. Polugajevskiui (4½ : 8½), o finale B. Spaskiui (7½ : 10½). V. Korčnojus laimėjo 1977 m. Kandidatų mačus ir iškovojo teisę susitikti su A. Karpovu.
Prieš mačą „tolimajame Bagyje“ žaidė turnyre Veik an Zee (2-vieta po L. Portišo; 7½ iš 11) ir Beer Ševoje (12 iš 13).

Čempionas

1975 m., gavęs pasaulio čempiono titulą be kovos, A. Karpovas stengėsi įrodyti, kad jis iš tikro stipriausias pasaulyje. Jis buvo pasiruošęs priimti iššūkius. Pirmas turnyras buvo 1975 m. M. Vidmaro atminimo turnyras Portorože (11 iš 15). Po jo, 1975 m. turnyras Milane. Šiame turnyre pradžioje buvo išaiškinami keturi stipriausi, kurie patenka į pusfinalį. Pusfinalyje A. Karpovas susitiko su T. Petrosianu sužaidė lygiosiomis (2 : 2), bet pagal papildomus rodiklius pateko į finalą. Finale į veikė L. Portišą (3½ : 2½).
1976 m. pergalių serija tęsėsi: Skopjėje (12½ iš 15), Amsterdame (4 iš 6), Montelje (7 iš 9) ir SSRS čempionate (12 iš 17).
1977 m. A. Karpovas tęsė sėkmingų pasirodymų seriją. Laimėjo Londono BBC TV meistro varžybose, kur finale įveikė T. Mailzą, Atviras Vakarų Vokietijos čempionatą (12 iš 15). O Las Palme – „aiškia persvara“ (13½ iš 15). Nesėkmingas jam buvo SSRS 60-mečio garbei, kuriame nugalėjo O. Romanišinas ir M. Talis, o čempionas, pralaimėjęs dvi partijas, atsilikęs 1½ taško, liko 4-tas.
Bet 1977 m. Tilburge vėl formoje (8 iš 11), kaip ir Bugoine (10 iš 15). A. Karpovas neabejojo, kad ir antrą kartą jis sugebės aplošti V. Korčnojų, nors šis kandidatų mačuose buvo praėjęs „trigubą užkardą“ iš sovietų didmestrių: T. Petrosiano, L. Polugajevskio ir B. Spaskio.

Prognozės prieš mačą

Visa eilė garsių A. Karpovo pergalių turnyruose nekėlė abejonių, kad jis bus pasiruošęs Bagijuje geriau už savo varžovą, Po SSRS vedančiųjų šachmatininkų boikoto paskelbimo, V. Korčnojus nebegaudavo kvietimų į stambiausius turnyrus, jam buvo sunku rasti trenerių, nes jie irgi galėjo patekti į SSRS šachmatų federacijos „sankcijas“.
Bet V. Korčnojui „patekti į apsupimą“ nebuvo naujiena. Be to, jį dar palaikė didžiulis noras apversti sistemą, įrodyti, kad buvo teisus, bėgdamas iš dvasios kalėjimo… Tai jam buvo bene stipresnis dirgiklis nei galimybė iškovoti šachmatų „karūną“.